title: RECOMMANDATION DE LA COMMISSION AU CONSEIL concernant l'approbation d'un accord de coopération dans le domaine des utilisations pacifiques de l'énergie nucléaire entre la Communauté européenne de l'énergie atomique (Euratom) et le gouvernement de l'Australie

text:
     SV

SV        SV
 ---pagebreak---                     EUROPEISKA KOMMISSIONEN

                                                  Bryssel den 2.3.2011
                                                  SEK(2011) 243 slutlig

               REKOMMENDATION FRÅN KOMMISSIONEN TILL RÅDET

     om godkännande av ett avtal om samarbete mellan Europeiska atomenergigemenskapen
         (Euratom) och Australiens regering avseende fredlig användning av kärnenergi

SV                                                                                SV
 ---pagebreak---                  REKOMMENDATION FRÅN KOMMISSIONEN TILL RÅDET

     om godkännande av ett avtal om samarbete mellan Europeiska atomenergigemenskapen
         (Euratom) och Australiens regering avseende fredlig användning av kärnenergi

     A.       MOTIVERING

     1.       INLEDNING

     Det finns ett existerande Euratomavtal med Australien som löper ut i början av 2012.
     Australien är en av de främsta uranleverantörerna till kärnkraftverksoperatörerna i EU och det
     är därför nödvändigt att upprätthålla avtalet för att ha en stabil rättslig ram för relationerna
     inom detta område.

     Det aktuella avtalet begränsar sig till överföring av kärnämne från Australien till Europeiska
     atomenergigemenskapen. Kommissionen har därför, i enlighet med rådets
     förhandlingsdirektiv, utvidgat avtalets räckvidd till att omfatta överföring av material,
     utrustning och teknik.

     Vissa EU-medlemsstater har bilaterala avtal med Australien, men genom detta Euratomavtal
     säkerställs lika behandling för alla medlemsstater och deras operatörer samtidigt som behovet
     minskar av att ha ett stort antal bilaterala avtal mellan Australien och de enskilda EU-
     medlemsstaterna.

     Genom avtalet fastställs en övergripande ram för politiskt, tekniskt och industriellt samarbete
     som lägger grunden för ett omfattande samarbete inom fredlig användning av kärnenergi.
     Avtalet innebär en rättslig ram som gäller både regeringar och industrioperatörer hos de två
     avtalsparterna – Australiens regering och gemenskapen – och därmed underlättas samarbetet
     inom detta område.

     2.       AVTALETS BETYDELSE

     Euratoms intresse för att underteckna detta avtal ligger i att Australien är en av Euratoms
     främsta leverantörer av naturligt uran. Att främja handeln på det kärntekniska området ligger i
     linje med gemenskapens politik för en tryggad energiförsörjning och diversifiering av
     energikällorna. Avtalets betydelse grundar sig i första hand på ekonomiska behov. Australien
     är världens tredje största producent av uran med en produktionskapacitet på cirka 8 000 t U/år
     (19 % av hela världens uranproduktion). Australien har 23 % av världens alla uranreserver
     och därmed den största andelen i världen. Produktion och export uppgår i genomsnitt till cirka
     10 000 ton uranoxid (8 500 t U) per år.

     Australiens uran säljs strikt endast för produktion av elkraft, och det finns
     kärnämneskontroller för att säkerställa detta. Australien är part i fördraget om förhindrande av
     spridning av kärnvapen (NPT) i egenskap av en stat som inte har kärnvapen. Australiens
     NPT-relaterade avtal om kärnämneskontroller trädde i kraft 1974 och Australien var det första
     landet i världen att år 1998 sätta i kraft tilläggsprotokollet i relation till detta. Utöver dessa

SV                                                   2                                                    SV
 ---pagebreak---      internationella avtal kräver Australien att kundländerna har slutit ett avtal om samarbete på
     kärnenergiområdet med Australien.

     Genom detta avtal bekräftas på nytt åtagandena från Australien, gemenskapen och Europeiska
     unionens medlemsstater när det gäller förstärkta och strikt tillämpade kärnämneskontroller,
     exportkontroller och fysiskt skydd.

     3.      GRUNDDRAGEN I AVTALET

     Avtalets syfte är att främja samarbete avseende fredlig användning av kärnenergi mellan
     Euratom och Australien. Samarbetet (artikel III) gäller främst kärnsäkerhet, leverans av
     kärnämne, tekniköverföring, utrustningsöverföring och strålningsskydd, kärnämneskontroller
     och användning av radioisotoper. Detta avtal bygger på avtalet från 1981 som endast omfattar
     överföring av kärnämne från Australien till Euratom. Det reviderade avtalet har dubbla syften.

     I syfte att uppdatera avtalet revideras föråldrade bestämmelser och, så långt det är möjligt,
     konsolideras huvudtexten med sina bilagor och den bifogade notväxlingen. De aktuella
     bestämmelserna om icke-spridning, kärnämneskontroller, fysiskt skydd, överföring och
     vidareöverföring samt samråd och administrativa bestämmelser, sekretess och tvistlösning
     enligt det befintliga avtalet och notväxlingen mellan Australiens regering och den Europeiska
     atomenergigemenskapen har bibehållits.

     I syfte att utvidga avtalets räckkvidd, som svar på båda parternas önskemål om detta och i
     linje med den senaste utvecklingen i fråga om utvidgning av gemenskapen, innehåller det nya
     avtalet också tilläggsbestämmelser som de berörda Euratom-medlemsstaterna och Australiens
     regering anser vara viktiga.

     Vad strukturen beträffar innehåller avtalet en närmare definition av allt material som omfattas
     av detta avtal (artikel IV) – olika former av kärnämne, icke-nukleärt material och utrustning –
     samt en detaljbeskrivning av system för handel med kärnämne, icke-nukleärt material och
     utrustning (artikel VI). Avtalet innehåller en rad bestämmelser som fastställer kriterierna för
     överföring av kärnämne såväl som förfarandena för lösning av konfliktsituationer. I avtalet
     betonas att kärnämne ska användas för fredliga ändamål och i enlighet med de relevanta
     avtalen om kärnämneskontroller (i gemenskapen gäller Euratoms kärnämneskontroller enligt
     Euratomfördraget samt kontrollavtalen med IAEA och deras tilläggsprotokoll1). Alla
     transporter av kärnämne bör följa bestämmelserna i den internationella konventionen om
     fysiskt skydd av kärnämne2.

     Därutöver vilar avtalet på principerna om fri rörlighet för kärnämne inom gemenskapen.
     Frågor om immateriell äganderätt (artikel IX) behandlas i detalj, såväl som systemen för
     utbyte av information (artikel X). För att garantera ett smidigt genomförande av avtalet införs
     en särskild artikel om samarbete och medling (artikel XV) med tanke att det kan uppstå frågor
     rörande korrekt tillämpning av avtalet. Avtalets ursprungliga löptid kommer att vara 30 år,
     dvs. samma som för avtalet från 1981 (artikel XVIII).

     1
            INFCIRC/540.
     2
            INFCIRC/274/Rev. l

SV                                                 3                                                   SV
 ---pagebreak---      B.      REKOMMENDATION

     Kommissionen anser att det avtal om samarbete avseende fredlig användning av kärnenergi
     mellan den Europeiska atomenergigemenskapen och Australiens regering vars antagande
     föreslås

     – överensstämmer med de förhandlingsdirektiv som utfärdades av rådet den 9 juni 2010,

     – uppfyller målen om förenkling, uppdatering och utvidgning av det gällande avtalet,

     – bekräftar ett klart åtagande från de två parternas sida om icke-spridning och en hög nivå av
       kärnsäkerhet för att garantera säker användning av kärnenergi för fredliga ändamål,

     – överensstämmer med gemenskapens politik för en tryggad energiförsörjning,

     – kommer att ytterligare stärka de mycket goda relationerna mellan EU och Australien när
       det gäller samarbete inom energipolitik.

     Kommissionen rekommenderar därför att rådet, i enlighet med andra stycket i artikel 101 i
     fördraget om upprättandet av Europeiska atomenergigemenskapen, godkänner avtalet om
     samarbete mellan Europeiska atomenergigemenskapen (Euratom) och Australiens regering
     avseende fredlig användning av kärnenergi, enligt bilagan.

SV                                                 4                                                  SV
 ---pagebreak---                                               BILAGA

           AVTAL OM SAMARBETE MELLAN AUSTRALIENS REGERING OCH
          EUROPEISKA ATOMENERGIGEMENSKAPEN (EURATOM) AVSEENDE
                    FREDLIG ANVÄNDNING AV KÄRNENERGI
     Australiens regering och Europeiska atomenergigemenskapen (Euratom, nedan kallad
     gemenskapen)

     SOM ÖNSKAR främja samarbetet avseende fredlig användning av kärnenergi,

     SOM BEAKTAR att avtalet mellan Australiens regering och Europeiska
     atomenergigemenskapen om överföring av kärnmaterial från Australien till Europeiska
     atomenergigemenskapen upprättat i Bryssel den 21 september 1981 har en begränsad
     omfattning och löper ut 2012,

     SOM BEKRÄFTAR det starka åtagandet från Australiens regering, gemenskapen och
     medlemsstaternas regeringar när det gäller icke-spridning av kärnvapen, vilket inbegriper
     förstärkning och effektiv tillämpning av de system för kärnämneskontroll och exportkontroll
     som samarbetet avseende fredlig användning av kärnenergi ska omfattas av,

     SOM BEKRÄFTAR stödet från Australiens regering, gemenskapen och dess medlemsstaters
     regeringar när det gäller det internationella atomenergiorganets (nedan kallat IAEA) mål och
     säkerhetssystem,

     SOM BEKRÄFTAR det starka åtagandet från Australiens regering, gemenskapen och dess
     medlemsstater rörande den internationella konventionen om fysiskt skydd av kärnämne som
     upprättades i New York och Wien den 3 mars 1980 och som trädde i kraft allmänt den 8
     februari 1987 och för Australien den 22 oktober 1987,

     SOM BEAKTAR att Australien och gemenskapens alla medlemsstater är parter i fördraget
     om förhindrande av spridning av kärnvapen som upprättades i Washington, London och
     Moskva den 1 juli 1968 och som trädde i kraft den 5 mars 1970,

     SOM UPPMÄRKSAMMAR att kärnämneskontroller rörande kärnämne tillämpas i
     gemenskapens alla medlemsstater enligt fördraget om upprättandet av Europeiska
     atomenergigemenskapen (nedan kallat Euratomfördraget) och de avtal om kärnämneskontroll
     som har slutits mellan gemenskapen, dess medlemsstater och IAEA,

     SOM UPPMÄRKSAMMAR att Australiens regering och gemenskapens alla medlemsstaters
     regeringar ingår i gruppen av länder som levererar kärnämne (Nuclear Suppliers Group,
     NSG),

     SOM UPPMÄRKSAMMAR att man bör beakta de åtaganden som gjorts av Australiens
     regering och varje medlemsstat i gemenskapen inom ramen för Nuclear Suppliers Group,

SV                                                5                                                 SV
 ---pagebreak---      SOM ERKÄNNER principen om fri rörlighet för kärnämne, utrustning, icke-nukleärt material
     och teknik inom gemenskapen,

     SOM ÄR ÖVERENS om att avtalet bör vara förenligt med Europeiska unionens och
     Australiens regerings skyldigheter enligt WTO-avtalen,

     SOM UPPREPAR åtagandena från Australiens regering och gemenskapens medlemsstaters
     regeringar rörande sina bilaterala avtal om fredlig användning av kärnenergi,

     HAR ENATS OM FÖLJANDE.

