               EUROPEISKA KOMMISSIONEN
            Bryssel den 29.3.2022
            COM(2022) 132 final

            Rekommendation till
            RÅDETS BESLUT
            om bemyndigande att förhandla om en övergripande internationell konvention om motverkande av användningen av informations- och kommunikationsteknik för brottsliga ändamål

               MOTIVERING

               1.BAKGRUND TILL FÖRSLAGET

               •Motiv och syfte med förslaget

                  It-brottslighet fortsätter att vara ett växande hot mot säkerheten för medborgare och företag i Europeiska unionen (EU) enligt Europols hotbildsbedömning av internetstödd organiserad brottslighet
                     1
                  . It-brottslighet är en global och gränslös företeelse. Ett intensifierat internationellt samarbete för att bekämpa it-brottslighet har därför varit en prioritering för länder runt om i världen i ett antal år.

                  Europarådets konvention om it-brottslighet från 2001 (Budapestkonventionen) är det första internationella fördraget om it-brottslighet. Här definieras it-relaterade brott, föreskrivs en rad befogenheter och förfaranden för utredning av it-brottslighet, såsom sökning i datanät och avlyssning, och för säkrande av elektroniska bevis i samband med alla brott, samt inrättas en ram för internationellt samarbete
                     2
                  . Budapestkonventionen är öppen för länder som inte är medlemmar i Europarådet, och länder från alla geografiska regioner har anslutit sig till den. För närvarande finns det 66 konventionsstater, och ytterligare fjorton länder har inbjudits att ansluta sig till konventionen. Budapestkonventionen utgör grunden för lagstiftningen mot it-brottslighet i 80 % av länderna i världen. Det faktum att Europarådets ministerkommitté antog ett andra tilläggsprotokoll till Budapestkonventionen den 17 november 2021 visar att konventionen är fortsatt relevant som ram för internationellt samarbete om it-brottslighet
                     3
                  .

                  Även informationsteknikens framsteg och den snabba utvecklingen av nya telekommunikations- och datanätsystem samt användningen och missbruket av teknik för brottsliga ändamål har tagits upp på Förenta nationernas (FN) dagordning. Den 21 december 2010 antog FN:s generalförsamling resolution 65/230, där det framställdes en begäran om att FN:s kommission för brottsförebyggande arbete och straffrätt skulle inrätta en öppen mellanstatlig expertgrupp (IEG) för genomförande av en omfattande studie av det problem som it-brottslighet utgör
                     4
                  . Vid sitt sjunde (och senaste) möte den 6–8 april 2021 utvärderade IEG alla preliminära slutsatser och rekommendationer som föreslagits av FN:s medlemsstater
                     5
                   och enades om att översända de 63 överenskomna slutsatserna och rekommendationerna till kommissionen för brottsförebyggande arbete och straffrätt
                     6
                  . IEG lyckades i sin studie inte enas om behovet av ett nytt internationellt fördrag om it-brottslighet.

                  Samtidigt ökade vissa FN-medlemsstater sina ansträngningar för att verka för ett sådant fördrag i samband med överläggningarna i FN:s generalförsamlings tredje utskott. FN:s generalförsamling antog därför resolution 73/187 av den 17 december 2018 om motverkande av användningen av informations- och kommunikationsteknik för brottsliga ändamål
                     7
                  . Den 27 december 2019 antog FN:s generalförsamling en andra resolution, 74/247, om samma ämne. Genom denna resolution inrättades en öppen mellanstatlig ad-hoc-expertkommitté (ad hoc-kommittén) för utarbetande av en övergripande internationell konvention om motverkande av användningen av informations- och kommunikationsteknik för brottsliga ändamål. I resolutionen angavs att ad hoc-kommittén fullt ut ska beakta befintliga internationella instrument och insatser på nationell, regional och internationell nivå för att bekämpa användningen av informations- och kommunikationsteknik för brottsliga ändamål, särskilt IEG:s arbete och resultat
                     8
                  . Den 26 maj 2021 antog FN:s generalförsamling resolution 75/282, där villkoren för förhandlingarna fastställdes
                     9
                  . FN:s generalförsamling beslutade bland annat att ad hoc-kommittén skulle sammankalla minst sex möten på vardera 10 dagar, som skulle inledas i januari 2022, samt ett avslutande möte där det skulle läggas fram ett utkast till konvention för FN:s generalförsamling vid dess sjuttioåttonde möte 2024. Det beslutades också att kommittén skulle hålla det första, tredje och sjätte förhandlingsmötet i New York och det andra, fjärde och femte i Wien. Den 20 januari 2022 beslutade generalförsamlingen att skjuta fram det första mötet till ett senare datum på grund av covid-19-situationen i New York.

                  Syftet med detta förslag är att säkerställa att Europeiska unionen deltar i dessa förhandlingar på ett lämpligt sätt, eftersom förhandlingarna förväntas beröra frågor som rör EU:s lagstiftning och behörighet, särskilt på området it-brottslighet. Enligt artikel 3.2 i EUF-fördraget har unionen exklusiv befogenhet ”att ingå ett internationellt avtal [...] i den mån ingåendet kan påverka gemensamma regler eller ändra räckvidden för dessa”. Ett internationellt avtal kan påverka gemensamma regler eller ändra räckvidden för dessa när avtalets tillämpningsområde överlappar unionslagstiftning eller till stor del täcks av unionsrätten.

                  Eftersom förhandlingarna rör inte bara den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken (Gusp), utan även andra frågor som omfattas av unionens behörighet, och dessa frågor förväntas vara huvudkomponenter i det planerade avtalet, bör kommissionen utses till chef för förhandlingsgruppen. I frågor som rör den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken leder unionens höga representant för utrikes frågor och säkerhetspolitik förhandlingarna som en del av gruppen. Kommissionens chefsförhandlare kommer att säkerställa avtalets övergripande konsekvens. Kommissionens avdelningar kommer under ledning av chefsförhandlaren att ansvara för de delar av det planerade avtalet som inte rör Gusp, och utrikestjänsten kommer att ansvara för de delar av det planerade avtalet som faller under Gusp.

                  Denna rekommendation överlämnas till rådet i enlighet med artikel 218 i EUF-fördraget, för att rådet ska ge bemyndigande att förhandla om den framtida FN-konventionen på Europeiska unionens vägnar, utfärda förhandlingsdirektiv och utse kommissionen till förhandlare.

               •Förenlighet med befintliga bestämmelser inom området

                  Kampen mot it-brottslighet är en prioritering för Europeiska unionen, vilket framgår av 2020 års strategi för EU:s säkerhetsunion
                     10
                   och 2021 års strategi för att bekämpa organiserad brottslighet
                     11
                  . I den tredje lägesrapporten om säkerhetsunionen från 2021 åtog sig kommissionen att se till att unionen deltar effektivt i förhandlingarna om en övergripande internationell konvention om motverkande av användningen av informations- och kommunikationsteknik för brottsliga ändamål på FN-nivå
                     12
                  .

                  Kommissionen är medveten om att de brottsbekämpande och rättsliga myndigheternas kapacitet behöver främjas och stärkas ytterligare på detta område så att det kan utarbetas nationell lagstiftning om it-brottslighet, om sådan inte tillhandahålls i tillräcklig utsträckning. Den erkänner också behovet av att främja internationellt samarbete i kampen mot it-brottslighet och stöder en rad program för kapacitetsuppbyggnad i ett antal länder över hela världen, även i utvecklingsländer
                     13
                  . Kommissionen har stött arbetet i FN:s mellanstatliga expertgrupp om it-brottslighet, FN:s kommission för brottsförebyggande arbete och straffrätt, FN:s drog- och brottsbekämpningsbyrå (UNODC), kommittén för Budapestkonventionen om it-brottslighet och andra organ.

                  Förhandlingarna om den internationella konventionen förväntas beröra gemensamma EU-regler för att bekämpa it-brottslighet. Detta kan i synnerhet omfatta direktiv 2011/93/EU rörande bekämpande av sexuellt utnyttjande av barn online och barnpornografi
                     14
                  , som tar upp den senaste utvecklingen i onlinemiljön, såsom gromning (där gärningsmän utger sig för att vara barn i syfte att locka till sig minderåriga för att begå sexuella övergrepp), direktiv 2013/40/EU om angrepp mot informationssystem
                     15
                  , vilket syftar till att bekämpa storskaliga it-angrepp genom att kräva att medlemsstaterna stärker den nationella lagstiftningen om it-brottslighet och inför tillräckligt stränga straffrättsliga påföljder, och direktiv (EU) 2019/713 om bekämpande av bedrägeri och förfalskning som rör andra betalningsmedel än kontanter
                     16
                  , vilket harmoniserar rekvisiten för fysiska eller juridiska personers brottsliga handlingar med avseende på andra betalningsmedel än kontanter och utvidgar det straffrättsliga ansvaret till virtuella valutor och digitala plånböcker. Andra EU-instrument innehåller gemensamma regler för att bekämpa brott som kan möjliggöras genom användning av informationssystem, såsom terrorism, människohandel, olaglig narkotikahandel, olaglig vapenhandel, penningtvätt, korruption och organiserad brottslighet.

