title: Rådets rekommendation av den 9 juli 2019 om Portugals nationella reformprogram 2019 med avgivande av rådets yttrande om Portugals stabilitetsprogram 2019

text:
               5.9.2019

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               C 301/129

      RÅDETS REKOMMENDATION
      av den 9 juli 2019
      om Portugals nationella reformprogram 2019 med avgivande av rådets yttrande om Portugals stabilitetsprogram 2019
      (2019/C 301/22)
      EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION
      med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 121.2 och 148.4,
      med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken (1), särskilt artikel 5.2,
      med beaktande av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1176/2011 av den 16 november 2011 om förebyggande och korrigering av makroekonomiska obalanser (2), särskilt artikel 6.1,
      med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation,
      med beaktande av Europaparlamentets resolutioner,
      med beaktande av Europeiska rådets slutsatser,
      med beaktande av sysselsättningskommitténs yttrande,
      med beaktande av ekonomiska och finansiella kommitténs yttrande,
      med beaktande av yttrandet från kommittén för socialt skydd,
      med beaktande av yttrandet från kommittén för ekonomisk politik, och
      av följande skäl:

                  (1)

                  Den 21 november 2018 antog kommissionen den årliga tillväxtöversikten, som inledde 2019 års europeiska planeringstermin för samordning av den ekonomiska politiken. I den togs vederbörlig hänsyn till den europeiska pelaren för sociala rättigheter som proklamerades av Europaparlamentet, rådet och kommissionen den 17 november 2017. Prioriteringarna i den årliga tillväxtöversikten godkändes av Europeiska rådet den 21 mars 2019. Den 21 november 2018 antog kommissionen, på grundval av förordning (EU) nr 1176/2011, även rapporten om förvarningsmekanismen, enligt vilken Portugal var en av de medlemsstater som skulle bli föremål för en fördjupad granskning. Samma dag antog kommissionen också en rekommendation till rådets rekommendation om den ekonomiska politiken i euroområdet, som godkändes av Europeiska rådet den 21 mars 2019. Den 9 april 2019 antog rådet rekommendationen om den ekonomiska politiken i euroområdet (3) (nedan kallad rekommendationen för euroområdet 2019), i vilken man fastställer fem rekommendationer för euroområdet (nedan kallade rekommendationerna för euroområdet).

                  (2)

                  Med tanke på de nära inbördes kopplingarna mellan ekonomierna i Ekonomiska och monetära unionen bör Portugal, i egenskap av medlemsstat som har euron som valuta, säkerställa att rekommendationen för euroområdet 2019, vilken avspeglas i rekommendationerna 1–4, genomförs till fullo och utan onödiga dröjsmål. Att inrikta den investeringsrelaterade ekonomiska politiken på de angivna områdena och att använda oförutsedda inkomster till att minska statsskulden kommer i synnerhet att göra det lättare att följa den andra rekommendationen för euroområdet när det gäller att stödja investeringar och återuppbygga buffertar. Åtgärder för att minska segmenteringen på arbetsmarknaden, förbättra färdigheter och det sociala skyddsnätets ändamålsenlighet kommer att göra det lättare att följa den tredje rekommendationen för euroområdet om arbetsmarknadens funktionssätt och systemen för socialt skydd. Åtgärder för att minska regelbördan kommer att göra det lättare att följa den första rekommendationen vad gäller företagsklimat och produktivitetsökningar för en ombalansering i euroområdet. Åtgärder för att öka effektiviteten i insolvens- och återvinningsförfaranden kommer att göra det lättare att följa den fjärde rekommendationen för euroområdet om en minskning av nödlidande lån.

                  (3)

                  Landsrapporten 2019 för Portugal offentliggjordes den 27 februari 2019. Den innehöll en bedömning av hur väl Portugal hade lyckats med de landsspecifika rekommendationer som rådet antog den 13 juli 2018 (4), med uppföljningen av tidigare års landsspecifika rekommendationer och med sina nationella Europa 2020-mål. Den innehöll också en fördjupad granskning enligt artikel 5 i förordning (EU) nr 1176/2011, vars resultat också offentliggjordes den 27 februari 2019. Av analysen drog kommissionen slutsatsen att Portugal har makroekonomiska obalanser. Framför allt utgör den stora nettoutlandsskulden, den privata och offentliga skuldsättningen och en stor andel nödlidande lån sårbarheter, mot bakgrund av en svag produktivitetsökning. Det finns dock fortfarande brister i de politiska åtgärderna, särskilt när det gäller genomförandet av åtgärderna för att minska nödlidande lån och förbättra företagsklimatet. Det kommer att krävas övervakning av hur ett antal reformplaner antas och genomförs, bland annat av finanspolitiska strukturreformer med syfte att öka de offentliga finansernas hållbarhet.

                  (4)

                  Den 30 april 2019 lade Portugal fram sitt nationella reformprogram för 2019 och sitt stabilitetsprogram för samma år. De båda programmen har bedömts samtidigt för att deras inbördes kopplingar ska kunna beaktas.

                  (5)

                  Vid programplaneringen för de europeiska struktur- och investeringsfonderna (nedan kallade ESI-fonder) för perioden 2014–2020 har relevanta landsspecifika rekommendationer beaktats. I enlighet med artikel 23 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1303/2013 (5) får kommissionen begära att en medlemsstat ska se över och föreslå ändringar av sin partnerskapsöverenskommelse och av relevanta program när så krävs för att stödja genomförandet av relevanta rekommendationer från rådet. Kommissionen har, i riktlinjerna för tillämpning av åtgärder som sammanlänkar effektiva ESI-fonder med sund ekonomisk styrning, beskrivit närmare hur den kommer att tillämpa denna bestämmelse.

                  (6)

                  Portugal omfattas för närvarande av stabilitets- och tillväxtpaktens förebyggande del och av övergångsregeln för skuldkriteriet. I stabilitetsprogrammet för 2019 planerar Portugal att nå ett samlat underskott på 0,2 % av bruttonationalprodukten (BNP) 2019, ett överskott på 0,3 % av BNP 2020 samt en ytterligare förbättring till ett överskott på 0,7 % av BNP till 2022. I dessa planer beaktas endast till viss del bankstödåtgärdernas potentiellt höjande effekt på underskottet från och med 2020. På grundval av det omräknade strukturella saldot kommer det medelfristiga budgetmålet – vilket har ändrats från ett strukturellt överskott på 0,25 % av BNP 2019 till en balanserad budget strukturellt sett från 2020 – att uppnås 2020. I stabilitetsprogrammet för 2019 beräknas den offentliga skuldkvoten uppgå till 118,6 % 2019 och 115,2 % 2020, för att sedan nå 103,7 % 2022. Det makroekonomiska scenario som ligger till grund för dessa budgetprognoser är realistiskt för 2019 och 2020 samt ett positivt scenario för åren därefter. Samtidigt har de åtgärder som ska stödja de planerade underskottsmålen från 2019 och framåt inte beskrivits tillräckligt.

                  (7)

                  Stabilitetsprogrammet för 2019 innehåller inga uppgifter om budgetkonsekvenserna av de extraordinära utgifterna för förebyggande åtgärder för att skydda det nationella territoriet mot okontrollerade skogsbränder efter de omfattande skogsbränderna 2017. Men portugisiska myndigheter har i en skrivelse av den 9 maj 2019 lämnat tillräcklig dokumentation som styrker dessa extra budgetkostnaders art och omfattning. Framför allt anges det i skrivelsen att det i 2018 års budgetgenomförande ingår extraordinära utgifter motsvarande cirka 0,04 % av BNP avseende förebyggande åtgärder för att skydda det nationella territoriet mot okontrollerade skogsbränder. I skrivelsen av den 9 maj 2019 anges utgifter för krishantering, som klassificeras som engångsåtgärder, samt för förebyggande åtgärder. Eftersom dessa utgifter hör ihop och det finns ett direkt samband med de omfattande skogsbränderna 2017 kan tillämpning av klausulen om ”ovanliga händelser” vara tillämplig när det gäller just redovisningen av utgifter för förebyggande av okontrollerade skogsbränder. Enligt kommissionen uppgår de extra stödberättigande utgifterna för förebyggande åtgärder under 2018 till 0,04 % av BNP. Bestämmelserna i artiklarna 5.1 och 6.3 i förordning (EG) nr 1466/97 gör det möjligt att ta hänsyn till dessa extra utgifter, eftersom dessa exceptionella och omfattande skogsbränder betraktas som en ovanlig händelse med stor inverkan på Portugals offentliga finanser och eftersom hållbarheten inte skulle äventyras av att landet tillfälligt tillåts avvika från anpassningsbanan mot det medelfristiga budgetmålet. Kravet på anpassning mot det medelfristiga budgetmålet 2018 har därför sänkts för att ta hänsyn till dessa extra kostnader.

                  (8)

                  Den 13 juli 2018 rekommenderade rådet Portugal att säkerställa att den nominella ökningen av de primära offentliga nettoutgifterna (6) inte överstiger 0,7 % 2019, vilket motsvarar en årlig strukturell anpassning på minst 0,6 % av BNP. Enligt kommissionens vårprognos 2019 finns det en risk för en betydande avvikelse från den rekommenderade anpassningen under 2019.

                  (9)

                  Portugal bör under 2020 nå det medelfristiga budgetmålet, med beaktande av den avvikelse som tillfälligt tillåts på grund av ovanliga händelser. Enligt kommissionens vårprognos 2019 är detta förenligt med en högsta nominell ökning av de offentliga nettoutgifterna på 1,5 %, vilket motsvarar en årlig strukturell anpassning på 0,5 % av BNP. Enligt kommissionens vårprognos 2019 finns det vid oförändrad politik en risk för en betydande avvikelse från det kravet 2020. Samtidigt kommer Portugal enligt prognosen att klara övergångsregeln för skuldkriteriet 2019, tack vare den tillåtna årliga avvikelsen på 0,25 %, men ser inte ut att klara skuldkriteriet för 2020. Allmänt sett anser rådet att de nödvändiga åtgärderna bör vidtas från 2019 om Portugal ska lyckas följa stabilitets- och tillväxtpaktens regler. Det är viktigt att oförutsedda inkomster används till att minska den offentliga skuldkvoten ytterligare.

                  (10)

                  För en ökad hållbarhet i Portugals offentliga finanser krävs en fortsatt tillväxtvänlig konsolidering av dem. Det finns dock utrymme att förbättra de offentliga finansernas kvalitet och få mer tillväxtvänliga utgifter genom att stödja investeringar (se nedan). Även om de offentliga investeringarna ökade 2018 har de legat på en mycket låg nivå med unionsmått mätt och har även genomgående legat under regeringens egna mål. Det är fortsatt helt centralt att kontrollera efterlevnaden av lagen om kontroll av åtaganden, genomföra budgetramlagen disciplinerat och utan onödiga dröjsmål samt fortsätta med rationaliseringsarbetet för en förbättrad utgiftskontroll och effektivare offentliga utgifter. Nyligen genomförda fristående branschinriktade utgiftsöversyner för särskilda sektorer har lett till begränsade effektivitetsbesparingar totalt sett. För att uppnå högre effektivitetsvinster bör utgiftsöversyner i stället bli ett återkommande inslag i Portugals budgetram. Dessutom krävs fortfarande mer djupgående reformer för att öka effektiviteten och en tydlig helhetssyn med syfte att begränsa de totala utgifterna. Detta bör till stor del utgå från en reformstrategi för den offentliga förvaltningen var syfte är att sysselsättningen i offentlig sektor ska anpassa bättre till behoven av effektiva tjänster, vilket innefattar att stödja omplacering och omskolning av personal samt att lyfta fram individuella prestationer och offentlig förvaltning som en attraktiv arbetsplats för högkompetenta medarbetare.