                                                 Artikel I

                                               Definitioner

     I detta avtal gäller följande definitioner (utom när annat anges):

     1.       biprodukt: särskilt klyvbart material som härletts genom en eller flera processer som
              kan vara på varandra följande eller inte, från kärnämne som har överförts enligt detta
              avtal.

     2.       behörig myndighet:

              –     för Australiens regering: Australian Safeguards and Non-Proliferation Office,

              –     för gemenskapen: Europeiska kommissionen,

              eller annan sådan myndighet som den berörda parten när som helst kan anmäla
              skriftligen till den andra parten.

     3.       utrustning: allt det som förtecknas i avdelningarna 1, 3, 4, 5, 6 och 7 i bilaga B till
              IAEA INFCIRC/254/Rev. 9/Part 1.

     4.       immateriell egendom: immateriell egendom enligt definitionen i artikel 2 i
              konventionen om upprättande av Världsorganisationen för den intellektuella
              äganderätten, utfärdad i Stockholm den 14 juli 1967 och ändrad den 28 september
              1979. Begreppet kan även inbegripa andra aspekter som parterna gemensamt
              kommer överens om.

     5.       militärt ändamål: inbegripet men inte begränsat till direkt militär användning av
              kärnenergi såsom kärnvapen eller andra kärnladdningar (inklusive forskning och
              utveckling eller produktion av tritium för användning i sådana kärnvapen och andra
              kärnladdningar), militär kärndrift, ammunition, inklusive ammunition som innehåller
              utarmat uran, militära kärnraketmotorer eller militära kärnreaktorer, men inte direkt
              användning såsom energi från ett civilt kraftverksnät till en militärbas eller
              produktion av radioisotoper avsedda att användas för att ställa diagnos på
              militärsjukhus.

     6.       icke-nukleärt material:

SV                                                   6                                                  SV
 ---pagebreak---              –     deuterium och tungt vatten (deuteriumoxid) och alla andra deuteriumföreningar
                   där kvoten mellan deuterium och väte överskrider 1:5 000, för användning i en
                   kärnreaktor, enligt definitionen i punkt 1.1 i bilaga B till IAEA
                   INFCIRC/254/Rev. 9/del 1 (Guidelines for Nuclear Transfers – riktlinjer för
                   överföring av kärnämne),

             –     grafit av kärnteknisk kvalitet: grafit för användning i en kärnreaktor enligt
                   definitionen i punkt 1.1 i bilaga B till IAEA INFCIRC/254/Rev. 9/del 1
                   (Guidelines for Nuclear Transfers) som har en renhetsgrad över 5 ppm
                   borekvivalent och en densitet över 1,50 gram per kubikcentimeter.

     7.      kärnämne: varje kärnråmaterial eller speciellt klyvbart material enligt definitionen i
             artikel XX i IAEA:s stadgar som upprättades i FN:s högkvarter den 23 oktober 1956
             och som trädde i kraft den 29 juli 1957 (nedan kallade IAEA:s stadgar). Alla beslut
             av IAEA:s styrelse enligt artikel XX i IAEA:s stadgar som medför ändringar i
             förteckningen över material som anses vara ”kärnråmaterial” eller ”speciellt klyvbart
             material” ska få verkan inom ramen för detta avtal först när båda parterna skriftligen
             har underrättat varandra om att de godtar beslutet.

     8.      parter: Australiens regering och gemenskapen, där

             gemenskapen avser både

             –     den juridiska person som inrättats genom Euratomfördraget, och

             –     de territorier på vilka Euratomfördraget tillämpas.

     9.      person: varje fysisk person, företag eller annan enhet som underlyder tillämpliga
             lagar och förordningar i parternas respektive territoriala jurisdiktion men som inte
             inbegriper parterna i detta avtal.

     10.     teknik: enligt den definition som anges i bilaga A i IAEA INFCIRC/254/Rev. 9/del 1
             (Guidelines for Nuclear Transfers).

                                               Artikel II

                                                  Syfte

     Syftet med detta avtal är att tillhandahålla en ram för samarbete mellan parterna när det gäller
     fredlig användning av kärnenergi som baserar sig på ömsesidiga fördelar och ömsesidighet,
     utan att det påverkar parternas respektive behörigheter.

                                               Artikel III

                                         Samarbetets räckvidd

     1.      Kärnämne, utrustning, icke-nukleärt material eller kärnämne som har producerats
             som en biprodukt ska endast användas för fredliga ändamål och ska inte användas för
             militära ändamål.

     2.      Samarbetet mellan parterna enligt detta avtal kan inbegripa bland annat

SV                                                  7                                                   SV
 ---pagebreak---           a)   leverans av kärnämne, icke-nukleärt material och utrustning,

          b)   tekniköverföring, inklusive tillhandahållande av information som är relevant
               för denna artikel, förutsatt att gemenskapens enskilda medlemsstater har
               uttryckt sin vilja att placera sådana överföringar inom ramen för detta avtal,

          c)   överföring av utrustning som parterna har betecknat som utrustning som
               utformas, konstrueras eller används på grundval av eller genom användning av
               information som erhållits från den andra parten och som omfattas av den ena
               partens jurisdiktion vid tiden för beteckningen,

          d)   anskaffning av utrustning,

          e)   tillträde till och användning av utrustning och anläggningar,

          f)   förvaltning av förbrukat bränsle och radioaktivt avfall,

          g)   kärnsäkerhet och strålningsskydd,

          h)   säkerhetskontroller och fysiskt skydd av kärnämne och anläggningar,

          i)   användning av radioisotoper och strålning inom jordbruk, industri och medicin,

          j)   geologisk och geofysikalisk utvinning, utveckling, produktion, vidareförädling
               och användning av uranresurser,

          k)   rättsteknisk kärnvetenskap,

          l)   rättsliga aspekter rörande fredlig användning av kärnenergi, och

          m)   andra områden som är relevanta för föremålen för detta avtal till den del de
               omfattas av parternas respektive program.

     3.   Samarbetet ska utvidgas till forskning och utveckling inom kärnteknikområdet av
          ömsesidigt intresse för parterna enligt de tilläggsbestämmelser som parterna kommer
          överens om.

     4.   Det samarbete som avses i punkt 2 i denna artikel kan genomföras i form av

          a)   symposier och seminarier,

          b)   gemensamma projekt och inrättande av samriskföretag,

          c)   inrättande av bilaterala arbetsgrupper för genomförande av gemensamma
               projekt,

          d)   tillhandahållande av tjänster rörande kärnbränslecykeln inklusive konvertering
               av uran och isotopseparering,

          e)   handel och kommersiellt samarbete när det gäller kärnbränslecykeln,

          f)   överföring av industriell utrustning och teknik,

SV                                             8                                                SV
 ---pagebreak---            g)     andra former av samarbete som parterna kan fastställa skriftligen.

     5.    Samarbetet inom specifika områden som anges i punkt 2 i denna artikel kan
           genomföras efter behov, genom arrangemang mellan en juridisk person i Australien
           och en juridisk person i gemenskapen som respektive behörig myndighet anmäler till
           den andra behöriga myndigheten såsom varande tillbörligt auktoriserad att
           genomföra sådant samarbete. Alla sådana arrangemang ska inbegripa bestämmelser
           rörande skydd av immateriell egendom i fall där sådana rättigheter finns eller
           uppstår.

                                                    Artikel IV

                                     Material som omfattas av avtalet

     1.    Detta avtal gäller följande:

           a)     Kärnämne, icke-nukleärt material eller utrustning som överförs mellan parterna
                  eller deras respektive personer, direkt eller genom ett tredjeland.

                  Sådant kärnämne, icke-nukleärt material eller utrustning ska börja omfattas av
                  detta avtal när det kommer in i den mottagande partens territoriella jurisdiktion.
                  Den levererande parten ska skriftligen underrätta den mottagande parten om
                  den avsedda överföringen, och den mottagande parten ska skriftligen bekräfta
                  att det överförda materialet hanteras enligt detta avtal. Den föreslagna
                  mottagaren, om annan än den mottagande parten, ska vara en auktoriserad
                  person som underlyder den mottagande partens territoriella jurisdiktion.

           b)     Alla former av kärnämne som bearbetas genom kemiska eller fysikaliska
                  processer eller isotopseparation, förutsatt att den på detta sätt bearbetade
                  kvantiteten kärnämne endast ska anses omfattas av detta avtals
                  tillämpningsområde i den omfattning som den kvantitet kärnämne som använts
                  till beredning och som omfattas av detta avtal utgör en del av den på det sättet
                  använda totala kvantiteten kärnämne.

           c)     Alla generationer kärnämne som framställs genom neutronbestrålning, förutsatt
                  att den på detta sätt framställda kvantiteten kärnämne endast ska anses omfattas
                  av detta avtal i samma omfattning som den kvantitet kärnämne som omfattas
                  av avtalet och som, när det används vid produktionen, bidrar till denna.

           d)     Kärnämne som produceras, bearbetas eller används i utrustning där

                  i) icke-nukleärt material som omfattas av detta avtal helt eller delvis stått för
                  produktion, bearbetning eller användning av det kärnämnet,

                  ii) utrustning3 som är föremål för detta avtal helt stått för produktion,
                  bearbetning eller användning av det kärnämnet,

     3
          I denna artikel begränsas utrustning till posterna 1.1, 3, 4, 5, 6, 7 i bilaga B i INFCIRC/254/Rev.9/del 1,
          men inkluderar inte deras delkomponenter.

SV                                                        9                                                             SV
 ---pagebreak---                   iii) den levererande parten efter samråd med den mottagande parten har
                  betecknat utrustningen4 såsom utformad, konstruerad, tillverkad eller använd
                  på grundval av eller med användning av teknik som har överförts enligt detta
                  avtal.

           e)     Kärnämne som omfattades av avtalet om överföring av kärnmaterial från
                  Australien till Europeiska atomenergigemenskapen, utfärdat i Bryssel den 21
                  september 1981.

           f)     Kärnämne som har överförts från gemenskapens medlemsstater till Australien
                  enligt bilaterala avtal och som anmäls till gemenskapen när detta avtal träder i
                  kraft.

           g)     Kärnämne som återvinns för kärntekniska tillämpningar från malm eller
                  koncentrat som inte är uranmalmkoncentrat, som överförs mellan parterna
                  direkt eller genom ett tredjeland och vars återvinning har anmälts av den
                  överförande parten såsom relevant för avtalet4.