                  Förhandlingarna förväntas också omfatta straffrättsliga förfaranden och samarbetsåtgärder. EU:s nuvarande rättsliga ram inbegriper instrument för brottsbekämpning och rättsligt samarbete i straffrättsliga frågor, såsom direktiv 2014/41/EU om en europeisk utredningsorder på det straffrättsliga området
                     17
                  , konventionen om ömsesidig rättslig hjälp i brottmål mellan Europeiska unionens medlemsstater
                     18
                  , förordning 2018/1727 om Eurojust
                     19
                  , förordning 2016/794 om Europol
                     20
                  , förordning (EU) 2017/1939 om genomförande av fördjupat samarbete om inrättande av Europeiska åklagarmyndigheten
                     21
                  , rådets rambeslut 2002/465/RIF om gemensamma utredningsgrupper
                     22
                   samt rådets rambeslut 2009/948/RIF om förebyggande och lösning av tvister om utövande av jurisdiktion i straffrättsliga förfaranden
                     23
                  . Kommissionens förslag från april 2018 om gränsöverskridande tillgång till elektroniska bevis
                     24
                   och paketet om polissamarbete
                     25
                  , som för närvarande genomgår EU:s lagstiftningsförfarande, är också relevanta. Externt har Europeiska unionen ingått ett antal bilaterala avtal med tredjeländer, såsom avtalen om ömsesidig rättslig hjälp mellan Europeiska unionen och Förenta staterna och mellan Europeiska unionen och Japan
                     26
                  .

                  Unionen har också antagit flera direktiv som stärker misstänkta och tilltalade personers processuella rättigheter
                     27
                  . Skyddet av personuppgifter är en grundläggande rättighet som erkänns i artikel 16 i EUF-fördraget och artikel 8 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna. Personuppgifter måste behandlas i enlighet med förordning (EU) 2016/679 (den allmänna dataskyddsförordningen)
                     28
                   och direktiv (EU) 2016/680 (polisdirektivet om dataskydd)
                     29
                  . Var och ens grundläggande rätt till respekt för sitt privatliv och familjeliv, sin bostad och sina kommunikationer fastställs också i artikel 7 i stadgan om de grundläggande rättigheterna. Detta inbegriper, som väsentliga delar, respekt för kommunikationens integritet och skydd av användarens terminalutrustning. Uppgifter om elektronisk kommunikation måste behandlas i enlighet med direktiv 2002/58/EG (direktivet om integritet och elektronisk kommunikation)
                     30
                  .

                  Förhandlingarna bör säkerställa att bestämmelserna i en framtida FN-konvention ger största möjliga skydd för de mänskliga rättigheterna och att medlemsstaterna kan följa EU-lagstiftningen, även med beaktande av dess framtida utveckling.

               •Förenlighet med unionens politik inom andra områden

                  Europeiska unionen har konsekvent främjat Budapestkonventionen som en värdefull och flexibel rättslig referensram för internationellt samarbete i kampen mot it-brottslighet. Den har hjälpt tredjeländer att ansluta sig till konventionen och gjort det möjligt för dem att införa en nationell minimiram för att bekämpa it-brottslighet samt att utveckla nödvändig utrednings- och lagföringskapacitet för att underlätta samarbetet med andra parter i konventionen
                     31
                  .

                  EU, företrädd av kommissionen, har också aktivt deltagit i förhandlingarna om det andra tilläggsprotokollet till Budapestkonventionen
                     32
                  . Protokollet kommer att vara öppet för undertecknande i maj 2022. Eftersom de frågor som täcks av det andra tilläggsprotokollet omfattas av unionens exklusiva befogenhet antog kommissionen den 25 november 2021 två förslag till rådets beslut om bemyndigande för EU:s medlemsstater att i Europeiska unionens intresse underteckna
                     33
                   respektive ratificera
                     34
                   det andra tilläggsprotokollet till Budapestkonventionen om it-brottslighet.

                  Det kommer vid förhandlingarna därför också att behöva säkerställas samstämmighet och överensstämmelse med Budapestkonventionen om it-brottslighet och dess tilläggsprotokoll.

                  2.
                        RÄTTSLIG GRUND, SUBSIDIARITETSPRINCIPEN OCH PROPORTIONALITETSPRINCIPEN

               •Rättslig grund

                  I artikel 218.3 i EUF-fördraget föreskrivs att kommissionen ska lägga fram rekommendationer för rådet som ska anta ett beslut om bemyndigande att inleda förhandlingar och utse unionens förhandlare. Enligt artikel 218.4 i EUF-fördraget får rådet ge förhandlaren direktiv.

               •Subsidiaritetsprincipen (för icke-exklusiv befogenhet)

                  Ensidiga åtgärder skulle inte vara ett alternativ eftersom de inte skulle utgöra en tillräcklig grund för samarbete med länder utanför EU. Att ansluta sig till ett multilateralt avtal såsom en möjlig framtida FN-konvention som unionen har kunnat förhandla om är effektivare än att på bilateral nivå inleda förhandlingar med enskilda tredjeländer.

               •Proportionalitetsprincipen

                  Detta initiativ går inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå de aktuella politiska målen.

               •Val av instrument

                  En rekommendation från kommissionen till rådets beslut om bemyndigande att inleda förhandlingar ligger i linje med artikel 218.3 i EUF-fördraget, där det föreskrivs att kommissionen ska lägga fram rekommendationer för rådet som ska anta ett beslut om bemyndigande att inleda förhandlingar.

               3.RESULTAT AV EFTERHANDSUTVÄRDERINGAR, SAMRÅD MED BERÖRDA PARTER OCH KONSEKVENSBEDÖMNINGAR

               •Efterhandsutvärderingar/kontroller av ändamålsenligheten med befintlig lagstiftning

                  Ej tillämpligt.

               •Samråd med berörda parter

                  Kommissionen offentliggjorde den 14 januari 2022 på sin webbplats en uppmaning att inkomma med synpunkter på detta initiativ, där man kunde lämna synpunkter under fyra veckors tid. De (fem) enskilda svaren på uppmaningen att inkomma med synpunkter offentliggjordes på webbplatsen för samrådet. Synpunkterna har beaktats vid utarbetandet av detta förslag.

               •Insamling och användning av sakkunnigutlåtanden

                  Kommissionen har beaktat de synpunkter som framfördes av medlemsstaternas experter under diskussionerna i rådets berörda arbetsgrupper i samband med förberedelserna inför förhandlingarna.

               •Konsekvensbedömning

                  Ej tillämpligt.

               •Lagstiftningens ändamålsenlighet och förenkling

                  Ej tillämpligt.

               •Grundläggande rättigheter

                  Förhandlingarna kommer sannolikt att omfatta inslag som skulle kunna utgöra ett ingrepp i de grundläggande rättigheterna, såsom straffprocessrättsliga åtgärder, definitioner av brott som kan ligga till grund för ett straffrättsligt förfarande eller tillgång till personuppgifter som erhållits i samband med ett straffrättsligt förfarande. De bestämmelser som ska förhandlas fram kan leda till ingrepp i t.ex. rätten till en rättvis rättegång, rätten till integritet och rätten till skydd av personuppgifter. Eftersom deltagandet i förhandlingarna på Europeiska unionens vägnar inte bör äventyra nivån på skyddet av de grundläggande rättigheterna i unionen, föreslås i detta initiativ att man eftersträvar en hög skyddsnivå för de grundläggande rättigheterna.

               4.BUDGETKONSEKVENSER

                  Förslaget påverkar inte unionens budget. EU:s medlemsstater kan ha engångskostnader för genomförandet av konventionen när förhandlingarna har slutförts, men det är inte möjligt att fastställa dessa kostnader i detta skede eftersom förhandlingarna ännu inte har inletts fullt ut.

               5.ÖVRIGA INSLAG

               •Genomförandeplaner samt åtgärder för övervakning, utvärdering och rapportering

                  Förhandlingsprocessen förväntas pågå fram till 2024, varefter konventionen kan undertecknas och ingås. I initiativet föreslås en öppen, inkluderande och transparent förhandlingsprocess.

               Rekommendation till

               RÅDETS BESLUT

               om bemyndigande att förhandla om en övergripande internationell konvention om motverkande av användningen av informations- och kommunikationsteknik för brottsliga ändamål

               EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA BESLUT

               med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 218.3 och 218.4,

               med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation, och

               av följande skäl:

               (1)Den 27 december 2019 antog FN:s generalförsamling resolution 74/247 om motverkande av användningen av informations- och kommunikationsteknik för brottsliga ändamål, där det beslutades att en öppen mellanstatlig ad hoc-expertkommitté skulle inrättas för att utarbeta en övergripande internationell konvention om motverkande av användningen av informations- och kommunikationsteknik för brottsliga ändamål
                  35
               . Unionen bör delta i förhandlingarna om denna konvention.

               (2)Unionen har antagit gemensamma regler som överlappar flera aspekter som planeras ingå en sådan konvention. Dessa gemensamma regler omfattar i synnerhet en övergripande uppsättning instrument som rör materiell straffrätt
                  36
               , polissamarbete och straffrättsligt samarbete
                  37
               , miniminormer för processuella rättigheter
                  38
                samt dataskydds- och integritetsgarantier
                  39
               . Framtida gemensamma regler bör också beaktas
                  40
               .

               (3)Därför kan en ny internationell konvention om motverkande av användningen av informations- och kommunikationsteknik för straffrättsliga ändamål påverka gemensamma unionsregler eller ändra deras räckvidd.

               (4)För att skydda unionsrättens integritet och säkerställa att bestämmelserna i internationell rätt och i unionsrätten förblir samstämmiga måste unionen delta i förhandlingarna om en ny internationell konvention om motverkande av användningen av informations- och kommunikationsteknik för brottsliga ändamål.

               (5)Europeiska datatillsynsmannen har hörts i enlighet med artikel 42.1 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2018/1725 och avgav ett yttrande den …

               (6)[I enlighet med artiklarna 1 och 2 i protokoll nr 21 om Förenade kungarikets och Irlands ställning med avseende på området med frihet, säkerhet och rättvisa, fogat till fördraget om Europeiska unionen och fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, och utan att det påverkar tillämpningen av artikel 4 i det protokollet, deltar Irland inte i antagandet av detta beslut, som inte är bindande för eller tillämpligt på Irland.]

