title: Rekommendation till rådets yttrande enligt artikel 5.1 i rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om Sloveniens stabilitetsprogram för 2006–2009

text:
Viktigt rättsligt meddelande

|

52007SC0069

Rekommendation till Rådets yttrande enligt artikel 5.1 i Rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om Sloveniens stabilitetsprogram för 2006–2009  /* SEK/2007/0069 slutlig */

	[pic] | EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION |Bryssel den 23.1.2007SEK(2007) 69 slutligRekommendation tillRÅDETS YTTRANDEenligt artikel 5.1 i rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om Sloveniens stabilitetsprogram för 2006–2009(framlagt av kommissionen)MOTIVERING1. ALLMÄN BAKGRUNDStabilitets- och tillväxtpakten, som trädde i kraft den 1 juli 1998, syftar till att genom sunda offentliga finanser stärka förutsättningarna för prisstabilitet och stark hållbar tillväxt som kan bidra till ökad sysselsättning. Reformen av pakten 2005 genomfördes mot bakgrund av att den hade visat sig användbar för att förankra budgetdisciplin, men syftade till att stärka dess effektivitet och ekonomiska underbyggnad och säkerställa de offentliga finansernas långsiktiga hållbarhet.Enligt rådets förordning (EG) nr 1466/97 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken[1], som utgör en del av stabilitets- och tillväxtpakten, skall medlemsstaterna lägga fram stabilitets- eller konvergensprogram och årliga uppdateringar av dessa för rådet och kommissionen (medlemsstater som redan har övergått till den gemensamma valutan lägger fram (uppdaterade) stabilitetsprogram och medlemsstater som ännu inte har gjort det lägger fram (uppdaterade) konvergensprogram). Sloveniens första konvergensprogram lades fram i maj 2004. I enlighet med förordningen yttrade sig rådet om programmet den 5 juli 2004, på grundval av en rekommendation från kommissionen och efter att ha hört Ekonomiska och finansiella kommittén. Enligt samma förfarande bedöms uppdaterade stabilitets- och konvergensprogram av kommissionen och granskas av den ovannämnda kommittén. De kan även granskas av rådet.2. BAKGRUND TILL BEDÖMNINGEN AV DET NYA PROGRAMMETKommissionen har granskat Sloveniens första stabilitetsprogram[2], som lades fram den 7 december 2006, och har antagit en rekommendation till rådets yttrande om detta program (se faktarutan när det gäller de viktigaste punkterna i bedömningen).För att beskriva den bakgrund mot vilken strategin för de offentliga finanserna i stabilitetsprogrammet bedöms, sammanfattas i denna motivering följande:1.  Den ekonomiska utvecklingen och utvecklingen av de offentliga finanserna under de senaste tio åren.2.  Den senaste bedömningen av landets ställning när det gäller paktens preventiva aspekt (en sammanfattning av rådets yttrande om den sista uppdateringen av konvergensprogrammet).3.  Kommissionens bedömning av det nationella reformprogrammet från oktober 2006.2.1. Den senaste ekonomiska utvecklingen och utvecklingen av de offentliga finansernaUnder de senaste tio åren har den slovenska ekonomin varit anmärkningsvärt stabil. Avsaknaden av stora obalanser vittnar om att ekonomin är stark och sund och kan klara ekonomiska chocker. Införandet av euron kommer dock att sätta marknadernas styrka och flexibilitet på prov. Framför allt har inflationen pressats ner, men prisutvecklingen måste övervakas noggrant, även om lönetrycket förväntas kunna hållas tillbaka tack vare den senaste tidens löneuppgörelser inom den offentliga och den privata sektorn. Utvecklingen på arbetsmarknaden har generellt varit positiv men några strukturella brister återstår, särskilt den låga sysselsättningsgraden bland äldre arbetstagare. Skapandet av arbetstillfällen skulle ha kunnat främjas av ytterligare åtgärder för att förbättra företagsklimatet, uppmuntra till forskning och utveckling och främja ett aktivt åldrande.2.2. Bedömningen i rådets yttrande om det föregående programmetDen 14 februari 2006 antog rådet sitt yttrande om den sista uppdateringen av konvergensprogrammet för perioden 2005–2008. Rådet noterade att ”programmets mål bl.a. är att hålla inflationen nära EU-genomsnittet medan finanspolitiken successivt anpassas”. Rådet uppmanade Slovenien att ”påskynda processen för att uppnå programmets medelfristiga mål, bland annat genom att genomföra de åtgärder som planeras för att minska utgifterna samt att tidigarelägga ansträngningarna för att få ned underskottet” och att ”vidta åtgärder för att förbättra de offentliga finansernas hållbarhet på lång sikt, i synnerhet i fråga om pensionssystemet”.2.3. Kommissionens bedömning av det nationella reformprogrammet från oktober 2006Rapporten om genomförandet av Sloveniens nationella reformprogram, som skall tas fram inom ramen för den förnyade Lissabonstrategin för tillväxt och sysselsättning lades fram den 16 oktober 2006. I Sloveniens nationella reformprogram fokuseras politiken på fem centrala problem: En konkurrenskraftig ekonomi och snabbare tillväxt, ett kunskapsbaserat samhälle, en effektiv statsapparat, en modern socialstat och högre sysselsättning samt en hållbar utveckling.Av kommissionens bedömning av den senaste uppdateringen av programmet (antagen i samband med dess årliga lägesrapport i december 2006 [3] ) framgår att Slovenien gör goda framsteg med att genomföra sitt nationella reformprogram. Slovenien gynnas av relativt gynnsamma makroekonomiska förhållanden och har vidtagit lämpliga åtgärder på vissa nyckelområden som entreprenörskap och bättre lagstiftning och dragit igång de flesta stora sysselsättningspolitiska reformerna. Framstegen när det gäller att genomföra strategin för aktivt åldrande och undanröja hindren för ungdomar att finna sysselsättning har hittills inte varit tillräckligt snabba. På det mikroekonomiska planet krävs det kraftfullare åtgärder för att främja ramarna för innovation och konkurrens. Större insatser är också önskvärda för att omstrukturera de offentliga utgifterna.Mot bakgrund av de styrkor och svagheter som har konstaterats rekommenderades Slovenien att vidta åtgärder när det gäller de offentliga finansernas hållbarhet på lång sikt, särskilt för att förstärka pensionssystemet och öka sysselsättningsgraden bland äldre arbetstagare, och när det gäller arbetsförmedlingstjänsten i syfte att understödja övergången till flexiblare anställningsavtal och strängare krav för beviljande av sociala förmåner.Faktaruta: De viktigaste punkterna i bedömningenI enlighet med artikel 5.1 (i fråga om stabilitetsprogram) och artikel 9.1 (i fråga om konvergensprogram) i rådets förordning (EG) nr 1466/97 tas följande punkter upp i bedömningen.-  Frågan om de ekonomiska antaganden som programmet bygger på är rimliga.-  Det medelfristiga mål för de offentliga finanserna som lagts fram av medlemsstaten, och frågan om anpassningsplanen för att uppnå målet är lämplig.-  Frågan om de vidtagna eller föreslagna åtgärderna för att följa denna plan är tillräckliga för att nå det medelfristiga målet för de offentliga finanserna över konjunkturcykeln.-  I bedömningen av anpassningsplanen för att uppnå det medelfristiga målet för de offentliga finanserna uppmärksammas frågan om en större anpassning görs i ekonomiskt goda tider, medan anpassningen får vara mer begränsad i ekonomiskt dåliga tider. För de medlemsstater som deltar i eurosamarbetet eller i ERM II uppmärksammas vidare om medlemsstaten som riktvärde eftersträvar en årlig förbättring av det konjunkturrensade saldot, exklusive engångsåtgärder och andra tillfälliga åtgärder, motsvarande 0,5 % av BNP för att uppnå sitt medelfristiga mål för de offentliga finanserna.-  Frågan om det när anpassningsplanen för att uppnå det medelfristiga målet för de offentliga finanserna fastställs (för medlemsstater som ännu inte har uppnått det), eller vid beslut om en tillfällig avvikelse från målet (för medlemsstater som uppnått målet), ingår ett genomförande av större strukturreformer som har direkta kostnadsbesparande effekter på lång sikt (däribland genom att öka den potentiella tillväxten) och därigenom har påvisbara effekter på de offentliga finansernas långsiktiga hållbarhet (under iakttagande av villkoret att en tillräcklig säkerhetsmarginal för referensvärdet på 3 % av BNP skall behållas och att situationen för de offentliga finanserna förväntas återgå till det medelfristiga målet under programperioden). Särskild uppmärksamhet ägnas här pensionsreformer som syftar till att införa system med flera pelare, varav en obligatorisk pelare som fullständigt täcks av fondmedel.-  Frågan om medlemsstatens ekonomiska politik är förenlig med de allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken.Rimligheten i programmets makroekonomiska antaganden bedöms med utgångspunkt i kommissionens höstprognos 2006 och i enlighet med den allmänt vedertagna metoden för beräkning av potentiell total produktion och konjunkturrensade saldon. Bedömningen av förenligheten med de allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken bygger på de allmänna riktlinjer för den ekonomiska politiken när det gäller de offentliga finanserna som ingår i de integrerade riktlinjerna för perioden 2005–2008.Bedömningen tar också upp följande-  Utvecklingen av skuldkvoten och utsikterna för de offentliga finansernas långsiktiga hållbarhet, vilket man ”vid övervakningen av de offentliga finanserna [bör] ägna tillräcklig uppmärksamhet” enligt rådets rapport av den 20 mars 2005 ”Att förbättra genomförandet av stabilitets- och tillväxtpakten”. I ett meddelande från kommissionen av den 12 oktober 2006 anges metoden för att bedöma den långsiktiga hållbarheten[4].-  Graden av integration med de nationella reformprogram som medlemsstaterna överlämnat inom ramen för Lissabonstrategin för tillväxt och sysselsättning. I sin följenot av den 7 juni 2005 till Europeiska rådet om de allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken för perioden 2005–2008 framhöll Ekofinrådet att de nationella reformprogrammen borde vara förenliga med stabilitets- och konvergensprogrammen.-  Efterlevnaden av uppförandekoden[5], som bl.a. föreskriver en gemensam struktur och uppsättning tabeller för stabilitets- och konvergensprogrammen.Rekommendation tillRÅDETS YTTRANDEenligt artikel 5.1 i rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om Sloveniens stabilitetsprogram för 2006–2009EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR AVGIVIT FÖLJANDE YTTRANDEmed beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken[6], särskilt artikel 5.1,med beaktande av kommissionens rekommendation, ochefter att ha hört Ekonomiska och finansiella kommittén.HÄRIGENOM FRAMFÖRS FÖLJANDE.4.  Den [27 februari 2007] granskade rådet Sloveniens första stabilitetsprogram, som omfattar perioden 2006–2009.5.  I det makroekonomiska scenario som ligger till grund för programmet räknar man med en stabil BNP-tillväxt i reala termer på över 4 % under programperioden. Utifrån den information som finns tillgänglig idag förefaller scenariot bygga på rimliga antaganden om tillväxten. Inflationsberäkningarna i programmet förefaller också de vara realistiska.6.  Enligt kommissionens höstprognos 2006 beräknas underskottet i de offentliga finanserna för 2006 uppgå till 1,6 % av BNP, vilket kan jämföras med målet på 1,7 % av BNP i Sloveniens uppdaterade konvergensprogram från december 2005. Utgiftskvoten förefaller i stort sett ha kunnat minskas enligt planerna, men bortfallet av intäkter uppskattas bli större än beräknat trots den konjunkturbetingade förbättringen av ekonomin, och underskottet uppskattas bli något större än 2005.7.  