                  (11)

                  Portugals offentliga finanser utsätts för ständig press från ogynnsamma demografiska trender, i synnerhet den åldrande befolkningen, vilket påverkar särskilt pensionssystemet samt hälso- och sjukvårdssystemet negativt. Tidigare reformer har visserligen lett till en ökad långsiktig hållbarhet för pensionssystemet men pågående extra pensionshöjningar och reformer avseende förtida pensionering har lett till ytterligare ökningar av pensionsutgifterna utöver den underliggande uppåtgående utvecklingen på grund av en åldrande befolkning. Den övergripande hållbarheten i pensionssystemet kan komma att påverkas negativt om inte tillräckliga kompenserande åtgärder vidtas. I hälso- och sjukvårdssektorn fortsatte man att betona kostnadseffektivitet under 2018, bland annat genom fler centraliserade inköp samt ökad användning av generiska läkemedel och biosimilarer. Samtidigt beror sjukhusens fortsatt höga obetalda skulder på en otillräcklig planering och ett otillräckligt genomförande av budget samt på brister i redovisningskontroll och ledning. De tillfälliga minskningarna av sjukhusens obetalda skulder 2018 är i allt väsentligt ett resultat av avsevärda extraordinära bokslutsåtgärder. Ett nytt program för 2019 syftar till att åtgärda sjukhusens obetalda skulder på strukturell nivå genom införandet av en ny förvaltningsmodell för offentliga sjukhus, tillsammans med en betydande ökning av årsbudgetarna. Programmets möjlighet att minska sjukhusens ackumulering av obetalda skulder på kort sikt och därmed uppnå en strukturell minskning av den totala skuldstocken beror framför allt på om programmet kan genomföras snabbt och effektivt.

                  (12)

                  Med högre nettointäkter och lägre skulder för de statligt ägda företagen skulle hållbarheten i Portugals offentliga finanser öka. Myndigheterna budgeterar de statligt ägda företagens nettointäkter som en helhet för att nå en nivå nära balans för 2019, vilket innebär en fördröjning jämfört med tidigare tillkännagivanden där målet var balans redan under 2018. Dessutom har åtgärder för att säkerställa att initiala verksamhetsplaner följs och insatser för en snabbare, öppnare och mer omfattande övervakning blivit fördröjda, och det har gått trögt med att vid behov tillämpa korrigerande åtgärder. I synnerhet har inte en tillräcklig nivå av förhandsinsyn säkerställts, med avseende på finansiering av statligt ägda företag genom rekapitalisering och lån.

                  (13)

                  Trots vissa pågående åtgärder i syfte att minska segmenteringen på arbetsmarknaden, t.ex. förstärkningen av arbetsinspektionen och lanseringen av ett integrationsprogram för arbetstagare med otrygg anställning inom offentlig förvaltning, ligger andelen visstidsanställda i Portugal fortfarande över unionsgenomsnittet. Mer specifika åtgärder som överenskommits mellan regeringen och företrädare för arbetsmarknadens parter, vars syfte är att ytterligare minska segmenteringen på arbetsmarknaden och otrygga anställningsförhållanden samt främja kollektiva avtalsförhandlingar väntar fortfarande på godkännande av parlamentet för att kunna omvandlas till konkret lagstiftning.

                  (14)

                  Förbättrade villkor på arbetsmarknaden har lett till att färre riskerar fattigdom eller social utestängning. Trots förbättringen är inkomstskillnaderna fortsatt stora och de sociala transfereringarna har en begränsad effekt i fråga om att minska fattigdomen. Visserligen minskar inkomstskillnaderna i Portugal men de är fortfarande betydligt större än unionsgenomsnittet. Effekten av minimiinkomstsystemet är bland de lägsta i unionen och systemet ger inkomster som motsvarar endast 40 procent av den nationella fattigdomsnivån. Om inte otillräckligheten i de sociala transfereringarna ses över kan det leda till allvarliga påfrestningar i händelse av en framtida ekonomisk avmattning där särskilt utsatta människor påverkas.

                  (15)

                  Arbetstagarnas låga utbildningsnivå är ett hinder för investeringar och produktivitetsökningar. Omkring 50 % av befolkningen i åldrarna 25–64 år har låg utbildningsnivå, vilket ligger avsevärt över unionsgenomsnittet på 22 % 2018. Enligt företagen är bristen på kompetent personal ett betydande hinder för investeringar. Särskilt vad gäller vuxenutbildning finns utrymme att ytterligare engagera de lågutbildade (vars deltagande i utbildning ligger under unionsgenomsnittet) och utöka riktade offentliga incitament till små och medelstora företag för utbildning av medarbetarna. Digital kompetens utgör en särskild utmaning, och 50 % av befolkningen i Portugal saknar grundläggande digital kompetens jämfört med unionsgenomsnittet på 43 %. Investeringar i utbildning, däribland infrastruktur, är avgörande för att förbättra anställbarhet och social rörlighet.

                  (16)

                  Åtgärder för att öka deltagandet i högre utbildning, t.ex. en betydande ökning av stipendier, pågår som del av insatser för att öka antalet utexaminerade från högre utbildning. I åldrarna 30–34 år i Portugal har 33,5 % en avslutad högre utbildning, vilket är under unionsgenomsnittet på 40,7 %. Dessa fortsatt låga nivåer, särskilt vad gäller utexaminerade i informations- och kommunikationsteknik, naturvetenskap, matematik och statistik, kan ha negativa följder för Portugals produktivitetsökning och innovationsförmåga. Även om regeringen försöker hantera problemet genom att öka antalet studieplatser inom dessa områden och göra en översyn av den högre utbildningen krävs fler insatser.

                  (17)

                  Andelen nödlidande lån i det finansiella systemet är 9,4 %, vilket är fortsatt relativt högt. Men de flesta banker har ändå gjort betydande framsteg mot målet att minska andelen nödlidande lån, och det totala antalet nödlidande lån minskade med 50 % mellan sin högsta nivå i juni 2016 och december 2018. Sekundärmarknaden för problemtillgångar tog fart eftersom bankerna även ökade nedskrivningarna och andelen nödlidande lån som inte längre bedöms vara förfallna. I en analys av de nödlidande lånen framgår att en fortsatt hög andel (65 %) av de nödlidande lånen härrör från företag. De senaste åren har myndigheterna genomfört ett antal rättsliga och institutionella reformer rörande insolvens och indrivning av skulder. Men genomsnittstiden för insolvensförfaranden är fortsatt lång och antalet icke avgjorda domstolsärenden fortsatt många. De rättsliga ramarna har en stor inverkan på indrivningsprocessen och utsikterna för ett effektivt återtagande av säkerheter. Den långa genomsnittstiden för indrivningsförfaranden påverkar hur marknaden prissätter nödlidande lån.

                  (18)

                  Reformer som syftar till att förenkla administrationen har främst varit begränsade till en generell digitalisering av förfaranden samt engångsprincipen. Framstegen med att modernisera administrationen bör kompletteras med en betydligt mer förenklad administration. Det borde vara särskilt prioriterat att begränsa antalet handlingar som måste lämnas in och att antingen ersätta tillståndsförfaranden med enkla intyg om att tillämpliga villkor följs, eller, för mer känsliga sektorer, en förenkling av tillståndsförfarandena genom att förkorta beslutstider och införa ett tyst godkännande. Det har fortfarande inte skett någon effektivisering av åtgärderna för särskilda sektorer. De överdrivet höga avgifterna kvarstår, särskilt i byggsektorn. Dessutom finns det konkurrenshinder i form av brister i planering och övervakning av offentlig upphandling. Resultaten för offentlig upphandling kan förbättras genom att en strukturerad och kvantifierad planering införs samt genom att en mer strikt tillsyn över kontraktens utförandefas säkerställs. Trots att direkta tilldelningar minskade i hög grad från 2017 till 2018, används de fortfarande i stor omfattning.

                  (19)

                  Inom ramen för programmet för ekonomiskt stöd har Portugal gjort en ansträngning att minska regelbördan för kraftigt reglerade yrken, i synnerhet genom införandet av ramlagen från 2013. Men i vissa fall har denna utveckling avstannat eller till och med backat, genom antagandet av förordningar för enskilda yrken och införandet av ett förbud som gäller koncerner. Det finns fortfarande regleringshinder och administrativa hinder för företagstjänster och vissa fria yrken vilket väcker farhågor rörande konkurrens, prisnivåer, innovation och kvaliteten på tjänsterna. Hittills har inga reformplaner offentliggjorts som reaktion på kommissionens rekommendationer om reglering av vissa yrken, eller som reaktion på OECD:s (Organisationen för ekonomiskt samarbete och utveckling) Competition Assessment Review från 2018 om Portugals självreglerande yrken (i samarbete med den portugisiska konkurrensmyndigheten).

                  (20)

                  Villkoren för företagens tillgång till finansiering har förbättrats de senaste åren och andelen företag som uppger att tillgången till finansiering är ett huvudsakligt hinder för investeringar ligger nu på samma nivå som unionsgenomsnittet. De portugisiska myndigheterna har lanserat och utökat flera initiativ inom detta område, t.ex. programmet Capitalizar och andra program som vänder sig till vissa typer av företag eller sektorer. Men portugisiska företag tenderar att till stor del förlita sig på sina egna resurser vid finansiering av investeringar och en otillräcklig del av banklånen hamnar i företag med högre produktivitet. Den låga nivån av investerat kapital per arbetstagare utgör ett stort hinder för en uppgradering av produktivitetsstrukturen i den portugisiska ekonomin. Mot denna bakgrund är det viktigt att produktiva investeringar ökar, samtidigt som de gradvis dirigeras om till företag med tillväxtpotential och till sektorer med hög produktivitet. Andra finansieringskällor, t.ex. riskkapital och eget kapital, har visserligen ökat de senaste åren men ligger fortfarande markant under unionsgenomsnittet.

                  (21)

                  Rättssystemet blir allt mer effektivt men har fortsatt stora problem med utdragna förfaranden och en stor eftersläpning av ärenden, särskilt i förvaltnings- och skattedomstolarna. Insatserna för att bekämpa korruption fortsätter men det är fortfarande svårt att förebygga korruption på grund av avsaknaden av en samordnad strategi och fragmenterade ansvarsområden.

                  (22)

                  FoU-investeringarna har nyligen börjat öka igen, men de är fortfarande inte tillräckligt stora för att räcka till en uppgradering av Portugals nationella forsknings- och innovationssystem. Efter att ha minskat i många år har andelen FoU-utgifter i förhållande till BNP ökat nyligen och 2017 var FoU-intensiteten i den privata sektorn något större än i den offentliga sektorn. Mycket lite har skett i fråga om att uppgradera Portugals ekonomiska struktur i syfte att öka andelen produktion med högre förädlingsvärde inom högteknologisk tillverkning och kunskapsintensiva tjänster. Att främja investeringar i immateriella tillgångar, bland annat FoU, men också i ledningskompetens, finanskunskap och digital kompetens för att hjälpa företag att växa, öka innovationsförmågan och få tillträde till exportmarknader ger Portugal en betydande möjlighet att få fart på investerings- och produktivitetsökningar.