     2.    Kärnämne, icke-nukleärt material eller utrustning enligt punkt 1 ska omfattas av
           detta avtal fram till dess att man, i enlighet med gällande administrativa förfaranden,
           har fastställt att

           a)     materialet i fråga har vidareöverförts från den mottagande partens jurisdiktion
                  enligt artikel VII.5–6 i detta avtal,

           b)     kärnämnet inte längre är användbart för någon kärnteknisk verksamhet som är
                  relevant med tanke på de kärnämneskontroller som avses i artikel VII.1 eller att
                  det i praktiken har upphört att vara återvinningsbart. För fastställande av när
                  kärnämne som omfattas av detta avtal inte längre är användbart eller i
                  praktiken har upphört att vara återvinningsbart för bearbetning till en form där
                  ämnet kan användas för någon kärnteknisk verksamhet som är relevant med
                  tanke på kärnämneskontroll, ska båda parterna godta beslut som IAEA har
                  fattat enligt bestämmelserna rörande avslutande av kärnämneskontroller i det
                  relevanta avtal om kärnämneskontroller som IAEA är part i,

           c)     icke-nukleärt material och utrustning inte längre kan användas för kärntekniska
                  ändamål, eller

           d)     parterna ömsesidigt fastställer att materialet inte längre ska omfattas av detta
                  avtal.

     3.    Avtalet ska omfatta tekniköverföring för de gemenskapsmedlemsstater som har
           uttryckt sin vilja att placera sådana överföringar inom ramen för detta avtal genom en
           skriftlig anmälan från den berörda medlemsstaten till Europeiska kommissionen.
           Varje överföring ska föregås av en anmälan mellan å ena sidan den eller de berörda
           medlemsstaterna och Europeiska kommissionen och å andra sidan Australiens
           regering.

     4
          Om sådant kärnämne inte kan underställas samtliga villkor enligt artikel VII ska detta kärnämne inte
          användas förrän parterna har hållit samråd och kommit överens om vilka kärnämneskontroller och
          fysiska skyddsåtgärder som ska tillämpas.

SV                                                    10                                                         SV
 ---pagebreak---                                                 Artikel V

                                                Anrikning

     Innan något kärnämne som omfattas av detta avtal anrikas till tjugo (20) procent eller mer av
     isotopen U-235, ska skriftligt medgivande erhållas från båda parterna och anmälan lämnas till
     IAEA. Medgivandet ska innehålla beskrivning av de villkor som gäller för användning av
     uran anrikat till tjugo (20) procent eller mer. Parterna kan inrätta ett system för genomförandet
     av denna bestämmelse.

                                                Artikel VI

                   Handel med kärnämne, icke-nukleärt material eller utrustning

     1.       Alla överföringar av kärnämne, icke-nukleärt material eller utrustning som
              genomförs såsom samarbetsaktiviteter ska göras enligt de relevanta internationella
              åtagandena från gemenskapen, gemenskapens medlemsstater och Australien när det
              gäller fredlig användning av kärnenergi, enligt förteckningen i artikel VII.

     2.       Parterna ska i den mån det är möjligt bistå varandra vid upphandling som görs av
              endera parten eller personer inom gemenskapen eller under Australiens regerings
              jurisdiktion, när det gäller kärnämne, icke-nukleärt material eller utrustning.

     3.       Fortsatt samarbetet enligt detta avtal ska villkoras av ömsesidigt tillfredsställande
              kärnämneskontroller och kontroller som gemenskapen har inrättat enligt
              Euratomfördraget och system för kärnämneskontroller och kontroller av kärnämne,
              icke-nukleärt material eller utrustning som har inrättats av Australiens regering.

     4.       Bestämmelserna i detta avtal ska inte användas för att hindra fri rörlighet av
              kärnämne, icke-nukleärt material, utrustning och teknik inom gemenskapens
              territorium.

     5.       Överföringar av kärnämne och tillbörliga tjänster ska genomföras på rimliga
              kommersiella villkor. Tillämpningen av denna punkt ska inte påverka
              Euratomfördraget och dess sekundärlagstiftning eller Australiens lagar och
              förordningar.

     6.       Utöver vad som gäller enligt artikel VII.5–6 ska vidareöverföringar av material eller
              teknik som omfattas av detta avtal till territorier utanför parternas jurisdiktion endast
              göras inom ramen för åtagandena från gemenskapens enskilda medlemsstaters
              regeringar och Australiens regering inom den grupp av länder som levererar
              kärnämne (Nuclear Suppliers Group). Särskilt gäller att riktlinjerna för överföring av
              kärnämne (Guidelines for Nuclear Transfers) som anges i IAEA
              INFCIRC/254/Rev. 9/del 1 ska vara tillämpliga på vidareöverföring av allt material
              som omfattas av detta avtal.

                                               Artikel VII

                                  Kärnämne som omfattas av avtalet

     1.       För kärnämne som omfattas av detta avtal ska följande villkor gälla:

SV                                                  11                                                    SV
 ---pagebreak---           a)    I gemenskapen: Euratoms kärnämneskontroller enligt Euratomfördraget och
                IAEA:s kärnämneskontroller enligt nedanstående kontrollavtal, i deras
                eventuellt ändrade eller nya lydelse, och enligt fördraget om förhindrande av
                spridning av kärnvapen:

                i)     Avtalet mellan gemenskapens kärnvapenfria stater, Europeiska
                       atomenergigemenskapen och Internationella atomenergiorganet som
                       utfärdades i Bryssel den 5 april 1973 och som trädde i kraft den 21
                       februari 1977 (offentliggjort som IAEA INFCIRC/193).

                ii)    Avtalet mellan Frankrike, Europeiska atomenergigemenskapen och
                       Internationella atomenergiorganet, som utfärdades i juli 1978 och som
                       trädde i kraft den 12 september 1981 (offentliggjort som IAEA
                       INFCIRC/290).

                iii)   Avtalet       mellan        Förenade      kungariket,     Europeiska
                       atomenergigemenskapen och Internationella atomenergiorganet rörande
                       tillämpningen av kärnämneskontroller i Förenade kungariket i
                       förbindelse med fördraget om förhindrande av spridning av kärnvapen
                       som upprättades i Wien den 6 september 1976 och som trädde i kraft den
                       14 augusti 1978 (offentliggjort som IAEA INFCIRC/263).

                iv)    Tilläggsprotokoll som undertecknades den 22 september 1998 och som
                       trädde i kraft den 30 april 2004 på grundval av IAEA INFCIRC/540
                       (korrigerat) (Strengthened Safeguards System, Part II).

          b)    I Australien: IAEA-kärnämneskontrollerna enligt avtalet mellan Australien och
                Internationella    atomenergiorganet        rörande     tillämpningen      av
                kärnämneskontroller i förbindelse med fördraget om förhindrande av spridning
                av kärnvapen som trädde i kraft den 10 juli 1974 (IAEA INFCIRC/217),
                kompletterat med ett tilläggsprotokoll till avtalet mellan Australien och
                Internationella    atomenergiorganet        rörande     tillämpningen      av
                kärnämneskontroller i förbindelse med fördraget om förhindrande av spridning
                av kärnvapen, som utfärdades i Wien den 23 september 1997 och som trädde i
                kraft den 12 december 1998 (offentliggjort som IAEA INFCIRC/217/Add. 1).

     2.   Om tillämpningen av något av de avtal med IAEA som nämns i punkt b av någon
          anledning tillfälligt eller slutgiltigt upphör i gemenskapen eller i Australien, bör den
          berörda parten ingå ett avtal med IAEA som ger en effekt och täckning som är
          likvärdig med den som ges av de avtal om kärnämneskontroll som avses i punkt 1 a
          eller b, eller om så inte är möjligt,

          a)    bör gemenskapen, i den mån den berörs, tillämpa kärnämneskontroller som
                bygger på Euratoms kontrollsystem och som ger en effekt och täckning som är
                likvärdig med den som ges av de avtal om kärnämneskontroller som avses i
                punkt 1 a, eller om så inte är möjligt,

          b)    bör parterna ombesörja tillämpning av kärnämneskontroller som ger en effekt
                och täckning som är likvärdig med den som ges av de avtal om
                kärnämneskontroller som nämns i punkt 1 a eller b.

SV                                              12                                                   SV
 ---pagebreak---      3.   Fysiska skyddsåtgärder ska alltid tillämpas i sådan utsträckning att minst de kriterier
          som fastställs i bilaga C till IAEA-dokument INFCIRC/254/Rev. 5/del 1 (riktlinjer
          för överföring av kärnämne – Guidelines for Nuclear Transfers) uppfylls. Vid sidan
          av detta dokument kommer gemenskapens medlemsstater, eller i förekommande fall
          Europeiska kommissionen, och Australien vid tillämpningen av de fysiska
          skyddsåtgärderna att beakta sina skyldigheter enligt konventionen om fysiskt skydd
          av kärnämne som upprättades den 3 mars 1980, inklusive eventuella ändringar som
          gäller för var och en av parterna och rekommendationerna i IAEA-dokument
          INFCIRC/225/Rev. 4 rättat (fysiskt skydd av kärnämne – Physical Protection of
          Nuclear Material). Transporter ska omfattas av bestämmelserna i internationella
          konventionen om fysiskt skydd av kärnämne (International Convention on the
          Physical Protection of Nuclear Material) utfärdad den 3 mars 1980, inklusive
          eventuella revideringar som gäller för var och en av parterna, och IAEA:s föreskrifter
          om säker transport av radioaktiva ämnen (IAEA Regulations for the Safe Transport
          of Radioactive Materials – IAEA:s säkerhetsnormer serie TS-R-1).

     4.   Kärnsäkerhet och avfallshantering ska omfattas av konventionen om kärnsäkerhet
          som utfärdades i Wien den 17 juni 1994 och trädde i kraft den 24 oktober 1996
          (IAEA INFCIRC/449), konventionen om säkerheten vid hantering av använt
          kärnbränsle och säkerheten vid hantering av radioaktivt avfall som utfärdades i Wien
          den 5 september 1997 och trädde i kraft den 18 juni 2001 (IAEA INFCIRC/546),
          konventionen om bistånd i händelse av en kärnteknisk olycka eller ett nödläge med
          radioaktiva ämnen som utfärdades i Wien den 26 september 1986 och trädde i kraft
          den 26 februari 1987 (IAEA INFCIRC/336) samt konventionen om tidig information
          vid en kärnenergiolycka som utfärdades i Wien den 26 september 1986 och trädde i
          kraft den 27 oktober 1986 (IAEA INFCIRC/335).

     5.   Kärnämne som omfattas av detta avtal får inte överföras från den mottagande partens
          territoriella jurisdiktion utan den levererande partens skriftliga medgivande, utom i
          enlighet med punkt 6.

     6.   När detta avtal träder i kraft ska parterna utväxla förteckningar över de tredjeländer
          till vilka vidareöverföringar får göras av den andra parten enligt punkt 5. Vardera
          parten ska hålla den andra parten underrättad om ändringar i sin förteckning över
          tredjeländer.

SV                                             13                                                   SV
 ---pagebreak---                                              Artikel VIII

                                            Upparbetning

     Parterna ska ge sitt medgivande till upparbetning av kärnbränsle som innehåller kärnämne
     som omfattas av detta avtal, förutsatt att upparbetningen sker enligt de villkor som anges i
     bilaga A.

                                              Artikel IX

                                       Immateriell äganderätt

     Parterna ska sörja för ett ändamålsenligt och effektivt skydd av immateriella rättigheter som
     skapats och teknik som förmedlats genom samarbetet enligt detta avtal, i överensstämmelse
     med dokumenterade arrangemang mellan parterna och relevanta internationella avtal och de
     lagar och förordningar som gäller i Australien och i Europeiska unionen, gemenskapen och
     deras medlemsstater.