               [ELLER]

               [I enlighet med artiklarna 1 och 2 i protokoll nr 21 om Förenade kungarikets och Irlands ställning med avseende på området med frihet, säkerhet och rättvisa, fogat till fördraget om Europeiska unionen och fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, och utan att det påverkar tillämpningen av artikel 4 i det protokollet, har Irland [genom sin skrivelse av den ... ] meddelat sin önskan att delta i antagandet och tillämpningen av detta beslut.]

               (7)I enlighet med artiklarna 1 och 2 i protokoll nr 22 om Danmarks ställning, fogat till fördraget om Europeiska unionen och fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, deltar Danmark inte i antagandet av detta beslut, som inte är bindande för eller tillämpligt på Danmark.

               HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

               Artikel 1

               Kommissionen bemyndigas härmed att på unionens vägnar förhandla om en övergripande konvention om motverkande av användningen av informations- och kommunikationsteknik för brottsliga ändamål.

               Artikel 2

               Förhandlingsdirektiven anges i bilagan.

               Artikel 3

               Förhandlingarna ska föras i samråd med en särskild kommitté som utses av rådet.

               Artikel 4

               Detta beslut och dess bilaga ska offentliggöras omedelbart efter antagandet.

               Artikel 5

               Detta beslut riktar sig till kommissionen.

               Utfärdat i Bryssel den

                     På rådets vägnar

                     Ordförande

                     (1)

                        Europols hotbildsbedömning av internetstödd organiserad brottslighet för 2021 (Iocta)
                  www.europol.eu

                     (2)

                        Europarådets Budapestkonvention om it-brottslighet (CETS nr 185), 23 november 2001,
                  https://rm.coe.int/CoERMPublicCommonSearchServices/DisplayDCTMContent?documentId=0900001680081561
                  .

                     (3)

                  Result details (coe.int)
                  .
                  Second Additional Protocol to the Cybercrime Convention adopted by the Committee of Ministers of the Council of Europe - News (coe.int)
                  .

                     (4)

                        Generalförsamlingens resolution av den 21 december 2010,

                     A/Res/65/230 - E - A/Res/65/230 -Desktop (undocs.org)

                  .

                     (5)

                        Sammanställning av alla preliminära slutsatser och rekommendationer som föreslagits av medlemsstaterna under de möten i expertgruppen för genomförande av en övergripande studie om it-brottslighet som hölls 2018, 2019 och 2020:
                  V2101012.pdf (unodc.org)
                  .

                     (6)

                        Rapport från mötet i Wien den 6–8 april 2021 i expertgruppen för genomförande av en övergripande studie om it-brottslighet:
                  V2102595.pdf (unodc.org)
                  .

                     (7)

                        Generalförsamlingens resolution av den 17 december 2018,
                  A/RES/73/187
                  .

                     (8)

                        Generalförsamlingens resolution av den 27 december 2019,
                  A/RES/74/247
                  .

                     (9)

                        Generalförsamlingens resolution av den 26 maj 2021,
                  A/RES/75/282*
                  .

                     (10)

                  COM(2020) 605 final
                   (27.7.2020).

                     (11)

                  COM(2021) 170 final
                   (14.4.2021).

                     (12)

                  COM(2021) 799 final
                   (8.12.2021).

                     (13)

                        Detta inbegriper program som GLACY+, CyberEast and CyberSouth, som samfinansieras av EU och Europarådet och förvaltas av Europarådet.

                     (14)

                        Direktiv 2011/93/EU (13.12.2011).

                     (15)

                        Direktiv 2013/40/EU (12.8.2013).

                     (16)

                        Direktiv (EU) 2019/713 (17.4.2019).

                     (17)

                        Direktiv 2014/41/EU (3.4.2014).

                     (18)

                        Konventionen om ömsesidig rättslig hjälp i brottmål mellan Europeiska unionens medlemsstater (29.5.2020).

                     (19)

                        Förordning (EU) 2018/1727 (14.11.2018).

                     (20)

                        Förordning (EU) 2016/794 (11.5.2016).

                     (21)

                        Rådets förordning (EU) 2017/1939 (12.10.2017).

                     (22)

                        Rådets rambeslut 2008/465/RIF (13.6.2022).

                     (23)

                        Rådets rambeslut 2009/948/RIF (30.11.2009).

                     (24)

                        Förslag till förordning om europeiska utlämnandeorder och bevarandeorder för elektroniska bevis i straffrättsliga förfaranden,

                     COM(2018) 225 final

                  , och förslag till direktiv om fastställande av harmoniserade bestämmelser för utseende av rättsliga företrädare för insamling av bevisning i straffrättsliga förfaranden,

                     COM(2018) 226 final

                   (17.4.2018).

                     (25)

                        Förslag till rådets rekommendation om operativt polissamarbete, COM(2021) 780, förslag till direktiv om informationsutbyte mellan medlemsstaternas brottsbekämpande myndigheter och om upphävande av rådets rambeslut 2006/960/RIF, COM(2021) 782, och förslag till förordning om automatiskt utbyte av uppgifter för polissamarbete (”Prüm II”), COM(2021) 784, (8.12.2021).

                     (26)

                        Avtal om ömsesidig rättslig hjälp mellan Europeiska unionen och Amerikas förenta stater (25.6.2003).Avtal mellan Europeiska unionen och Japan om ömsesidig rättslig hjälp i brottmål (2009).

                     (27)

                        Direktiv 2010/64/EU (20.10.2010), direktiv 2012/13/EU (22.5.2012), direktiv 2013/48/EU (22.10.2013), direktiv (EU) 2016/1919 (26.10.2016), direktiv (EU) 2016/800 (11.05.2016), direktiv (EU) 2016/343 (9.3.2016).

                     (28)

                        Förordning (EU) 2016/679 (27.4.2016).

                     (29)

                        Direktiv (EU) 2016/680 (27.4.2016).

                     (30)

                        Direktiv 2002/58/EG (12.7.2002), ändrat genom direktiv 2009/136/EG (25.11.2009).

                     (31)

                        Se t.ex. rådets slutsatser om cyberdiplomati av den 10 februari 2015, dokument 6122/15.

                     (32)

                        Rådets beslut om bemyndigande för Europeiska kommissionen att på Europeiska unionens vägnar delta i förhandlingar om ett andra tilläggsprotokoll till Europarådets konvention om it-brottslighet, referens 9116/19.

                     (33)

                        Förslag till rådets beslut om bemyndigande för medlemsstaterna att i Europeiska unionens intresse underteckna det andra tilläggsprotokollet om utökat samarbete och utlämnande av elektroniska bevis till konventionen om it-brottslighet, COM(2021) 718 final (25.11.2021).

                     (34)

                        Förslag till rådets beslut om bemyndigande för medlemsstaterna att i Europeiska unionens intresse ratificera det andra tilläggsprotokollet om utökat samarbete och utlämnande av elektroniska bevis till konventionen om it-brottslighet,

                     COM(2021) 719 final

                   (25.11.2021).

                     (35)

                        Resolution, antagen av generalförsamlingen den 27 december 2019, om tredje utskottets rapport (A6 – A/74/401)] om motverkande av användningen av informations- och kommunikationsteknik för brottsliga ändamål,
                  A/RES/74/247
                  .

                     (36)

                        Europaparlamentets och rådets direktiv 2011/93/EU av den 13 december 2011 om bekämpande av sexuella övergrepp mot barn, sexuell exploatering av barn och barnpornografi samt om ersättande av rådets rambeslut 2004/68/RIF,

                     EUT L 335, 17.12.2011, s. 1

                  ; Europaparlamentets och rådets direktiv 2013/40/EU av den 12 augusti 2013 om angrepp mot informationssystem och om ersättande av rådets rambeslut 2005/222/RIF,

                     EUT L 218, 14.8.2013, s. 8

                  ; Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2019/713 av den 17 april 2019 om bekämpande av bedrägeri och förfalskning som rör andra betalningsmedel än kontanter och om ersättande av rådets rambeslut 2001/413/RIF, PE/89/2018/REV/3,

                     EUT L 123, 10.5.2019, s. 18

                  .

                     (37)

                        Rådets akt av den 29 maj 2000 om upprättande av konventionen om ömsesidig rättslig hjälp i brottmål mellan Europeiska unionens medlemsstater, EGT C 197, 12.7.2000, s. 1; Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2018/1727 om Europeiska unionens byrå för straffrättsligt samarbete (Eurojust), och om ersättning och upphävande av rådets beslut 2002/187/RIF, EUT L 295, 21.11.2018; Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2016/794 av den 11 maj 2016 om Europeiska unionens byrå för samarbete inom brottsbekämpning (Europol) och om ersättande och upphävande av rådets beslut 2009/371/RIF, 2009/934/RIF, 2009/935/RIF, 2009/936/RIF och 2009/968/RIF, EUT L 135, 24.5.2016, s. 53; rådets rambeslut 2002/465/RIF av den 13 juni 2002 om gemensamma utredningsgrupper (EGT L 162, 20.6.2002, s. 1); rådets rambeslut 2009/948/RIF om förebyggande och lösning av tvister om utövande av jurisdiktion i straffrättsliga förfaranden, EUT L 328, 15.12.2009, s. 42; direktiv 2014/41/EU om en europeisk utredningsorder på det straffrättsliga området, EUT L 130, 1.5.2014, s. 1;

                     (38)