Den finanspolitiska strategin i programmet är inriktad på att det medelfristiga målet för de offentliga finanserna enligt stabilitets- och tillväxtpakten skall vara uppnått 2009 genom en förbättring som främst äger rum mot slutet av perioden. Den pågående skattereformen och ett antal kostnadsbesparande åtgärder på utgiftssidan ger utslag i en betydande minskning av inkomsterna och utgifterna i procent av BNP under hela programperioden. Underskottet i de offentliga finanserna förväntas ligga på omkring 1,5 % av BNP till 2008, då båda kvoterna minskar i ungefär samma omfattning. Under 2009 kommer underskottet att minska till 1,0 % eftersom minskningen av utgifterna är större än bortfallet av inkomster. Det primära saldot kommer inledningsvis att försämras från 0,1 % av BNP 2006 till -0,3 % av BNP 2008 innan det förbättras till 0,3 % av BNP för 2009. I förhållande till den sista uppdateringen av konvergensprogrammet skjuter stabilitetsprogrammet upp målet att uppnå ett nominellt underskott på 1 % av BNP med ett år, mot bakgrund av ett gynnsammare makroekonomiskt scenario.8.  Det strukturella saldot, beräknat enligt den allmänt vedertagna metoden (dvs. ett konjunkturrensat saldo exklusive engångsåtgärder och andra tillfälliga åtgärder), skall enligt programmet förbättras med ca ¼ % av BNP under programperioden. Liksom i uppdateringen av konvergensprogrammet från december 2005 ställs i stabilitetsprogrammet som medelfristigt mål för de offentliga finanserna att ett strukturellt underskott på 1 % av BNP skall uppnås senast 2009, dvs. ett år senare än i det föregående programmet. I programmet skylls förseningen på ett stort järnvägsprojekt med en beräknad kostnad på 0,4 % av BNP 2007, 0,5 % av BNP 2008 och 0,2 % av BNP 2009. Eftersom det medelfristiga målet för de offentliga finanserna är mer långtgående än minimimärket (ett beräknat underskott på ca 1½ % av BNP) bör dess uppfyllande skapa en tillräcklig marginal mot ett alltför stort underskott. Det medelfristiga målet ligger inom det intervall som angetts i stabilitets- och tillväxtpakten och i uppförandekoden för euroområdet och de medlemsstater som deltar i ERM II, och det avspeglar väl skuldkvoten och den genomsnittliga potentiella långsiktiga produktionstillväxten.9.  De risker som omgärdar prognoserna för de offentliga finanserna förefaller i stort sett uppväga varandra för 2007 och 2008, men 2009 kan utfallet för de offentliga finanserna bli sämre än vad som beräknas i programmet. Å ena sidan förefaller antagandena om tillväxt och skatteintäkter rimliga. Dessutom har Sloveniens faktiska budgetsaldon på senare år ofta varit mer gynnsamma än vad som beräknats i förväg. Detta är också delvis en följd av ett effektivt system för begränsning av de offentliga utgifterna som införts för att skapa marginal för oväntade minskningar av intäkterna. Å andra sidan är andelen obligatoriska utgifter fortsatt mycket hög, trots ansträngningarna att omstrukturera de offentliga utgifterna. De åtgärder till stöd för den betydande minskningen av de primära utgifterna som andel av BNP som aviserats för 2009 har ännu inte detaljerats.10.  Mot bakgrund av denna riskbedömning är det möjligt att den finanspolitiska strategi som redovisas i programmet inte är tillräcklig för att det medelfristiga målet för de offentliga finanserna säkert skall kunna uppnås senast 2009 i enlighet med programmet. Programmet förefaller dock ge en tillräcklig säkerhetsmarginal som motverkar riskerna för att referensvärdet för det offentliga underskottet på 3 % av BNP skall överskridas, förutsatt att konjunktursvängningarna ligger inom normala gränser under programperioden. Takten i anpassningen mot programmets medelfristiga mål är otillräcklig och bör ökas för att ligga i linje med stabilitets- och tillväxtpakten, som anger att riktmärket för den årliga förbättringen av det strukturella saldot bör vara 0,5 % av BNP för euroområdet och de medlemsstater som deltar i ERM II, och att anpassningen bör vara större under goda ekonomiska tider och kan vara lägre när dåliga ekonomiska tider råder. Främst väntas goda ekonomiska tider råda under programperioden, men det strukturella saldot förväntas inte förbättras avsevärt förrän under det sista året av programperioden. Under 2009 kan det emellertid finnas en risk för att utfallet blir sämre än förväntat.11.  Den offentliga bruttoskulden beräknas ha nått 28,5 % av BNP år 2006, vilket ligger långt under fördragets referensvärde på 60 % av BNP. Enligt programmet beräknas skuldkvoten minska med 0,8 procentenheter under programperioden.12.  De långsiktiga effekterna på de offentliga finanserna av befolkningens åldrande är i Slovenien bland de största i EU, särskilt på grund av den betydande ökningen av pensionsutgifternas andel av BNP. Vissa åtgärder håller på att vidtas, men ytterligare reformåtgärder för att begränsa den kännbara ökningen av de åldersrelaterade utgifterna skulle bidra till att minska riskerna för de offentliga finansernas hållbarhet, vilket myndigheterna också har erkänt. Även om den budgetställning som utgör utgångspunkten bidrar till att stabilisera skuldkvoten på medellång sikt kommer den svaga strukturella förbättringen under programperioden inte att vara tillräcklig för att begränsa de effekter den åldrande befolkningen förväntas få på de offentliga finanserna. På det hela taget förefaller riskerna för de offentliga finansernas hållbarhet vara stora i Slovenien.13.  Stabilitetsprogrammet innehåller en kvalitativ bedömning av de samlade effekterna av Sloveniens nationella reformprogram från oktober 2006 inom ramen för den finanspolitiska strategin på medellång sikt. Dessutom ger stabilitetsprogrammet en del information om de direkta budgetkostnaderna eller budgetbesparingarna av de viktigaste reformer som planeras i det nationella reformprogrammet, men i prognoserna för de offentliga finanserna beaktas inte direkt hur de offentliga finanserna kommer att påverkas av de åtgärder som skisseras i det nationella reformprogrammet. De finanspolitiska åtgärder som presenteras i stabilitetsprogrammet förefaller vara förenliga med dem som redovisas i det nationella reformprogrammet. Stabilitetsprogrammet innehåller framför allt närmare uppgifter om den skattereform som aviserats i det nationella reformprogrammet, och det kompletterar åtgärderna i det nationella reformprogrammet med åtgärder på utgiftssidan.14.  Programmets finanspolitiska strategi överensstämmer delvis med de allmänna riktlinjer för den ekonomiska politiken som ingår i de integrerade riktlinjerna för perioden 2005–2008. Framför allt är anpassningen i riktning mot det medelfristiga målet otillräcklig och bör förstärkas.15.  När det gäller uppgiftskraven i uppförandekoden för stabilitets- och konvergensprogram har programmet vissa luckor när det gäller de obligatoriska och frivilliga uppgifterna[7].Sammantaget är slutsatsen är att programmet visserligen erkänner att det är nödvändigt att hålla tillbaka inflationstrycket och fortsätta den finanspolitiska konsolideringen för att bevara ekonomins återhämtningsförmåga och elasticitet, men att man kalkylerar med otillräckliga framsteg mot det medelfristiga målet för de offentliga finanserna, trots att tillväxtutsikterna är gynnsamma. Mot bakgrund av denna bedömning uppmanas Slovenien atti) utnyttja de gynnsamma ekonomiska förutsättningarna till att påskynda uppnåendet av det medelfristiga målet för de offentliga finanserna genom att tidigarelägga insatserna för anpassning, ochii) med beaktande av den beräknade ökningen av de åldersrelaterade utgifterna förbättra de offentliga finansernas långsiktiga hållbarhet genom att bygga vidare på den pågående pensionsreformen med ytterligare åtgärder som är särskilt inriktade på att öka äldre arbetstagares deltagande i arbetslivet och uppmuntra till utveckling av privata system för pensionssparande.Jämförelse av nyckeltal: makroekonomiska beräkningar och budgetberäkningar2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 |Real BNP (förändring i %) | SP dec. 2006 | 4,0 | 4,7 | 4,3 | 4,2 | 4,1 |KOM nov. 2006 | 4,0 | 4,8 | 4,2 | 4,5 | Uppgift saknas |KP dec. 2005 | 3,9 | 4,0 | 4,0 | 3,8 | Uppgift saknas |HIKP-inflation (i %) | SP dec. 2006 | 2,5 | 2,7 | 2,7 | 2,5 | 2,2 |KOM nov. 2006 | 2,5 | 2,5 | 2,.5 | 2,6 | Uppgift saknas |KP dec. 2005 | 2,2 | 1,.5 | 2,.2 | 2,5 | Uppgift saknas |Produktionsgap (i % av potentiell BNP) | SP dec. 20061 | -1,2 | -0,5 | -0,3 | -0,1 | 0,3 |KOM nov. 20065 | -1,1 | -0,3 | 0,0 | 0,4 | Uppgift saknas |KP dec. 20051 | -1,2 | -0,7 | -0,3 | 0,0 | Uppgift saknas |Saldo i de offentliga finanserna (i % av BNP) | SP dec. 2006 | -1,4 | -1,6 | -1,5 | -1,6 | -1,0 |KOM nov. 2006 | -1,4 | -1,6 | -1,6 | -1,5 | Uppgift saknas |KP dec. 2005 | -1,7 | -1,7 | -1,4 | -1,0 | Uppgift saknas |Primärt saldo (i % av BNP) | SP dec. 2006 | 0,4 | 0,1 | -0,1 | -0,3 | 0,3 |KOM nov. 2006 | 0,3 | -0,1 | -0,2 | -0,3 | Uppgift saknas |KP dec. 2005 | -0,2 | -0,3 | -0,1 | 0,2 | Uppgift saknas |Konjunkturrensat saldo (i % av BNP) | SP dec. 20061 | -0,9 | -1,4 | -1,4 | -1,6 | -1,1 |KOM nov. 2006 | -0,9 | -1,5 | -1,6 | -1,7 | Uppgift saknas |KP dec. 20051 | -1,2 | -1,4 | -1,3 | -1,0 | Uppgift saknas |Strukturellt saldo2 (i % av BNP) | SP dec. 20063 | -0,9 | -1,4 | -1,4 | -1,6 | -1,1 |KOM nov. 20064 | -0,9 | -1,5 | -1,6 | -1,7 | Uppgift saknas |KP dec. 2005 | -0,4 | -1,4 | -1,4 | -1,0 | Uppgift saknas |Offentlig bruttoskuld (i % av BNP) | SP dec. 2006 | 28,0 | 28,5 | 28,2 | 28,3 | 27,7 |KOM nov. 2006 | 28,0 | 28,4 | 28,0 | 27,6 | Uppgift saknas |KP dec. 2005 | 29,0 | 29,6 | 29,8 | 29,4 | Uppgift saknas |Anmärkningar: 1Kommissionens beräkningar baserade på uppgifterna i programmet. 2Konjunkturrensat saldo (liksom i föregående rader), exklusive engångsåtgärder och andra tillfälliga åtgärder. 3 Programmet innehåller inga engångsåtgärder eller andra tillfälliga åtgärder. 4 Kommissionens höstprognos 2006 innehåller inga engångsåtgärder eller andra tillfälliga åtgärder. 5 Baserat på en beräknad potentiell tillväxt på 3,8 % 2005 respektive 4 % för perioden 2006–2008. Källor: Konvergens-/stabilitetsprogrammet (KP/SP), kommissionens höstprognos 2006 (KOM) och kommissionens beräkningar. |[1] EGT L 209, 2.8.1997, s. 1. Förordningen ändrad genom förordning (EG) nr 1055/2005 (EUT L 174, 7.7.2005, s. 1). De dokument som det hänvisas till i texten återfinns på följande webbplats:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[2] Enligt artikel 4 i rådets förordning (EG) nr 1466/97 skall en medlemsstat som inför den gemensamma valutan vid en senare tidpunkt [dvs. efter den 1 januari 1999, då de första EU-medlemsstaterna antog den gemensamma valutan] lägga fram ett stabilitetsprogram inom sex månader efter det att rådet har beslutat om dess deltagande i den gemensamma valutan. Den 11 juli 2006 antog rådet ett beslut i enlighet med artikel 122.2 i fördraget om Sloveniens införande av den gemensamma valutan den 1 januari 2007 (rådets beslut 2006/495/EG, EUT L 195, 15.7.2006, s. 25).[3] Meddelande från kommissionen inför Europeiska rådets vårmöte: Implementing the renewed Lisbon strategy for growth and jobs - A year of delivery, 12.12.2006, KOM(2006) 816.[4] Meddelande från kommissionen till rådet och Europaparlamentet – De offentliga finansernas hållbarhet på lång sikt i EU, 12.10.2006, KOM(2006) 574, och Europeiska kommissionen, Generaldirektoratet för ekonomi och finans (2006): ”The long-term sustainability of public finances in the European Union”, European Economy nr 4/2006.[5] ”Närmare angivelser för genomförandet av stabilitets- och tillväxtpakten samt riktlinjer för stabilitets- och konvergensprogrammens utformning och innehåll”, som godkändes av Ekofinrådet den 11 oktober 2005.[6] EGT L 209, 2.8.1997, s. 1. Förordningen ändrad genom förordning (EG) nr 1055/2005 (EUT L 174, 7.7.2005, s. 1). De dokument som det hänvisas till i texten återfinns på följande webbplats: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htmhttp://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[7] Framför allt ges inga uppgifter om de externa balanserna netto för 2006–2007 och inte heller vissa frivilliga uppgifter om sektorsspecifika saldon, utvecklingen på arbetsmarknaden, offentliga utgifter indelade efter ändamål och skuldutveckling.