                                               Artikel X

                                        Utbyte av information

     1.      a)   Parterna kan, till varandra och till personer som finns inom gemenskapen eller
             som omfattas av jurisdiktionen för Australiens regering, tillhandahålla information
             som de förfogar över om frågor som omfattas av detta avtal.

             b)    Tillhandahållandet av information från en tredje part enligt villkor som
                   förhindrar sådant tillhandahållande ska uteslutas från detta avtals räckvidd.

             c)    Information som den levererande parten anser ha ett kommersiellt värde ska
                   endast tillhandahållas enligt villkor som specificerats av parterna.

     2.      a)     Parterna ska, rörande frågor om omfattas av detta avtal, uppmuntra och
             tillhandahålla utbyte av information mellan personer som omfattas av å enda sidan
             jurisdiktionen för Australiens regering och å andra sidan personer inom
             gemenskapen.

             b)    Information som ägs av sådana personer ska endast tillhandahållas med dessa
                   personers medgivande och enligt de villkor som dessa personer specificerar.

     3.      Parterna ska vidta alla tillbörliga försiktighetsåtgärder för att bevara sekretessen för
             information som har mottagits på grund av detta avtal.

                                              Artikel XI

                                      Genomförande av avtalet

     1.      Bestämmelserna i avtalet ska genomföras i god tro så att hinder, förseningar och
             otillbörlig inblandning i den kärntekniska verksamheten i Australien och
             gemenskapen undviks, och på ett sätt som är förenligt med de metoder för

SV                                                 14                                                   SV
 ---pagebreak---           ansvarsfull ledning som krävs för ekonomisk och säker förvaltning av parternas
          kärntekniska verksamhet.

     2.   Bestämmelserna i avtalet får inte utnyttjas för att söka uppnå kommersiella eller
          industriella fördelar, störa kommersiella eller industriella intressen, vare sig de är
          inhemska eller internationella, hos någon av parterna eller deras bemyndigade
          personer, eller störa den politik inom det kärntekniska området som bedrivs av någon
          av parterna eller av regeringarna i gemenskapens medlemsstater eller hindra
          främjandet och icke-explosiv användning av kärnenergi eller hindra rörligheten för
          material som omfattas av avtalet eller som efter anmälan ska omfattas av avtalet,
          antingen inom parternas respektive territoriella jurisdiktion eller mellan Australien
          och gemenskapen.

     3.   Redovisningen av kärnämne som omfattas av detta avtal baserar sig på full
          utbytbarhet (fungibilitet) för kärnämnet och principerna om proportionalitet och
          motsvarighet för kärnämne enligt det som anges i de administrativa bestämmelserna
          enligt artikel XII i detta avtal.

     4.   Ändringar till de IAEA-informationscirkulär som nämns i artiklarna I, IV, VI och
          VII i detta avtal ska gälla enligt detta avtal endast när parterna skriftligen har
          underrättat varandra genom diplomatiska kanaler att de godtar ändringarna i fråga.

                                          Artikel XII

                                Administrativa bestämmelser

     1.   Båda parternas behöriga myndigheter ska fastställa administrativa bestämmelser för
          att säkerställa ett effektivt genomförande av bestämmelserna i detta avtal.

     2.   Administrativa bestämmelser som fastställs enligt punkt 1 i denna artikel kan ändras
          genom ömsesidig skriftlig överenskommelse mellan de behöriga myndigheterna.

                                          Artikel XIII

                                  Tillämpliga bestämmelser

     1.   Det samarbete som avses i detta avtal ska genomföras enligt de lagar och
          förordningar som gäller i Australien och inom Europeiska unionen samt enligt de
          internationella avtal som parterna är del av. I fråga om gemenskapen inbegriper de
          tillämpliga bestämmelserna Euratomfördraget och dess sekundärlagstiftning.

     2.   Vardera parten är ansvarig gentemot den andra när det gäller att se till att
          bestämmelserna i detta avtal godtas och efterlevs – för Australien: alla dess statliga
          företag och alla personer som omfattas av dess jurisdiktion och för gemenskapen:
          alla personer inom gemenskapen som har beviljats behörighet enligt detta avtal.

SV                                             15                                                  SV
 ---pagebreak---                                           Artikel XIV

                                          Avtalsbrott

     1.   Om endera parten eller en medlemsstat i gemenskapen bryter mot någon av de
          viktigare bestämmelserna i detta avtal får den andra parten, efter skriftligt varsel om
          detta, helt eller delvis avbryta samarbetet enligt detta avtal.

     2.   Innan en part vidtar en sådan åtgärd ska parterna samråda i syfte att uppnå en
          överenskommelse om vilka korrigeringsåtgärder som eventuellt ska vidtas och om en
          tidsplan för dessa åtgärder.

     3.   Åtgärder enligt punkt 1 ska endast vidtas om de överenskomna
          korrigeringsåtgärderna inte har genomförts inom fastställd tid eller om en lösning
          inte har nåtts inom rimlig tid. I sådana fall ska den levererande parten ha rätt att
          kräva tillbaka det kärnämne som omfattas av detta avtal.

     4.   Om en av gemenskapens kärnvapenfria stater eller Australien spränger en
          kärnladdning ska ovanstående bestämmelser gälla.

                                          Artikel XV

                                     Samråd och medling

     1.   På endera partens begäran ska företrädare för parterna vid behov hålla samråd om
          frågor som härrör från tillämpningen av detta avtal, för övervakning av avtalets
          funktion och för att diskutera arrangemang för samarbete utöver det som anges i
          detta avtal. Sådana samråd kan också hållas genom utväxling av korrespondens.
          Särskilt gäller att parterna ska samråda före start av nya anriknings- eller
          upparbetningsprojekt som är relevanta för kärnämne som omfattas av detta avtal.

     2.   Tvister som härrör från tolkning eller tillämpning av detta avtal och som inte kan
          lösas genom förhandlingar eller på annat sätt mellan parterna, ska på begäran av
          någon av dem hänvisas till en skiljedomstol bestående av tre skiljemän. Vardera
          parten ska utse en skiljeman och de sålunda utsedda skiljemännen ska välja en tredje
          skiljeman som inte är någondera partens medborgare och som ska vara ordförande.
          Om endera parten inom trettio dagar efter begäran om ett skiljeförfarande inte har
          utsett en skiljeman, kan den andra parten begära att ordföranden i Internationella
          domstolen utser en skiljeman för den part som inte har utsett en skiljeman. Om den
          tredje skiljemannen inte har utsetts inom trettio dagar från det att skiljemännen för
          båda parterna utsågs, kan endera parten begära att ordföranden i Internationella
          domstolen utser den tredje skiljemannen. Domstolen är beslutför om majoriteten av
          ledamöterna är närvarande, och alla beslut ska fattas med en majoritet av alla
          ledamöter i skiljedomstolen. Skiljeförfarandet ska fastställas av domstolen.
          Domstolens beslut ska vara bindande för båda parter och verkställas av dem.
          Ersättningen till skiljemännen ska bestämmas på samma grund som för tillfälligt
          utsedda domare vid Internationella domstolen.

     3.   Vid lösning av tvister ska den engelskspråkiga versionen av detta avtal användas.

                                          Artikel XVI

SV                                             16                                                   SV
 ---pagebreak---                                          Tilläggsbestämmelser

     Bestämmelserna i eventuella andra bilaterala samarbetsavtal på det kärntekniska området som
     gäller mellan Australien och medlemsstaterna i gemenskapen ska betraktas som
     komplementära till detta avtal och ska, där det är tillämpligt, ersättas med bestämmelserna i
     detta avtal.

                                              Artikel XVII

                                                Ändringar

     1.      På begäran av endera parten kan parterna samråda om eventuella ändringar till detta
             avtal, särskilt i fråga om anpassning till den internationella utvecklingen inom
             området för kärnämneskontroller.

     2.      Detta avtal kan ändras om parterna kommer överens om det.

     3.      Överenskomna ändringar ska träda i kraft på den dag som parterna specificerar
             genom utväxling av diplomatiska noter mellan parterna.

     4.      Bilagan till detta avtal är en integrerad del av detta avtal och kan ändras i enlighet
             med denna artikel.

                                              Artikel XVIII

                                    Ikraftträdande och varaktighet

     1.      Detta avtal ska träda i kraft dagen för den senast inkomna skriftliga anmälan från
             parterna om att de interna förfarandena för att avtalet ska kunna träda i kraft har
             slutförts.

     2.      Avtalet ska gälla för en ursprunglig period på trettio år. Därefter ska detta avtal
             förnyas automatiskt för tilläggsperioder på tio år, utom om en part minst sex månader
             före utgången av en sådan tilläggsperiod till den andra parten anmäler sina avsikter
             att avsluta avtalet.

     3.      Oavsett om detta avtal eller ett samarbete inom ramarna för detta avtal av någon
             orsak upphävs tillfälligt, avslutas eller upphör att gälla, ska förpliktelserna i
             artiklarna III, IV, V, VI, VII, VIII, IX, X, XI, XII, XIII och XIV fortfarande gälla så
             länge som kärnämne, icke-nukleärt material eller utrustning som omfattas av dessa
             artiklar finns kvar på den andra partens territorium eller under dess jurisdiktion eller
             kontroll, eller till dess att parterna ömsesidigt i enlighet med artikel III har fastställts
             att kärnämnet inte längre är användbart eller är praktiskt taget omöjligt att ta till vara
             för bearbetning till en form som ur säkerhetssynpunkt är användbar för
             kärnenergiverksamhet.

     4.      Detta avtal ersätter följande:

             a)    Avtal mellan Australiens regering och Europeiska atomenergigemenskapen om
                   överföring    av     kärnmaterial    från    Australien   till   Europeiska
                   atomenergigemenskapen, utfärdat i Bryssel den 21 september 1981.

SV                                                  17                                                      SV
 ---pagebreak---               b)    Notväxling som utgör genomförandebestämmelser rörande utbyte av
                    internationella åtaganden till avtalet mellan Australiens regering och
                    Europeiska atomenergigemenskapen (Euratom) om överföring av kärnmaterial
                    av den 21 september 1981, utfärdat i Bryssel den 8 september 1993.

              c)    Notväxling      som        utgör      genomförandebestämmelser      rörande
                    plutoniumöverföring till avtalet mellan Australiens regering och Europeiska
                    atomenergigemenskapen (Euratom) om överföring av kärnmaterial av den 21
                    september 1981, utfärdat i Bryssel den 8 september 1993.

              d)    Notväxling som utgör genomförandebestämmelser mellan Australiens regering
                    och      Europeiska      atomenergigemenskapen       (Euratom)      rörande
                    plutoniumöverföring enligt avtalet mellan Australiens regering och Euratom
                    om överföring av kärnmaterial från Australien till Euratom och åtföljande
                    följebrev nr 2, av den 21 september 1981 och tilläggsbestämmelser rörande
                    plutoniumöverföringar av den 8 september 1993.