                  (23)

                  På grund av otillräckliga sjöfarts- och järnvägsförbindelser har exportinriktade företag svårt att fullt ut utnyttja den inre marknadens potential. Det geografiska läget gör Portugal till en naturlig ankomsthamn, särskilt för de transatlantiska rutterna. Snabba investeringar i nya containerterminaler i Sines (Terminal Vasco da Gama), Leixões och Barreiro samt slutförandet av de pågående investeringsprojekten i andra stora portugisiska hamnar (Viana do Castelo, Leixões, Aveiro, Figueira da Foz och Setúbal) skulle öka frakthanteringskapaciteten i dessa hamnar. Järnvägen är fortfarande kraftigt underutnyttjad i förbindelserna med Spanien (både öst–väst- och nord–syd-korridorerna). Genom att ta fram en omfattande plan för Iberiska halvön, innefattande identifiering av mellanliggande steg, terminaler, förbindelselänkar för att dra fördel av uppgraderingen av det spanska nätet samt utveckling av Internationella järnvägsunionens spårvidd skulle Portugal kunna prestera bättre i den internationella järnvägstrafiken.

                  (24)

                  Investeringar i resurseffektivitet och begränsning av och anpassning till klimatförändringarna bidrar till att en långsiktig och hållbar tillväxt kan uppnås. Att förutse de negativa effekterna av klimatförändringar, t.ex. översvämningar och skogsbränder, är fortsatt en utmaning i Portugal. Svårigheterna med att nå energieffektivitetsmålet för 2020 finns kvar och enligt de senaste uppgifterna från 2017 ökar energiförbrukningen. Det finns fortfarande gott om utrymme att förbättra energieffektiviteten i byggnader och minska företagens energiförbrukning. Bättre gränsöverskridande energiförbindelser kan bidra till ökad konkurrens och underlätta användningen av förnybar energi.

                  (25)

                  Programplaneringen för unionsmedel för perioden 2021–2027 kan bidra till att åtgärda en del av de brister som identifierats i rekommendationerna, särskilt inom de områden som anges i bilaga D till 2019 års landsrapport. Portugal skulle på detta sätt bättre kunna utnyttja dessa medel på de identifierade områdena, med beaktande av regionala skillnader och den särskilda situationen med de yttersta randområdena. Att stärka landets administrativa kapacitet att förvalta dessa medel är en viktig faktor för att den här investeringen ska lyckas.

                  (26)

                  Kommissionen har inom ramen för den europeiska planeringsterminen för 2019 gjort en omfattande analys av Portugals ekonomiska politik och redogjort för den i 2019 års landsrapport. Kommissionen har även bedömt stabilitetsprogrammet för 2019, det nationella reformprogrammet för 2019 samt uppföljningen av de rekommendationer Portugal har fått tidigare år. Kommissionen har beaktat inte bara programmens relevans för hållbarheten i finanspolitiken och den socioekonomiska politiken i Portugal utan också att unionens regler och riktlinjer har iakttagits, mot bakgrund av behovet att stärka den övergripande ekonomiska styrningen i unionen genom att framtida nationella beslut fattas med beaktande av synpunkter på unionsnivå.

                  (27)

                  Mot bakgrund av denna bedömning har rådet granskat stabilitetsprogrammet för 2019 och dess yttrande (7) återspeglas nedan, särskilt i rekommendation 1.

                  (28)

                  Mot bakgrund av kommissionens fördjupade granskning och denna bedömning har rådet granskat det nationella reformprogrammet för 2019 och stabilitetsprogrammet för 2019. Dess rekommendationer enligt artikel 6 i förordning (EU) nr 1176/2011 återspeglas nedan i rekommendationerna 1–4. Dessa rekommendationer bidrar också till genomförandet av rekommendationen för euroområdet 2019, särskilt den första, andra och fjärde rekommendationen för euroområdet. De finanspolitiska åtgärder som det hänvisas till i rekommendation 1 bidrar bland annat till att hantera obalanser med koppling till hög statsskuld.

            HÄRIGENOM REKOMMENDERAS Portugal att under 2019 och 2020 vidta följande åtgärder:

         1.

            Nå det medelfristiga budgetmålet 2020, med hänsyn till den tillfälligt tillåtna avvikelsen på grund av ovanliga händelser. Använda oförutsedda vinster till att snabbare minska den offentliga skuldkvoten. Förbättra kvaliteten på de offentliga finanserna genom en prioritering av tillväxtstimulerande utgifter samtidigt som förbättringar genomförs av övergripande utgiftskontroll, kostnadseffektivitet och adekvat budgetarbete, med särskild inriktning på en varaktig minskning av sjukhusens obetalda skulder. Förbättra den ekonomiska hållbarheten hos statligt ägda företag och samtidigt säkerställa en snabbare, öppnare och mer omfattande övervakning.

         2.

            Anta åtgärder för att hantera segmenteringen på arbetsmarknaden. Förbättra kompetensnivån hos befolkningen, särskilt deras digitala kompetens, bland annat genom att göra vuxenutbildningen mer relevant för arbetsmarknadens behov. Öka antalet utexaminerade med högre utbildning, särskilt inom vetenskap och informationsteknik. Förbättra effektiviteten och ändamålsenligheten i det sociala skyddsnätet.

         3.

            Inrikta den investeringsrelaterade ekonomiska politiken på forskning och innovation, järnvägstransporter och hamninfrastruktur, en övergång till koldioxidsnål energi samt en utökning av sammanlänkningar av energinät, med beaktande av regionala skillnader.

         4.

            Tillåta en snabbare återvinning av säkerheter som är knutna till nödlidande lån genom att öka effektiviteten i insolvens- och återvinningsförfaranden. Minska den administrativa bördan och regelbördan för företag, främst genom att minska sektorspecifika hinder för tillstånd. Ta fram en plan för att minska restriktionerna för kraftigt reglerade yrken. Öka effektiviteten i förvaltnings- och skattedomstolar, särskilt genom att förkorta handläggningstiden.

         Utfärdad i Bryssel den 9 juli 2019.

               På rådets vägnar

            M. LINTILÄ

               Ordförande

         (1)  EGT L 209, 2.8.1997, s. 1.

         (2)  EUT L 306, 23.11.2011, s. 25.

         (3)  EUT C 136, 12.4.2019, s. 1.

         (4)  EUT C 320, 10.9.2018, s. 92.

         (5)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1303/2013 av den 17 december 2013 om fastställande av gemensamma bestämmelser för Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden, Sammanhållningsfonden, Europeiska jordbruksfonden för landsbygdsutveckling och Europeiska havs- och fiskerifonden, om fastställande av allmänna bestämmelser för Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden, Sammanhållningsfonden och Europeiska havs- och fiskerifonden samt om upphävande av rådets förordning (EG) nr 1083/2006 (EUT L 347, 20.12.2013, s. 320).

         (6)  De primära offentliga nettoutgifterna består av de totala offentliga utgifterna exklusive ränteutgifter, utgifter för unionsprogram som motsvaras fullt ut av inkomster från unionsmedel och icke-diskretionära förändringar i utgifterna för arbetslöshetsförmåner. Nationellt finansierade fasta bruttoinvesteringar är utjämnade över en fyraårsperiod. Diskretionära åtgärder på inkomstsidan eller lagstadgade inkomstökningar är inräknade. Engångsåtgärder på såväl inkomst- som utgiftssidan är avräknade.

         (7)  I enlighet med artikel 5.2 i förordning (EG) nr 1466/97.


title: Rådets rekommendation av den 9 juli 2019 om Rumäniens nationella reformprogram 2019 med avgivande av rådets yttrande om Rumäniens konvergensprogram 2019

text:
               5.9.2019

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               C 301/135

      RÅDETS REKOMMENDATION
      av den 9 juli 2019
      om Rumäniens nationella reformprogram 2019 med avgivande av rådets yttrande om Rumäniens konvergensprogram 2019
      (2019/C 301/23)
      EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION
      med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 121.2 och 148.4,
      med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken (1), särskilt artikel 9.2,
      med beaktande av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1176/2011 av den 16 november 2011 om förebyggande och korrigering av makroekonomiska obalanser (2), särskilt artikel 6.1,
      med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation,
      med beaktande av Europaparlamentets resolutioner,
      med beaktande av Europeiska rådets slutsatser,
      med beaktande av sysselsättningskommitténs yttrande,
      med beaktande av ekonomiska och finansiella kommitténs yttrande,
      med beaktande av yttrandet från kommittén för socialt skydd,
      med beaktande av yttrandet från kommittén för ekonomisk politik, och
      av följande skäl:

                  (1)

                  Den 21 november 2018 antog kommissionen den årliga tillväxtöversikten, som inledde 2019 års europeiska planeringstermin för samordning av den ekonomiska politiken. I den togs vederbörlig hänsyn till den europeiska pelaren för sociala rättigheter som proklamerades av Europaparlamentet, rådet och kommissionen den 17 november 2017. Prioriteringarna i den årliga tillväxtöversikten godkändes av Europeiska rådet den 21 mars 2019. Den 21 november 2018 antog kommissionen, på grundval av förordning (EU) nr 1176/2011, rapporten om förvarningsmekanismen, enligt vilken Rumänien var en av de medlemsstater som skulle bli föremål för en fördjupad granskning.

                  (2)

                  Landsrapporten 2019 för Rumänien offentliggjordes den 27 februari 2019. Den innehöll en bedömning av hur väl Rumänien hade lyckats med de landsspecifika rekommendationer som rådet antog den 13 juli 2018 (3), med uppföljningen av tidigare års landsspecifika rekommendationer och med sina nationella Europa 2020-mål. Den innehöll också en fördjupad granskning enligt artikel 5 i förordning (EU) nr 1176/2011, vars resultat också offentliggjordes den 27 februari 2019. Av analysen drog kommissionen slutsatsen att Rumänien har makroekonomiska obalanser. Sårbarheterna är särskilt kopplade till minskad kostnadskonkurrenskraft och ett ökande underskott i bytesbalansen mot bakgrund av en expansiv finanspolitik och ett oförutsägbart företagsklimat. Nya lagstiftningsinitiativ skapar risker för den finansiella sektorns funktion och kan skada privata investeringar.

                  (3)

                  Rumänien lade fram sitt nationella reformprogram för 2019 den 9 maj 2019 och sitt konvergensprogram för samma år den 8 maj 2019. De båda programmen har bedömts samtidigt för att deras inbördes kopplingar ska kunna beaktas.

                  (4)

                  Vid programplaneringen för de europeiska struktur- och investeringsfonderna (nedan kallade ESI-fonder) för perioden 2014–2020 har relevanta landsspecifika rekommendationer beaktats. I enlighet med artikel 23 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1303/2013 (4) får kommissionen begära att en medlemsstat ska se över och föreslå ändringar av sin partnerskapsöverenskommelse och av relevanta program när så krävs för att stödja genomförandet av relevanta rekommendationer från rådet. Kommissionen har, i riktlinjerna för tillämpning av åtgärder som sammanlänkar effektiva ESI-fonder med sund ekonomisk styrning, beskrivit närmare hur den kommer att tillämpa denna bestämmelse.

                  (5)

                  Rumänien omfattas för närvarande av stabilitets- och tillväxtpaktens förebyggande del. I konvergensprogrammet för 2019 planerar regeringen ett samlat underskott på 2,8 % av bruttonationalprodukten (BNP) under 2019, och räknar med att det därefter kommer att minska gradvis till 2,0 % av BNP under 2022. På grundval av det omräknade strukturella saldot (5) väntas det medelfristiga budgetmålet, som är fastställt till ett strukturellt underskott på 1 % av BNP, inte uppnås under programperioden. Enligt konvergensprogrammet kommer den offentliga skuldkvoten att ligga kvar under 40 % av BNP fram till 2022. Det makroekonomiska scenario som ligger till grund för dessa budgetprognoser är gynnsamt. För övrigt har de åtgärder som ska stödja de planerade underskottsmålen inte beskrivits tillräckligt.