				|

		52014DC0406

			Rekommendation till RÅDETS REKOMMENDATION om Tysklands nationella reformprogram 2014, med avgivande av rådets yttrande om Tysklands stabilitetsprogram 2014 /* COM/2014/0406 final */

Rekommendation till
RÅDETS REKOMMENDATION
om Tysklands nationella reformprogram 2014,
med avgivande av rådets yttrande om Tysklands stabilitetsprogram 2014

EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT
DENNA REKOMMENDATION
med beaktande av fördraget om Europeiska
unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 121.2 och 148.4,
med beaktande av rådets förordning (EG) nr
1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga
finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken[1], särskilt artikel 5.2,
med beaktande av Europaparlamentets och rådets
förordning (EU) nr 1176/2011 av den 16 november 2011 om förebyggande och
korrigering av makroekonomiska obalanser[2],
särskilt artikel 6.1,
med beaktande av Europeiska kommissionens
rekommendation[3],
med beaktande av Europaparlamentets
resolutioner[4],
med beaktande av Europeiska rådets slutsatser,
med beaktande av sysselsättningskommitténs
yttrande,
med beaktande av yttrandet från ekonomiska och
finansiella kommittén,
med beaktande av yttrandet från kommittén för
socialt skydd,
med beaktande av yttrandet från kommittén för
ekonomisk politik, och
av följande skäl:
(1)
Den 26 mars 2010 antog Europeiska rådet
kommissionens förslag till en ny strategi för tillväxt och sysselsättning,
Europa 2020, som bygger på en ökad samordning av den ekonomiska politiken med
inriktning på ett antal nyckelområden där åtgärder behövs för att stärka
förutsättningarna för hållbar tillväxt och konkurrenskraft i EU.
(2)
Den 13 juli 2010 antog rådet på grundval av kommissionens
förslag en rekommendation om de allmänna riktlinjerna för medlemsstaternas och
unionens ekonomiska politik (2010–2014) och den 21 oktober 2010 ett beslut om
riktlinjer för medlemsstaternas sysselsättningspolitik vilka tillsammans utgör
de så kallade integrerade riktlinjerna. Medlemsstaterna uppmanades att beakta
de integrerade riktlinjerna i sin nationella ekonomiska politik och
sysselsättningspolitik.
(3)
Den 29 juni 2012 beslutade stats- och
regeringscheferna om en tillväxt- och sysselsättningspakt, som ger ett
enhetligt ramverk för insatser på nationell nivå, EU-nivå och euroområdesnivå
med hjälp av alla tänkbara medel, instrument och politiska åtgärder. De
beslutade om insatser som ska utföras på medlemsstatsnivå och uttryckte i
synnerhet sitt helhjärtade åtagande att uppnå målen i Europa 2020-strategin och
genomföra de landsspecifika rekommendationerna.
(4)
Den 9 juli 2013 antog rådet en rekommendation om
Tysklands nationella reformprogram 2013 och avgav ett yttrande om Tysklands
uppdaterade stabilitetsprogram för 2012–2017. Den 15 november 2013, i linje med
förordning (EU) nr 473/2013[5],
lade kommissionen fram sitt yttrande om Tysklands utkast till budgetplan för
2014[6].
(5)
Den 13 november 2013 antog kommissionen den årliga
tillväxtöversikten[7],
som inledde 2014 års europeiska planeringstermin för samordning av den
ekonomiska politiken. Samma dag antog kommissionen rapporten om
varningsmekanismen[8],
baserad på förordning (EU) nr 1176/2011, i vilken Tyskland pekades ut som en av
de medlemsstater som skulle bli föremål för en fördjupad granskning.
(6)
Den 20 december 2013 godkände Europeiska rådet
prioriteringarna för att säkerställa finansiell stabilitet, budgetkonsolidering
och åtgärder för att främja tillväxt. Europeiska rådet betonade behovet av att
eftersträva differentierad och tillväxtvänlig budgetkonsolidering, återställa
en normal utlåning till ekonomin, främja tillväxt och konkurrenskraft, bekämpa
arbetslöshet och krisens sociala följdverkningar samt modernisera den
offentliga förvaltningen.
(7)
Den 5 mars 2014 offentliggjorde kommissionen
resultatet av sin fördjupade granskning[9]
av Tyskland, i enlighet med artikel 5 i förordning (EU) nr 1176/2011. Av
analysen drog kommissionen slutsatsen att Tyskland har makroekonomiska
obalanser som kräver särskild övervakning och politiska åtgärder. Framför allt
har bytesbalansen ihållande uppvisat ett mycket stort överskott, vilket
återspeglar de positiva effekterna av hög konkurrenskraft, samtidigt som stora
besparingsbelopp investerats i utlandet. Det är också ett tecken på att den
inhemska tillväxten har förblivit dämpad och att ekonomiska resurser kanske
inte fördelats på ett effektivt sätt. Även om det aktuella överskottet i
bytesbalansen inte kan jämföras med riskerna med stora underskott, förtjänar
överskottets storlek och varaktighet i Tyskland särskilt noggrann
uppmärksamhet. Med tanke på den tyska ekonomins storlek är det särskilt viktigt
att agera för att minska risken för negativa effekter på den inhemska ekonomins
och euroområdets funktion.
(8)
Den 14 april 2014 lade Tyskland fram sitt
nationella reformprogram 2014 och den 8 april 2014 sitt stabilitetsprogram
2014. I syfte att beakta deras inbördes samband har de båda programmen bedömts
samtidigt.
(9)
Syftet med den budgetstrategi som beskrivs i
stabilitetsprogrammet 2014 är att säkerställa att det medelfristiga målet
uppnås även framöver. I stabilitetsprogrammet bekräftas det medelfristiga målet
om ett underskott på -0,5 % av BNP, vilket avspeglar kraven i stabilitets-
och tillväxtpakten. Enligt stabilitetsprogrammet kommer den (omräknade)
strukturbalansen att förbli positiv under 2014 och framåt, och bruttoskulden
planeras sjunka till 76 % av BNP under 2014 och fortsätta att sjunka därefter.
Därför stämmer den finanspolitiska strategin i programmet överens med
stabilitets- och tillväxtpaktens krav. Det makroekonomiska scenario som ligger
till grund för prognoserna i programmet, som ännu inte har godkänts formellt av
ett oberoende organ, är rimligt och i stort sett i linje med kommissionens
vårprognos för 2014. Baserat på bedömningen av stabilitetsprogrammet och
kommissionens prognos enligt förordning (EG) nr 1466/97 anser rådet att
Tysklands offentliga finanser på det hela är fortsatt sunda då det
medelfristiga budgetmålet och skuldkriteriet förväntas uppfyllas även i fortsättningen.
(10)
Tyskland har gjort endast begränsade framsteg vad
gäller att göra de offentliga utgifterna för hälso- och sjukvård samt vård och
omsorg för personer med långvarigt vårdbehov kostnadseffektivare, även om nya
initiativ har tillkännagivits. Trots att målet med dessa planer är att
förbättra kostnadseffektiviteten hos hälso- och sjukvården är de kanske inte
tillräckliga för att uppväga de förväntande framtida kostnadsökningarna. Den
nyligen antagna pensionsreformen syftar till att förbättra villkoren för förtida
pensionering (Rente mit 63) och öka pensionsnivåerna för vissa grupper,
i det senare fallet bland annat genom ett pensionstillägg för personer som har
försörjt barn födda före 1992 (Mütterrente). Reformen innebär en ökad
belastning på det allmänna pensionssystemet och planeras bekostas genom en
högre pensionsavgiftssats, vilket ger negativa konsekvenser på de disponibla
inkomsterna för den förvärvsaktiva arbetskraften. Den skulle även kunna ge
negativa effekter på tilläggspensioner inom den andra och tredje pelaren.
Tyskland har gjort begränsade framsteg vad gäller att öka utgifterna för
utbildning och vissa framsteg i fråga om forskning. Ytterligare ansträngningar
förefaller nödvändiga för att man ska kunna nå målet att de totala offentliga
och privata utgifterna för utbildning och forskning ska uppgå till 10 %
av BNP 2015, och mer ambitiösa mål bör ställas upp för att komma ikapp de mest innovativa
ekonomierna. Under de senaste åren har Tyskland ökat investeringarna i
infrastruktur och det finns planer på att stärka dem ytterligare, men större
ansträngningar verkar vara nödvändiga.
(11)
Tyskland har överlag gjort begränsade framsteg när
det gäller att göra skattesystemet mer effektivt och tillväxtfrämjande och att
minska den stora skattebördan på arbete. Inga större åtgärder planeras för att
gå över till mer tillväxtfrämjande inkomstkällor. Tillämpningen av den
reducerade momsskattesatsen (VAT) som för närvarande är 7 % skulle kunna
begränsas och den ordinarie momsbasen utökas. De relativt låga intäkterna från
de aktuella fastighetsskatterna tyder på att det finns utrymme för ökningar. Skattebördan
skulle dessutom kunna fördelas jämnare om skatteunderlaget för den kommunala
fastighetsskatten (Grundsteuer) ses över. Villkoren för investering i
Tyskland skulle kunna förbättras ytterligare genom att man reformerar den
lokala bolagsskatten (Gewerbesteuer), minskar den administrativa bördan
i samband med skatteuppbörd och försvagar företagsbeskattningens tendens att
gynna lånefinansiering.
(12)
Den finanspolitiska ramen har kompletterats med en
nationell bestämmelse om budgetjämvikt och inrättandet av ett oberoende
rådgivande organ. I flera förbundsstater verkar det fortfarande finnas ett
behov av särskilda regler för genomförandet av bestämmelsen om budgetjämnvikt
(skuldbroms) som ingår i grundlagen, för att säkerställa att skuldbromsen kan
användas effektivt i den årliga budgetcykeln. Den planerade översynen av de
skattemässiga relationerna mellan förbundet, förbundsstaterna och kommunerna
bör användas för att förbättra ansvaret och ansvarsskyldigheten på det
skattemässiga området.
(13)
Lönenivåerna har stigit under de senaste åren efter
en längre periods återhållsam löneutveckling, men under 2013 var
reallöneökningarna måttligare än 2012. Tyskland planerar att införa en allmän
minimilön på 8,50 euro i timmen 2015, med full effekt 2017, i syfte att
garantera en adekvat minimiinkomst för arbetare. Effekterna av detta, särskilt
