				|

		52012DC0321

			Rekommendation till RÅDETS REKOMMENDATION om Maltas nationella reformprogram för 2012 och rådets yttrande om Maltas stabilitetsprogram för 2012-2015 /* COM/2012/0321 final */

			   	Rekommendation till
RÅDETS REKOMMENDATION
om Maltas nationella reformprogram för 2012
och rådets yttrande om Maltas stabilitetsprogram för 2012-2015
EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens
funktionssätt, särskilt artikel 121.2 och 148.4,
med beaktande av rådets förordning (EG) nr
1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga
finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken[1],
särskilt artikel 5.2,
med beaktande av Europeiska kommissionens
rekommendation[2],
med beaktande av Europaparlamentets
resolutioner[3],
med beaktande av Europeiska rådets slutsatser,
med beaktande av sysselsättningskommitténs
yttrande,
efter samråd med ekonomiska och finansiella
kommittén, och
av följande skäl:
(1)       Den 26 mars 2010 antog
Europeiska rådet Europeiska kommissionens förslag till ny strategi för
sysselsättning och tillväxt – Europa 2020. Strategin bygger på en förstärkt
samordning av den ekonomiska politiken med inriktning på ett antal
nyckelområden där åtgärder måste vidtas för att öka Europas potential för
hållbar tillväxt och konkurrenskraft.
(2)       Rådet antog den 13 juli 2010
en rekommendation om de allmänna riktlinjerna för medlemsstaternas och unionens
ekonomiska politik (2010–2014) och den 21 oktober 2010 ett beslut om riktlinjer
för medlemsstaternas sysselsättningspolitik[4], vilka
tillsammans utgör de så kallade integrerade riktlinjerna. Medlemsstaterna
uppmanades att beakta de integrerade riktlinjerna i sin nationella ekonomiska
politik och sysselsättningspolitik.
(3)       Den 12 juli 2011 antog rådet
en rekommendation om Maltas nationella reformprogram för 2011 och avgav ett
yttrande om Maltas uppdaterade stabilitetsprogram för 2011–2014.
(4)       Kommissionen antog den 23
november 2011 den andra årliga tillväxtöversikten, vilket inledde den andra
europeiska planeringsterminen med integrerad politisk förhandssamordning
förankrad i Europa 2020-strategin. Den 14 februari 2012 antog kommissionen, på
grundval av förordning (EU) nr 1176/2011, Rapporten om
varningsmekanismen[5], i vilken Malta inte
finns med bland de medlemsstater för vilka en närmare granskning skulle göras.
(5)       Den 2 mars 2012 godkände
Europeiska rådet prioriteringarna för säkerställande av finansiell stabilitet,
konsolidering av de offentliga finanserna och tillväxtfrämjande åtgärder. Det
betonade behovet av att eftersträva differentierad och tillväxtfrämjande
finanspolitisk konsolidering, återställa normala lånevillkor i ekonomin, främja
tillväxt och konkurrenskraft, ta itu med arbetslösheten och krisens sociala
följdverkningar samt modernisera den offentliga förvaltningen.
(6)       Den 2 mars 2012 uppmanade
Europeiska rådet också de medlemsstater som deltar i europluspakten att i tid
lägga fram sina åtaganden så att de kan tas med i medlemsstaternas stabilitets-
eller konvergensprogram och nationella reformprogram.
(7)       Den 30 april 2012 lade Malta
fram sitt konvergensprogram för perioden 2012–2015, och den 23 april 2012 sitt
nationella reformprogram för 2012. Av hänsyn till deras inbördes samband har de
båda programmen bedömts samtidigt.
(8)       Baserat på en bedömning av
stabilitetsprogrammet för 2012 enligt rådets förordning (EG) 1466/97 anser
rådet att det makroekonomiska scenario som ligger till grund för beräkningarna
av de offentliga finanserna i stabilitetsprogrammet är optimistiskt, särskilt
för de senare åren av stabilitetsprogramperioden, om man jämför med den
potentiella tillväxt som kommissionen uppskattat. Målet för den budgetstrategi
som anges i programmet är att stegvis minska underskottet, till 0,3 % av
BNP 2015, efter den planerade korrigeringen av det alltför stora underskottet