                  (6)

                  Den 22 juni 2018 fann rådet i enlighet med artikel 121.4 i fördraget att en betydande avvikelse från anpassningsbanan mot det medelfristiga budgetmålet förelåg i Rumänien 2017. Med anledning av den betydande avvikelse som konstaterats utfärdade rådet den 22 juni 2018 en rekommendation den (6) i vilken Rumänien rekommenderades att vidta nödvändiga åtgärder för att säkerställa att den nominella ökningen av de primära offentliga nettoutgifterna (7) inte överstiger 3,3 % under 2018, och 5,1 % under 2019, vilket motsvarar en årlig strukturell anpassning på 0,8 % av BNP. Den 4 december 2018 antog rådet beslut (EU) 2018/2020 (8) där det fastställdes att Rumänien inte hade vidtagit effektiva åtgärder till följd av rådets rekommendation av den 22 juni 2018 och utfärdade en reviderad rekommendation (9). I den rekommendationen av den 4 december 2018 uppmanade rådet Rumänien att vidta nödvändiga åtgärder för att säkerställa att den nominella ökningen i primära offentliga nettoutgifter inte överstiger 4,5 % under 2019, vilket motsvarar en årlig strukturell anpassning på 1,0 % av BNP. Den 14 juni 2019 antog rådet beslut (EU) 2019/1002 (10) om fastställande av att Rumänien inte har vidtagit effektiva åtgärder till följd av rådets rekommendation av den 4 december 2018. Baserat på utfallsdata för 2018 konstaterades dessutom att Rumänien i betydande grad avvikit från den rekommenderade anpassningen 2018. I enlighet med artikel 121.4 i fördraget och artikel 10.2 i förordning (EG) nr 1466/97 utfärdade kommissionen den 5 juni 2019 en varning till Rumänien om att en betydande avvikelse från anpassningsbanan mot det medelfristiga budgetmålet konstaterats 2018. Den 14 juni 2019 antog rådet därefter ännu en rekommendation (11) där det bekräftas att Rumänien måste vidta nödvändiga åtgärder för att säkerställa att den nominella ökningen av de primära offentliga nettoutgifterna inte överstiger 4,5 % under 2019, vilket motsvarar en årlig strukturell anpassning på 1,0 % av BNP. Enligt kommissionens vårprognos 2019 finns det en risk för avvikelse från den rekommendationen under 2019.

                  (7)

                  I sin rekommendation av den 14 juni 2019 rekommenderade rådet Rumänien att vidta åtgärder som är nödvändiga för att säkerställa att den nominella ökningen i primära offentliga nettoutgifter inte överstiger 5,1 % under 2020, vilket motsvarar en årlig strukturell anpassning på 0,75 % av BNP. Enligt kommissionens vårprognos 2019 och med oförändrad politik finns det en risk för avvikelse från det kravet under 2020. Baserat på kommissionens vårprognos 2019 väntas vidare ett underskott i de offentliga finanserna över fördragets referensvärde på 3 % av BNP under 2019 och 2020. Sammantaget anser rådet att väsentliga ytterligare åtgärder kommer att behövas från och med 2019 för att Rumänien ska följa stabilitets- och tillväxtpaktens regler, mot bakgrund av kraftigt försämrade ekonomiska utsikter, i enlighet med rådets rekommendation av den 14 juni 2019 för korrigering av den konstaterade betydande avvikelsen från anpassningsbanan för att uppnå det medelfristiga budgetmålet.

                  (8)

                  Under budgetarbetet i Rumänien bortser man ofta från bestämmelserna i det nationella finanspolitiska ramverket. Den nationella regeln om strukturella underskott föreskriver att man uppfyller eller strävar efter det medelfristiga budgetmålet om ett strukturellt underskott på högst 1 % av BNP. Rumänien gjorde 2016 avsteg från det medelfristiga budgetmålet och befinner sig sedan dess på en avvikande bana som strider mot den nationella underskottsregeln. De två ändringar i budgeten för 2018 som antogs under hösten 2018 innebär återigen en avvikelse från flera kompletterande bestämmelser som förbjuder att underskotts- och utgiftstaken höjs under innevarande budgetår. Budgeten för 2019, som antogs av regeringen i februari 2019 och godkändes av parlamentet i mars, avvek återigen från flera finanspolitiska regler, inklusive regeln om strukturella underskott. Liksom tidigare år skickade myndigheterna dessutom inte någon uppdatering av den medelfristiga finanspolitiska strategin till parlamentet före den föreskrivna tidsfristen i augusti, vilket undergräver dess vägledande roll. Liksom tidigare år uppfyllde myndigheterna inte heller kravet att underteckna ett uttalande om att 2019 års budget och den finanspolitiska strategin följer de finanspolitiska reglerna och principerna om finanspolitiskt ansvar.

                  (9)

                  Skattedisciplinen förblir låg. Skillnaden mellan den mervärdesskatt som förväntas i teorin och den som faktiskt inbetalas är fortfarande mycket stor. Den stora informella ekonomin är en extra utmaning för skattedisciplinen, medan den stora andelen svartarbete undandrar stora resurser från statsbudgeten. Att kontantbetalningar dominerar underlättar dessutom skatteundandragande. Rumänien har haft begränsad framgång under det senaste året med den upprepade landsspecifika rekommendationen att stärka skattedisciplinen och skatteuppbörden. Arbetet med att införa elektroniska kassaapparater som är anslutna till skattemyndighetens it-system går framåt ganska långsamt. Skatteförvaltningen vidtar åtgärder för att inrätta ett riskbedömningssystem för kontroll av skattebetalare.

                  (10)

                  Efter flera års ansträngningar att konsolidera finanssektorn hotades den finansiella stabiliteten igen under 2018 av ett antal lagförslag från regering och parlament. Den skatt på bankernas tillgångar som regeringen antog genom en undantagsförordning i slutet av december 2018, utan konsekvensbedömning eller samråd med berörda parter, gav upphov till ett antal allvarliga farhågor om dess negativa inverkan på bankernas tillsynssituation, genomförandet av penningpolitiken och i slutändan på investeringar och ekonomisk tillväxt. Det sätt undantagsordningen antogs på och bestämmelserna i den har inverkat kraftigt och negativt på växelkursen, på regeringens möjligheter att ta upp lån på marknaden och ytterst på berörda parters uppfattning om operativa risker. Vissa kontroversiella aspekter av skatten ändrades i mars 2019, men också ändringarna antogs genom en undantagsförordning och utan någon konsekvensbedömning. De mest problematiska aspekterna av bankskatten på totala tillgångar togs bort. Den nya skrivningen kan dock innebära att skatten snedvrider kreditincitamenten, vilket skulle kunna leda till felallokering av krediter till ekonomin. De potentiella konsekvenserna av dessa förändringar för den penningpolitiska transmissionen bör utredas. Flera lagstiftningsinitiativ antagna av parlamentet i slutet av 2018, som visserligen förklarats strida mot författningen av författningsdomstolen i mars 2019, har inneburit påfrestningar för banksektorn och stärkt den allmänna uppfattningen att rättsläget är osäkert. Tidigare erfarenheter visar att sådana initiativ kan läggas fram igen av lagstiftaren.

                  (11)

                  Den nya pensionslagen, som antogs av parlamentet i december 2018, kommer sannolikt att medföra risker för de offentliga finansernas hållbarhet. Pensionspoängen, dvs. den viktigaste parametern för indexering av pensionerna, kommer att stiga med 15 % i september 2019 och med 40 % i september 2020. Pensionslagen kommer att ändra flera av de parametrar som används för att beräkna pensionsförmåner. I synnerhet kommer pensionspoängens värde att öka, eftersom indexeringsfaktorn för befintliga pensioner inte längre kommer att konvergera mot priser utan i stället fortsatt omfatta löner och priser. Dessutom kommer den inbetalningsperiod som används för beräkning av en persons pension att kortas, vilket leder till högre pensionsutgifter för nya pensioner. Avskaffandet av korrigeringsindexet för nya pensioner (som tidigare delvis kopplade den första pensionen till löner) kommer dock att dämpa den ökning av pensionsutgifterna som förorsakas av andra parametrar. Vissa strukturella problem som påverkar pensionernas tillräcklighet har ännu inte åtgärdats. Den faktiska genomsnittliga pensionsåldern ligger nära unionsgenomsnittet, men är inte lika för kvinnor och män. Tillsammans med kortare inbetalningsperioder för kvinnor, leder detta till en stor pensionsklyfta mellan kvinnor och män.

                  (12)

                  Reformen av pensionssystemet från 2008 har gradvis dragits tillbaka. Efter upprepade senareläggningar av de planerade höjningarna av avgifterna till pensionsfonderna inom den andra pelaren, vilka skulle ha nått 6 % av bruttolönen senast 2016, sänktes avgifterna till 3,75 % av bruttolönen från 2018. Pensionsfonderna inom den andra pelaren försvagades ytterligare när regeringen antog en uppsättning åtgärder genom en undantagsförordning i slutet av 2018. Avgifterna till dessa fonder blev frivilliga efter en minsta inbetalningsperiod på fem år. Minimikapitalkraven för bolag som förvaltar pensionsfonder inom den andra pelaren ökade kraftigt, vilket framkallade en risk för att fondförvaltningsbolagen skulle lämna den rumänska marknaden. De administrativa avgifter som bolagen tog ut på bruttoavgifterna sänktes också kraftigt, vilket hotade att påverka fondförvaltningsbolagens finansiella resultat och höja risken för att de skulle lämna marknaden. Detta kan få negativa konsekvenser för den lokala kapitalmarknadens utveckling och för antalet institutionella investerare. Det kan också strypa en för ekonomin välbehövlig källa till långsiktiga investeringar. Att den andra pelaren försvagas eller försvinner kommer dessutom att leda till mindre diversifierade pensionsinkomster och utsätta pensionerna för högre politiska och demografiska risker. I mars 2019 befäste regeringen genom en undantagsförordning de nya minimikapitalkraven för fondförvaltningsbolag, men sköt upp tidsfristen till december 2019 för inbetalning av hela det extra kapitaltillskottet. I maj 2019 sänkte regeringen avsevärt minimikapitalkraven för bolag som förvaltar pensionsfonder, vilket delvis uppvägde den ökning som beslutades i december 2018. Andra bestämmelser i undantagsförordningen från december 2018, som hotar hållbarheten för pensionsfonderna inom den andra pelaren, förblir oförändrade.

                  (13)

                  Problem kopplade till utbildningens kvalitet och förmåga att inkludera inverkar negativt på Rumäniens potential för inkluderande tillväxt. Trots att budgeten utökades 2019 är utgifterna för utbildning fortfarande bland de lägsta i unionen, särskilt på utbildningsnivåer som är avgörande för att motverka att unga lämnar skolan med högst grundskoleutbildning (denna andel är fortfarande hög) och för att garantera lika möjligheter och bekämpa ojämlikhet senare i livet. Deltagandet i förskoleverksamhet och barnomsorg av god kvalitet ligger under unionsgenomsnittet, även på grund av att det saknas anläggningar. Detta får konsekvenser för kvinnornas deltagande på arbetsmarknaden och barnens inlärning i unga år. Moderniseringen av skolnätet och insatser för att ta hänsyn till den demografiska utvecklingen släpar efter. Medan 10 % av skolorna är överbelagda, har 58 % överskottskapacitet. Tillägnandet av grundläggande och digitala färdigheter utgör en stor utmaning. Lärarna saknar tillräcklig förmåga att använda en elevinriktad pedagogik. Skillnaderna mellan stad och landsbygd består och utsatta grupper, däribland romer, fortsätter att ha begränsad tillgång till högkvalitativ, inkluderande utbildning.