                        Europaparlamentets och rådets direktiv 2010/64/EU av den 20 oktober 2010 om rätt till tolkning och översättning vid straffrättsliga förfaranden, EUT L 280, 26.10.2010, s. 1; Europaparlamentets och rådets direktiv 2012/13/EU av den 22 maj 2012 om rätten till information vid straffrättsliga förfaranden, EUT L 142, 1.6.2012, s. 1; Europaparlamentets och rådets direktiv 2013/48/EU av den 22 oktober 2013 om rätt till tillgång till försvarare i straffrättsliga förfaranden och förfaranden i samband med en europeisk arresteringsorder samt om rätt att få en tredje part underrättad vid frihetsberövande och rätt att kontakta tredje parter och konsulära myndigheter under frihetsberövandet (EUT L 294, 6.11.2013, s. 1); Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2016/1919 av den 26 oktober 2016 om rättshjälp för misstänkta och tilltalade i straffrättsliga förfaranden och för eftersökta personer i förfaranden i samband med en europeisk arresteringsorder, EUT L 297, 4.11.2016, s. 1; Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2016/800 av den 11 maj 2016 om rättssäkerhetsgarantier för barn som är misstänkta eller tilltalade i straffrättsliga förfaranden, EUT L 132, 21.5.2016, s. 1; Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2016/343 av den 9 mars 2016 om förstärkning av vissa aspekter av oskuldspresumtionen och av rätten att närvara vid rättegången i straffrättsliga förfaranden, EUT L 65, 11.3.2016, s. 1;

                     (39)

                        Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2016/679 av den 27 april 2016 om skydd för fysiska personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter och om upphävande av direktiv 95/46/EG; Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2016/680 av den 27 april 2016 om skydd för fysiska personer med avseende på behöriga myndigheters behandling av personuppgifter för att förebygga, förhindra, utreda, avslöja eller lagföra brott eller verkställa straffrättsliga påföljder, och det fria flödet av sådana uppgifter och om upphävande av rådets rambeslut 2008/977/RIF; Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/58/EG av den 12 juli 2002 om behandling av personuppgifter och integritetsskydd inom sektorn för elektronisk kommunikation (direktiv om integritet och elektronisk kommunikation), EGT L 201, 31.7.2002, s. 37, ändrat genom Europaparlamentets och rådets direktiv 2009/136/EG av den 25 november 2009.

                     (40)

                        Förslag till Europaparlamentets och rådets förordning om europeiska utlämnandeorder och bevarandeorder för elektroniska bevis i straffrättsliga förfaranden, den 17 april 2018, COM(2018) 225 final; förslag till Europaparlamentets och rådets direktiv om fastställande av harmoniserade bestämmelser för utseende av rättsliga företrädare för insamling av bevisning i straffrättsliga förfaranden, den 17 april 2018, COM(2018) 226 final.

    ---documentbreak---

               EUROPEISKA KOMMISSIONEN
            Bryssel den 29.3.2022
            COM(2022) 132 final

            BILAGA
            till
            rekommendation till rådets beslut
            om bemyndigande att förhandla om en övergripande internationell konvention om motverkande av användningen av informations- och kommunikationsteknik för brottsliga ändamål

               BILAGA

               När det gäller förhandlingsprocessen bör unionen sträva efter att uppnå följande:

               (1)Förhandlingsprocessen är öppen, inkluderande och transparent och bygger på samarbete i god tro.

               (2)Förhandlingsprocessen möjliggör för alla berörda parter, däribland det civila samhället, den privata sektorn, den akademiska världen och icke-statliga organisationer att delta på ett meningsfullt sätt.

               (3)Alla bidrag från FN-medlemmar beaktas på lika villkor, varigenom en inkluderande process säkerställs.

               (4)Förhandlingsprocessen bygger på ett ändamålsenligt och realistiskt arbetsprogram.

               När det gäller de allmänna målen för förhandlingarna bör unionen sträva efter att uppnå följande:

               (5)Konventionen fungerar som ett effektivt instrument för brottsbekämpande och rättsliga myndigheter i den globala kampen mot it-brottslighet, med syftet att tillföra ett mervärde till det internationella samarbetet.

               (6)Den befintliga ramen med beprövade internationella och regionala instrument och insatser som återspeglas i FN:s generalförsamlings resolutioner 74/247 och 75/282 beaktas fullt ut. Konventionen är därför förenlig med och kompletterar befintliga internationella instrument, särskilt Europarådets Budapestkonvention från 2001 om it-brottslighet och dess protokoll samt Förenta nationernas konvention mot gränsöverskridande organiserad brottslighet från 2000 och dess protokoll, men även andra relevanta internationella och regionala instrument. I konventionen undviks all inverkan på tillämpningen av eller den fortsatta anslutningen av länder till dessa instrument samt undviks i möjligaste mån onödig dubblering.

               (7)Arbetet i och de resultat som läggs fram av den öppna mellanstatliga expertgruppen för genomförande av en övergripande studie om it-brottslighet i enlighet med FN:s generalförsamlings resolution 75/282 beaktas fullt ut.

               (8)Bestämmelserna i konventionen ger största möjliga skydd av de mänskliga rättigheterna. EU:s medlemsstater bör kunna följa EU-lagstiftningen, inbegripet de grundläggande rättigheterna, friheterna och de allmänna principerna i EU-rätten, såsom de fastställs i EU-fördragen och i stadgan om de grundläggande rättigheterna. Bestämmelserna i konventionen bör också vara förenliga med EU:s och dess medlemsstaters internationella handelsförpliktelser.

               När det gäller förhandlingarnas sakinnehåll bör unionen sträva efter att uppnå följande:

               (9)Konventionen innehåller definitioner av brott som endast kan begås med hjälp av informationssystem.

               (10)Konventionen innehåller definitioner av brott som kan begås utan användning av informationssystem, men som under vissa omständigheter kan möjliggöras genom användning av informationssystem, dock endast i fall där användningen av informationssystem väsentligt ändrar brottens egenskaper eller konsekvenser.

               (11)Definitionen av brotten är tydlig, snäv och teknikneutral. Definitionerna är förenliga med definitionerna i andra relevanta internationella eller regionala konventioner, särskilt när det gäller organiserad brottslighet eller it-brottslighet, och med internationella människorättsnormer.

               (12)Konventionen innehåller bestämmelser om försök och medhjälp till sådana brott, om juridiska personers ansvar för sådana brott, om fastställande av behörighet i fråga om sådana brott och om påföljder och åtgärder i samband med sådana brott vilka är förenliga med andra relevanta internationella eller regionala konventioner, särskilt på området organiserad brottslighet eller it-brottslighet, och med internationella människorättsnormer.

               (13)I konventionen föreskrivs straffprocessrättsliga åtgärder som gör det möjligt för myndigheter att effektivt utreda it-brott, frysa och förverka vinning av sådana brott och bevara eller inhämta elektroniska bevis för varje brott som del av en brottsutredning eller ett straffrättsligt förfarande, med vederbörlig hänsyn till proportionalitetsprincipen.

               (14)Dessa straffprocessrättsliga åtgärder ger ett tillräckligt mervärde jämfört med andra relevanta internationella eller regionala konventioner, särskilt när det gäller organiserad brottslighet eller it-brottslighet, och är förenliga med sådana konventioner och med internationella människorättsnormer.

               (15)Processrättsliga åtgärder för att bevara eller inhämta elektroniska bevis innehåller en tydlig och snäv definition av vilken typ av information som omfattas. Processrättsliga åtgärder för samarbete med enheter i den privata sektorn säkerställer att bördan för sådana enheter är proportionerlig och att enheter inom den privata sektorn fullt ut respekterar användarnas mänskliga rättigheter. Konventionen skapar rättslig tydlighet för leverantörer av onlinetjänster (t.ex. internetleverantörer) i deras kontakter med brottsbekämpande myndigheter i konventionsstaterna. Processrättsliga åtgärder för avlägsnande av olagligt innehåll avser endast olagligt innehåll som kan vara tillräckligt specifikt och snävt definierat.

               (16)I konventionen föreskrivs samarbetsåtgärder som gör det möjligt för myndigheter i olika stater som är parter i instrumentet att samarbeta effektivt i brottsutredningar eller straffrättsliga förfaranden rörande brott som definieras i instrumentet eller att samarbeta för att bevara eller inhämta elektroniska bevis för något brott som del av en brottsutredning eller ett straffrättsligt förfarande.

               (17)Dessa samarbetsåtgärder ger ett tillräckligt mervärde jämfört med andra relevanta internationella eller regionala konventioner, särskilt när det gäller organiserad brottslighet eller it-brottslighet, och är förenliga med sådana konventioner och med internationella människorättsnormer.

               (18)Samarbetsåtgärderna omfattas av de villkor som föreskrivs i den anmodade partens lagstiftning och föreskriver breda skäl för vägran, såsom att säkerställa skyddet av de grundläggande rättigheterna, inbegripet rätten till skydd av personuppgifter, även i samband med överföring av personuppgifter, och, när så är lämpligt, förekomsten av dubbel straffbarhet.

               (19)Konventionen föreskriver strikta villkor och starka skyddsåtgärder för att säkerställa att EU:s medlemsstater kan respektera och skydda de grundläggande rättigheterna, friheterna och allmänna principerna i EU-rätten, såsom de fastställs i EU-fördragen och i stadgan om de grundläggande rättigheterna, särskilt proportionalitetsprincipen, rättssäkerhetsgarantier och processuella rättigheter, rätten till effektiv rättslig prövning, oskuldspresumtion, rätten till en rättvis rättegång och rätten till försvar för personer som är föremål för straffrättsliga förfaranden samt rätten till integritet, rätten till skydd av personuppgifter och data från elektronisk kommunikation när sådana uppgifter behandlas, inbegripet för överföring till myndigheter i länder utanför Europeiska unionen, och rätten till yttrandefrihet och informationsfrihet. Konventionen säkerställer särskilt att EU:s medlemsstater kan uppfylla kraven för internationella överföringar av personuppgifter i den mening som avses i direktiv (EU) 2016/680, förordning (EU) 2016/679 och direktiv 2002/58/EG. Villkoren och garantierna säkerställer också skyddet av de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna i enlighet med internationella människorättsnormer. Detta gäller hela konventionen, inbegripet processrättsliga åtgärder och samarbetsåtgärder, även sådana som avsevärt kan inkräkta på enskildas rättigheter, såsom frysning och förverkande av vinning av brott och utlämning.