på sysselsättningen, måste övervakas noggrant. Begränsade ansträngningar har
gjorts för att minska den höga skattekilen, särskilt för låginkomsttagare. Den
antagna pensionsreformen och de aktuella reformplanerna när det gäller vård och
omsorg för personer med långvarigt vårdbehov, som omfattar en höjning av
socialförsäkringsavgifterna, skulle kunna öka skattekilen igen. Tyskland har
gjort vissa framsteg med att förbättra mindre gynnade personers
utbildningsresultat, men sambandet mellan utbildningsresultat och
socioekonomisk bakgrund förblir starkt och håller i sig under hela yrkeslivet.
Trots vissa framsteg mot lämpliga åtgärder för aktivering och integration,
förblir långtidsarbetslöshet ett problem, vilket signalerar ett behov av fler
åtgärder. Endast begränsade framsteg har gjorts mot att vidta åtgärder för att
underlätta övergången från minijobb till anställningsformer som omfattas av
fullständiga obligatoriska socialförsäkringsavgifter. Det har inte gjorts några
framsteg för att minska de skattemässiga incitamenten för de personer som inte
tjänar huvudinkomsten i hushållet. Tyskland har gjort vissa framsteg i fråga om
att öka tillgängligheten till förskoleverksamhet och barnomsorg på heltid,
medan framstegen med att bygga ut heldagsskolorna har varit begränsade.
Samtidigt finns det fortfarande kvalitetsproblem och regionala skillnader i
fråga om barnomsorg och heldagsskolor.
(14)
Den tyska regeringens förslag att se över lagen om
förnybar energi syftar till att bromsa in de totala energikostnadsökningarna,
fördela kostnaderna jämnare bland konsumenterna, kontrollera utbyggnaden av
förnybar energi och främja marknadsintegration.  Genomförandet av reformen
måste övervakas noggrant vad gäller dess effekter på stödsystemets
kostnadseffektivitet. Fler insatser behövs i fråga om utbyggnaden av
energinätet och samordningen med grannländerna.
(15)
De politiska åtgärderna för att ytterligare främja
konkurrensen inom tjänstesektorn har varit begränsade, även om enstaka reformer
har genomförts inom vissa yrken, till exempel i fråga om tillståndsgivning och
marknadskommunikation inom byggbranschen. Trots att produktivitetstillväxten
strukturellt sett kan vara lägre inom tjänstesektorerna än inom industrin, är
den särskilt låg inom vissa av dessa sektorer, framför allt de fria yrkena. Det
finns fortfarande hinder för tillträde till och utövandet av de fria yrkena.
Detta omfattar restriktioner på den rättsliga formen och på aktieägande, samt
krav på yrkesmässiga kvalifikationer. Skillnaderna mellan de olika
förbundsländernas regleringssystem för de fria yrkena tyder på att det finns
utrymme för att identifiera de minst betungande regleringssystemen och utvidga
dem till att omfatta hela landet. Värdet på de
avtal som de tyska myndigheterna offentliggör inom ramen för EU:s
upphandlingslagstiftning ligger bland de lägsta inom EU. En omfattande övergång
till en öppen marknad för e-upphandling skulle kunna förbättra konkurrensen.
Inom detaljhandelssektorn begränsas nytillträdet till marknaden kraftigt av
regler i fråga om markanvändning i vissa förbundsländer. Framstegen för att
förbättra konkurrensen på järnvägsmarknaden har varit begränsade.
(16)
Tysklands insatser för att stabilisera banksektorn
har varit begränsade, i synnerhet vad gäller att förbättra de administrativa
ramarna. Kommissionens beslut om statliga stöd har till stor del drivit på
omstruktureringen av Landesbanken under de senaste åren och sektorn är
fortfarande splittrad. Fler åtgärder är nödvändiga för att ta itu med
strukturella och administrativa hinder som motverkar en marknadsdriven
konsolidering. Dessa åtgärder skulle även öka finanssektorns allmänna
effektivitet. Genom att se över den rättsliga ramen för pelare 2 skulle man
kunna bidra ytterligare till att konsolidera den offentliga banksektorn.
(17)
Kommissionen har inom ramen för den europeiska
planeringsterminen gjort en omfattande analys av Tysklands ekonomiska politik.
Den har bedömt stabilitetsprogrammet och det nationella reformprogrammet. Kommissionen
har beaktat inte bara programmens relevans för en hållbar finanspolitik och
socioekonomisk politik i Tyskland utan också i vilken mån EU:s regler och
riktlinjer har iakttagits, mot bakgrund av behovet att stärka den övergripande
ekonomiska styrningen i Europeiska unionen genom att framtida nationella beslut
fattas med beaktande av synpunkter på EU-nivå. Kommissionens rekommendationer inom ramen för den europeiska planeringsterminen återspeglas i
rekommendationerna 1–4 nedan.
(18)
Mot bakgrund av denna bedömning har rådet granskat
Tysklands stabilitetsprogram och dess yttrande[10]
återspeglas särskilt i rekommendation 1 nedan.
(19)
Mot bakgrund av resultaten av kommissionens
fördjupade granskning och denna bedömning har rådet granskat det nationella
reformprogrammet och stabilitetsprogrammet. Dess rekommendationer enligt
artikel 6 i förordning (EU) nr 1176/2011 återspeglas i rekommendationerna 1–4
nedan.
(20)
Kommissionen har också inom den europeiska
planeringsterminen analyserat den ekonomiska politiken i euroområdet. Mot denna
bakgrund har rådet utfärdat specifika rekommendationer till euroländerna.
Tyskland bör också se till att dessa rekommendationer genomförs fullständigt
och i tid.
HÄRIGENOM REKOMMENDERAS Tyskland att
vidta följande åtgärder under perioden 2014–2015:
1.           Fortsätta
att driva en tillväxtvänlig finanspolitik och upprätthålla sina sunda
offentliga finanser och se till att man även i fortsättningen uppnår det
medelfristiga budgetmålet under den period som stabilitetsprogrammet omfattar,
samt se till att den offentliga skuldkvoten fortsätter att minska på ett
hållbart sätt. I synnerhet använda allt tillgängligt utrymme för ökade och
effektivare offentliga investeringar i infrastruktur, utbildning och forskning.
Effektivisera skattesystemet, bland annat genom att bredda skattebasen, främst
på konsumtion, se över den kommunala fastighetsskattebasen, förbättra
skatteförvaltningen och se över den lokala bolagsskatten, bland annat i syfte
att främja privata investeringar. Anstränga sig mer för att göra de offentliga
utgifterna för hälso- och sjukvård samt vård och omsorg för personer med
långvarigt vårdbehov kostnadseffektivare. Säkerställa det allmänna pensionssystemets
hållbarhet genom att i) låta icke-försäkrings-/tilläggsförmåner (Mütterrente)
finansieras av skatteintäkter, bland annat för att undvika ytterligare
höjningar av socialförsäkringsavgifterna, ii) öka incitamenten för senare
pensionering och iii) öka täckningen av pensionssystemen inom den andra och
tredje pelaren.  Slutföra genomförandet av skuldbromsen på ett samstämmigt sätt
i alla förbundsländer och i god tid införa relevanta övervakningsförfaranden
och korrigeringsmekanismer. Förbättra utformningen av de skattemässiga
förhållandena mellan förbund, förbundsstater och kommuner för att säkerställa
tillräckliga offentliga investeringar på alla styrelsenivåer.
2.           Förbättra de villkor som
främjar den inhemska efterfrågan ytterligare, bland annat genom att minska de
höga skatterna och socialförsäkringsavgifterna på låga löner. Övervaka
effekterna på sysselsättningen när den allmänna minimilönen införs. Främja
arbetstagares anställbarhet genom att ytterligare förbättra mindre gynnade
personers utbildningsresultat och vidta ambitiösare åtgärder för aktivering och
integration på arbetsmarknaden, särskilt för långtidsarbetslösa. Vidta åtgärder
för att minska de skattemässiga hindren för att arbeta, i synnerhet för de
personer som inte tjänar huvudinkomsten i hushållet, och underlätta övergången
från minijobb till anställningsformer som omfattas av fullständiga obligatoriska
socialförsäkringsavgifter. Ta itu med bristerna i fråga om tillgången på
barnomsorg på heltid och heldagsskolor i vissa förbundsländer och samtidigt
höja utbildningens kvalitet överlag.
3.           Begränsa de sammanlagda
kostnaderna för omstruktureringen av energisystemet till ett minimum. I
synnerhet övervaka effekterna av lagen om förnybar energi på kostnadseffektiviteten
för stödsystemet för förnybar energi. Förstärka åtgärderna för att driva på
utbyggnaden av de nationella och gränsöverskridande el- och gasnäten. Förbättra
samordningen av sin energipolitik med grannländernas.
4.           Vidta mer ambitiösa åtgärder
för att ytterligare främja konkurrensen inom tjänstersektorn, inbegripet inom
vissa fria yrken, bland annat genom att se över befintliga regleringssystem och
sprida bästa praxis i alla förbundsländer. Undersöka orsaken till det låga
värdet på offentliga avtal som är öppna för upphandling inom ramen för EU:s
lagstiftning. Öka insatserna för att avskaffa befintliga regler i fråga om
markanvändning som begränsar nytillträde i detaljhandelssektorn. Vidta åtgärder
för att undanröja de kvarstående konkurrenshindren på järnvägsmarknaderna.
Fortsätta insatserna för att konsolidera sektorn för Landesbanken, bland
annat genom att förbättra de administrativa ramarna.
Utfärdad i Bryssel den
                                                                       På
rådets vägnar
                                                                       Ordförande
[1]               EGT L 209, 2.8.1997, s. 1.
[2]               EGT L 306, 23.11.2011, s. 25.
[3]               COM(2014) 406 final.
[4]               P7_TA(2014)0128 och
P7_TA(2014)0129.
[5]               EUT L 140, 27.5.2013, s. 11.
[6]               C(2013) 8001 final.
[7]               COM(2013) 800 final.
[8]               COM(2013) 790 final.
[9]               SWD(2014) 78 final.
[10]             Enligt artikel 5.2 i rådets förordning (EG) nr 1466/97.