2011. I programmet bekräftas det tidigare målet för de offentliga finanserna på
medellång sikt, nämligen att uppnå en balans i strukturella termer, något som
ska uppnås utanför programperioden. Det medellångsiktiga målet avspeglar kraven
i stabilitets- och tillväxtpakten. Det finns risk för att underskottet kan vara
större än vad som eftersträvas, till följd av i) lägre intäkter med tanke på
det svagt optimistiska makroekonomiska scenariot, ii) eventuella överskridanden
i de löpande primära utgifterna, och iii) den pågående omstruktureringen av det
nationella flygbolaget (Air Malta) och energiproducentens (Enemalta) ekonomiska
situation. Utgående från det (omräknade) strukturella saldot[6]
förväntas den årliga utvecklingen mot målet för de offentliga finanserna på
medellång sikt att vara i linje med riktmärket 0,5 % av BNP enligt
stabilitets- och tillväxtpakten. Utgående från de engångsåtgärder som
kommissionen identifierade i budgetmålen skulle de genomsnittliga framstegen
mot målet för de offentliga finanserna på medellång sikt vara något högre
(¾ % av BNP) men mycket ojämnt fördelat, utan några framsteg alls under
2012, följt av en ansträngning på 1¼ % 2013. Enligt uppgifterna i
programmet skulle tillväxten för den offentliga sektorns utgifter, med
beaktande av diskretionära åtgärder på inkomstsidan, vara i linje med
utgiftsriktmärket i stabilitets- och tillväxtpakten under hela programperioden.
Riskerna för budgetmålen tyder emellertid på att den genomsnittliga
anpassningen till målet för de offentliga finanserna på medellång sikt kan bli
långsammare än vad som är lämpligt. Efter en topp på 72 % av BNP 2011
förväntas den offentliga sektorns bruttoskuldkvot att börja minska under
programperioden och nå ned till 65,3 % 2015 (fortfarande över
referensvärdet 60 % av BNP). Enligt planerna i programmet gör Malta
tillräckliga framsteg mot uppfyllandet av riktmärket för skuldminskning i
stabilitets- och tillväxtpakten till slutet av övergångsperioden (2015), men
denna bedömning omfattas av risker, eftersom skuldkvoten kan visa sig vara
högre än planerat med tanke på möjligheten av högre underskott och
stock-/flödesjusteringar. Maltas finanspolitiska ramar på medellång sikt är
fortfarande inte bindande, vilket innebär att den finanspolitiska planeringen
har en relativt kort horisont. I programmet anges det att Malta överväger
reformer av det årliga budgetförfarandet, med nya tidsramar, och med en
finanspolitisk bestämmelse som förankras i konstitutionen och inbegriper
mekanismer för övervakning och korrigering, i linje med den senaste tidens
ändringar av euroområdets ekonomiska styrning.
(9)       Malta förblir ett högriskland
i fråga om den långsiktiga hållbarheten hos dess offentliga finanser, med en
förutsedd långsiktig ökning av de åldersrelaterade utgifterna som ligger mycket
över EU-genomsnittet. Sysselsättningen är mycket låg för äldre arbetstagare,
inbegripet äldre kvinnor. Pensionsåldern är relativt låg. Tillämpningen av
system för förtidspensionering gör problemet värre. En oberoende arbetsgrupp
för pensionsfrågor lade 2010 fram förslag till en ytterligare pensionsreform,
med en koppling mellan pensionsavgångar och livsförväntning, och med
ytterligare pelare i pensionssystemet. Detta har varit föremål för samråd med
berörda parter, men regeringen har ännu inte lagt fram sin ståndpunkt. I det
nationella reformprogrammet föreslås inte heller någon omfattande strategi för
aktivt åldrande. Maltas insatser för att bekämpa svartarbete har noterats, men
svartarbete är en annan faktor som kan ifrågasätta de offentliga finansernas
hållbarhet.
(10)     Omstruktureringen av Maltas
ekonomi har lett till att efterfrågan och tillgång på kunskap hamnat i obalans,
vilket förvärras av att endast få går vidare till tertiär utbildning och
andelen personer som lämnar skolan för tidigt är hög. Insatser för att