               (20)Konventionen utgör en grund för frivilliga kapacitetsuppbyggande åtgärder för att stödja länder i deras förmåga att genomföra effektiva utredningar och förfaranden avseende it-brottslighet och att inhämta elektroniska bevis för utredningar och lagföring av andra brott, bland annat genom tekniskt bistånd och utbildning. UNODC har en tydligt beskriven roll för genomförandet av sådana åtgärder.

               (21)Konventionen tar vederbörlig hänsyn till fysiska och juridiska personers ställning som offer för it-brottslighet. Konventionen säkerställer att dessa offer för it-brottslighet får lämpligt stöd och skydd.

               (22)Konventionen utgör en grund för praktiska åtgärder för förebyggande av it-brottslighet som är tydligt definierade och strikt begränsade samt åtskilda från straffprocessrättsliga åtgärder som skulle kunna inkräkta på enskildas eller juridiska personers rättigheter och friheter.

               När det gäller konventionens sätt att fungera bör unionen sträva efter att uppnå följande:

               (23)Konventionen bevarar befintliga globala och regionala instrument och det pågående internationella samarbetet i den globala kampen mot it-brottslighet. I synnerhet kan Europeiska unionens medlemsstater i sina ömsesidiga förbindelser fortsätta att tillämpa Europeiska unionens regler.

               (24)I konventionen föreskrivs en lämplig mekanism för att säkerställa genomförandet av konventionen och föreskrivs slutbestämmelser, bland annat om tvistlösning, undertecknande, ratificering, godtagande, godkännande och anslutning, ikraftträdande, ändring, tillfälligt upphävande, uppsägning och depositarie samt språk som när så är möjligt och lämpligt utformas i enlighet med bestämmelserna i andra relevanta internationella eller regionala konventioner, särskilt på området organiserad brottslighet eller it-brottslighet.

               (25)Konventionen gör det möjligt för Europeiska unionen att bli part i konventionen.


               EUROPEISKA KOMMISSIONEN
            Bryssel den 6.4.2022
            COM(2022) 167 final

            Rekommendation till
            RÅDETS BESLUT
            om bemyndigande att inleda förhandlingar om ett avtal om godstransporter på väg mellan Europeiska unionen och Ukraina

               MOTIVERING

               1.Bakgrund till rekommendationen

               Kommissionen rekommenderar härmed rådet att bemyndiga inledandet av förhandlingar om ett tidsbegränsat avtal om godstransporter på väg mellan unionen och Ukraina (avtalet) i syfte att hantera återverkningar av Rysslands oprovocerade och oberättigade militära aggression mot Ukraina, och att utse kommissionen till unionens förhandlare. Förhandlingsdirektiv bifogas också rekommendationen.

               2.Bakgrund

               Godstransporter på väg mellan unionen och Ukraina regleras för närvarande i stor utsträckning av ett antal bilaterala transportavtal mellan EU:s medlemsstater och Ukraina. I dessa avtal föreskrivs kvotarrangemang för transportföretag från båda sidor vad gäller transitering och bilateral handel. Enligt en studie från 2014
                  1
                beviljades totalt 560 680 kvoter på bilateral grund till Ukraina av 25 medlemsstater med vilka Ukraina hade bilaterala vägtransportavtal vid den tidpunkten. Under 2019 var antalet något lägre (552 875 kvoter, varav 1750 var multipla kvoter). Kvoterna är ofta kopplade till vissa euronormer för utsläpp.

               Vid sidan av de tillstånd som är baserade på ovannämnda bilaterala avtal tillämpar Internationella transportforumet (ITF) ett multilateralt kvotsystem med multilaterala licenser för internationella godstransporter på väg som utförs av transportföretag som är etablerade i ett land som är medlem i Europeiska transportministerkonferensen (ECMT). Licenserna gäller för godstransporter mellan länder som är medlemmar i ECMT eller som transiterar genom ett eller flera av dessa länders territorium. Antalet kvoter inom ECMT-systemet är dock relativt lågt jämfört med de kvoter som utfärdas enligt de bilaterala avtalen (jämförelsen är dock inte strikt, då ECMT-kvoterna avser årliga licenser, medan de bilaterala avtalen i fråga avser tillstånd för enstaka resor). Under 2022 tilldelades ukrainska operatörer 4 000 årliga licenser.

               Ukraina anslöt sig 2006 till överenskommelsen om arbetsförhållanden för fordonsbesättningar vid internationella vägtransporter (AETR)
                  2
                i vilken alla EU-medlemsstater också är avtalsslutande parter. Detta innebär att ukrainska operatörer som utför godstransporter på unionens territorium måste iaktta de körtider, raster och viloperioder som tillämpas i unionen i enlighet med förordning (EG) 561/2006
                  3
               .

               Mot bakgrund av Rysslands militära aggression mot Ukraina har transportsituationen blivit ytterst svår för detta land. Viktiga transportvägar för godstransport via Svarta havet har blockerats eller har förstörts av ryska militära styrkor, och det ukrainska luftrummet är stängt för civila transporter. Järnvägsnätet prioriterar för närvarande transport av passagerare och flyktingar och det är mycket sårbart för ryska bombningar.

               För att stötta den ukrainska ekonomin som är under stark press, är det därför lämpligt att brådskande ingå ett avtal, mellan unionen och Ukraina, som kommer att gälla så länge krigets påverkan på transportinfrastruktur och transportverksamhet fortsätter att vara allvarlig och genom vilket det hårt pressade och sårbara järnvägsnätet, det blockerade civila luftrummet och de blockerade hamnarna i Svarta havet i största möjliga utsträckning kan ersättas av förbättrade vägtransportalternativ för transport av varor mellan EU och Ukraina. Detta är ytterst viktigt för handeln med spannmål, bränsle, livsmedel och andra varor, och åtgärderna måste vidtas skyndsamt för att mildra den osäkra livsmedelssituationen inom Ukraina och undvika att flyktingströmmen blir ännu större. Avtalet kommer också att omfatta klausuler om erkännande av körkort och yrkeskompetensbevis för ukrainska förare som transporterar varor till EU. Avtalet kommer att tillämpas på det territorium i Ukraina som kontrolleras av Ukrainas legitima regering och som sådant erkänts av Europeiska unionen.

               Ingåendet av ett sådant avtal ligger i unionens intresse, inte enbart därför att unionen har intresse av att den ukrainska staten och dess ekonomi stabiliseras, men också därför att Ukraina är en viktig leverantör av produkter som spannmål och andra livsmedel, och därför att EU:s transportföretag kommer att få transporträttigheter på Ukrainas territorium, på grundval av ömsesidighet.

               3.Förenlighet med unionens politik inom andra områden

                  Detta avtal är förenligt med EU:s nuvarande politik för yttre förbindelser med Ukraina. Ukrainas regering har begärt ett sådant avtal som en brådskande åtgärd.

                  Ingåendet av ett avtal om godstransporter på väg med Ukraina skulle också vara förenligt med associeringsavtalet som undertecknades den 27 juni 2014 mellan unionen och Ukraina, då det i artikel 136 föreskrivs möjliga framtida särskilda avtal för transport på väg för att sörja för en samordnad utveckling och en gradvis liberalisering av transporterna mellan parterna.

               4.Rättslig grund, subsidiaritetsprincipen och proportionalitetsprincipen

               •Rättslig grund

                  Den förfarandemässiga rättsliga grunden för ett beslut om bemyndigande att inleda förhandlingar om ett avtal mellan unionen och ett tredjeland och om förhandlingsdirektiv till förhandlaren är artikel 218.3 och 218.4 i EUF-fördraget.

               •Unionens befogenhet

                  I artikel 216.1 i EUF-fördraget fastställs följande:

                  Unionen får ingå avtal med ett eller flera tredjeländer eller internationella organisationer, om fördragen föreskriver att sådana avtal ska ingås eller om ingåendet av ett avtal är nödvändigt antingen för att inom ramen för unionens politik förverkliga något av de mål som avses i fördragen, eller föreskrivs i någon av unionens rättsligt bindande akter eller kan komma att inverka på gemensamma regler eller räckvidden för dessa.

               Detta avtal omfattas av unionens transportpolitik och är nödvändigt för att uppnå ett av de mål som avses i fördragen, nämligen att ”bidra till fri och rättvis handel”, och ingåendet av avtalet föreskrivs i artikel 136 i associeringsavtalet med Ukraina.

               Ingåendet av internationella avtal om godstransporter på väg föreskrivs också uttryckligen i en unionslagstiftningsakt.

               I artikel 1.2 och 1.3 i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1072/2009 av den 21 oktober 2009 om gemensamma regler för tillträde till den internationella marknaden för godstransporter på väg föreskrivs följande:

               2. Vid transporter från en medlemsstat till ett tredjeland och omvänt ska denna förordning tillämpas på den del av transporten som utgörs av transitering genom en annan medlemsstats territorium. Den ska inte tillämpas på den del av transporten som företas på den medlemsstats territorium där lastning eller lossning sker, så länge som nödvändiga avtal inte har ingåtts mellan gemenskapen och det berörda tredjelandet.

               3. I avvaktan på att de avtal som avses i punkt 2 ingås ska denna förordning inte påverka

               a) bestämmelser om transport från en medlemsstat till ett tredjeland och omvänt som avses i bilaterala överenskommelser mellan medlemsstater och dessa tredjeländer,

               b) bestämmelser om transport från en medlemsstat till ett tredjeland och omvänt som avses i bilaterala överenskommelser mellan medlemsstater och som genom bilaterala tillstånd eller genom andra avreglerande åtgärder medger att lastning och lossning i en medlemsstat utförs av transportföretag som inte är etablerade i den medlemsstaten.