title: Rådets rekommendation av den 8 juli 2014 om Maltas nationella reformprogram 2014, med avgivande av rådets yttrande om Maltas stabilitetsprogram 2014

text:
               29.7.2014

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               C 247/83

         RÅDETS REKOMMENDATION
   av den 8 juli 2014
   om Maltas nationella reformprogram 2014, med avgivande av rådets yttrande om Maltas stabilitetsprogram 2014
   2014/C 247/16
   EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION
   med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 121.2 och 148.4,
   med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken (1), särskilt artikel 5.2,
   med beaktande av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1176/2011 av den 16 november 2011 om förebyggande och korrigering av makroekonomiska obalanser (2), särskilt artikel 6.1,
   med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation,
   med beaktande av Europaparlamentets resolutioner,
   med beaktande av Europeiska rådets slutsatser,
   med beaktande av sysselsättningskommitténs yttrande,
   med beaktande av yttrandet från ekonomiska och finansiella kommittén,
   med beaktande av yttrandet från kommittén för social skydd,
   med beaktande av yttrandet från kommittén för ekonomisk politik, och
   av följande skäl:

               (1)

               Den 26 mars 2010 antog Europeiska rådet kommissionens förslag till en ny strategi för tillväxt och sysselsättning, Europa 2020, som bygger på en ökad samordning av den ekonomiska politiken med inriktning på ett antal nyckelområden där åtgärder behövs för att stärka förutsättningarna för hållbar tillväxt och konkurrenskraft i Europa.

               (2)

               Den 13 juli 2010 antog rådet på grundval av kommissionens förslag, en rekommendation om de allmänna riktlinjerna för medlemsstaternas och unionens ekonomiska politik (2010–2014) och den 21 oktober 2010 ett beslut om riktlinjer för medlemsstaternas sysselsättningspolitik (3), vilka tillsammans utgör de så kallade integrerade riktlinjerna. Medlemsstaterna uppmanades att beakta de integrerade riktlinjerna i sin nationella ekonomiska politik och sysselsättningspolitik.

               (3)

               Den 29 juni 2012 beslutade medlemsstaternas stats- och regeringschefer om en tillväxt- och sysselsättningspakt, som ger ett enhetligt ramverk för insatser på nationell nivå, EU-nivå och euroområdesnivå med hjälp av alla tänkbara medel, instrument och politiska åtgärder. De beslutade om insatser som ska utföras på medlemsstatsnivå och uttryckte i synnerhet sitt helhjärtade åtagande att uppnå målen i Europa 2020-strategin och genomföra de landsspecifika rekommendationerna.