förbättra kopplingen mellan utbildningssystemet och arbetsmarknaden måste
fortsättas om man vill uppnå permanenta resultat.
(11)     Malta förväntas lägga fram en
strategi för att åtgärda de tidiga skolavgångarna till slutet av 2012. Dessutom
saknas det heltäckande system för att samla in och analysera uppgifter om detta
fenomen.
(12)     Kvinnors och äldre personers
deltagande i arbetsmarknaden är fortfarande lågt på Malta. Malta anstränger sig
för att få in kvinnor på arbetsmarknaden igen. Klyftan mellan mäns och kvinnors
deltagande i arbetskraften och följderna av föräldraskap drabbar emellertid
kvinnorna särskilt hårt till följd av bristen på överkomlig barnomsorg och
tillgängliga aktiviteter efter skolan, kombinerat med ett för långsamt
införande av familjevänliga åtgärder som flextid och distansarbete.
(13)     Malta är fortfarande en av få
EU-medlemsstater med ett allmänt system för löneindexering. Vissa faktorer i
systemet kan potentiellt sett lindra dess effekter, men det medför risk för
löne- och prisspiraler eftersom importpriser inte utesluts från indexering och
kan inverka negativt på konkurrenskraften, särskilt inom arbetsintensiva
sektorer. Myndigheterna har inlett ett
översynsförfarande, men resultaten är ännu inte tillgängliga, och debatten om
konkreta reformförslag har ännu inte inletts.
(14)     Maltas energitillgång är
fortfarande nästan uteslutande beroende av importerad olja, medan bidraget till
förnybara energikällor förblir marginell. Höga eltaxor kan inverka menligt på
små och medelstora företags konkurrenskraft. Om man åtgärdar brister i
energieffektiviteten skulle detta kunna medföra den dubbla fördelen att
konkurrenskraften ökade samtidigt som energi- och klimatmålen uppnåddes. På
detta område har en rad initiativ vidtagits; bland annat har elproduktion med
solceller främjats, vindkraftparker utvecklats och en elförbindelse till
Sicilien byggts. Användningen av bränsleeffektiva fordon främjas också. Det är
emellertid för tidigt att avgöra vilka eventuella effekter dessa initiativ får,
så deras genomförande bör övervakas noga.
(15)     Maltas banksystem är mycket
stort i förhållande till ekonomins storlek, med sammanlagda tillgångar kring
800 % av BNP. Sektorns omfång innebär att störningar av den finansiella
stabiliteten skulle kunna på oproportionella följder för den inhemska ekonomin.
Den globala konjunkturnedgången har lett till en ökning av problematiska lån,
som emellertid inte har åtföljts av ökad avsättning. En särskilt sårbar punkt
är den exponerade fastighetsmarknaden, som står för över hälften av alla lån
till inhemska invånare, inte minst som det inte går att utesluta en fortsatt
korrigering nedåt av fastighetspriser, medan det i dag kan finnas ett överskott
av bostäder.
(16)     Malta har gjort ett antal
åtaganden inom europluspakten. Dessa åtaganden, och genomförandet av åtagandena
från 2011, avser att främja sysselsättningen, förbättra konkurrenskraften,
främja sysselsättningen och öka de offentliga finansernas hållbarhet.
Kommissionen har utvärderat genomförandet av åtagandena inom europluspakten.
Resultaten av denna utvärdering har beaktats i rekommendationerna.
(17)     Inom ramen för den europeiska
terminen har kommissionen genomfört en heltäckande analys av Maltas ekonomiska
politik. Den har bedömt stabilitetsprogrammet och det nationella
reformprogrammet för 2012. Den har beaktat inte bara programmens relevans för
en hållbar finanspolitik och socioekonomisk politik på Malta, utan även i
vilken utsträckning EU:s regler och riktlinjer har iakttagits, mot bakgrund av
behovet att stärka den övergripande ekonomiska styrningen i EU genom att
framtida nationella beslut fattas med beaktande av synpunkter på EU-nivå.
Kommissionens rekommendationer inom ramen för den europeiska planeringsterminen
återspeglas i rekommendationerna 1–6 nedan.