               Vidare kan ingåendet påverka gemensamma regler eller ändra räckvidden för dessa, enligt vad som fastställs i EU-domstolens rättspraxis. I punkt 201 i sitt yttrande 2/15 av den 16 maj 2017
                  4
                angav domstolen särskilt följande:

               201 Som domstolen slagit fast, ska ett avtal mellan unionen och ett tredjeland, som föreskriver att bestämmelser som i hög grad överlappar unionens gemensamma regler för gemenskapsinterna situationer tillämpas på de internationella förbindelser som avtalet avser, anses kunna påverka eller ändra räckvidden för dessa gemensamma regler. Även om de inte är oförenliga med de gemensamma reglerna, kan deras innebörd, räckvidd och verkan påverkas ( (se, bland annat, yttrande 1/03, Ny Luganokonvention, av den 7 februari 2006, EU:C:2006:81, punkterna 143 och 151–153, yttrande 1/13, Tredjelands anslutning till Haagkonventionen, av den 14 oktober 2014, EU:C:2014:2303, punkterna 84–90, och dom av den 26 november 2014, Green Network, C‑66/13, EU:C:2014:2399, punkterna 48 och 49). "

                  Det marknadstillträde som avses i denna rekommendation överlappar tveklöst de marknadstillträdesbestämmelser som unionen antagit vad gäller sådana internationella godstransporter på väg som avses ovan.

                  Mot bakgrund av ovanstående har unionen exklusiv extern behörighet enligt artikel 3.2 i EUF-fördraget att ingå det planerade avtalet.

               •Kommissionens skyldighet att samråda

               Med beaktande av domstolens dom av den 16 juli 2015 i mål C-425/13
                  5
               , som förtydligar de olika institutionernas roll vid tillämpningen av artikel 218.2 och 218.4 i EUF-fördraget i enlighet med principerna om institutionell jämvikt och ömsesidigt lojalt samarbete som anges i artikel 13.2 i EU-fördraget, måste dessa förtydliganden återspeglas.

               Det är lämpligt att kommissionen förser rådet och den särskilda kommitté som rådet utsett med all den information som behövs för att de ska kunna följa förhandlingarna och se hur de fortskrider med avseende till exempel på de allmänna mål som tillkännages och den ståndpunkt som intas av andra parter under förhandlingarna. Kommissionen kommer att skriftligen rapportera till rådet och till den särskilda kommitté som rådet utsett om resultaten av förhandlingarna på ett sätt som gör det möjligt för rådet att utöva sina institutionella befogenheter.

               För att fullgöra den skyldighet att iaktta den institutionella jämvikt som fastställs i artikel 13.2 i EU-fördraget och den skyldighet som fastställs i artikel 218.10 i EUF-fördraget, kommer kommissionen att informera Europaparlamentet i samma utsträckning.

               •Proportionalitetsprincipen

                  Rekommendationen är förenlig med proportionalitetsprincipen av följande skäl:

                  Det planerade avtalet är det mest effektiva instrumentet när det gäller att stärka förbindelserna mellan EU och Ukraina med avseende på vägtransporter, då det innebär att kvoter inte längre behöver anges i bilaterala avtal mellan EU:s medlemsstater och Ukraina med avseende på transitering.

                  Det föreslagna avtalet kommer inte att medföra några extra administrativa eller ekonomiska bördor vare sig för medlemsstaternas myndigheter eller för näringslivet jämfört med den nuvarande situationen. Det bör tvärtom minska den administrativa bördan både för branschen och för medlemsstaterna. Det kommer dessutom att innebära att EU:s transportföretag inte längre kommer att behöva tillstånd för de angivna kategorierna av transporträttigheter (transiträttigheter och bilaterala rättigheter), vilket kommer att minska den administrativa bördan för EU:s transportsektor.

               5.Budgetkonsekvenser

                  Rekommendationen påverkar inte unionens budget.

               6.Övriga inslag

               •Ingående redogörelse för de specifika bestämmelserna i rekommendationen

               Rådets beslut innebär bemyndigande av att inleda förhandlingar om ett tidsbegränsat avtal om godstransporter på väg mellan unionen och Ukraina i syfte att hantera återverkningar av Rysslands oprovocerade och oberättigade militära aggression mot Ukraina, och att utse kommissionen till unionens förhandlare. De förhandlingsdirektiv som bifogas beslutet innehåller en bred beskrivning av tillämpningsområdet för det planerade avtalet.

               Rekommendation till

               RÅDETS BESLUT

               om bemyndigande att inleda förhandlingar om ett avtal om godstransporter på väg mellan Europeiska unionen och Ukraina

               EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA BESLUT

               med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 218.3 och 218.4,

               med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation, och

               av följande skäl:

               (1)Förhandlingar bör inledas i syfte att ingå ett avtal mellan unionen och Ukraina om godstransporter på väg. Avtalet bör tillämpas så länge som Rysslands oprovocerade och oberättigade aggression mot Ukraina allvarligt påverkar transportinfrastruktur och transportverksamhet.

               (2)Kommissionen bör utses till förhandlare.

               (3)Förhandlingarna bör föras av kommissionen i samråd med [rådet för in namnet på den särskilda kommittén].

               HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

               Artikel 1

               Kommissionen bemyndigas härmed att på unionens vägnar förhandla om ett avtal mellan Europeiska unionen och Ukraina om godstransporter på väg.

               Artikel 2

               Förhandlingsdirektiven anges i bilagan.

               Artikel 3

               Förhandlingarna ska föras i samråd med [rådet för in namnet på den särskilda kommittén].

               Artikel 4

               Detta beslut riktar sig till kommissionen.

               Utfärdat i Bryssel den

                     På rådets vägnar

                     Ordförande

                     (1)

                        Study on the economic impact of an agreement between the EU and the Ukraine prepared by ICF, TRT and DIW Econ, Final Report, 14 oktober 2014.

                     (2)

                        Undertecknad i Genève den 1 juli 1970.

                     (3)

                        Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 561/2006 av den 15 mars 2006 om harmonisering av viss sociallagstiftning på vägtransportområdet och om ändring av rådets förordningar (EEG) nr 3821/85 och (EG) nr 2135/98 samt om upphävande av rådets förordning (EEG) nr 3820/85

                     (4)

                        ECLI:EU:C:2017:376.

                     (5)

                        ECLI:EU:C:2015:483.

    ---documentbreak---

               EUROPEISKA KOMMISSIONEN
            Bryssel den 6.4.2022
            COM(2022) 167 final

            BILAGA
            till
            Rekommendation till RÅDETS BESLUT
            om bemyndigande att inleda förhandlingar om ett avtal om godstransporter på väg mellan Europeiska unionen och Ukraina

               BILAGA

               Förhandlingsdirektiv för ett avtal mellan Europeiska unionen och Ukraina om godstransporter på väg

               1.Förhandlingsmål

               Att förhandla fram ett avtal med Ukraina som liberaliserar godstransporterna på väg, genom att ge Ukrainas och Europeiska unionens operatörer tillträdesrättigheter med avseende på transitering och bilaterala internationella godstransporter, och som omfattar erkännande av körkort och yrkeskompetensbevis som utfärdats av Ukrainas behöriga myndigheter i Europeiska unionen och tvärtom.

               2.Tillämpningsområdet för avtalet

               Avtalet bör ge ukrainska vägtransportföretag tillträde till unionens marknad.

               (1)Avtalet bör liberalisera godstransporter på väg genom att ge Ukrainas och Europeiska unionens operatörer tillträdesrättigheter med avseende på transitering och bilaterala internationella godstransporter mellan Europeiska unionen och Ukraina. Avtalet bör upprätthålla eller öka nivån i fråga om marknadstillträde eller andra kommersiella möjligheter enligt befintliga bilaterala vägtransportavtal mellan EU:s medlemsstater och Ukraina.

               (2)Avtalet bör vara lika giltigt på alla officiella EU-språk och bör innehålla en språkklausul om detta.

               (3)Avtalet bör omfatta körkort och yrkeskompetensbevis som utfärdats av behöriga myndigheter i Ukraina, i syfte att säkerställa att dessa erkänns i Europeiska unionen.

               (4)Avtalet bör vara tidsbegränsat och tillämpas så länge som Rysslands militära aggression mot Ukraina allvarligt påverkar transportinfrastruktur och transportverksamhet.

               3.Allmänna bestämmelser

               Avtalet, som har antagits efter de befintliga bilaterala vägtransportavtalen mellan EU:s medlemsstater och Ukraina, har företräde framför bestämmelserna i dessa avtal.

               När avtalet har avslutats kan de befintliga bilaterala avtalen mellan EU:s medlemsstater och Ukraina återigen börja tillämpas, såvida inte, och fram till dess att, unionen ingår ett annat avtal med Ukraina på vägtransportområdet.

               4.Förvaltning av avtalet

               En gemensam kommitté sammansatt av företrädare för parterna bör inrättas; kommittén bör ha ansvaret för förvaltningen av avtalet och för att se till att det genomförs korrekt, särskilt vad gäller anpassningen, efter ändringar, av de EU-regler som ingår i en bilaga till avtalet och som ska följas av Ukraina, och vad gäller nya regler på vägtransportområdet som antas på unionsnivå.

               Ukrainska experter kan få tillåtelse att delta som observatörer i de expertgrupper som inrättas av unionen och som arbetar med den unionslagstiftning som ska tillämpas av Ukraina; detta kommer att fastställas i en bilaga till avtalet.

               Avtalet bör omfatta en snabb, effektiv och bindande tvistlösningsmekanism som ska säkerställa att avtalet kan tillämpas på ett ändamålsenligt sätt.

               Trots tvistlösningsmekanismen bör avtalet omfatta bestämmelser som ska tillämpas i fall där skyldigheterna enligt avtalet inte uppfylls, som till exempel möjligheten att anta skyddsåtgärder eller att helt eller delvis tillfälligt upphäva rättigheter och förmåner som beviljas enligt avtalet.