                  (14)

                  Arbetsmarknaden har stått under växande tryck, eftersom arbetslösheten (4,2 % under 2018) är mycket låg samtidigt som arbetskraften fortsätter att minska och kompetensbrister fortfarande är ett problem. Förvärvsfrekvensen för kvinnor, särskilt för unga och medelålders kvinnor, är låg. Detta beror främst på familje- och omsorgsansvar samt på att få barn i åldern 0–3 år är i formell barnomsorg. Aktiva arbetsmarknadsåtgärder ger ett begränsat svar på arbetsmarknadens behov, och åtgärderna inriktas främst på ekonomiska incitament snarare än på särskilt utformade helhetsstrategier. Att den planerade reformen av den offentliga arbetsförmedlingen har blivit försenad innebär fortsatta svårigheter att tillhandahålla moderna tjänster för arbetsgivarna och de arbetslösa. Utbudet är också svagt när det gäller kompetensutveckling och integrerade tjänster. Kompetensen utvecklas inte i takt med behoven i de sektorer där ekonomin växer och 81 % av arbetsgivarna har problem med att tillsätta lediga platser. IKT-sektorn växer, samtidigt som antalet rumäner i åldern 20–29 år med en examen i vetenskap, teknik, ingenjörsvetenskap eller matematik minskade mellan 2014 och 2016. För närvarande finns det ingen generell eller sektorsbaserad bedömning av kompetensbehoven och kompetensprognoserna används fortfarande inte, vilket hämmar anpassningen av utbildningssystemen till arbetsmarknadens behov. Man har börjat med varvad praktik och yrkesutbildning för att ta itu med kompetensbrister. Yrkesutbildning betraktas dock fortfarande som ett andrahandsval av studerande och föräldrar, och den förhållandevis låga sysselsättningsgraden för nyligen yrkesutbildade tyder på att utbildningens relevans för arbetsmarknaden är en utmaning. Den högre utbildningen är inte tillräckligt anpassad till arbetsmarknaden. Även om andelen personer med högre utbildning har fördubblats på tio år är den fortfarande låg.

                  (15)

                  Trots förbättringar på senare tid är fattigdom och inkomstskillnader fortfarande betydande och de regionala skillnaderna växer. En av tre rumäner riskerar fortfarande fattigdom och social utestängning, och vissa grupper, t.ex. barn, romer, personer med funktionsnedsättning och äldre, är extra utsatta. Utbudet av sociala tjänster är otillräckligt och brister i kvalitet, det är ojämnt fördelat över landet och svarar inte mot befolkningens specifika behov. Endast cirka 20 % av de administrativa territoriella enheterna har godkända sociala tjänster. Tjänsterna är vanligen koncentrerade till rika områden eller stadsområden, medan behoven är mer akuta i fattigare landsbygdsområden. På grund av att tjänsterna inom arbetsförmedling, utbildning, hälso- och sjukvård samt socialvård inte är tillräckligt integrerade är det svårt att varaktigt inkludera olika mindre gynnade grupper. Personer med funktionsnedsättning ges endast begränsat stöd för självständigt boende och tillträde till arbetsmarknaden. Situationen för den romska befolkningsgruppen har inte förbättrats nämnvärt. Andelen människor med undermåligt boende är den högsta i unionen, och det skadar den sociala inkluderingen. Bostadspolitiken är på väg att decentraliseras utan någon strategisk inramning, och fattiga lokalsamhällen saknar ofta ekonomiska resurser. Det sociala referensindex som är beräkningsgrund för de flesta av de sociala förmånerna har inte uppdaterats sedan 2008 och har vidare förlorat kraftigt i värde i förhållande till minimilönen. En följd av detta är att andelen fattiga i gruppen människor med låg och mycket låg arbetsintensitet ökat med 50 % sedan 2010. Dessutom är den sociala tryggheten för arbetstagare med atypiska anställningar otillräcklig. En av tre arbetstagare med atypiska anställningar löper risk för allvarlig materiell fattigdom. Dag- och säsongsarbetare saknar formell tillgång till socialt skydd vid arbetslöshet, mammaledighet, olycksfall och arbetsskador. Den inkluderande minimiinkomstreformen som inleddes 2016 och skulle öka socialstödets omfattning och tillräcklighet senarelades igen till 2021.

                  (16)

                  Dialogen mellan arbetsmarknadens parter präglas av att många inte omfattas av kollektivavtal, särskilt på sektorsnivå, vilket också beror på den nuvarande definitionen av sektorer. Myndigheterna har tagit initiativ till en översyn av definitionerna av ekonomiska sektorer, men ingen överenskommelse har ännu nåtts. Utöver förhandlingarna om kollektivavtal är arbetsmarknadsparternas deltagande i rätt tid och på ett meningsfullt sätt i politikutformning och reformsträvanden begränsat. Det mesta av den sociala dialogen sköts formellt och sker inom det ekonomiska och sociala rådet och i kommittéerna för den sociala dialogen. Trots det fastställda regelverket för dialog och samråd har dessa institutioners stabilitet och roll försvagats under det senaste året.

                  (17)

                  Efter flera år med måttliga löneökningar är ökningen i Rumänien nu en av unionens snabbaste. Detta beror på nationell politik i syfte att höja lönerna för anställda i offentlig tjänst och minimilönerna samt på rekordlåg arbetslöshet och strukturell brist på arbetskraft. Minimilönen fastställs fortfarande på ett icke-systematiskt sätt, utan någon objektiv mekanism. Successiva ökningar under årens lopp har lett till att en av tre arbetstagare tjänade minimilönen 2017, en kvot nästan fyra gånger så hög som 2011.

                  (18)

                  Hälso- och sjukvårdssystemet står inför många utmaningar. Låg finansiering, ineffektiv användning av offentliga medel och obefintliga reformer begränsar ändamålsenligheten i hälso- och sjukvårdssystemet. Fortsatt utvandring har lett till stor brist på läkare och sjuksköterskor. Hälso- och sjukvårdsinfrastrukturen och vanligt förekommande informella betalningar fortsätter att oroa. Tillgången till hälso- och sjukvårdstjänster för människor som bor i landsbygdsområden och för utsatta befolkningsgrupper är begränsad. Dessa faktorer inverkar i sin tur negativt på människors hälsa, som ligger under unionsgenomsnittet, trots förbättringar på senare tid. Närvården behöver bli mycket bättre, men arbetet är försenat. Pilotprojektet för närvårdscentraler har börjat med en försening, som påverkar lanseringen av integrerade vård- och omsorgstjänster. Det saknas beredskap inom långvarig vård och omsorg för att hantera en snabbt åldrande befolkning. Utbudet av hemvårdstjänster och dagvårdstjänster är mycket litet och främst koncentrerat till höginkomstområden. Den långvariga vårdens och omsorgens omfattning och den offentliga finansieringen av denna är lägre än i snart sagt alla andra medlemsstater, och möjligheterna att få långvarig vård och omsorg, rehabilitering och palliativ vård är dåliga.

                  (19)

                  Kvaliteten på infrastrukturen, bl.a. inom transport-, energi-, avfalls- och avloppsvattensektorerna, förblir dålig och begränsar Rumäniens tillväxtutsikter. Trots stora offentliga investeringar efter Rumäniens anslutning till unionen är landets fysiska infrastruktur fortfarande underutvecklad. Väg- och järnvägsnätens allmänna skick och tillförlitlighet är mycket dåliga. Infrastrukturen håller inte jämna steg med den trafikefterfrågan som skapas av en expanderande ekonomi. Vägnätet är ett av de minst utvecklade i unionen och reformen av järnvägssektorn släpar efter. Utsläppen av växthusgaser från vägtransporterna har ökat kraftigt under de senaste fem åren. Vidare har omfattande underinvesteringar i underhåll sänkt tågens hastighet och påverkat leveranstiderna för godstransporter på järnväg. Transporterna i städerna lider av kronisk underfinansiering, dålig sektorsövergripande organisation och av de lokala leverantörernas svaga administrativa kapacitet. Dessutom finns det svagheter i dels infrastrukturen för energi, avfall, vatten och spillvatten, dels sammankopplingen av energinäten. Avfallshanteringssystemet kännetecknas fortfarande av mycket låg återvinningsgrad av kommunalt avfall och mycket höga deponinivåer. Utmaningar kvarstår för att energieffektivitetsmålet ska uppnås, och det finns fortfarande utrymme för förbättring av energieffektiviteten i byggnader.

                  (20)

                  Rumäniens totala innovationskapacitet är fortfarande låg och dess framtida konkurrenskraft hotas av stora skillnader i produktivitet och innovation mellan utlandsägda och inhemska företag. Rumäniens investeringar i forskning och utveckling är de lägsta i unionen (0,5 % av BNP) och de offentliga utgifterna för forskning och utveckling minskade ytterligare från 0,32 % av BNP under 2011 till 0,21 % av BNP under 2017, vilket bromsar all kapacitetsuppbyggnad. Som en följd av detta är kvaliteten på den offentliga vetenskapliga basen fortfarande mycket låg och kopplingen mellan forskning och näringsliv är underutvecklad. Eftersom antalet personer med högre utbildning inom naturvetenskap, teknik, ingenjörsvetenskap och matematik också har minskat ytterligare, utgör kompetensbrist en stor utmaning för den rumänska ekonomins innovativa potential. Digitaliseringen är central för att innovation och konkurrenskraft ska bli bättre i Rumänien. Rumäniens resultat är svaga i många delar av indexet för digital ekonomi och socialpolitik, inklusive digitala offentliga tjänster, digitala färdigheter hos hela befolkningen och digitaliseringen av företag.

                  (21)

                  Rumänien gjorde vissa framsteg med den landsspecifika rekommendationen att stärka prioritetssättningen och beredningen för offentliga investeringsprojekt. Finansministeriet ansvarar för en prioriteringslista över offentliga investeringsprojekt på över 100 miljoner lei (21 miljoner euro) och för övervakningen av att de genomförs, men projekten leds av fackministerierna. Listan över prioriterade projekt omfattar för närvarande 136 projekt, främst på transportområdet. De flesta av dessa prioriterade projekt kan samfinansieras med unionsmedel. Utnyttjandet av unionsmedel begränsas av faktorer som begränsad administrativ kapacitet att bereda, prioritera och genomföra stora investeringsprojekt. Trots att stora infrastrukturprojekt sedan en tid bereds och skickas till Europeiska kommissionen för godkännande saknas fortfarande viktiga projekt, såsom motorvägen Sibiu-Pitești (förbindelse med TEN-T-korridorerna Rhen-Donau och Orienten-Östra Medelhavet), och utbyggnaden fortsätter rent allmänt att släpa efter. Vidare har unionsmedlen hittills utnyttjats för stöd till projekt under den föregående programperioden, medan en rad nya projekt för nuvarande programperiod väntar på att utarbetas.

                  (22)

                  Effektiv offentlig upphandling är avgörande för att viktiga politiska mål ska uppnås i Rumänien, inklusive effektiva offentliga utgifter, modernisering av den offentliga förvaltningen och främjande av innovation samt hållbar tillväxt för alla. Rumänien har gjort begränsade framsteg med att genomföra den landsspecifika rekommendationen att förbättra insynen i offentlig upphandling. Effektiviteten i offentlig upphandling fortsätter att vara ett orosmoln, eftersom det saknas garantier för att vissa åtgärder, särskilt systematisk förhandskontroll, inte rivs upp. I den nationella strategin för offentlig upphandling betonas vikten av att det nationella organet för offentlig upphandling gör en enhetlig förhandskontroll. Återkommande lagstiftningsinitiativ riskerar att underminera målen för strategin. Förutsägbarhet och stabilitet i lagstiftningen om offentlig upphandling är fortfarande stora utmaningar, och den nationella strategin för offentlig upphandling har inte fullföljts.