(18)     Mot bakgrund av denna
bedömning har rådet granskat 2012 års konvergensprogram och dess yttrande[7]
återspeglas i synnerhet i rekommendation 1 nedan.
HÄRIGENOM REKOMMENDERAS Malta att vidta
följande åtgärder under perioden 2012-2013:
1.           Under 2012 förstärka den
finanspolitiska strategin med ytterligare kompletterande åtgärder för att
garantera en adekvat utveckling mot uppnåendet av målet för de offentliga
finanserna på medellång sikt och hålla underskottet under 3 % av BNP utan att
ta till engångsåtgärder. Fortsätta den finanspolitiska konsolideringen i
tillräcklig takt därefter, för att göra tillräckliga framsteg på vägen mot
målet för de offentliga finanserna på medellång sikt, som att uppfylla
riktmärket för utgifter, och sträva efter överensstämmelse med riktmärket för
skuldminskning genom att specificera konkreta åtgärder för att backa upp
underskottsmålen från och med 2013 och samtidigt vara beredd att vidta
ytterligare åtgärder om budgeten överskrids. Senast till slutet av 2012 införa
bindande, regelbaserade fleråriga finanspolitiska ramar. Förbättra uppfyllelsen
av skattskyldigheten och bekämpa skatteflykt, samt minska incitamenten för
skuldsättning i företagsbeskattningen.
2.           Ofördröjligen vidta åtgärder
för att garantera pensionssystemets hållbarhet på lång sikt, genom att bland
annat 1) kraftigt påskynda den stegvisa ökningen av pensionsåldern jämfört med
gällande lagstiftning, ii) tydligt koppla den lagstadgade pensionsåldern till
livsförväntningarna och ii) vidta åtgärder för att främja privat
pensionssparande. Vidta åtgärder för att öka äldre arbetstagares deltagande i
arbetsmarknaden och göra det mindre attraktivt att utnyttja system för
förtidspension.
3.           Vidta åtgärder för att minska
den höga andelen för tidiga skolavgångar. Fortsätta strategiska insatser i
utbildningssystemet för att anpassa utbildningarna till de kunskapsbehov som
finns på arbetsmarknaden. Öka tillhandahållandet av barnomsorg och möjligheter
att sysselsätta barnen utanför skoltiden och göra dessa överkomliga i syfte att
minska klyftan mellan mäns och kvinnors deltagande i arbetsmarknaden och
samtidigt minska effekterna av föräldraskap på kvinnors sysselsättning.
4.           Vidta de nödvändiga extra
åtgärder som krävs för att i samråd med arbetsmarknadens parter och i enlighet
med nationell praxis reformera löneförhandlingssystemet och löneindexeringen så
att dessa bättre speglar utvecklingen av arbetsproduktiviteten och minskar
importprisernas inverkan på indexeringen.
5.           Öka insatserna för att främja
energieffektivitet och öka andelen energi från förnybara källor i syfte att
minska Maltas beroende av importerad olja; detta bör ske genom att man noga övervakar
de befintliga stimulansmekanismerna och prioriterar ytterligare utveckling av
infrastruktur, bland annat slutförandet av elförbindelsen till Sicilien.
6.           Vidta åtgärder för att minska
de potentiella riskerna till följd av den exponerade fastighetsmarknaden, i
syfte att stärka banksektorn. Vidta åtgärder för att ytterligare öka reserverna
för kreditförluster.
Utfärdad i Bryssel den
                                                                       På
rådets vägnar
                                                                       Ordförande
[1]               EGT L 209, 2.8.1997, s. 1.
[2]               COM(2012) 321 final.
[3]               P7_TA(2012)0048 och P7_TA(2012)0047.
[4]               Rådets beslut 2012/238/EU av den 26 april 2012.
[5]               KOM(2012) 68 slutlig.
[6]               Cykliskt anpassat balanserat
nettovärde av engångsåtgärder och tillfälliga åtgärder, omberäknat av
kommissionen på grundval av de uppgifter som tillhandahålls i programmet och
med hjälp av den gemensamt överenskomna metoden.
[7]               Artikel 5.2 i rådets förordning (EG) nr 1466/97.