               (4)

               Den 9 juli 2013 antog rådet en rekommendation (4) om Maltas nationella reformprogram för 2013 och avgav ett yttrande om Maltas uppdaterade stabilitetsprogram för 2012–2016. Den 15 november 2013, i linje med Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 473/2013 (5), lade kommissionen fram sitt yttrande om Maltas utkast till budget för 2014.

               (5)

               Den 13 november 2013 antog kommissionen den årliga tillväxtöversikten, som inledde 2014 års europeiska planeringstermin för samordning av den ekonomiska politiken. Den 13 november 2013 antog kommissionen, på grundval av förordning (EU) nr 1176/2011, även rapporten om varningsmekanismen, i vilken Malta identifierades som en av de medlemsstater som skulle bli föremål för en fördjupad granskning.

               (6)

               Den 20 december 2013 godkände Europeiska rådet prioriteringarna för att säkerställa finansiell stabilitet, finanspolitisk konsolidering och tillväxtfrämjande åtgärder. Det betonade behovet av att efterstäva differentierad och tillväxtfrämjande konsolidering av de offentliga finanserna, återställa normala lånevillkor i ekonomin, främja tillväxt och konkurrenskraft, bekämpa arbetslöshet och krisens sociala följdverkningar samt modernisera den offentliga förvaltningen.

               (7)

               Den 5 mars 2014 offentliggjorde kommissionen resultatet av sin fördjupade granskning av Malta, i enlighet med artikel 5 i förordning (EU) nr 1176/2011. Av analysen drog kommissionen slutsatsen att Malta inte längre har makroekonomiska obalanser enligt förfarandet vid makroekonomiska obalanser. Även om skuldsättningen är fortsatt hög tycks riskerna med avseende på hållbarheten i den privata och offentliga sektorns skuldsättning och finanssektorns stabilitet ha begränsats, men det krävs ändå en fortsatt övervakning. I synnerhet är indikatorerna på finansiell stabilitet fortsatt sunda. Med tanke på att riskerna i sektorn är strukturella är det avgörande att man fortsätter med nuvarande praxis för tillsyn och risktagande. Bostadsmarknaden har stabiliserats och därmed är riskerna förbundna med en överexponering i fastighetssektorn begränsade. Den privata skuldsättningen minskar; minskningen av företagens skuldsättning sker under ordnade former och kreditmarknadens tryck är begränsat.

               (8)

               Den 16 april 2014 lade Malta fram sitt nationella reformprogram för 2014, som uppdaterades den 8 maj 2014, och den 30 april 2014 sitt stabilitetsprogram 2014. För att beakta deras inbördes samband har de båda programmen bedömts samtidigt.

               (9)

               Syftet med den finanspolitiska strategin i stabilitetsprogrammet 2014 är att komma till rätta med det alltför stora underskottet på ett hållbart sätt under 2014 och att stegvis nå det medelfristiga budgetmålet om en balanserad budget i strukturella termer, vilket är strängare än kraven i stabilitets- och tillväxtpakten. Man planerar dock inte att uppnå det medelfristiga budgetmålet inom programperioden. Den planerade (omberäknade) strukturella anpassningen för 2014 når inte riktigt det rekommenderade målet. En liten avvikelse från anpassningsbanan mot det medelfristiga budgetmålet planeras för 2015, efter den planerade korrigeringen av det alltför stora underskottet. Den planerade årliga utvecklingen mot det medelfristiga målet ligger därefter i stort sett i linje med kravet på minst 0,5 % av BNP. Enligt stabilitetsprogrammet kommer den offentliga skulden, som låg på 73 % av BNP under 2013, att börja sjunka 2014 och nå skuldminskningsriktmärket. Sammantaget ligger målen i programmet i stort sett i linje med kraven i stabilitets- och tillväxtpakten. Det makroekonomiska scenario som ligger till grund för budgetprognoserna i stabilitetsprogrammet, som har godkänts av ett oberoende organ (den nationella revisionsmyndigheten), är rimligt för 2014 och 2015 då prognoserna för den ekonomiska tillväxten endast är marginellt lägre än 2014 års vårprognos från kommissionens avdelningar för dessa år.
               Riskerna för budgetmålen går dock mot det negativa hållet eftersom den planerade ökningen av de strukturella intäkterna under programperioden inte helt underbyggs av åtgärder, och alltför höga kostnader kan kräva mer än de budgeterade utgifterna. Enligt kommissionens prognos förväntas Malta på ett hållbart sätt få bukt med sitt alltför stora underskott under 2014. Enligt kommissionens prognos missar samtidigt de finanspolitiska insatserna under perioden 2013–2014 målet med 1,6 % av BNP i fråga om den (korrigerade) ändringen av det strukturella saldot och med 1,25 % av BNP i fråga om de åtgärder som ansågs nödvändiga vid tiden för rekommendationen för förfarandet vid alltför stora underskott. Även om det inte finns någon marginal vad gäller att nå riktmärket för skuldminskning under 2014, går riskerna för skuldscenariot mot det positiva hållet.

               (10)

               Det finns en risk att man under 2015 avsevärt avviker från de nödvändiga framstegen mot det medelfristiga målet. På grundval av sin bedömning av stabilitetsprogrammet och kommissionens prognos, i enlighet med förordning (EG) nr 1466/97, anser rådet att Maltas planerade underskottsmål och den offentliga skulden följer rekommendationerna enligt förfarandet vid alltför stora underskott, men att ytterligare ansträngningar ändå krävs för att justera strukturanpassningen till 2014 års rekommendation och säkerställa en lämplig takt mot det medelfristiga målet för 2015.

               (11)

               Den icke-bindande utformningen av Maltas finanspolitiska ram och den kortsiktiga finanspolitiska planeringen stöder inte en sund ställning för de offentliga finanserna. Antagandet av den lagstiftning som skulle träda i kraft i slutet av 2013 för att Malta ska uppfylla kraven i direktiv 2011/85/EU (6) om budgetramverk och finanspakten har skjutits fram. Enligt stabilitetsprogrammet har regeringen dock nyligen föreslagit en lag om finanspolitiskt ansvar som kommer att läggas fram för godkännande av parlamentet. Lagförslaget föreskriver införandet av en bestämmelse om budgetbalans i strukturella termer, en skuldsättningsregel, en löpande budgetram på tre år och ett stegvis inrättande av ett finanspolitiskt råd som ska godkänna regeringens officiella makroekonomiska och finanspolitiska prognoser samt på förhand och i efterhand övervaka efterlevnaden av de finanspolitiska reglerna.

               (12)

               De avdelningar som ansvarar för statens inkomster ska slås ihop till en enda myndighet, vilket kommer att ge effektivare förfaranden för skatteuppbörd och motverka skatteundandragande. I syfte att förbättra efterlevnaden av skatteregler och stärka indrivningen av utestående belopp har man sett över påföljderna inom momslagstiftningen samt räntan på förfallna skatter. Det har även införts andra åtgärder som förväntas stärka Maltas skattesystem. De här åtgärderna går i rätt riktning, men deras effekter är ännu inte uppenbara.

               (13)

               Trots att Malta fortfarande står inför utmaningar vad gäller de offentliga finansernas långsiktiga hållbarhet, kan man notera vissa framsteg i fråga om reformer av pensionssystemet och hälso- och sjukvårdens hållbarhet. Trots att de maltesiska myndigheterna har inrättat en pensionsstrategigrupp som ska undersöka alla möjligheter till reformer av pensionssystemet, har de utfäst sig att inte höja den lagstadgade pensionsåldern mer än vad som anges i 2006 års pensionsreform. Även om Malta tänker ta itu med dessa brister genom olika arbetsmarknadsåtgärder, främst genom strategin för aktivt åldrande som antogs nyligen, kommer detta sannolikt inte att lösa problemet. Situationen vad gäller hälso- och sjukvårdens hållbarhet försvåras ytterligare med tanke på den beräknade ökningen av de åldersrelaterade utgifterna. Ett utkast till en strategi för det nationella hälso- och sjukvårdssystemet har just börjat utformas, men det är fortfarande oklart hur den kommer att genomföras och vilka fördelar den kommer att leda till i fråga om kostnadseffektivitet och hållbarhet. Den offentliga primärvården behöver stärkas.

               (14)

               Malta har fortfarande en hög andel elever som lämnar skolan tidigt, men åtgärder vidtas för minska den, och ett omfattande övervakningssystem håller på att inrättas. Nivån när det gäller baskunskaper är fortfarande låg, vilket bidrar till en låg läs- och skrivkunnighet och tidiga avhopp från skolan. Insatserna för att ta itu med dessa brister förväntas stärkas ytterligare genom ett korrekt genomförande av den nationella strategi för läs- och skrivkunnighet som nyligen antogs. Den kommer att kompletteras med fler åtgärder som förväntas stärka kopplingen mellan utbildningen och arbetslivet. I åtgärderna ingår en reform av lärlingsutbildningen, inrättandet av en strategi för livslångt lärande, införandet av arbetsbaserat lärande inom den yrkesinriktade utbildningen och ett särskilt program som finansieras av Europeiska socialfonden.