     Upprättat i två exemplar i …………………., på bulgariska, tjeckiska, danska, nederländska,
     engelska, estländska, finska, franska, tyska, grekiska, ungerska, italienska, lettiska, litauiska,
     maltesiska, polska, portugisiska, rumänska, slovakiska, slovenska, spanska och svenska, vilka
     alla texter är lika giltiga.

     TILL BEVIS HÄRPÅ har undertecknade befullmäktigade undertecknat detta avtal.

     För Europeiska atomenergigemenskapen         För Australiens regering

     [underteckning]       [underteckning]

SV                                                  18                                                    SV
 ---pagebreak---                                                BILAGA A

                                            UPPARBETNING

     Enligt artikel VIII i avtalet får kärnämne som omfattas av detta avtal endast upparbetas enligt
     de villkor som anges i denna bilaga.

     Avtalsparterna

     som konstaterar att separation, förvaring, transport och användning av plutonium kräver
     särskilda åtgärder för att minska risken för spridning av kärnvapen,

     som inser upparbetningens roll i samband med effektiv energianvändning, hantering av
     material som ingår i förbrukat bränsle och annan fredlig icke-explosiv användning inklusive
     forskning,

     som önskar ett förutsägbart och praktiskt genomförande av de överenskomna villkoren som
     anges i denna bilaga, med beaktande av parternas beslutsamhet att säkerställa främjandet av
     målet om icke-spridning och de långvariga behoven enligt parternas program rörande
     kärnbränslecykeln,

     som är beslutna att fortsatt ge stöd till utvecklandet av internationella kärnämneskontroller
     och andra åtgärder som är relevanta för upparbetning och plutonium, inklusive åtgärder för att
     främja spridningsmotstånd och effektivt fysiskt skydd,

     har enats om följande:

                                                 Artikel 1

     Kärnämne som omfattas av detta avtal får upparbetas på följande villkor:

             a)       Upparbetningen ska ske med hänsyn till energianvändning eller förvaltning av
                      material från förbrukat bränsle, i enlighet med de program för
                      kärnbränslecykeln som ömsesidigt har överenskommits genom samråd mellan
                      de behöriga myndigheterna.

             b)       En beskrivning av alla föreslagna program för kärnbränslecykeln, inklusive
                      detaljer om principer samt den rättsliga ramen och regelverket som är relevant
                      för upparbetning, förvaring, användning och transport av plutonium ska
                      tillhandahållas av den part som planerar sådana aktiviteter.

             c)       Återvunnet plutonium ska förvaras och användas i enlighet med det program
                      för kärnbränslecykeln som avses i led a.

             d)       Upparbetning och användning av återvunnet plutonium för andra fredliga icke-
                      explosiva ändamål inklusive forskning ska endast ske på skriftligt
                      överenskomna villkor mellan parterna efter samråd enligt artikel 2 i denna
                      bilaga.

SV                                                  19                                                 SV
 ---pagebreak---                                               Artikel 2

     Samråd ska hållas inom 40 dagar efter det att en begäran har mottagits från den ena parten i
     syfte att

             a)    se över hur bestämmelserna i denna bilaga fungerar,

             b)    överväga ändringar av det program för kärnbränslecykeln som avses i artikel 1
                   till denna bilaga,

             c)    överväga förbättringar av internationella kärnämneskontroller och andra
                   kontrolltekniker inklusive inrättandet av nya och allmänt godtagna
                   internationella mekanismer som är relevanta för upparbetning och plutonium,
                   eller

             d)    beakta förslag om upparbetning, användning, förvaring och transport av
                   återvunnet plutonium för andra fredliga icke-explosiva ändamål inklusive
                   forskning.

SV                                               20                                                 SV


Avis juridique important

|

32001H0310

Kommissionens rekommendation av den 4 april 2001 om principer som skall tillämpas på extrajudiciella organ som deltar i reglering av konsumenttvister som görs upp i godo (Text av betydelse för EES) [delgivet med nr K(2001) 1016]

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 109 , 19/04/2001 s. 0056 - 0061