Avis juridique important

|

32003H0180

Rådets rekommendation av den 7 mars 2003 om beviljande av ansvarsfrihet för kommissionen för genomförandet av operationerna inom Europeiska utvecklingsfonden (1995) (åttonde EUF) för räkenskapsåret 2001

Europeiska unionens officiella tidning nr L 071 , 15/03/2003 s. 0016 - 0016

Rådets rekommendationav den 7 mars 2003om beviljande av ansvarsfrihet för kommissionen för genomförandet av operationerna inom Europeiska utvecklingsfonden (1995) (åttonde EUF) för räkenskapsåret 2001(2003/180/EG)EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR UTFÄRDAT DENNA REKOMMENDATIONmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,med beaktande av fjärde AVS-EG-konventionen, som undertecknades i Lomé den 15 december 1989 och ändrades genom det i Mauritius den 4 november 1995 undertecknade avtalet,med beaktande av rådets beslut 91/482/EEG av den 25 juli 1991 om associering av de utomeuropeiska länderna och territorierna med Europeiska ekonomiska gemenskapen(1), såsom det reviderats efter halva giltighetstiden genom beslut 97/803/EG(2),med beaktande av det i Bryssel den 20 december 1995 undertecknade interna avtalet om finansiering och administration av gemenskapens stöd(3), särskilt artikel 33.3 i detta,med beaktande av budgetförordningen av den 16 juni 1998, tillämplig på åttonde Europeiska utvecklingsfonden(4), särskilt artiklarna 69-74 i denna,med beaktande av rådets granskning av räkenskaperna och balansräkningen för Europeiska utvecklingsfondens (1995) (åttonde EUF) operationer till och med den 31 december 2001, samt revisionsrättens redogörelse för räkenskapsåret 2001, tillsammans med kommissionens svar(5), ochav följande skäl:(1) I enlighet med artikel 3.33 i det interna avtalet skall kommissionen beviljas ansvarsfrihet för förvaltningen av Europeiska utvecklingsfonden (1995) (åttonde EUF) av Europaparlamentet på rådets rekommendation.(2) Kommissionens genomförande av Europeiska utvecklingsfondens operationer (1995) (åttonde EUF) under räkenskapsåret 2001 har i sin helhet varit tillfredsställande.HÄRIGENOM REKOMMENDERAS att Europaparlamentet beviljar kommissionen ansvarsfrihet för genomförandet av Europeiska utvecklingsfondens operationer (1995) (åttonde EUF) för räkenskapsåret 2001.Utfärdad i Bryssel den 7 mars 2003.På rådets vägnarN. ChristodoulakisOrdförande(1) EGT L 263, 19.9.1991, s. 1.(2) EGT L 329, 29.11.1997, s. 50.(3) EGT L 156, 29.5.1998, s. 108 och rättelse i EGT L 173, 18.6.1998, s. 54.(4) EGT L 191, 7.7.1998, s. 53.(5) EGT C 295, 28.11.2002, s. 289.


Avis juridique important

|

31996H0199

96/199/EG: Kommissionens rekommendation av den 1 mars 1996 om ett samordnat inspektionsprogram under 1996 för att säkerställa att de fastställda gränsvärdena för bekämpningsmedelsrester i och på produkter av vegetabiliskt ursprung inklusive frukt och grönsaker följs

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 064 , 14/03/1996 s. 0018 - 0026