               (15)

               Malta genomför för närvarande en rad viktiga åtgärder för att öka kvinnors deltagande på arbetsmarknaden, främst genom att tillhandahålla avgiftsfri barnomsorg för föräldrar som arbetar eller fortbildar sig. Det faktiska genomförandet av dessa åtgärder kommer att ha en avgörande betydelse. Myndigheterna hjälper även till med att erbjuda fritidsverksamhet utanför skoltid och ger barn möjlighet att komma till skolan utanför de lagstadgade tiderna så att föräldrar bättre kan förena familje- och yrkesliv. Man planerar dessutom skatteförmåner för att uppmuntra föräldrar att utnyttja barnomsorg som regleras av tidigare system. Det görs dock inte mycket för att tillhandahålla och främja flexibla arbetsformer, till exempel distansarbete och flexibel arbetstid, vilket skulle kunna bidra till att återintegrera kvinnor på arbetsmarknaden.

               (16)

               För att Malta ytterligare ska kunna förbättra sin internationella konkurrenskraft måste landet, förutom att undvika de potentiella negativa effekterna av obalansen mellan löner och produktivitetsutveckling, ta itu med brister i infrastrukturen inom energi- och transportsektorn som hämmar dess potential, framför allt till följd av ökade energikostnader. Elförsörjningsförbindelsen med Italien ska vara färdigställd under året, vilket kommer att innebära en tryggare energiförsörjning och kan komma att bidra till en diversifiering av försörjningskällorna och till utnyttjandet av externt producerad förnybar energi. Terminalen för flytande naturgas vid Delimara och den planerade sammankopplingen med det europeiska gasnätet kommer också att bidra till ett större energiutbud och därmed göra Malta mindre beroende av en enda huvudenergikälla, vilket kommer att göra landet attraktivare för företag. Potentialen hos de inhemska förnybara energikällorna, med undantag av vissa framgångar vad gäller användningen av solcellsenergi, förblir outnyttjad.

               (17)

               En viss bristande effektivitet inom den offentliga förvaltningen begränsar den vidare utvecklingen av företagsklimatet på Malta. Även om det har skett förbättringar vad gäller offentlig upphandling, är upphandlingsförfarandena fortfarande onödigt långa, vilket medför ineffektiva offentliga utgifter. Ingå mål har fastställts för åtgärderna på detta område, vilket gör det svårt att bedöma hur effektiva de är. Bristen på alternativ till lånefinansiering leder till höga finansieringskostnader för företag, vilket innebär en ökad påfrestning på deras ekonomiska verksamhet. Denna typ av skuldsättning hos företagen kan även leda till en alltför hög andel lånat kapital i företagen och otillräcklig fördelning av kapital. Man bör därför sträva efter att hitta andra alternativ till lånefinansiering. Den bristande effektivitet inom rättväsendet som påpekades i 2013 års landspecifika rekommendationer för Malta kvarstår. Många av kommissionens förslag till reformer av rättsväsendet från november 2013 kommer att ha genomförts fram till slutet av 2014, men en tydlig tidsplan och prioritering av åtgärderna måste fortfarande tillkännages. Det återstår även att se om dessa reformer kan få bukt med eftersläpningen, i synnerhet vad gäller de brister som nämnts ovan.

               (18)

               Malta har stärkt tillsynen av regelverket för att säkerställa finanssektorns stabilitet. Makrotillsyn har fogats till de uppgifter som ska skötas av Maltas centralbank, och särskild vikt läggs vid frågor rörande finansiell stabilitet. Det gemensamma rådet för finansiell stabilitet har nu dessutom förankrats i lagstiftningen. Tillfredställande åtgärder har vidtagits för att förbättra avsättningen till förlustreserv, främst genom en ändring av regel 9 för banksektorn.

               (19)

               Kommissionen har inom ramen för den europeiska planeringsterminen genomfört en omfattande analys av Maltas ekonomiska politik. Den har bedömt det nationella reformprogrammet och stabilitetsprogrammet. Kommissionen har beaktat inte bara programmens relevans för hållbarheten i finanspolitiken och den socioekonomiska politiken i Malta utan också i vilken utsträckning programmen följer EU:s regler och riktlinjer, mot bakgrund av behovet att stärka den övergripande ekonomiska styrningen i Europeiska unionen genom att framtida nationella beslut fattas med beaktande av synpunkter på EU-nivå. Kommissionens rekommendationer inom ramen för den europeiska planeringsterminen återspeglas i rekommendationerna 1–5 nedan.

               (20)

               Mot bakgrund av denna bedömning har rådet granskat Maltas stabilitetsprogram och dess yttrande (7) återspeglas särskilt i rekommendation 1 nedan.

               (21)

               Kommissionen har också inom den europeiska planeringsterminen analyserat den ekonomiska politiken i euroområdet. Mot denna bakgrund har rådet utfärdat specifika rekommendationer som riktar sig till de medlemsstater som har euron som valuta (8). I egenskap av ett land som har euron som valuta bör Malta även säkerställa ett fullständigt och snabbt genomförande av dessa rekommendationer.

         HÄRIGENOM REKOMMENDERAS Malta att under perioden 2014–2015 vidta följande åtgärder:

               1.

               Korrigera sitt alltför stora underskott på ett hållbart sätt under 2014. Avsevärt förstärka budgetstrategin under 2015 för att säkerställa den nödvändiga strukturanpassningen på 0,6 % av BNP i syfte att nå det medelfristiga budgetmålet. Därefter göra en strukturell justering på minst 0,5 % av BNP per år, och ännu mer vid goda ekonomiska förutsättningar, eller vid behov se till att skuldkriteriet uppfylls för att säkerställa att den höga offentliga skuldkvoten börjar minska på ett hållbart sätt. Slutgiltigt anta lagen om finanspolitiskt ansvar i syfte att införa en bindande, regelbaserad flerårig finanspolitisk ram och inrätta en oberoende institution som ska sköta tillsynen över de finanspolitiska bestämmelserna och godkänna de makroekonomiska prognoser som ska ligga till grund för den finanspolitiska planeringen. Fortsätta att förbättra efterlevnaden av skattelagstiftningen och motverka skatteundandragande genom att fortsätta att genomföra och utvärdera de åtgärder som vidtagits hittills, och samtidigt vidta ytterligare åtgärder, främst genom att främja användningen av elektroniska betalningssätt.

               2.

               För att säkerställa långsiktig hållbarhet i de offentliga finanserna, fortsätta den pågående pensionsreformen bland annat genom att påskynda den redan genomförda höjningen av den lagstadgade pensionsåldern och därefter koppla den till ändringar i den förväntade livslängden. Se till att en omfattande reformering av den offentliga hälso- och sjukvården leder till att de tillgängliga resurserna används på ett kostnadseffektivt och hållbart sätt, bland annat för att stärka primärvården.

               3.

               Fortsätta de politiska insatserna för att stärka kopplingen mellan utbildning och arbetsmarknad samt genom ökade ansträngningar beträffande reformen av systemet för lärlingsutbildning. Ytterligare förbättra baskunskaperna och minska andelen elever som lämnar skolan tidigt, främst genom att färdigställa och genomföra den nationella strategi för läs- och skrivkunnighet som har aviserats. Ytterligare förbättra deltagandet på arbetsmarknaden för kvinnor, särskilt för dem som vill återgå till arbetslivet, genom att främja flexibla arbetsformer.

               4.

               Diversifiera energiutbudet i ekonomin, bland annat genom att öka andelen energi från förnybara källor.

               5.

               Fortsätta ansträngningarna för att öka effektiviteten och förkorta förfarandena för offentlig upphandling., uppmuntra alternativ till lånefinansiering för företag genom att underlätta tillgången till kapitalmarknaderna och utveckla riskkapitalfonder samt effektivisera rättsväsendet genom att se till att den planerade reformen av rättsväsendet genomförs effektivt och i tid.

      Utfärdad i Bryssel den 8 juli 2014.

            På rådets vägnar

         P.C. PADOAN

            Ordförande

      (1)  EGT L 209, 2.8.1997, s. 1.

      (2)  EUT L 306, 23.11.2011, s. 25.

      (3)  Upprätthålls för 2014 genom rådets beslut 2014/322/EU av den 6 maj 2014 om riktlinjer för medlemsstaternas sysselsättningspolitik för 2014 (EUT L 165, 4.6.2014, s. 49).

      (4)  EUT C 217, 30.7.2013, s. 59.

      (5)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 473/2013 av den 21 maj 2013 om gemensamma bestämmelser för övervakning och bedömning av utkast till budgetplaner och säkerställande av korrigering av alltför stora underskott i medlemsstater i euroområdet (EUT L 140, 27.5.2013, s. 11).

      (6)  Rådets direktiv 2011/85/EU av den 8 november 2011 om krav på medlemsstaternas budgetramverk (EUT L 306, 23.11.2011, s. 41).

      (7)  Enligt artikel 5.2 i förordning (EG) nr 1466/97.