Kommissionens rekommendationav den 4 april 2001om principer som skall tillämpas på extrajudiciella organ som deltar i reglering av konsumenttvister som görs upp i godo[delgivet med nr K(2001) 1016](Text av betydelse för EES)(2001/310/EG)EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR ANTAGIT FÖLJANDE REKOMMENDATIONmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 211 i detta, ochav följande skäl:(1) För att kunna garantera ett gott konsumentskydd och öka konsumenternas förtroende bör gemenskapen garentera att konsumenterna enkelt och effektivt kan få sin sak prövad samt uppmuntra till, och underlätta reglering av, konsumenttvister i ett tidigt skede.(2) Den fortsatta utvecklingen av nya former av handelsbruk som berör konsumenterna, såsom elektronisk handel, och den väntade ökningen av gränsöverskridande transaktioner, kräver att särskild uppmärksamhet ägnas åt att skapa förtroende bland konsumenterna, särskilt genom att de ges tillgång till praktiska, effektiva och billiga förfaranden för reglering av tvister, även elektroniskt. I handlingsplanen e-Europa, som antogs vid Europeiska rådet i Feira den 19-20 juni 2000, framhålls att för att e-handeln skall kunna utnyttjas fullt ut, måste konsumenternas förtroende stärkas i partnerskap mellan konsumentgrupper, branscher och medlemsstater, genom att man främjar tillgången till alternativa förfaranden för reglering av konsumenttvister.(3) Den 30 mars 1998 antog kommissionens rekommendation 98/257/EG om principer som skall tillämpas på de instanser som är ansvariga för förfaranden för reglering av konsumenttvister utanför domstol(1). Den rekommendationen begränsades till att gälla förfaranden som, oavsett vad de kallas, leder till reglering av tvister genom ett aktivt ingripande av tredje man, som föreslår eller genomför en lösning, och gällde inte förfaranden som enbart omfattade försök att föra parterna samman för att förmå dem att göra upp i godo.(4) I sin resolution av den 25 maj 2000 om ett gemenskapstäckande nätverk av nationella instanser för utomrättslig reglering av konsumenttvister(2), konstaterade rådet att de extrajudiciella organ som inte omfattas av rekommendationen spelar en viktig roll för konsumenten och uppmanade kommissionen att i nära samarbete med medlemsstaterna utveckla gemensamm kriterier för granskning av sådana organ som bl.a. skulle garantera deras kvalitet, opartiskhet och effektivitet. Framför allt framhölls behovet av att medlemsstaterna tillämpar sådana kriterier för att inkludera denna typ av organ eller system i det europeiska extrajudiciella nätverket (EEJ-Net)(3).(5) I artikel 17 i Europaparlamentets och rådets direktiv 2000/31/EG av den 8 juni 2000 om vissa rättsliga aspekter på informationssamhällets tjänster, särskilt elektronisk handel, på den inre marknaden(4) föreskrivs att medlemsstaterna skall se till att deras lagstiftning inte förhindrar användningen av mekanismer för utomrättslig lösning av tvister.(6) Elektronisk handel underlättar gränsöverskridande transaktioner mellan företag och konsumenter. Sådana transaktioner är vanligtvis av lågt värde och regleringen av tvister behöver därför vara enkel, snabb och billig. Den nya tekniken kan bidra till utvecklingen av elektroniska system för reglering av tvister, vilket skulle ge en mekanism för att effektivt reglera tvister mellan olika rättskipningsområden utan behov av personliga kontakter och den bör därför uppmuntras genom principer som garanterar konsekventa och pålitliga standarder för att inge alla användare förtroende.(7) Rådet uppmanar kommissionen i slutsatser som antogs den 29 maj 2000(5) att utarbeta en grönbok om alternativa sätt för tvistlösning inom civil- och handelslagstiftning för att gå igenom befintliga modeller och påbörja ett omfattande samråd.(8) Europaparlamentet har i sitt yttrande om förslaget till förordning om domstols behörighet och om erkännande och verkställighet av domar på privaträttens område(6) krävt en omfattande användning av utomrättslig reglering av konsumenttvister, framför allt när parterna är bosatta i olika medlemsstater och mot bakgrund av kostnaderna och förseningarna i samband med domstolsprocesser. Rådet och kommissionen underströk i sin ståndpunkt om antagandet av ovan nämnda förordning att i allmänhet ligger det i konsumenternas och företagens intresse att försöka lösa sina tvister i godo innan de går till domstol och framhävde igen betydelsen av att fortsätta arbetet med alternativa sätt att reglera tvister på EG-nivå.(9) De principer som uppställs i denna rekommendation skall inte ersätta principerna i kommissionens rekommendation 98/257/EG som bör följas i de utomrättsliga förfaranden som, oavsett vad de kallas, leder till att tvister regleras genom aktivt ingripande av tredje man, som föreslår eller driver igenom en lösning, vanligen genom ett bindande eller icke bindande beslut som gäller för parterna. Dessa kriterier i form av minimikrav bör följas i alla andra tredjepartsförfaranden, oberoende av vad de kallas, vilka underlättar regleringen av konsumenttvister genom att föra samman parterna och hjälpa dem, t.ex. genom att lägga fram informella förslag till lösningar eller komma fram till en uppgörelse i godo. Principerna gäller endast reglering av konsumenttvister som har utformats som ett alternativ till att lösa tvisten i domstol. Därför är sådana instanser för reglering av konsumenttvister som drivs av företag i direkt kontakt med kunden eller där tredje man tillhandahåller sådana tjänster genom ett företag eller på ett företags vägnar undantagna, eftersom de är en del av den normala diskussionen mellan parterna innan någon tvist uppstår som skulle kunna hänskjutas till tredje man som ansvarar för reglering av tvister eller till en domstol.(10) För att alla parter skall ha förtroende för att organ för reglering av konsumenttvister är rättvisa måste det garanteras att dessa är opartiska. Oberoende av om det är en enskild person eller en grupp som ansvarar för regleringen av tvister bör lämpliga åtgärder vidtas för att garantera att de är opartiska och att information lämnas till de parter som gett prov på sin opartiskhet och kompetens, för att parterna skall kunna fatta ett väl avvägt beslut om huruvida de deltar i förfarandet.(11) För att garantera att båda parter har tillgång till den information de behöver, måste man garantera öppenhet hos organet. Den lösning parterna kommer fram till i samband med regleringen av tvisten bör det behöriga organet registrera och göra tillgänglig för parterna för att undvika framtida osäkerhet eller missförstånd.(12) För att öka effektiviteten för dessa förfaranden, framför allt när det gäller att lösa gränsöverskridande tvister, måste de vara lättillgängliga för båda parter, oavsett var de har sitt säte. Elektroniska medel för att underlätta detta bör uppmuntras.(13) Om sådana förfaranden skall bli ett realistiskt alternativ till att lösa en tvist i domstol, bör de syfta till att lösa problemen med kostnader, förseningar, komplexitet och representation. Åtgärder som garanterar rimliga eller inga kostnader, lättillgänglighet, effektivitet, övervakning av hur tvisten utvecklas och information till parterna är nödvändiga för att garantera effektiviteten.(14) I enlighet med artikel 6 i Europakonventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna är tillgång till domstolar en grundläggande rättighet. Eftersom gemenskapsrätten garanterar fri rörlighet för varor och tjänster inom den inre marknaden, följer därmed av de rättigheterna att operatörer, inklusive konsumenter, för att reglera eventuella tvister som uppkommer som ett resultat av deras ekonomiska aktiviteter, måste ha möjlighet att väcka talan inför domstol i en viss medlemsstat på samma sätt som medborgarna i den medlemsstaten. Förfaranden för utomrättslig reglering av konsumenttvister kan inte konstrueras så att de ersätter domstolsförfaranden. Därför får utnyttjandet av sådana förfaranden inte beröva konsumenterna deras rätt att väcka talan inför domstol, om de inte uttryckligen kommer överens om att göra det, fullt medvetan om sakförhållanden och endast efter det att tvisten har uppkommit.(15) Att förfarandet går rätt till skall skyddas genom att man tillåter parterna att lämna all nödvändig information. Beroende på hur förfarandena utformas bör information som lämnas av parterna behandlas konfidentiellt, utom om de uttryckligen avtalar någonting annat eller om ett kontradiktoriskt förfarande tillämpas i något skede, varvid lämpliga åtgärder måste säkerställa rättvisa. Åtgärder bör vidtas för att uppmuntra och övervaka parternas samarbete med det aktuella organet, framför allt genom att kräva in den information som kan behövas för en rättvis reglering av tvisten.(16) Innan parterna accepterar ett förslag till lösning på tvisten, bör de få rimlig tid på sig att begrunda detaljerna och eventuella villkor.(17) För att garantera förfarandenas rättvisa genomförande och flexibilitet och att konsumenterna har en möjlighet att göra ett väl avvägt val måste konsumenterna ges tydlig och begriplig information för att de skall kunna avgöra om de är beredda att acceptera en föreslagen lösning, söka vägledning om de så önskar samt att överväga andra alternativ.(18) Kommissionen kommer att i sin databas över extrajudiciella organ som ansvarar för reglering av konsumenttvister, mata in uppgifter som medlemsstaterna lämnar om hur dessa principer tillämpas av de organ för reglering av konsumenttvister som omfattas av denna rekommendation så att de medverkar i Europeiska extrajudiciella nätverket (EEJ-Net).(19) Utformningen av principer för organ som ansvarar för reglering av konsumenttvister som inte omfattas av principerna i rekommendation 98/257/EG förefaller under dessa omständigheter nödvändiga på gemenskapsnivå för att inom ett viktigt område stödja och komplettera de initiativ som tagits av medlemsstaterna för att, i enlighet med artikel 153 i fördraget, förverkliga en hög nivå av konsumentskydd. Detta går inte utöver vad som är nödvändigt för att garantera ett regleringen av konsumenttvister fungerar smidigt. Detta direktiv är därför förenligt med subsidiaritetsprincipen.HÄRIGENOM REKOMMENDERASatt principer i avsnitt II följs av alla befintliga och framtida organ som tillhandahåller sådana förfaranden för reglering av konsumenttvister som omfattas av denna rekommendation enligt definitionen i avsnitt I.I. RÄCKVIDD1. Denna rekommendation är tillämplig på organ som i egenskap av tredje man ansvarar för reglering av konsumenttvister utanför domstol och som oberoende av vad de kallas försöker reglera tvister genom att föra samman parterna för att förmå dem att göra upp i godo.2. Rekommendationen är dock inte avsedd att omfatta instanser för reglering av konsumenttvister som drivs av ett visst företag i direktkontakt med kunden eller sådana instanser som erbjuder tjänster som tillhandahålls av ett företag eller för företagets räkning.II. PRINCIPERA. OpartiskhetOpartiskhet bör garanteras genom att de som ansvarar för förfarandeta) utnämns för en bestämd tidsperiod och inte skall kunna fråntas sina åligganden utan välgrundad anledning,b) inte skall kunna ge anledning till upplevda eller faktiska intressekonflikter med någondera parten,c) skall lämna information om sin opartiskhet och kompetens till båda parterna innan förfarandet inleds.B. Öppenhet1. Ett öppet förfarande bör garanteras.2. Information om adresser, telefonnummer, funktion och tillgänglighet när det gäller organet skall vara lätt åtkomliga för parterna och enkelt utformade så att parterna kan hämta uppgifterna och spara dem innan en tvist anmäls.3. Framför allt skall följande information finnas tillgänglig:a) Hur organet fungerar, vilka typer av tvister som kan handläggas av det och vilka inskränkningar som finns när det gäller organets verksamhet.b) Regler som styr eventuella förhandskrav som parterna kan behöva uppfylla, och andra procedurregler, framför allt de som gäller organets rutiner och det språk på vilket förfarandet kommer att genomföras.c) Kostnader som i förekommande fall skall betalas av parterna.d) Tidsplan som gäller för förfarandet, framförallt i samband med den aktuella tvisten.e) Tillämpliga materiella regler (lagbestämmelser, branschstandarder för bästa praxis, rättviseregler, regler om god affärssed).f) Organets roll när det gäller att anföra reglering av en tvist.g) Status för lösningen på den tvist som reglerats.4. Alla lösningar som parterna kommer fram till i samband med regleringen av tvisten skall registreras i ett permanent medium, vari också tydligt anges villkor och grundförutsättningar för resultatet. Båda parterna bör få tillgång till detta register.5. Information om det genomförda förfarandet bör finnas offentligt tillgänglig, inklusive följande:a) Antal och typ av klagomål organet har mottagit och deras resultat.b) Tid det tagit att lösa tvisterna.c) Systematiska problem som uppkommit som en följd av klagomål.d) Statistik över hur överenskommelserna har följts, om den informationen finns.C. Effektivitet1. Ett effektivt förfarande bör garanteras.2. Organet bör vara lättillgängligt för båda parter, t.ex. via elektroniska medel, oavsett var parterna befinner sig.3. Förfarandet bör antingen vara kostnadsfritt för konsumenterna eller bör eventuella kostnader vara både rimliga i förhållande till de belopp tvisten gäller samt låga.4. Parterna bör ha tillgång till organet utan att behöva företrädas av jurister. Parterna skall dock inte vara förhindrade att låta sig företrädas av tredje man vid någon eller samtliga stadier i förfarandet.5. När en viss tvist väl har anmälts, skall den behandlas på kortast möjliga tid i förhållande till tvistens art. Det för förfarandet ansvariga organet skall regelbundet kontrollera att parternas tvist hanteras snabbt och korrekt.6. Parternas uppförande bör granskas av det för förfarandet ansvariga organet för att se till att de verkligen är intresserade av en korrekt, rättvis och snabb lösning av tvisten. Om någon av parterna uppträder på ett sätt som inte är tillfredsställande, bör båda parterna informera om detta för att man skall kunna bestämma om regleringen av tvisten skall fortsätta.D. Rättvisa1. Ett rättvist förfarande bör garanteras. Särskilt följande skall beaktas:a) Parterna informeras om sin rätt att när som helst vägra att delta eller att dra sig ur förfarandet och vända sig till rättssystemet eller andra extrajudiciella organ, om de är missbelåtna med organets prestationer eller funktion.b) Båda parter bör fritt och enkelt på ett konfidentiellt sätt till organet kunna lämna in argument, information eller bevis som är relevant i deras fall, utom om parterna har avtalat om att parterna överlämnar sådan information till den andra parten. Om tredje man vid något tillfälle föreslår en möjlig lösning av tvisten bör båda parterna ha möjlighet att lägga fram sina synpunkter och komma med argument, information eller bevis som läggs fram av den andra parten.c) Båda parterna bör uppmuntras att samarbeta helt och fullt med organet, framför allt genom att lämna all nödvändig information för en rättvis reglering av tvisten.d) Innan parterna accepterar ett förslag till lösning på den tvist som regleras, bör de beviljas en rimlig tidsperiod för att överväga lösningen.2. Innan konsumenten accepterar den föreslagna lösningen, bör konsumenten på ett enkelt och lättförståeligt språk informeras om följande:a) Konsumenten har möjlighet att välja om han eller hon godkänner den föreslagna lösningen.b) Den föreslagna lösningen kan vara mindre gynnsam än ett utslag som bestämts av en domstol som tillämpar lagbestämmelser.c) Innan konsumenten godkänner eller förkastar den föreslagna lösningen, har han eller hon rätt att rådfråga en neutral tredje man.d) Att man utnyttjar förfarandet skall inte utesluta möjligheten att hänskjuta tvisten till ett annat organ för reglering av konsumenttvister utanför domstol i synnerhet inom ramen för vad som omfattas av kommissionens rekommendation 98/257/EG eller att söka rättelse inför domstol i sitt eget hemland.e) Den föreslagna lösningens ställning/status.DENNA REKOMMENDATIONriktar sig till medlemsstaterna i den mån de är delaktiga och avser de organ som är avsedda att underlätta regleringen av konsumenttvister utanför domstol och de fysiska eller juridiska personer som är ansvariga för att inrätta eller driva sådana organ.Utfärdad i Bryssel den 4 april 2001.På kommissionens vägnarDavid ByrneLedamot av kommissionen(1) Kommissionens rekommendation av den 30 mars 1998 om principer som skall tillämpas på de instanser som är ansvariga för förfaranden för reglering av konsumenttvister inför domstol. EGT L 115, 17.4.1998, s. 31(2) EGT C 155, 6.6.2000, s. 1.(3) SEK(2000) 405. Se http://europa.eu.int/comm/consumers/policy/developments/acce_just/acce_just06_sv.pdf(4) EGT L 178, 17.7.2000, s. 1.(5) SI(2000) 519.(6) Yttrande avgett den 21 september 2000, rådets förordning (EG) nr 44/2001 (EGT L 12, 16.1.2001, s. 1).


title: Kommissionens rekommendation av den 27 maj 2005 om äkthetskontroll av euromynt och hantering av euromynt som inte är lämpliga för cirkulation [delgivet med nr K(2005) 1540]

text:
               15.7.2005

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               L 184/60

      KOMMISSIONENS REKOMMENDATION

   av den 27 maj 2005
   om äkthetskontroll av euromynt och hantering av euromynt som inte är lämpliga för cirkulation
   [delgivet med nr K(2005) 1540]
   (2005/504/EG)
   EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION UTFÄRDAR DENNA REKOMMENDATION
   med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 211 i detta, och
   av följande skäl:

               (1)

               Enligt rådets förordning (EG) nr 1338/2001 av den 28 juni 2001 om fastställande av nödvändiga åtgärder för skydd av euron mot förfalskning (1) skall kreditinstitut samt alla andra inrättningar som yrkesmässigt medverkar vid hanteringen och distributionen till allmänheten av sedlar och mynt, inklusive sådana som växlar sedlar eller mynt, t.ex. växlingskontor, åläggas skyldighet att dra in och till behöriga nationella myndigheter överlämna sådana eurosedlar och euromynt som de vet eller har tillräckliga skäl att tro är falska.

               (2)

               Det finns ingen gemensam metod för att garantera att falska mynt upptäcks och dras in. Detta medför risker för att falska mynt och andra euromyntliknande föremål som i bedrägligt syfte eller av misstag sätts i omlopp kan användas vidare, vilket kan verka förvirrande eller vara till skada för allmänheten.

               (3)

               När man kontrollerar äktheten hos mynt genom en automatisk sortering avvisas en mängd föremål, bland annat falska mynt och äkta euromynt som inte är lämpliga för cirkulation. Äkta euromynt som inte är lämpliga för cirkulation mynt lämnas också in till behöriga myndigheter av företag och enskilda.