               5.Genomförandet av förhandlingarna

               Kommissionen kommer att genomföra förhandlingarna i enlighet med dessa direktiv och kommer att säkerställa vederbörlig samordning med pågående och framtida förhandlingar på andra relevanta områden.


               EUROPEISKA KOMMISSIONEN
            Bryssel den 6.4.2022
            COM(2022) 168 final

            Rekommendation till
            RÅDETS BESLUT
            om bemyndigande att inleda förhandlingar om ett avtal om godstransporter på väg mellan Europeiska unionen och Republiken Moldavien

               MOTIVERING

               1.Bakgrund till rekommendationen

               Kommissionen rekommenderar härmed rådet att bemyndiga inledandet av förhandlingar om ett tidsbegränsat avtal om godstransporter på väg mellan unionen och Moldavien (avtalet) i syfte att hantera återverkningar av Rysslands oprovocerade och oberättigade militära aggression mot Ukraina, och att utse kommissionen till unionens förhandlare. Förhandlingsdirektiv bifogas också rekommendationen.

               2.Bakgrund

               Godstransporter på väg mellan unionen och Moldavien regleras för närvarande i stor utsträckning av ett antal bilaterala transportavtal mellan EU:s medlemsstater och Moldavien. I dessa avtal föreskrivs kvotarrangemang för transportföretag från båda sidor vad gäller transitering och bilateral handel. Enligt information från Moldaviens nationella myndighet för vägtransporter har Estland, Litauen, Lettland. Polen, Slovakien, Ungern och Slovenien beviljat Moldavien totalt 15 000 kvoter. Av denna totala kvotmängd är 14 320 kvoter transitkvoter eller bilaterala kvoter och 680 är allmänna kvoter. Den 17 mars 2022 återstod endast 8 647 kvoter (dvs. endast cirka 60 % av den totala kvotmängden) av de kvoter som dessa länder tilldelat Moldavien för 2022.

               Vid sidan av de tillstånd som är baserade på ovannämnda bilaterala avtal tillämpar Internationella transportforumet (ITF) ett multilateralt kvotsystem med multilaterala licenser för internationella godstransporter på väg som utförs av transportföretag som är etablerade i ett land som är medlem i Europeiska transportministerkonferensen (ECMT). Licenserna gäller för godstransporter mellan länder som är medlemmar i ECMT eller som transiterar genom ett eller flera av dessa länders territorium. Antalet kvoter inom ECMT-systemet är dock relativt lågt jämfört med de kvoter som utfärdas enligt de bilaterala avtalen (jämförelsen är dock inte strikt, då ECMT-kvoterna avser årliga licenser, medan de bilaterala avtalen i fråga avser tillstånd för enstaka resor). Under 2022 tilldelades moldaviska operatörer 1 430 årliga licenser och 1 752 korttidslicenser.

               Moldavien är part i överenskommelsen om arbetsförhållanden för fordonsbesättningar vid internationella vägtransporter (AETR)
                  1
                i vilken alla EU-medlemsstater också är avtalsslutande parter. Detta innebär att moldaviska operatörer som utför godstransporter på unionens territorium måste iaktta de körtider, raster och viloperioder som tillämpas i unionen i enlighet med förordning (EG) 561/2006
                  2
               .

               Mot bakgrund av Rysslands militära aggression mot Ukraina har transportsituationen blivit ytterst svår för Moldavien. Kriget i Ukraina tvingar moldaviska vägtransportföretag att söka efter alternativa rutter för att undvika transitering genom Ukrainas territorium som hittills har varit det enda sättet att nå marknaderna i tredjeländer öster om Ukraina. Moldaviska transportföretag har dock inte tillräckliga tillstånd för transitering från de medlemsstater genom vilka sådan transitering skulle vara nödvändig. Detta äventyrar fullgörandet av långsiktiga avtal om leverans av varor (särskilt jordbruksprodukter) med handelspartner i de ovannämnda länderna. Det finns också ett ökat behov av bilaterala transporter mellan Moldavien och EU, men som inte kan uppfyllas med hjälp av de nuvarande tillstånden. En utvidgning av transporträttigheterna för moldaviska transportföretag och ett beviljande av ömsesidiga rättigheter för EU:s transportföretag skulle också göra det möjligt för EU att exportera mer varor till Moldavien, och därför ligger detta även i EU:s intresse. Samtidigt är det möjligt att Moldavien måste anpassa sina ekonomiska mönster och sina transportmönster ytterligare för att kunna hantera krigets effekter på de internationella marknaderna.

               För att stötta den moldaviska ekonomin som har stora svårigheter, samtidigt som landet redan tillfälligt har tagit emot mer än 350 000 flyktingar från Ukraina som transiterar till andra länder, är det därför lämpligt att snarast ingå ett avtal mellan unionen och Moldavien genom vilket de blockerade transitvägarna genom Ukraina i största möjliga utsträckning kan ersättas av bättre vägtransportalternativ genom EU och de bilaterala vägtransporterna mellan Moldavien och EU kan förbättras. Ett sådant avtal skulle gälla så länge som kriget allvarligt påverkar transportverksamheten och Ukrainas transportinfrastruktur.

               Ett sådant avtal ligger också i EU:s intresse, eftersom EU har intresse av att Moldaviens ekonomi stabiliseras, också med tanke på att landet måste hantera en tillströmning av människor som flyr från kriget, och av att mildra den ryska aggressionens inverkan på säkerhetsläget i EU och vid dess gränser. Dessutom kommer EU:s transportföretag, genom ömsesidighet, att få samma transporträttigheter som de moldaviska företagen, vilket kommer att vara positivt för EU:s ekonomi.

               I artikel 80 c i associeringsavtalet uppmanas parterna att sträva efter att förbättra de viktigaste transportförbindelserna mellan sina territorier, dvs. EU:s och Moldaviens, och i artikel 82 efterlyses samarbete i syfte att förbättra rörligheten för varor och underlätta transportflödena mellan Moldavien, EU och tredjeländer i regionen genom att avskaffa administrativa, tekniska och andra hinder .

               3.Förenlighet med unionens politik inom andra områden

                  Detta avtal är förenligt med EU:s nuvarande politik för yttre förbindelser med Moldavien. Moldaviens regering har begärt ett avtal som en brådskande åtgärd. Ett sådant avtal skulle även komplettera det EU-stöd om beviljades Moldavien i mars 2022 för att hjälpa de moldaviska myndigheterna att bistå människor som flyr undan den ryska invasionen av Ukraina. Ingåendet av ett tidsbegränsat avtal om godstransporter på väg med Moldavien för den tid under vilken transporthindren som orsakats av kriget i Ukraina varar, skulle också vara förenligt med det associeringsavtal som undertecknades den 27 juni 2014 mellan unionen och Moldavien
                     3
                  .

               4.Rättslig grund, subsidiaritetsprincipen och proportionalitetsprincipen

               •Rättslig grund

                  Den förfarandemässiga rättsliga grunden för ett beslut om bemyndigande att inleda förhandlingar om ett avtal mellan unionen och ett tredjeland och om förhandlingsdirektiv till förhandlaren är artikel 218.3 och 218.4 i EUF-fördraget.

               •Unionens befogenhet

                  I artikel 216.1 i EUF-fördraget fastställs följande:

                  Unionen får ingå avtal med ett eller flera tredjeländer eller internationella organisationer, om fördragen föreskriver att sådana avtal ska ingås eller om ingåendet av ett avtal är nödvändigt antingen för att inom ramen för unionens politik förverkliga något av de mål som avses i fördragen, eller föreskrivs i någon av unionens rättsligt bindande akter eller kan komma att inverka på gemensamma regler eller räckvidden för dessa.

               Detta avtal omfattas av unionens transportpolitik och är nödvändigt för att uppnå ett av de mål som avses i fördragen, nämligen att ”bidra till fri och rättvis handel”.

               Dessutom föreskrivs ingåendet av internationella avtal om godstransporter på väg uttryckligen i en unionslagstiftningsakt.

               I artikel 1.2 och 1.3 i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1072/2009 av den 21 oktober 2009 om gemensamma regler för tillträde till den internationella marknaden för godstransporter på väg föreskrivs följande:

               2. Vid transporter från en medlemsstat till ett tredjeland och omvänt ska denna förordning tillämpas på den del av transporten som utgörs av transitering genom en annan medlemsstats territorium. Den ska inte tillämpas på den del av transporten som företas på den medlemsstats territorium där lastning eller lossning sker, så länge som nödvändiga avtal inte har ingåtts mellan gemenskapen och det berörda tredjelandet.

               3. I avvaktan på att de avtal som avses i punkt 2 ingås ska denna förordning inte påverka

               a) bestämmelser om transport från en medlemsstat till ett tredjeland och omvänt som avses i bilaterala överenskommelser mellan medlemsstater och dessa tredjeländer,

               b) bestämmelser om transport från en medlemsstat till ett tredjeland och omvänt som avses i bilaterala överenskommelser mellan medlemsstater och som genom bilaterala tillstånd eller genom andra avreglerande åtgärder medger att lastning och lossning i en medlemsstat utförs av transportföretag som inte är etablerade i den medlemsstaten.

               Vidare föreskrivs i artikel 82 i associeringsavtalet mellan unionen och Moldavien att samarbetet mellan de två parterna ska förbättra rörligheten för passagerare och varor och underlätta transportflödena mellan unionen och Republiken Moldavien.