KOMMISSIONENS REKOMMENDATION av den 1 mars 1996 om ett samordnat inspektionsprogram under 1996 för att säkerställa att de fastställda gränsvärdena för bekämpningsmedelsrester i och på produkter av vegetabiliskt ursprung inklusive frukt och grönsaker följs (96/199/EG) EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION UTFÄRDAR DENNA REKOMMENDATIONmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,med beaktande av rådets direktiv 90/642/EEG av den 27 november 1990 om fastställande av gränsvärden för bekämpningsmedelsrester i och på produkter av vegetabiliskt ursprung inklusive frukt och grönsaker (1), senast ändrat genom direktiv 95/61/EG (2), särskilt artikel 4.3 i detta,efter samråd med Ständiga kommittén för växtskydd, ochmed beaktande av följande:I artikel 4.2 i direktiv 90/642/EEG föreskrivs att medlemsstaterna före den 1 augusti 1995 skall sända all nödvändig information till kommissionen om genomförandet under 1994 av sina nationella inspektionsprogram för att säkerställa att de fastställda gränsvärdena för bekämpningsmedelsrester som anges i bilaga II till det direktivet följs. Det har dock inte varit möjligt för alla medlemsstater att formellt framlägga sin nationella rapport före det datumet.I artikel 4.1 i direktiv 90/642/EEG föreskrivs att medlemsstaterna skall utarbeta framåtsyftande program om utformning och tider för de inspektioner som under en viss period skall utföras för att säkerställa att listan med fastställda gränsvärden för bekämpningsmedel följs. I kommissionens rekommendation 95/156/EG av den 8 mars 1995 om ett samordnat inspektionsprogram under 1995 för att säkerställa att de fastställda gränsvärdena för bekämpningsmedelsrester i och på produkter av vegetabiliskt ursprung inklusive frukt och grönsaker (3) följs, rekommenderas att medlemsstaterna före den 1 september 1995 tillställer kommissionen planerna för nationell övervakning under 1996. Det har dock inte varit möjligt för alla medlemsstater att formellt framlägga sina planer för nationell övervakning före det datumet.Bilaga II till direktiv 90/642/EEG har kompletterats med listor på gränsvärden för rester av vissa bekämpningsmedel genom rådets direktiv 93/58/EEG (4), rådets direktiv 94/30/EG (5) och genom rådets direktiv 95/38/EG (6) som skall genomföras av medlemsstaterna senast den 1 juli 1996 och har ändrats genom rådets direktiv 95/61/EG, som skall genomföras av medlemsstaterna senast den 31 oktober 1996. De harmoniserade gränsvärden för bekämpningsmedelsrester som fastställts i bilaga II bör därför bli föremål för de nationella och samordnade inspektionsprogrammen under 1996.Kommissionen har inte fått tillräckliga uppgifter för att helt kunna överblicka medlemsstaternas åtgärder för övervakning av bekämpningsmedelsrester under 1994 eller för att kunna göra en sammanställd utvärdering av medlemsstaternas planer för övervakning under 1996. Emellertid finns tillräcklig information tillgänglig för att samordna ett program för specifika kombinationer av bekämpningsmedel och produkter på gemenskapsnivå. Undersökningen av ett system för statistisk beräkning av antalet prov som skall tas i den särskilda samordnade aktionen är ännu inte klar.Det är fortfarande nödvändigt att rekommendera allmänna grundläggande åtgärder för inspektioner av bekämpningsmedelsrester som medlemsstaterna skall företa under 1996 för att säkerställa att de fastställda gränsvärdena för bekämpningsmedelsrester följs och för att bidra till fullbordandet och genomförandet av den inre marknaden.Det är viktigt att medlemsstaterna gör information om aktuella nationella kvalitetssäkrande åtgärder som tillämpas på insamling och analys av nivåer av bekämpningsmedelsrester tillgänglig som grund för fortsatta diskussioner.För utarbetandet av kommande rekommendationer skulle det också vara till hjälp för kommissionen om medlemsstaterna i förväg informerade den om sina framåtsyftande program för 1997 för övervakning av gränsvärden för bekämpningsmedelsrester enligt direktiv 90/642/EEG.Information om resultaten av övervakningsprogrammen och närmare uppgifter om planerade nationella övervakningsprogram lämpar sig särskilt väl för elektronisk/datoriserad behandling, lagring och sändning. Kommissionen har utarbetat formulär som levereras till medlemsstaterna i diskettform. Medlemsstaterna bör därför kunna sända in sina rapporter för 1995 och sina planerade nationella program för 1997 till kommissionen i standardformatet. Det bör dock påpekas att möjligheterna till elektronisk/datoriserad behandling, lagring och sändning av data fortfarande undersöks av medlemsstaterna och kommissionen.De