               (4)

               Det finns inga gemensamma bestämmelser för hur de nationella myndigheterna skall hantera och ersätta äkta euromynt som inte är lämpliga för cirkulation, vilket innebär att skillnader finns mellan länderna inom euroområdet och att snedvridningar förekommer när det gäller ersättning för sådana euromynt.

               (5)

               För att underlätta genomförandet av artikel 6 i förordning (EG) nr 1338/2001 bör det finnas ett förfarande för att kontrollera äktheten hos euromynt och dra in falska mynt, euromyntliknande föremål och euromynt som inte är lämpliga för cirkulation.

               (6)

               För att skapa lika villkor för äkta euromynt som inte är lämpliga för cirkulation, bör riktlinjer fastställas för att hantera och ersätta eller byta ut sådana mynt.

         HÄRIGENOM REKOMMENDERAS FÖLJANDE.
   DEL I
   DEFINITIONER OCH REKOMMENDERADE METODER
   Artikel 1
   Definitioner
   I denna rekommendation avses med

               a)

                  äkthetskontroll av euromynt: förfarandet för att kontrollera att euromynt är äkta genom elektromekanisk eller manuell sortering. Under förfarandet avvisas falska mynt och även äkta euromynt som inte är lämpliga för cirkulation, utländska mynt som liknar euromynt samt andra metallföremål som medaljer och jetonger som liknar euromynt.

               b)

                  euromynt som inte är lämpliga för cirkulation: äkta euromynt för cirkulation som är defekta eller vars tekniska parametrar och identifikationskännetecken har ändrats avsevärt på grund av förhållandevis lång cirkulation eller genom en olyckshändelse (dimensioner, vikt, färg, korrosion, skador på kanterna) och även avsiktligen ändrade mynt, som inte är falska. När det gäller de tekniska specifikationerna anses i detta dokument mynt som inte lämpliga för cirkulation om en av dimensionerna avviker från den som är angiven för respektive euromynt med minst 0,30 millimeter och/eller från vikten med minst 5 %.

         Artikel 2
   Rekommenderade metoder
   Medlemsstaterna skall genomföra eller övervaka äkthetskontrollen av euromynt som är i cirkulation inom deras territorier i enlighet med bestämmelserna i del II av denna rekommendation.
   Medlemsstaterna skall anta gemensamma bestämmelser för att hantera och ersätta eller byta ut euromynt som inte är lämpliga för cirkulation i enlighet med bestämmelserna i del III av denna rekommendation.
   DEL II
   ÄKTHETSKONTROLL AV EUROMYNT
   Artikel 3
   Krav för äkthetskontroll och tester
   Minst följande valörer av euromynt skall äkthetskontrolleras: 2 euro, 1 euro och 50 cent.
   Äkthetskontrollen skall utföras centralt eller under mynthanteringen. Därvidlag skall medlemsstaterna stå i kontakt med berörda kreditinstitut och andra inrättningar som yrkesmässigt medverkar vid hanteringen, vad gäller genomförandet av de förfaranden för äkthetskontroll som föreskrivs i artiklarna 4–6 i denna rekommendation.
   Mängden euromynt som skall äkthetskontrolleras per år i varje medlemsstat skall uppgå till minst 10 % av den totala nettovolymen av de relevanta valörerna som har utgetts av den medlemsstaten till utgången av föregående år. För att garantera att ett tillräckligt antal euromynt äkthetskontrolleras i enlighet med artiklarna 4–6 skall medlemsstaterna kontrollera ett lämpligt antal kreditinstitut och andra inrättningar som yrkesmässigt hanterar kontanter.
   Artikel 4
   Kontroller av sorteringsapparater
   Att sorteringsapparaterna fungerar väl skall kontrolleras genom ett detekteringstest som, i förekommande fall, föregås av ett sorteringstest enligt följande:

               1.

               Syftet med sorteringstestet är att kontrollera att apparaten kan sortera alla valörer av euromynten. Detta är tillämpligt om nationella bestämmelser om sorteringskapaciteten saknas.
               Sorteringstestet kräver att minst hundra äkta euromynt av varje valör testas. Mynt i alla valörer blandas och körs genom apparaten tre gånger.
               Acceptanssatsen skall vara minst 98 % i varje försök. Om de äkta euromynt som används för sorteringstester och detekteringstester ligger i utkanten av de fastställda toleransgränserna för euromynt kan en lägre acceptanssats övervägas.
               Om ett äkta mynt avvisas av apparaten skall det testas igen. Efter tre försök i rad skall alla äkta mynt accepteras.

               2.

               Syftet med detekteringstestet är att kontrollera att apparaten kan avvisa euromyntliknande föremål som inte överensstämmer med specifikationerna för euromynt, särskilt falska mynt.
               Detekteringstestet kräver prov på falska mynt i alla aktuella valörer, samt en definition som täcker material som används för att framställa euromyntliknande föremål och andra mynt än euromynt. I detta syfte skall ett antal representativa familjer användas, från de reserver som är deponerade hos de nationella centrumen för myntanalys eller hos Europeiska tekniska och vetenskapliga centrumet för analys och klassificering av förfalskade euromynt (ETSC). ETSC definierar och uppdaterar dessa familjer tillsammans med de nationella centrumen för myntanalys.
               Dessa falska mynt blandas med ett lämpligt antal äkta mynt, som definierats i samarbete med ETSC och körs genom apparaten tre gånger. Alla falska mynt skall avvisas vid varje försök.

               3.

               Med iakttagande av nationella bestämmelser skall de tester som föreskrivs i den här artikeln genomföras minst en gång om året i varje sorteringsapparat där äkthetskontrollen äger rum, vid de inrättningar som har valts ut i enlighet med artikel 3.

         Artikel 5
   Möjligheter att ytterligare testa sorteringsapparaterna vid ett nationellt centrum för myntanalys eller ETSC
   I syfte att göra det möjligt för tillverkare av sorteringsapparater att få de upplysningar som är nödvändiga för den inledande justeringen av utrustningen kan tester genomföras vid vissa nationella centrum för myntanalys, ETSC eller, genom ett bilateralt avtal, i tillverkarens anläggning. Dessa test skall utföras enligt de metoder och på de sekretessvillkor som har fastställts i samarbete med ETSC.
   Efter ett test vid ett nationellt centrum för myntanalys eller ETSC skall en sammanfattande rapport utfärdas till det berörda organet och översändas som kopia till ETSC. Rapporten skall behållas minst tre år och får användas för jämförelser.
   Rapporten skall minst innehålla en identifiering av den apparat som har testats, testresultaten och en allmän bedömning, det exakta innehållet i de prov som har använts för testerna, acceptanskriterierna, datum och underskrift av bemyndigad person.
   De nationella centrumen för myntanalys och ETSC skall föra ett register över resultaten för de sorteringsapparater som har testats i deras lokaler. En konsoliderad förteckning över sorteringsapparater som har klarat av de tester som avses i andra stycket i denna artikel kan konsulteras på de nationella centrumen för myntanalys eller vid ETSC, för indikationer.
   Artikel 6
   Revision och rapportering
   Medlemsstaterna skall övervaka kapaciteten hos de institut som har valts ut i enlighet med artikel 3 för att göra äkthetskontroller av euromynt i fråga om förekomsten av minst följande:

               —

               En skriftlig policy och organisation i sorteringscentrumet för att upptäcka falska mynt, euromynt som inte är lämpliga för cirkulation och euromyntliknande föremål.

               —

               Utbildad personal som kan genomföra policyn.

               —

               Lämpliga tekniska resurser och en inledande rapport från tillverkaren som anger sorteringsapparaternas resultatnivå.

               —

               En skriftlig underhållsplan som syftar till att bibehålla sorteringsapparaternas inledande resultatnivå.

               —

               Skriftliga minimiförfaranden som fastställer de olika förfarandena för att sortera euromynt och överlämna falska mynt och misstänkta mynt till behöriga nationella myndigheter med korta tidsfrister.

               —

               Mängd äkthetskontrollerade mynt.

         I samband med de test som föreskrivs i artikel 3 kan en mindre revision göras, i enlighet med nationella bestämmelser. Resultatet skall sedan rapporteras utifrån ovanstående kriterier.
   Alla medlemsstater skall årligen rapportera till ETSC om äkthetskontrollverksamheten, inklusive kontroller och revisioner, samt om mängden äkthetskontrollerade euromynt och andelen av varje kategori av avvisade föremål jämfört med mängden sorterade valörer i cirkulation.
   DEL III
   HANTERING AV EUROMYNT SOM INTE ÄR LÄMPLIGA FÖR CIRKULATION
   Artikel 7
   Ersättning eller utbyte av euromynt som inte är lämpliga för cirkulation
   Alla medlemsstater skall erbjuda företag och enskilda som är etablerade i respektive medlemsstat eller utanför euroområdet ersättning eller, om så är lämpligt, utbyte av euromynt som inte är lämpliga för cirkulation, och dessas valörer skall identifieras, oavsett utformning av den nationella sidan. Medlemsstaterna skall garantera liknande villkor för ersättning av euromynt som inte är lämpliga för cirkulation för att tillåta inlämnande oberoende av från vilket land mynten drogs in, på grundval av den bedömning som föreskrivs i artikel 12.
   Medlemsstaterna får besluta att vägra ersättning av äkta euromynt som är ändrade avsiktligen om detta står i motsättning till nationell praxis eller tradition (brist på respekt för kungens avbild, brist på respekt för utfärdande myndighet osv.).
   Artikel 8
   Hanteringsavgifter
   En hanteringsavgift skall, i princip, åläggas för ersättning eller utbyte av euromynt som inte är lämpliga för cirkulation. Avgiften skall vara enhetlig inom euroområdet och skall uppgå till 5 % av det nominella värdet av de inlämnade mynten.
   Upp till ett kilo euromynt som inte är lämpliga för cirkulation per valör får undantagas från den avgift som nämns i första stycket per år för varje inlämnande enhet.
   En tilläggsavgift på 15 % av det nominella värdet i varje påse/låda får åläggas om den innehåller falska mynt eller anomalier, till exempel genom att mynten är felsorterade, att det finns mynt som inte är euromynt eller euromynt med en valör som inte kan identifieras eller om den innehåller andra anomalier, när dessa kräver en grundligare undersökning i enlighet med artikel 10.
   Medlemsstaterna får bestämma om allmänna undantag från hanteringsavgifter i fall då inlämnande enheter samarbetar nära och regelbundet med myndigheterna genom att dra in euromynt som inte är lämpliga för cirkulation.
   Transporter och relaterade kostnader skall betalas av den inlämnande enheten.
   Falska mynt som lämnas in till myndigheterna skall inte beläggas med hanteringsavgifter eller andra avgifter.
   Artikel 9
   Paketering av euromynt som inte är lämpliga för cirkulation
   Den inlämnande myndigheten skall sortera mynten efter valör i standardiserade påsar eller lådor i enlighet med de normer som gäller i den medlemsstat som begäran är ställd till. Om dessa normer inte är uppfyllda kan detta leda till att mottagaren vägrar att ta emot satsen.
   Om nationella paketeringsnormer saknas skall påsarna eller lådorna innehålla följande:

               —

               500 mynt för valörerna 2 eller 1 euro.