                  (23)

                  Det politiska beslutsfattandet har blivit allt svårare att förutsäga, vilket inverkar negativt på företagsklimatet. Ett färskt exempel är den undantagsförordning regeringen antog utan något samråd med berörda parter eller någon konsekvensbedömning om en rad långtgående åtgärder som påverkar verksamheten för banksektorn, andra pelarens pensionsfondförvaltare samt energi- och telekommunikationsföretagen. Konsekvensbedömningar av lagstiftning förblir en formalitet. Kvalitet och faktisk användning varierar starkt mellan olika sektorer. Den kvalitetskontroll som finns för konsekvensanalyser av lagstiftningen och för politikutformningen är begränsad. Det finns inget kontinuerligt politiskt övervakningssystem med transparent rapportering och efterhandsutvärderingar. Viktiga lagstiftningsinitiativ meddelas ofta omedelbart före antagandet. Berörda parters medverkan vid utformningen och genomförandet av reformerna är svag, och någon genuin dialog förekommer sällan, trots att de relevanta institutionella strukturerna finns. Tungrodda administrativa förfaranden drabbar särskilt de små och medelstora företagen. Exempelvis lägger byråkratiska förfaranden för att starta företag och lagstiftningskrav för tjänsteleverantörer, inklusive reglerade yrken, hinder i vägen för marknadens fortsatta utveckling. Antagandet av relevant lagstiftning om personaladministration i den offentliga förvaltningen dröjer fortfarande. Långt driven uppdelning av ansvarsområden och resurser gör att det offentliga utbudet av tjänster inte är enhetligt och allmänt tillgängligt, särskilt inte på lokal nivå. Nationella och regionala strategier för olika offentliga tjänster omsätts inte tillräckligt väl i integrerade åtgärder på regional och lokal nivå. Finansieringen av de offentliga tjänsterna är ojämnt fördelad över landet och svarar ofta inte mot de lokala behoven. Behovet av en enhetlig strategi för olika typer av tjänster, luckor i utbudet eller det faktum att nya tjänster behöver utvecklas är faktorer som förbises. De lokala myndigheterna har inte stabila och förutsägbara intäkter. Begränsade ansatser har gjorts till att förbättra balansen mellan decentraliserade ansvarsområden och fördelning av de ekonomiska resurserna så att de lokala myndigheterna kan tillhandahålla tjänster av hög kvalitet. Mer behövs för att öka den administrativa kapaciteten på lokal nivå.

                  (24)

                  Statsägda företag har en nyckelroll i sådana viktiga infrastruktursektorer som energi och järnvägar. Sedan en tid uppvisar de bättre ekonomiska resultat tack vare ett gynnsamt makroekonomiskt klimat. Dock har öppenhet och offentliggörande av ekonomiska och operativa resultat inte förbättrats, och reglerna för företagsstyrning tillämpas fortfarande endast sparsamt. Särskilda exempel på detta är ofta förekommande tillsättning av tillfälliga styrelser, vilket avviker från lagens anda, och ingen användning av lagstadgade tvångsmedel mot företag som inte följer reglerna. Riskerna för att regelverket om statsägda företag försvagas avsevärt har inte minskat. Detta innebär en tillbakagång när det gäller de framsteg som gjorts i fråga om de landsspecifika rekommendationerna från 2015 och 2016. Ett resultat av detta är att grundläggande förutsättningar för effektiv användning av offentliga resurser skadas, och utrymme medges för snedvridande investeringsbeslut. Överföringen av äganderätten till flera av de större statsägda företagen till den nya statliga utvecklings- och investeringsfonden kommer att kräva att man tillämpar kraftfulla regler för företagsstyrning både på fonden och på de företag den förvaltar.

                  (25)

                  Utvecklingen under det gångna året har skapat farhågor avseende rättsstatsprincipen och stärkt farhågorna gällande huruvida Rumäniens tidigare framsteg när det gäller att reformera rättsväsendet och bekämpa korruption på hög nivå är oåterkalleliga och hållbara. Detta är sådant som övervakas med hjälp av samarbets- och kontrollmekanismen. Ändringarna av tre lagar om rättsväsendet har nu trätt i kraft. De innehåller ett antal bestämmelser som försvagar de lagstadgade garantierna för rättsväsendets oberoende. De kommer sannolikt att undergräva både domarnas och åklagarnas dagliga arbete och allmänhetens förtroende för rättsväsendet. Påtryckningar utövas mot rättsliga institutioner och enskilda domare, bl.a. genom att man har inrättat en särskild avdelning för att lagföra brott som domare påstås ha begått. Pågående åtgärder för att ändra strafflagen och straffprocesslagen kan få negativa konsekvenser på ändamålsenligheten i brottsutredningar och brottmål och även kringskära räckvidden för brottsrubriceringen korruption. Ytterligare orosmoln gäller förfarandena för att säga upp och utnämna domare på hög nivå. Aviseringar nyligen tyder på att åtgärder kopplade till reformen av rättsväsendet åter kan komma att övervägas.

                  (26)

                  Inom ramen för samarbets- och kontrollmekanismen fortsätter kommissionen att övervaka reformen av rättsväsendet och kampen mot korruption i Rumänien. Därför omfattas de områdena inte av de landsspecifika rekommendationerna för Rumänien, men de har betydelse för utvecklingen av en positiv socioekonomisk miljö i landet.

                  (27)

                  Programplaneringen för unionsmedel för perioden 2021–2027 kan bidra till att åtgärda en del av de brister som identifierats i rekommendationerna, särskilt inom de områden som anges i bilaga D till 2019 års landsrapport. Rumänien skulle på detta sätt bättre kunna utnyttja dessa medel på de identifierade områdena, med beaktande av regionala skillnader. Att stärka landets administrativa kapacitet att förvalta dessa medel är en viktig faktor för att den här investeringen ska lyckas.

                  (28)

                  Kommissionen har inom ramen för 2019 års europeiska planeringstermin gjort en omfattande analys av Rumäniens ekonomiska politik och redogjort för den i 2019 års landsrapport. Kommissionen har även bedömt konvergensprogrammet för 2019, det nationella reformprogrammet för 2019 samt uppföljningen av de rekommendationer Rumänien har fått tidigare år. Kommissionen har beaktat inte bara programmens relevans för hållbarheten i finanspolitiken och den socioekonomiska politiken i Rumänien utan också att unionens regler och riktlinjer har iakttagits, mot bakgrund av behovet att stärka den övergripande ekonomiska styrningen i unionen genom att framtida nationella beslut fattas med beaktande av synpunkter på unionsnivå.

                  (29)

                  Mot bakgrund av denna bedömning har rådet granskat konvergensprogrammet för 2019 och dess yttrande (12) återspeglas särskilt i rekommendation 1 nedan.

                  (30)

                  Mot bakgrund av kommissionens fördjupade granskning och denna bedömning har rådet granskat det nationella reformprogrammet för 2019 och konvergensprogrammet för 2019. Dess rekommendationer enligt artikel 6 i förordning (EU) nr 1176/2011 återspeglas nedan i rekommendationerna 1, 2, 3 och 5. De finanspolitiska åtgärder som det hänvisas till i rekommendation 1 nedan bidrar bland annat till att hantera obalanser med koppling till konkurrenskraften och utlandsställningen.

            HÄRIGENOM REKOMMENDERAS Rumänien att 2019 och 2020 vidta följande åtgärder:

         1.

            Säkerställa efterlevnad av rådets rekommendation av den 14 juni 2019 för att korrigera den betydande avvikelsen från anpassningsbanan mot det medelfristiga budgetmålet. Säkerställa fullständig tillämpning av det finanspolitiska ramverket. Stärka skattedisciplinen och skatteuppbörden.

         2.

            Slå vakt om finansiell stabilitet och banksektorns stabilitet. Säkerställa det offentliga pensionssystemets hållbarhet och långvarig bärkraft för pensionsfonderna i den andra pelaren.

         3.

            Förbättra utbildningens kvalitet och förmåga att inkludera, särskilt för romer och andra mindre gynnade befolkningsgrupper. Förbättra färdigheter, även digitala, särskilt genom att höja yrkesutbildningens och den högre utbildningens relevans för arbetsmarknaden. Se till att de sociala tjänsternas omfattning och kvalitet förbättras samt fullfölja den inkluderande minimiinkomstreformen. Förbättra dialogen mellan arbetsmarknadens parter. Säkerställa att minimilönen fastställs på grundval av objektiva kriterier, förenliga med sysselsättning och konkurrenskraft. Förbättra tillträde och kostnadseffektivitet för hälso- och sjukvården, även genom växling till öppenvård.

         4.

            Fokusera den investeringsrelaterade ekonomiska politiken på transporter, särskilt när det gäller hållbarhet, koldioxidsnål energi och energieffektivitet, miljöinfrastruktur och innovation, med beaktande av regionala skillnader. Förbättra beredning och prioritering vid stora projekt och påskynda genomförandet. Förbättra effektiviteten vid offentlig upphandling och säkerställa fullständigt och hållbart genomförande av den nationella strategin för offentlig upphandling.

         5.

            Säkerställa att lagförslag inte undergräver rättssäkerheten genom att förbättra kvaliteten och förutsägbarheten i beslutsfattandet, även med hjälp av lämpliga samråd med berörda parter, ändamålsenliga konsekvensbedömningar och stramare förfaranden. Stärka styrningen av statsägda företag.

         Utfärdad i Bryssel den 9 juli 2019.

               På rådets vägnar

            M. LINTILÄ

               Ordförande

         (1)  EGT L 209, 2.8.1997, s. 1.

         (2)  EUT L 306, 23.11.2011, s. 25.

         (3)  EUT C 320, 10.9.2018, s. 98.

         (4)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1303/2013 av den 17 december 2013 om fastställande av gemensamma bestämmelser för Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden, Sammanhållningsfonden, Europeiska jordbruksfonden för landsbygdsutveckling och Europeiska havs- och fiskerifonden, om fastställande av allmänna bestämmelser för Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden, Sammanhållningsfonden och Europeiska havs- och fiskerifonden samt om upphävande av rådets förordning (EG) nr 1083/2006 (EUT L 347, 20.12.2013, s. 320).

         (5)  Det konjunkturrensade saldot exklusive engångsåtgärder och andra tillfälliga åtgärder, omräknat av kommissionen enligt den gemensamt överenskomna metoden.

         (6)  Rådets rekommendation av den 22 juni 2018 för korrigering av den konstaterade betydande avvikelsen från anpassningsbanan för att uppnå det medelfristiga budgetmålet i Rumänien (EUT C 223, 27.6.2018, s. 3).

         (7)  De primära offentliga nettoutgifterna består av de totala offentliga utgifterna exklusive ränteutgifter, utgifter för unionsprogram som motsvaras fullt ut av inkomster från unionsmedel och icke-diskretionära förändringar i utgifterna för arbetslöshetsförmåner. Nationellt finansierade fasta bruttoinvesteringar är utjämnade över en fyraårsperiod. Diskretionära åtgärder på inkomstsidan eller lagstadgade inkomstökningar är inräknade. Engångsåtgärder på såväl inkomst- som utgiftssidan är avräknade.

         (8)  Rådets beslut (EU) 2018/2020 av den 4 december 2018 om fastställande av att Rumänien inte har vidtagit effektiva åtgärder till följd av rådets rekommendation av den 22 juni 2018 (EUT L 323, 19.12.2018, s. 16).

         (9)  Rådets rekommendation av den 4 december 2018 för korrigering av den konstaterade betydande avvikelsen från anpassningsbanan för att uppnå det medelfristiga budgetmålet i Rumänien (EUT C 460, 21.12.2018, s. 1).