      (8)  Se sidan 141 i detta nummer av EUT.


				|

		52013PC0907

			Rekommendation till RÅDETS BESLUT om fastställande av att Polen inte har vidtagit effektiva åtgärder för att följa rådets rekommendation av den 21 juni 2013 /* COM/2013/0907 final - 2013/ () */

			   	Rekommendation till
RÅDETS BESLUT
om fastställande av att Polen inte har
vidtagit effektiva åtgärder för att följa rådets rekommendation av den 21 juni
2013

EUROPEISKA UNIONENS RÅD UTFÄRDAR
DENNA REKOMMENDATION
med beaktande av fördraget
om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 126.8,
med beaktande av
Europeiska kommissionens rekommendation, och
av följande skäl:
(1)       Enligt artikel 126 i
fördraget om Europeiska unionens funktionssätt ska medlemsstaterna undvika
alltför stora underskott i den offentliga sektorns finanser.
(2)       Stabilitets- och
tillväxtpakten grundas på målet om sunda offentliga finanser, som ett sätt att
stärka förutsättningarna för prisstabilitet och stark varaktig tillväxt som kan
bidra till ökad sysselsättning.
(3)       Den 7 juli 2009 fastslog
rådet enligt artikel 104.6 i fördraget om upprättandet av Europeiska
gemenskapen att det förelåg ett alltför stort underskott i Polen och
rekommenderade att det alltför stora underskottet skulle korrigeras senast
2012, i enlighet med artikel 104.7 i fördraget och artikel 3 i rådets
förordning (EG) nr 1467/97 av den 7 juli 1997 om påskyndande och förtydligande
av tillämpningen av förfarandet vid alltför stora underskott[1]. För att få ned underskottet i
den offentliga sektorn till eller under 3 % av BNP på ett trovärdigt och
varaktigt sätt rekommenderades de polska myndigheterna att genomföra de
finanspolitiska stimulansåtgärderna under 2009 som planerat, säkerställa en
strukturell korrigering av de offentliga finanserna på i genomsnitt minst 1 ¼
procentenheter av BNP per år från och med 2010, i detalj fastställa de åtgärder
som krävs för att få ned underskottet under referensvärdet senast 2012 och
införa reformer för att hålla tillbaka de löpande primära utgifterna under de
följande åren.  Rådet fastställde att effektiva åtgärder skulle vidtas senast
den 7 januari 2010.
(4)       Den 3 februari 2010 drog
kommissionen slutsatsen att Polen, på grundval av kommissionens höstprognos
2009 och i enlighet med rådets rekommendation av den 7 juli 2009, hade vidtagit
de åtgärder som krävdes för att få ned underskottet till fördragets
referensvärde och ansåg därför att inga ytterligare steg i förfarandet vid
alltför stora underskott behövde tas. På grundval av 2011 års höstprognos ansåg
kommissionen att Polen inte hade hunnit tillräckligt långt och efterlyste
ytterligare åtgärder, vilka Polen vidtog och offentliggjorde den 10 januari
2012. Den 11 januari 2012 bekräftade kommissionen således att de polska
myndigheterna hade vidtagit effektiva åtgärder för att åstadkomma en snabb och
varaktig korrigering av sitt alltför stora underskott och att inga ytterligare
steg i förfarandet vid alltför stora underskott för Polen behövde tas vid den
tidpunkten[2].
(5)       Den 21 juni 2013 konstaterade
rådet att Polen vidtagit effektiva åtgärder, men oväntade negativa ekonomiska
händelser med stora negativa effekter på de offentliga finanserna hade
inträffat och rådet utfärdade därför reviderade rekommendationer[3]. Polen uppfyllde sålunda
villkoren för en förlängning av tidsfristen för att korrigera det alltför stora
underskottet i de offentliga finanserna i enlighet med artikel 3.5 i förordning
1467/97. Rådet rekommenderade att Polen skulle vidta åtgärder för att få den
rådande situationen med ett alltför stort offentligt underskott att upphöra
senast 2014. Polen bör nå sitt övergripande mål för det totala underskottet i
de offentliga finanserna på 3,6 % av BNP år 2013 och 3,0 % av BNP år
2014, vilket är förenligt med en årlig förbättring av det strukturella saldot i
de offentliga finanserna på minst 0,8 % av BNP respektive 1,3 % av
BNP under 2013 och 2014, baserat på kommissionens uppdaterade vårprognos 2013.
Polen bör strikt genomföra de åtgärder som redan antagits och samtidigt
komplettera dem med ytterligare åtgärder som är tillräckliga för att korrigera
det alltför stora underskottet senast 2014. Polen bör utnyttja alla eventuella
oväntade intäkter till att minska underskottet. Rådet fastställde en tidsfrist
som löper ut den 1 oktober 2013 för Polen att vidta effektiva åtgärder och att,
i enlighet med artikel 3.4a i rådets förordning (EG) nr 1467/97, i detalj
rapportera om den konsolideringsstrategi som fastställts för att uppnå målen.
(6)       Den 2 oktober 2013 lade Polen
fram en rapport om effektiva åtgärder. Det makroekonomiska scenario som ligger
till grund för rapporten är ungefär detsamma som det som användes för
konvergensprogrammet 2013. Efter en genomsnittlig real BNP-ökning på 4 %
per år under perioden 2001–2011, mattades ekonomin  av till en BNP-ökning på
1,9 % under 2012. Enligt det makroekonomiska scenario som ligger till grund för
rapporten om effektiva åtgärder väntas den reala BNP-tillväxten att minska
ytterligare under 2013, till 1,5 %, för att under 2014 och 2015 återhämta
sig med en real BNP-ökning på 2,5 % respektive 3,8 %. Enligt
kommissionens höstprognos 2013 väntas reala BNP växa med 1,3 % under 2013
varefter tillväxttakten kommer att öka till 2,5 % under 2014 och
2,9 % under 2015. Jämfört med de polska myndigheterna har kommissionen en
mindre optimistisk syn på tillväxten inom den inhemska efterfrågan under
prognosperioden, särskilt när det gäller privat konsumtion och privata
investeringar.
(7)       De polska myndigheterna
räknar med ett underskott i de offentliga finanserna på 4,8 %, dvs. en
ökning från 3,9 % av BNP 2012. Detta är sämre än de 3,5 % av BNP som
anges i 2013 års uppdaterade konvergensprogram och beror på ett stort
inkomstbortfall på 1,2 % av BNP och utgiftsöverskridanden på 0,1 % av
BNP. De polska finansministeriet förutser ett överskott på 4,5 % av BNP
under 2014 till följd av den planerade pensionsreformen, vilken framför allt
består i en engångsöverföring av tillgångar motsvarande 8,5 % av BNP. År
2015 väntas underskottet i den offentliga sektorns finanser vända tillbaka till
ett underskott på 3 % av BNP.
(8)       För 2013 och 2014 liknar
kommissionens prognoser de polska myndigheternas. Ett underskott på 4,8 %
av BNP beräknas för 2013. Försämringen jämfört med de 3,9 % av BNP som
anges i grundscenariot enligt förfarandet vid alltför stora underskott beror
huvudsakligen på uteblivna inkomster. Under 2014 beräknas ett överskott i
saldot i de offentliga finanserna (+4,6 % av BNP) till följd av den
planerade pensionsreformen. För 2015 är kommissionen mindre optimistisk än de
polska myndigheterna och väntar ett underskott i de offentliga finanserna på
3,3 % av BNP. Skillnaden på 0,3 procentenheter av BNP beror främst på
lägre löpande intäkter grundat på en lägre prognos för den nominella
BNP-tillväxten samt högre offentliga utgifter för insatsförbrukning. Underskottsmålen
omfattas av genomföranderisker.
(9)       Både de polska myndigheterna
och kommissionen beräknar att den offentliga bruttoskulden kommer att ligga
kvar under referensvärdet på 60 % av BNP under hela den berörda perioden.
Enligt kommissionens höstprognos 2013 väntas skuldkvoten minska från
55,6 % under 2012 till 51 % under 2014, främst till följd av den
aviserade överföringen av pensionsfondernas tillgångar motsvarande 8,5 %
av BNP, för att sedan åter öka till 52,5 % under 2015.
(10)     Eftersom underskottet i den
offentliga sektorns finanser enligt kommissionens höstprognos 2013 väntas uppgå
till 4,8 % av BNP under 2013, kommer Polen att missa det mål för det
totala underskottet på 3,6 % av BNP som rekommenderats av rådet. Också den
årliga korrigerade strukturella ansträngningen för 2013 (0,3 % av BNP)
ligger lång under den rekommenderade årliga finanspolitiska ansträngningen
(0,8 % av BNP). En analys ”nedifrån och upp” av nya diskretionära åtgärder
som kompletterats med en bedömning av utgiftsutvecklingen[4], visar en övergripande
finanspolitisk ansträngning på 0,2 % av BNP. Detta är mindre än de
nödvändiga ytterligare åtgärder på 0,4 % av BNP som ligger till grund för
den finanspolitiska ansträngningen enligt rådets rekommendation och bekräftar
att Polen inte har tillämpat den finanspolitiska ansträngningen under 2013 i
enlighet med rådets rekommendation.
(11)     Under 2014 väntar kommissionen
ett offentligt överskott på 4,6 % av BNP. Målet för det totala
underskottet väntas då uppfyllas enbart tack vare engångsöverföring av
pensionsfondernas tillgångar. Den väntade årliga korrigerade strukturella
ansträngningen för 2013 ligger med 1,4 % av BNP över den rekommenderade
årliga finanspolitiska ansträngningen på 1,3 % av BNP.
(12)     Sammantaget blir slutsatsen
att Polen inte har följt de finanspolitiska mål som rekommenderas för 2013,
medan de mål som anges för 2014 i rådets rekommendation av den 21 juni 2013
förväntas uppfyllas. Enligt kommissionen prognos för 2015 väntas dock
korrigeringen av det alltför stora underskottet  under 2014 inte bli varaktig,
eftersom underskottet väntas uppgå till 3,3 % av BNP.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
Polen har inte vidtagit effektiva åtgärder för
att följa rådets rekommendation av den 7 juni 2009 i enlighet med artikel 126.7
i fördraget.
Artikel 2
Detta beslut riktar sig till Republiken Polen.
Utfärdat i Bryssel den
                                                                       På
rådets vägnar
                                                                       Ordförande
[1]               EGT L 209, 2.8.1997, s. 6.
[2]               Meddelande från kommissionen till rådet Bedömning av
budgetgenomförandet inom ramen för det pågående förfarandet vid alltför stora
underskott efter kommissionens höstprognos 2011 – COM(2012) 4 final,
11.1.2012.
[3]               Rådets rekommendation i syfte att få situationen med ett
alltför stort offentligt underskott i Polen att upphöra, 21 juni 2013.
[4]               Korrigerad med avseende på över- och underutnyttjande
som ligger utanför statens kontroll.