               —

               1 000 mynt för valörerna 0,50; 0,20 och 0,10 euro.

               —

               2 000 mynt för valörerna 0,05; 0,02 och 0,01 euro.

         Varje påse/låda skall vara tydligt märkt med inlämnande enhet, värde och vilken valör den innehåller, liksom vikt, paketeringsdatum och påsens/lådans löpnummer. Den inlämnande enheten skall lämna med en paketeringslista över inlämnade påsar/lådor.
   Om det totala antalet euromynt som inte är lämpliga för cirkulation är mindre än ovanstående normer, skall dessa mynt sorteras efter valör och får lämnas in i förpackningar som inte är standardiserade.
   Artikel 10
   Medlemsstaternas kontroller
   1.   Medlemsstaterna skall kontrollera inlämnade euromynt som inte är lämpliga för cirkulation vad gäller följande:

               —

               Den mängd som anges för varje påse/låda.

               —

               Äktheten, för att garantera att det inte förekommer några falska mynt.

               —

               Utseende, för att fastställa att mynten överensstämmer med bestämmelserna i artikel 7.

         2.   Kontrollerna av den inlämnade mängden mynt skall ske genom att varje påse/låda vägs. En tolerans på – 2 % och + 1 % skall tillämpas på den nominella vikten för de standardiserade paketeringar som avses i artikel 9 andra stycket. En motsvarande kontroll skall göras om de nationella paketeringsnormerna avviker från normerna ovan. Dessutom skall varje påse/låda kontrolleras vad gäller synliga anomalier.
   Om påsen/lådan väger för mycket måste innehållet i hela påsen/lådan behandlas.
   3.   Äkthetskontroller och kontroller av utseende får göras genom stickprov. Minst skall ett representativt urval av 10 % av de inlämnade mynten kontrolleras i valörerna 2 euro, 1 euro, 0,50; 0,20 och 0,10 euro.
   4.   Äkthetskontroller skall utföras på de stickprov som avses i tredje stycket genom följande förfaranden:

               i)

               Om sorteringen är mekanisk eller automatisk skall apparaterna anpassas i enlighet med de förfaranden som anges i del II i denna rekommendation.

               ii)

               I övriga fall skall kriterierna från de nationella centrumen för myntanalys tillämpas.

         Om ett falskt mynt upptäcks måste hela påsens/lådans innehåll äkthetskontrolleras.
   5.   Kontroller av utseende skall utföras på de stickprov som nämns i tredje stycket för att fastställa om en påse/låda uppvisar anomalier, som felsorterade mynt, mynt som inte är euromynt eller euromynt vars valör inte kan identifieras. Om dessa anomalier motsvarar mer än 1 % skall hela påsen/lådan kontrolleras igen och andelen icke ersättningsbara mynt fastställas enligt en av följande metoder:

               i)

               Alla mynt i den aktuella påsen/lådan undersöks manuellt, på det sätt som har fastställts av de behöriga nationella myndigheterna.

               ii)

               Ett prov på 10 % från påsen/lådan, förutom den andel som föreskrivs i tredje stycket, kontrolleras utseendemässigt. Den sammanslagna andelen icke ersättningsbara mynt i de två stickproven tillämpas på hela innehållet i påsen/lådan.

         Artikel 11
   Informations- och kommunikationsflöde
   Medlemsstaterna skall rapportera årligen till kommissionen och Ekonomiska och finansiella kommittén om vilken mängd euromynt som har ersatts eller bytts ut på grund av att de inte har varit lämpliga för cirkulation. Informationen skall innehålla antalet sådana mynt och deras valörer. Dessutom skall kommissionen upprätta regelbundna rapporter till Ekonomiska och finansiella kommittén.
   Medlemsstaterna skall se till att information om de tjänster som ansvarar för ersättning eller utbyte av mynt samt särskilda bestämmelser som om paketeringsnormer och avgifter, skall finnas tillgänglig på webbplatser och i relevanta publikationer.
   DEL IV
   SLUTBESTÄMMELSER
   Artikel 12
   Utvärdering
   Tre år efter det att denna rekommendation har offentliggjorts, skall dessa bestämmelser utvärderas mot bakgrund av erfarenheterna, bland annat vad gäller harmoniseringen av villkoren för ersättning eller utbyte av mynt som inte är lämpliga för cirkulation i enlighet med artikel 7, lämpligheten i att tillåta undantag från hanteringsavgifterna i enlighet med artikel 8, möjligheten av att inrätta en kompensationsmetod mellan medlemsstaterna för ersatta mynt som inte var lämpliga för cirkulation och om det eventuella behovet av lagstiftning.
   Artikel 13
   Adressater
   Denna rekommendation riktar sig till de deltagande medlemsstaterna enligt definitionen i rådets förordning (EG) nr 974/98 (2).

      Utfärdad i Bryssel den 27 maj 2005.

            På kommissionens vägnar

         Siim KALLAS

            Vice ordförande

      (1)  EGT L 181, 4.7.2001, s. 6.

      (2)  EGT L 139, 11.5.1998, s. 1.


				|

		52014PC0206

			Rekommendation till RÅDETS BESLUT om bemyndigande för kommissionen att på Europeiska unionens vägnar inleda förhandlingar om ett nytt protokoll till partnerskapsavtalet om fiske med Moçambique /* COM/2014/0206 final - 2014/ () */

			   	MOTIVERING
1.           MOTIVERING
Europeiska unionen och Republiken Moçambique
har undertecknat ett protokoll till fiskeavtalet som gäller från och med den 1
februari 2012. Protokollet, som ger EU-fartygen fiskemöjligheter och
fastställer den ekonomiska ersättningen, löper ut den 31 januari 2015.
Kommissionen föreslår att det förhandlas fram
ett nytt protokoll som överensstämmer med de faktiska möjligheterna och behoven
inom medlemsstaternas flotta och som är i enlighet med rådets slutsatser från
den 19 mars 2012 om kommissionens meddelande om den gemensamma
fiskeripolitikens internationella dimension.
Rådet ombeds att anta förhandlingsdirektiven i
bilagan till denna rekommendation.
2.           REKOMMENDATION
Mot bakgrund av vad som sagts ovan
rekommenderar kommissionen
- att rådet bemyndigar kommissionen att inleda
och föra förhandlingar om ett nytt protokoll till partnerskapsavtalet om fiske
med Republiken Moçambique,
- att kommissionen utses till unionens
förhandlare,
- att kommissionen för förhandlingarna i
samråd med en särskild kommitté i enlighet med bestämmelserna i fördraget om
Europeiska unionens funktionssätt, samt
- att rådet antar förhandlingsdirektiven i
bilagan till denna rekommendation.
Rekommendation till
RÅDETS BESLUT
om bemyndigande för kommissionen att på
Europeiska unionens vägnar inleda förhandlingar om ett nytt protokoll till
partnerskapsavtalet om fiske med Moçambique
EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT
DETTA BESLUT
med beaktande av fördraget om Europeiska
unionens funktionssätt, särskilt artikel 218.3 och 218.4,
med beaktande av kommissionens rekommendation,
och
av följande skäl:
Förhandlingar bör inledas i syfte att ingå ett
nytt protokoll till partnerskapsavtalet om fiske med Republiken Moçambique.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
Kommissionen bemyndigas härmed att på
Europeiska unionens vägnar föra förhandlingar i syfte att förnya protokollet
till partnerskapsavtalet om fiske med Republiken Moçambique.
Artikel 2
Förhandlingarna ska föras i samråd med rådets
arbetsgrupp för extern fiskeripolitik och i enlighet med förhandlingsdirektiven
i bilagan.
Artikel 3
Detta beslut riktar sig till kommissionen.
Utfärdat i Bryssel den
                                                                       På
rådets vägnar
                                                                       Ordförande
 SV
 || EUROPEISKA KOMMISSIONEN ||
Bryssel den 1.4.2014
COM(2014) 206 final
ANNEX 1
LIMITED
BILAGA
Rekommendation till

RÅDETS BESLUT
om bemyndigande för kommissionen att på Europeiska unionens vägnar inleda
förhandlingar om ett nytt protokoll till partnerskapsavtalet om fiske med
Moçambique
BILAGA
Rekommendation till
RÅDETS BESLUT
om bemyndigande för kommissionen att
på Europeiska unionens vägnar inleda förhandlingar om ett nytt protokoll till
partnerskapsavtalet om fiske med Moçambique
Förhandlingsdirektiv
–
Syftet med förhandlingarna är att förnya
protokollet till partnerskapsavtalet om fiske mellan Europeiska unionen och
Republiken Moçambique, i enlighet med rådets slutsatser av den 19 mars 2012 om
kommissionens meddelande av den 13 juli 2011 om den gemensamma
fiskeripolitikens internationella dimension.
–
I syfte att genom det nya protokollet garantera
främjandet av ett hållbart och ansvarsfullt fiske ska kommissionens
förhandlingsmål grundas på följande:
·
Säkerställa tillträdet till Republiken Moçambiques
exklusiva ekonomiska zon och de tillstånd som krävs för att fartyg i Europeiska
unionens flotta ska kunna bedriva fiske i den berörda exklusiva ekonomiska
zonen.
·
Ta vederbörlig hänsyn till bästa tillgängliga
vetenskapliga råd och relevanta förvaltningsplaner som antagits av regionala
fiskeriorganisationer, i syfte att garantera och stärka den miljömässiga
hållbarheten i fisket, som ska vara inriktat uteslutande på tillgängliga
resurser, med beaktande av den lokala flottans fiskekapacitet, samtidigt som
särskild uppmärksamhet ägnas åt det faktum att de berörda bestånden i stor
utsträckning migrerar.
·
Eftersträva en lämplig andel av fiskeresurserna,
som står helt i proportion till EU-flottornas intressen, när dessa resurser
också är av intresse för andra utländska flottor.
·
Säkerställa att tillträdet till fisket grundar sig
på kriterier liknande dem som gäller enligt det nuvarande protokollet,
samtidigt som hänsyn tas till de förändringar som noterats de senaste åren, och
på de senast tillgängliga och uppdaterade vetenskapliga bedömningarna.
·
Fortsätta dialogen för att stärka sektorspolitiken
i syfte att främja genomförandet av en ansvarsfull fiskeripolitik i samband med
landets utvecklingsmål, framför allt när det gäller styrning, uppföljning,
kontroll och övervakning av fisket och vetenskapliga råd.
·
Införa en klausul om konsekvenserna av kränkningar
av mänskliga rättigheter och demokratiska principer.
·
I den mån det är möjligt ta hänsyn till EU:s
yttersta randområdens ekonomiska och sociala intressen i fisket i Moçambique.
–
För att undvika att fiskeverksamheten avbryts bör
det nya protokollet innehålla en klausul om provisorisk tillämpning från och
med den dag då det nuvarande protokollet löper ut.
–
Protokollet bör framför allt innehålla följande
uppgifter:
·
De fiskemöjligheter, uppdelade per kategori, som
ska beviljas Europeiska unionens fartyg.
·
Den ekonomiska ersättningen och
betalningsvillkoren.
·
Mekanismerna för att genomföra sektorstöd.