         (10)  Rådets beslut (EU) 2019/1002 av den 14 juni 2019 om fastställande av att Rumänien inte har vidtagit effektiva åtgärder till följd av rådets rekommendation av den 4 december 2018 (EUT L 163, 20.6.2019, s. 62).

         (11)  Rådets rekommendation av den 14 juni 2019 för korrigering av den konstaterade betydande avvikelsen från anpassningsbanan för att uppnå det medelfristiga budgetmålet i Rumänien (EUT C 210, 21.6.2019, s. 1).

         (12)  Enligt artikel 9.2 i rådets förordning (EG) nr 1466/97.


title: Rådets rekommendation av den 9 juli 2019 om Sloveniens nationella reformprogram 2019 med avgivande av rådets yttrande om Sloveniens stabilitetsprogram 2019

text:
               5.9.2019

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               C 301/143

      RÅDETS REKOMMENDATION
      av den 9 juli 2019
      om Sloveniens nationella reformprogram 2019 med avgivande av rådets yttrande om Sloveniens stabilitetsprogram 2019
      (2019/C 301/24)
      EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION
      med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 121.2 och 148.4,
      med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken (1), särskilt artikel 5.2,
      med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation,
      med beaktande av Europaparlamentets resolutioner,
      med beaktande av Europeiska rådets slutsatser,
      med beaktande av sysselsättningskommitténs yttrande,
      med beaktande av ekonomiska och finansiella kommitténs yttrande,
      med beaktande av yttrandet från kommittén för socialt skydd,
      med beaktande av yttrandet från kommittén för ekonomisk politik, och
      av följande skäl:

                  (1)

                  Den 21 november 2018 antog kommissionen den årliga tillväxtöversikten, som inledde 2019 års europeiska planeringstermin för samordning av den ekonomiska politiken. I den togs vederbörlig hänsyn till den europeiska pelaren för sociala rättigheter som proklamerades av Europaparlamentet, rådet och kommissionen den 17 november 2017. Prioriteringarna i den årliga tillväxtöversikten godkändes av Europeiska rådet den 21 mars 2019. Den 21 november 2018 antog kommissionen, på grundval av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1176/2011 (2), även rapporten om förvarningsmekanismen, enligt vilken Slovenien inte var en av de medlemsstater som skulle bli föremål för en fördjupad granskning. Samma dag antog kommissionen också en rekommendation till rådets rekommendation om den ekonomiska politiken i euroområdet, som godkändes av Europeiska rådet den 21 mars 2019. Den 9 april 2019 antog rådet rekommendationen om den ekonomiska politiken i euroområdet (3) (nedan kallad rekommendationen för euroområdet 2019), i vilken man fastställer fem rekommendationer för euroområdet (nedan kallade rekommendationerna för euroområdet).

                  (2)

                  Med tanke på de nära inbördes kopplingarna mellan ekonomierna i Ekonomiska och monetära unionen bör Slovenien, i egenskap av medlemsstat som har euron som valuta, säkerställa att rekommendationen för euroområdet 2019, vilken avspeglas i rekommendationerna 1–3, genomförs till fullo och utan onödiga dröjsmål. Åtgärder för att minska regelbördan kommer att göra det lättare att följa den första rekommendationen för euroområdet vad gäller motståndskraftiga produkt- och tjänstemarknader, och åtgärder för att inrikta den investeringsrelaterade ekonomiska politiken på de angivna områdena kommer att göra det lättare att följa den andra rekommendationen för euroområdet vad gäller gynnande av investeringar.

                  (3)

                  Landsrapporten 2019 för Slovenien offentliggjordes den 27 februari 2019. Den innehöll en bedömning av hur väl Slovenien hade lyckats med de landsspecifika rekommendationer som rådet antog den 13 juli 2018 (4), med uppföljningen av tidigare års landsspecifika rekommendationer och med sina nationella Europa 2020-mål.

                  (4)

                  Slovenien lade fram sitt nationella reformprogram för 2019 den 15 april 2019 och sitt stabilitetsprogram för samma år den 26 april 2019. De båda programmen har bedömts samtidigt för att deras inbördes kopplingar ska kunna beaktas.

                  (5)

                  Vid programplaneringen för de europeiska struktur- och investeringsfonderna (nedan kallade ESI-fonder) för perioden 2014–2020 har relevanta landsspecifika rekommendationer beaktats. I enlighet med artikel 23 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1303/2013 (5) får kommissionen begära att en medlemsstat ska se över och föreslå ändringar av sin partnerskapsöverenskommelse och av relevanta program när så krävs för att stödja genomförandet av relevanta rekommendationer från rådet. Kommissionen har, i riktlinjerna för tillämpning av åtgärder som sammanlänkar effektiva ESI-fonder med sund ekonomisk styrning, beskrivit närmare hur den kommer att tillämpa denna bestämmelse.

                  (6)

                  Slovenien omfattas för närvarande av stabilitets- och tillväxtpaktens förebyggande del och av skuldkriteriet. I sitt stabilitetsprogram för 2019 förutspår regeringen att det samlade överskottet kommer att förbättras till 0,9 % av BNP under 2019 för att därefter nå 1,2 % av BNP 2022. På grundval av det omräknade strukturella saldot planeras det medelfristiga budgetmålet – vilket har ändrats från ett strukturellt överskott på 0,25 % av BNP 2019 till ett strukturellt underskott på 0,25 % från 2020 – att uppnås 2021 (6). Enligt stabilitetsprogrammet för 2019 väntas den offentliga skuldkvoten fortsätta att sjunka till 65,4 % av BNP under 2019 och till 54,7 % av BNP under 2022. Det makroekonomiska scenario som ligger till grund för dessa budgetprognoser är gynnsamt.

                  (7)

                  Den 13 juli 2018 rekommenderade rådet Slovenien att säkerställa att den nominella ökningen av de primära offentliga nettoutgifterna (7) inte överstiger 3,1 % 2019, vilket motsvarar en årlig strukturell anpassning på minst 0,65 % av BNP. Enligt kommissionens vårprognos 2019 finns det en risk för en betydande avvikelse från den rekommenderade anpassningen mot det medelfristiga budgetmålet 2019.

                  (8)

                  Under 2020 bör Slovenien uppnå sitt medelfristiga budgetmål. Enligt kommissionens vårprognos för 2019 är detta förenligt med en högsta nominell ökning av de primära offentliga nettoutgifterna på 4,0 %, vilket motsvarar en strukturell anpassning på 0,5 % av BNP. Enligt kommissionens vårprognos 2019 förväntas Slovenien, förutsatt fast politisk kurs, ligga nära det medelfristiga budgetmålet 2020. I nuläget visar bedömningen således på en risk för en viss avvikelse 2020. Även om den beräknade nominella tillväxttakten för de primära offentliga nettoutgifterna för närvarande ser ut att tyda på en risk för en viss avvikelse från kravet under 2020, kan den tyda på en risk för en betydande avvikelse från det kravet under 2019 och 2020 tillsammans. Om det strukturella saldot inte längre förväntas ligga nära det medelfristiga budgetmålet måste den samlade bedömningen i framtiden ta en möjlig avvikelse från kravet med i beräkningen. Enligt prognoserna kommer Slovenien att iaktta reglerna för skuldkriteriet 2019 och 2020. Allmänt sett anser rådet att de nödvändiga åtgärderna bör vidtas under 2019 och att Slovenien måste vara redo att vidta ytterligare åtgärder från och med 2020 om stabilitets- och tillväxtpaktens regler ska följas.

                  (9)

                  Den åldrande befolkningen kommer att anstränga hälso- och sjukvården och den långvariga vården och omsorgen i Slovenien. Finansieringen av hälso- och sjukvården är inte anpassad till att hantera de förväntade kostnadsökningarna från den åldrande befolkningen. Slovenien har hittills inte antagit några övergripande åtgärder för att säkerställa kvalitet, tillgänglighet och hållbara offentliga finanser på lång sikt i den slovenska hälso- och sjukvården. Ett utkast till lag om långvarig vård och omsorg håller på att utarbetas som en del av Sloveniens strategi för aktivt åldrande. Det är dock fortfarande oklart hur de planerade åtgärderna kommer att förbättra kostnadseffektiviteten, tillgängligheten och kvaliteten inom vården, förutom att den offentliga upphandlingen inom hälso- och sjukvården förväntas bli mer kostnadseffektiv genom bättre samordning. Investeringar i strukturer och utrustning inom hälso- och sjukvård och långvarig vård och omsorg kan bidra till att minska det framtida trycket på vårdsystemen.

                  (10)

                  Utmaningarna när det gäller pensionssystemets långsiktiga hållbarhet och tillräcklighet blir allt större eftersom andelen äldre i befolkningen ökar snabbare i Slovenien än i de flesta andra medlemsstater. I det dokument om utgångspunkter för moderniseringen av pensions- och invaliditetsförsäkringen i Republiken Slovenien som antogs 2017 av Ekonomiska och sociala rådet planerade arbetsmarknadens parter och den tidigare regeringen att anta en reform senast 2020, och i det nationella reformprogrammet 2019–2020 nämns möjligheten om en översyn av pensionssystemet för att främja hållbarheten i systemet på medellång och lång sikt och lämpliga nivåer på pensionerna. I programmet ställs också målet upp att förlänga arbetslivet och ge bättre möjligheter att dra nytta av äldre arbetstagares kapacitet, men det anges inte hur och när detta mål ska uppnås. En justering av den lagstadgade pensionsåldern i överensstämmelse med den ökade förväntade livslängden och åtgärder för att uppmuntra till senare pensionering skulle göra systemet mer hållbart. Tillräckliga pensioner utgör fortfarande en utmaning, eftersom vissa pensionstagare fortfarande befinner sig på eller under fattigdomsgränsen. Nästan 70 % av alla egenföretagare i Slovenien väljer att betala socialförsäkringsavgifter på den miniminivå som bara ger dem rätt till miniminivån på ålderspensionen. Pensionernas tillräcklighet kan ökas ytterligare genom att få fler att omfattas av kompletterande pensionssystem och att på lämpligt sätt hantera förändrade yrkesbanor och minska risken för fattigdom bland äldre.

                  (11)

                  Sysselsättningen har fortsatt att stiga och arbetslösheten har minskat ytterligare under 2019. Samtidigt är långtidsarbetslösheten fortfarande högre än före krisen och utgör fortfarande nästan hälften av all arbetslöshet. Det finns fortfarande utmaningar särskilt när det gäller lågutbildade och äldre arbetstagare, eftersom deras sysselsättningsgrad och förvärvsfrekvens är bland de lägsta i unionen. Deras deltagande i vuxenutbildning är mycket lågt. En utvärdering av strategier för att uppmuntra människor till arbete eller utbildning visar att de flesta befintliga programmen fungerar bra. Utgifterna på detta område är begränsade och lågutbildade och äldre arbetslösas deltagande i programmen begränsat. Det är därför särskilt viktigt att investera i effektiva åtgärder för att öka anställbarheten för lågutbildade och äldre arbetstagare, även när det gäller digital kompetens. Ökad sysselsättning bland äldre arbetstagare kommer också att bidra till att minska trycket på pensionssystemet. Den arbetsmarknadsreform som genomfördes 2013 har varit till stor hjälp för vissa utsatta grupper när det gäller att komma in på arbetsmarknaden, men tidsbegränsade anställningsförhållanden är fortfarande ett problem. Andelen människor som är i farozonen för fattigdom eller social utestängning har sjunkit, men ligger fortfarande över unionsgenomsnittet för äldre människor.