               Vidare kan ingåendet påverka gemensamma regler eller ändra räckvidden för dessa, enligt vad som fastställs i EU-domstolens rättspraxis. I punkt 201 i sitt yttrande 2/15 av den 16 maj 2017
                  4
                angav domstolen särskilt följande:

               201 Som domstolen slagit fast, ska ett avtal mellan unionen och ett tredjeland, som föreskriver att bestämmelser som i hög grad överlappar unionens gemensamma regler för gemenskapsinterna situationer tillämpas på de internationella förbindelser som avtalet avser, anses kunna påverka eller ändra räckvidden för dessa gemensamma regler. Även om de inte är oförenliga med de gemensamma reglerna, kan deras innebörd, räckvidd och verkan påverkas ( (se, bland annat, yttrande 1/03, Ny Luganokonvention, av den 7 februari 2006, EU:C:2006:81, punkterna 143 och 151–153, yttrande 1/13, Tredjelands anslutning till Haagkonventionen, av den 14 oktober 2014, EU:C:2014:2303, punkterna 84–90, och dom av den 26 november 2014, Green Network, C‑66/13, EU:C:2014:2399, punkterna 48 och 49). "

                  Det marknadstillträde som avses i denna rekommendation överlappar tveklöst de marknadstillträdesbestämmelser som unionen antagit vad gäller sådana internationella godstransporter på väg som avses ovan.

                  Mot bakgrund av ovanstående har unionen exklusiv extern behörighet enligt artikel 3.2 i EUF-fördraget att ingå det planerade avtalet.

               I den mån de befintliga bilaterala avtalen inte ersätts av det planerade avtalet får de fortsätta att tillämpas på grundval av det planerade avtalet. När avtalet har avslutats kan de befintliga bilaterala avtalen återigen börja tillämpas, oberoende av detta, såvida inte, och fram till dess att, unionen ingår ett annat avtal med Moldavien på vägtransportområdet.

               •Kommissionens skyldighet att samråda

               Med beaktande av domstolens dom av den 16 juli 2015 i mål C-425/13
                  5
               , som förtydligar de olika institutionernas roll vid tillämpningen av artikel 218.2 och 218.4 i EUF-fördraget i enlighet med principerna om institutionell jämvikt och ömsesidigt lojalt samarbete som anges i artikel 13.2 i EU-fördraget, måste dessa förtydliganden återspeglas.

               Det är lämpligt att kommissionen förser rådet och den särskilda kommitté som rådet utsett med all den information som behövs för att de ska kunna följa förhandlingarna och se hur de fortskrider med avseende till exempel på de allmänna mål som tillkännages och den ståndpunkt som intas av andra parter under förhandlingarna. Kommissionen kommer att skriftligen rapportera till rådet och till den särskilda kommitté som rådet utsett om resultaten av förhandlingarna på ett sätt som gör det möjligt för rådet att utöva sina institutionella befogenheter.

               För att fullgöra den skyldighet att iaktta den institutionella jämvikt som fastställs i artikel 13.2 i EU-fördraget och den skyldighet som fastställs i artikel 218.10 i EUF-fördraget, kommer kommissionen att informera Europaparlamentet i samma utsträckning.

               •Proportionalitetsprincipen

                  Rekommendationen är förenlig med proportionalitetsprincipen av följande skäl:

                  Det planerade avtalet är det mest effektiva instrumentet när det gäller att stärka förbindelserna mellan EU och Moldavien med avseende på vägtransporter, då det innebär att kvoter inte längre behöver anges i bilaterala avtal mellan medlemsstater och Moldavien med avseende på transitering.

                  Det föreslagna avtalet kommer inte att medföra några extra administrativa eller ekonomiska bördor vare sig för medlemsstaternas myndigheter eller för näringslivet. Det bör tvärtom minska den administrativa bördan både för branschen och för medlemsstaterna, eftersom moldaviska vägtransportföretag och EU:s vägtransportföretag, på grundval av ömsesidighet, får likvärdiga rättigheter (transiteringsrättigheter och rättigheter för bilateral internationell transport) och EU:s transportföretag inte längre kommer att behöva tillstånd, vilket kommer att minska den administrativa bördan för EU:s transportsektor.

               5.Budgetkonsekvenser

                  Rekommendationen påverkar inte unionens budget.

               6.Övriga inslag

               •Ingående redogörelse för de specifika bestämmelserna i rekommendationen

               Rådets beslut innebär bemyndigande av att inleda förhandlingar om ett tidsbegränsat avtal om godstransporter på väg mellan unionen och Moldavien i syfte att hantera återverkningar av Rysslands oprovocerade och oberättigade militära aggression mot Ukraina och att utse kommissionen till unionens förhandlare. De förhandlingsdirektiv som bifogas beslutet innehåller en bred beskrivning av tillämpningsområdet för det planerade avtalet.

               Rekommendation till

               RÅDETS BESLUT

               om bemyndigande att inleda förhandlingar om ett avtal om godstransporter på väg mellan Europeiska unionen och Republiken Moldavien

               EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA BESLUT

               med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 218.3 och 218.4,

               med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation, och

               av följande skäl:

               (1)Förhandlingar bör inledas i syfte att ingå ett avtal mellan unionen och Republiken Moldavien om godstransporter på väg. Avtalet bör tillämpas så länge som Rysslands aggression mot Ukraina allvarligt påverkar transportverksamheten och Ukrainas transportinfrastruktur.

               (2)Kommissionen bör utses till förhandlare.

               (3)Förhandlingarna bör föras av kommissionen i samråd med [rådet för in namnet på den särskilda kommittén].

               HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

               Artikel 1

               Kommissionen bemyndigas härmed att på unionens vägnar förhandla om ett avtal mellan Europeiska unionen och Republiken Moldavien om godstransporter på väg.

               Artikel 2

               Förhandlingsdirektiven anges i bilagan.

               Artikel 3

               Förhandlingarna ska föras i samråd med [rådet för in namnet på den särskilda kommittén].

               Artikel 4

               Detta beslut riktar sig till kommissionen.

               Utfärdat i Bryssel den

                     På rådets vägnar

                     Ordförande

                     (1)

                        Undertecknad i Genève den 1 juli 1970.

                     (2)

                        Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 561/2006 av den 15 mars 2006 om harmonisering av viss sociallagstiftning på vägtransportområdet och om ändring av rådets förordningar (EEG) nr 3821/85 och (EG) nr 2135/98 samt om upphävande av rådets förordning (EEG) nr 3820/85

                     (3)

                        EUT L 260 av den 30 augusti 2014, s. 4.

                     (4)

                        ECLI:EU:C:2017:376.

                     (5)

                        ECLI:EU:C:2015:483.

    ---documentbreak---

               EUROPEISKA KOMMISSIONEN
            Bryssel den 6.4.2022
            COM(2022) 168 final

            BILAGA
            till
            Rekommendation till RÅDETS BESLUT
            om bemyndigande att inleda förhandlingar om ett avtal om godstransporter på väg mellan Europeiska unionen och Republiken Moldavien

               BILAGA

               Förhandlingsdirektiv för ett avtal mellan Europeiska unionen och Republiken Moldavien om godstransporter på väg

               1.Förhandlingsmål

               Medge liberalisering av godstransporterna på väg med avseende på transiteringsrättigheter och rättigheter vad gäller bilaterala internationella godstransporter mellan Moldavien och unionen så länge som Rysslands oprovocerade och oberättigade militära aggression mot Ukraina pågår.

               2.Tillämpningsområdet för avtalet

               (1)Avtalet bör liberalisera godstransporter på väg genom att ge Moldaviens och Europeiska unionens operatörer tillträdesrättigheter med avseende på transitering och bilaterala internationella godstransporter mellan Europeiska unionen och Moldavien. Avtalet bör upprätthålla eller öka nivån i fråga om marknadstillträde eller andra kommersiella möjligheter enligt befintliga bilaterala vägtransportavtal mellan EU:s medlemsstater och Moldavien.

               (2)Avtalet bör vara lika giltigt på alla officiella EU-språk och bör innehålla en språkklausul om detta.

               (3)Avtalet bör vara tidsbegränsat och bör tillämpas så länge som Rysslands aggression mot Ukraina allvarligt påverkar transportverksamheten och Ukrainas transportinfrastruktur.

               3.Allmänna bestämmelser

               Avtalet, som ingås efter de befintliga bilaterala vägtransportavtalen mellan EU:s medlemsstater och Moldavien, har företräde framför bestämmelserna i dessa avtal.

               När avtalet har avslutats, kan de befintliga bilaterala avtalen mellan EU:s medlemsstater och Moldavien återigen börja tillämpas, såvida inte, och fram till dess att, unionen ingår ett annat avtal med Moldavien på vägtransportområdet.

               4.Förvaltning av avtalet

               En gemensam kommitté sammansatt av företrädare för parterna bör inrättas; kommittén bör ha ansvaret för förvaltningen av avtalet och för att se till att det genomförs korrekt, särskilt vad gäller anpassningen, efter ändringar, av de EU-regler som ingår i en bilaga till avtalet och som ska följas av Moldavien, och vad gäller nya regler på vägtransportområdet som antas på unionsnivå.

               Moldaviska experter kan få tillåtelse att delta som observatörer i de expertgrupper som inrättas av unionen och som arbetar med den unionslagstiftning som ska tillämpas av Moldavien; detta kommer att fastställas i en bilaga till avtalet.

               Avtalet bör omfatta en snabb, effektiv och bindande tvistlösningsmekanism som ska säkerställa att avtalet kan tillämpas på ett ändamålsenligt sätt.

               Trots tvistlösningsmekanismen bör avtalet omfatta bestämmelser som ska tillämpas i fall där skyldigheterna enligt avtalet inte uppfylls, som till exempel möjligheten att anta skyddsåtgärder eller att helt eller delvis tillfälligt upphäva rättigheter och förmåner som beviljas enligt avtalet.

               5.Genomförandet av förhandlingarna

               Kommissionen kommer att genomföra förhandlingarna i enlighet med dessa direktiv och kommer att säkerställa vederbörlig samordning med pågående och framtida förhandlingar på andra relevanta områden.