                  (12)

                  Det finns tecken på brist på arbetskraft inom allt fler ekonomiska sektorer. Ett glapp mellan den kompetens som ungdomar förvärvar under sin utbildning och den kompetens som efterfrågas av arbetsgivarna verkar bidra till denna brist. Dessa brister, tillsammans med brister i hur ekosystemen för innovation fungerar, står i vägen för industriell omvandling inom de prioriterade områden i strategin för smart specialisering som fastställts i samråd med berörda parter. Det är av avgörande betydelse att framtidens arbetskraft utvecklar digital kompetens om ekonomins behov ska kunna uppfyllas.

                  (13)

                  Vissa åtgärder har antagits eller kommer att antas för att förbättra finansieringsmöjligheterna för företag i Slovenien och för att ge dem alternativ till banklån. Företag i Slovenien är dock fortfarande starkt beroende av banklån och kassaflöde för att täcka sina finansieringsbehov. Tillgången till eget kapital från privata marknader är fortfarande dålig. Riskkapitalet ökar, men från en mycket låg nivå. Värdet på börsen i Ljubljana är lågt och fortsätter att minska. Den begränsade och underutvecklade kapitalmarknaden, kombinerat med ogynnsamma ramvillkor som bland annat mindre företags dåliga finansiella kunskaper, hämmar inflödet av eget kapital och riskkapital till landet. Den begränsade tillgången till aktiemarknaderna utgör ett tillväxthinder för innovativa företag, men också för etablerade företag som skulle kunna dra nytta av en förändring av finansieringen.

                  (14)

                  Företagsverksamheten i Slovenien hålls tillbaka genom landets fortsatt stora regelbörda och administrativa börda. Denna börda anses vara ett centralt problem vid bedrivandet av affärsverksamhet i Slovenien. Den rör saker som tillstånd, rapporteringskrav, skatteförfaranden och ofta långa handelsrättsliga domstolsförfaranden. Svårigheter när det gäller att väcka åtal vid ekonomisk och finansiell brottslighet påverkar också företagsklimatet. Slovenien har tagit fram verktyg för att minska den administrativa bördan, bland annat SPOT-portalen (Slovenska poslovna točka) och ”Single Document”, som är riktade mot att hantera flera av de identifierade bördorna. Många av åtgärderna för att minska bördan har dock inte genomförts än, och effekterna av vissa genomförda åtgärder har inte motsvarat förväntningarna. Slovenien har också genomfört vissa reformer för att liberalisera restriktiva yrkeskrav. Men vissa delar av kommissionens rekommendationer från 2017 har ännu inte behandlats, särskilt vad gäller advokater och fastighetsmäklare.

                  (15)

                  Trots vissa framsteg finns det brister i fråga om konkurrens och insyn i offentlig upphandling i Slovenien, vilket bland annat framgår av den höga andelen avtal som ingåtts genom förhandlade förfaranden (utan inbjudan att lämna förslag). Skyddet mot korruption och otillåten samverkan mellan anbudsgivare, bland annat vid upphandling av lokala förvaltningar och statligt ägda företag, är fortfarande svagt. Oberoende tillsyn av offentlig upphandling saknar tillräckligt rättsliga garantier mot yttre påtryckningar eller inblandning, särskilt när det gäller disciplinära förfaranden och förslaget om att utse ledamöter i den nationella granskningskommissionen. En handlingsplan för att öka professionaliseringen av de som deltar i upphandlingar har införts, men graden av professionalisering är fortfarande låg. Myndigheterna anser att ekonomisk brottslighet och korruption har orsakat mycket skada under de senaste åren, men vissa reformer för att motverka korruption har fortfarande inte genomförts.

                  (16)

                  Trots den delvisa privatiseringen av 75 % minus en av aktierna i Sloveniens största bank, Nova Ljubljanska Banka, är statens inblandning i ekonomin fortfarande hög, bland annat inom finanssektorn. De tidigare offentliggjorda privatiseringsplanerna har genomförts sakta. Fortsatta privatiseringar skulle göra företagen mer bärkraftiga på lång sikt och minska riskerna för de offentliga finanserna och risken för att snedvrida konkurrensen och resursfördelningen. Ytterligare försäljning av aktier i börsnoterade företag skulle också bidra till utvecklingen av den slovenska kapitalmarknaden.

                  (17)

                  Ekosystemet för forskning, utveckling och innovation måste förbättras om det ska kunna bli fullt fungerande, och stödåtgärderna är ofta inte samstämmiga. Begränsat stöd till företagsutbildning och tekniköverföring och i allmänhet svagt samarbete mellan vetenskap och näringsliv står i vägen för bildandet och expansionen av innovativa företag. De flesta små och medelstora företag i Slovenien har låg innovationskapacitet, och andelen innovativa företag i Slovenien håller på att minska och ligger under unionsgenomsnittet. Sloveniens långsamma digitala omvandling begränsar produktivitetstillväxten. Det finns skillnader i innovationsresultaten mellan Sloveniens östra och västra regioner, vilket hindrar samarbete och nätverkande. Sloveniens framsteg mot att uppnå 2020 års utgiftsmål för forskning och utveckling har vänt, samtidigt som ökade investeringar i forskning, utveckling och innovation skulle stärka landets tillväxtpotential. Slovenien har en låg andel internationella studenter på alla nivåer inom eftergymnasial utbildning, särskilt på doktorandnivå, samtidigt som den internationella rörligheten för forskare och rörligheten mellan den akademiska världen och industrin fortfarande är begränsad.

                  (18)

                  Slovenien har för perioden fram till 2030 fastställt mål i fråga om energiinfrastruktur, energieffektivitet och förnybara energikällor i sitt utkast till nationell energi- och klimatplan, vilka kommer att kräva lämpliga investeringar. Sloveniens ekonomi är mer koldioxidintensiv än unionsgenomsnittet, och andelen förnybar energi av den totala energiproduktionen stagnerar. Utvecklingen av andra förnybara energikällor än trä och vattenkraft är särskilt långsam. Sloveniens industri-, tjänste- och bostadssektor står för en högre andel av den totala slutliga energiförbrukningen än unionsgenomsnittet. Dessutom är den befintliga energilagringskapaciteten underutvecklad och kan inte tillgodose de behov som uppstår till följd av den icke-integrerade lokala produktionen av förnybara energikällor.

                  (19)

                  Transporter har blivit den största källan till koldioxidutsläpp; andelen totala utsläpp från denna sektor ligger över unionsgenomsnittet. Sloveniens stora beroende av vägtransporter skapar problem med en hög energi- och koldioxidintensitet samt luftföroreningar och trafikolyckor. Det finns stort utrymme för förbättringar inom järnvägsinfrastruktur och i fråga om koldioxidsnål energi och hållbara transporter i allmänhet, vilket skulle kunna bidra till att minska dessa negativa effekter. Det finns fortfarande stora behov av investeringar på naturresursområdet för att en mer hållbar utvecklingsmodell ska kunna säkerställas. Sloveniens ekonomi är beroende av miljön, som håller på att försämras. Ett starkt beroende av importerade råvaror i kombination med en låg återvinningsgrad hindrar övergången till en cirkulär ekonomi. Avloppssystemen i tätbebyggelse, bland annat infrastrukturen för uppsamling och rening, uppfyller inte unionens krav fullt ut. Betydande delar av Sloveniens ekonomi är sårbara för naturkatastrofer, i synnerhet översvämningar.

                  (20)

                  Programplaneringen för unionsmedel för perioden 2021–2027 kan bidra till att åtgärda en del av de brister som identifierats i rekommendationerna, särskilt inom de områden som anges i bilaga D till 2019 års landsrapport. Slovenien skulle på detta sätt bättre kunna utnyttja dessa medel på de identifierade områdena, med beaktande av regionala skillnader. Att stärka landets administrativa kapacitet att förvalta dessa medel är en viktig faktor för att den här investeringen ska lyckas.

                  (21)

                  Kommissionen har inom ramen för 2019 års europeiska planeringstermin gjort en omfattande analys av Sloveniens ekonomiska politik och redogjort för den i 2019 års landsrapport. Kommissionen har även bedömt stabilitetsprogrammet för 2019, det nationella reformprogrammet för 2019 samt uppföljningen av de rekommendationer Slovenien har fått tidigare år. Kommissionen har inte bara beaktat programmens relevans för hållbarheten i finanspolitiken och den socioekonomiska politiken i Slovenien, utan också att unionens regler och riktlinjer har iakttagits. Detta har sin grund i behovet att stärka den övergripande ekonomiska styrningen i unionen genom att framtida nationella beslut fattas med beaktande av synpunkter på unionsnivå.

                  (22)

                  Mot bakgrund av denna bedömning har rådet granskat stabilitetsprogrammet för 2019 och dess yttrande (8) återspeglas nedan, särskilt i rekommendation 1.

            HÄRIGENOM REKOMMENDERAS Slovenien att 2019 och 2020 vidta följande åtgärder:

         1.

            Uppnå det medelfristiga budgetmålet under 2020. Anta och genomföra reformer inom hälso- och sjukvården och långtidsvården som tillförsäkrar kvalitet, tillgänglighet och hållbara offentliga finanser på lång sikt. Säkerställa pensionssystemets hållbarhet och tillräcklighet på lång sikt, inklusive genom en justering av den lagstadgade pensionsåldern, en begränsning av förtida pensionsuttag och andra former av tidigt utträde från arbetsmarknaden. Öka anställbarheten för lågutbildade och äldre arbetstagare genom att förbättra relevansen för arbetsmarknaden när det gäller utbildning, livslångt lärande och aktiveringsåtgärder, bland annat genom högre digital kompetens.

         2.

            Stödja utvecklingen av aktiemarknader. Förbättra företagsklimatet genom att minska regleringshinder och den administrativa bördan. Öka konkurrensen, professionaliseringen och den oberoende tillsynen inom offentlig upphandling. Genomföra privatiseringar i enlighet med befintliga planer.

         3.

            Inrikta den investeringsrelaterade ekonomiska politiken på forskning och innovation, en övergång till koldioxidsnål energi, hållbara transporter, särskilt när det gäller järnvägar, samt miljöinfrastruktur, med beaktande av regionala skillnader.

         Utfärdad i Bryssel den 9 juli 2019.

               På rådets vägnar

            M. LINTILÄ

               Ordförande

         (1)  EGT L 209, 2.8.1997, s. 1.

         (2)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1176/2011 av den 16 november 2011 om förebyggande och korrigering av makroekonomiska obalanser (EUT L 306, 23.11.2011, s. 25).

         (3)  EUT C 136, 12.4.2019, s. 1.

         (4)  EUT C 320, 10.9.2018, s. 103.

         (5)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1303/2013 av den 17 december 2013 om fastställande av gemensamma bestämmelser för Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden, Sammanhållningsfonden, Europeiska jordbruksfonden för landsbygdsutveckling och Europeiska havs- och fiskerifonden, om fastställande av allmänna bestämmelser för Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden, Sammanhållningsfonden och Europeiska havs- och fiskerifonden samt om upphävande av rådets förordning (EG) nr 1083/2006 (EUT L 347, 20.12.2013, s. 320).

         (6)  Det konjunkturrensade saldot exklusive engångsåtgärder och andra tillfälliga åtgärder, omräknat av kommissionen enligt den gemensamt överenskomna metoden.

         (7)  De primära offentliga nettoutgifterna består av de totala offentliga utgifterna exklusive ränteutgifter, utgifter för unionsprogram som motsvaras fullt ut av inkomster från unionsmedel och icke-diskretionära förändringar i utgifterna för arbetslöshetsförmåner. Nationellt finansierade fasta bruttoinvesteringar är utjämnade över en fyraårsperiod. Diskretionära åtgärder på inkomstsidan eller lagstadgade inkomstökningar är inräknade. Engångsåtgärder på såväl inkomst- som utgiftssidan är avräknade.

         (8)  I enlighet med artikel 5.2 i förordning (EG) nr 1466/97.