inspektioner och stickprovskontroller som medlemsstaterna skall företa för att säkerställa att listan med fastställda gränsvärden för bekämpningsmedelsrester som avses i artikel 1.1 i direktiv 90/642/EEG följs, bör genomföras i enlighet med vad som föreskrivs i kommissionens direktiv 79/700/EEG av den 24 juli 1979 om fastställande av gemenskapens provtagningsmetoder för den offentliga kontrollen av bekämpningsmedelsrester i och på frukt och grönsaker (7), rådets direktiv 85/591/EEG av den 20 december 1985 om införande av gemenskapens provtagnings- och analysmetoder vid kontroll av livsmedel för mänsklig konsumtion (8) inom gemenskapen samt rådets direktiv 89/397/EEG av den 14 juni 1989 om offentlig kontroll av livsmedel (9) och rådets direktiv 93/99/EEG av den 29 oktober 1993 om ytterligare åtgärder för offentlig kontroll av livsmedel (10).HÄRIGENOM REKOMMENDERAS MEDLEMSSTATERNA.1. att prioritera målsättningen att övervaka en avsevärd del av de produktgrupper som förtecknas i bilaga I till direktiv 90/642/EEG,2. att prioritera målsättningen att regelbundet under 1996, eller under produktens försäljningssäsong, ta ett minimalt antal prover som är representativa för produktionen, konsumtionen och importen till gemenskapen av varje produkt, varvid ursprunget och handels- eller saluföringsledet klart skall framgå,3. att prioritera målsättningen att, under beaktande av analysmetoderna, genomföra analyser för att spåra rester av så många som möjligt av de bekämpningsmedel som förtecknas i bilaga II till direktiv 90/642/EEG,4. att prioritera målsättningen att i informationssyfte upprätta en allmän rapport om den aktuella tillämpningen av de kvalitetssäkrande åtgärder som tillämpas på provtagning och analys av bekämpningsmedelsrester samtidigt som den rapport som avses i punkt 6 i rekommendationen,5. att som särskild uppgift under 1996 ta prover och analysera de kombinationer av produkter och bekämpningsmedelsrester som anges i bilaga I, i ett antal som på grundval av målantalet 30 för varje produkt i lämplig mån speglar medlemsstatens, gemenskapens och tredje lands marknadsandelar av medlemsstatens marknad samt rapportera resultaten, med angivande av de analysmetoder och kvalitetssäkrande åtgärder som tillämpats, om möjligt före den 1 juli 1997, men senast den 1 augusti 1997,6. att om möjligt före den 1 juli 1996, men senast den 1 augusti 1996 tillställa kommissionen all den information som krävs enligt artikel 4.2 i direktiv 90/642/EEG och särskilt redovisa resultaten av övervakningsverksamheten under 1995 angående de bekämpningsmedel som är förtecknade i bilaga II till direktiv 90/642/EEG, och då i möjligaste mån använda den förlaga till rapportformulär som finns i bilaga II till denna rekommendation (om möjligt i elektronisk/datoriserad form), och7. att senast den 1 september 1996 tillställa kommissionen sina planer för nationell övervakning för 1997, och då i möjligaste mån använda den blankettförlaga som finns i bilaga III (om möjligt i elektronisk/datoriserad form).Utfärdad i Bryssel den 1 mars 1996.På kommissionens vägnarFranz FISCHLERLedamot av kommissionen(1) EGT nr L 350, 14.12.1990, s. 71.(2) EGT nr L 292, 7.12.1995, s. 27.(3) EGT nr L 103, 6.5.1995, s. 38.(4) EGT nr L 211, 23.8.1993, s. 6.(5) EGT nr L 189, 23.7.1994, s. 70.(6) EGT nr L 197, 22.8.1995, s. 14.(7) EGT nr L 207, 15.8.1979, s. 26.(8) EGT nr L 372, 31.12.1985, s. 50.(9) EGT nr L 186, 30.6.1989, s. 23.(10) EGT nr L 290, 24.11.1993, s. 14.BILAGA I Gränsvärden för restsubstanser som skall övervakas i den särskilda uppgiften för 1996 enligt punkt 5 i rekommendationen >Plats för tabell>BILAGA II A >Start Grafik>>Slut Grafik>BILAGA II B >Start Grafik>>Slut Grafik>BILAGA II C >Start Grafik>>Slut Grafik>BILAGA III A >Start Grafik>>Slut Grafik>BILAGA III B >Start Grafik>>Slut Grafik>


title: Kommissionens rekommendation av den 13 januari 2010 om säkert utbyte av elektroniska data mellan medlemsstaterna för att kontrollera att de förarkort de utfärdar är unika [delgivet med nr K(2010) 19] (Text av betydelse för EES)

text:
               14.1.2010

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               L 9/10

         KOMMISSIONENS REKOMMENDATION
   av den 13 januari 2010
   om säkert utbyte av elektroniska data mellan medlemsstaterna för att kontrollera att de förarkort de utfärdar är unika
   [delgivet med nr K(2010) 19]
   (Text av betydelse för EES)
   (2010/19/EU)
   EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION
   med beaktande av fördraget om Europeiska unionen och fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 292, och
   av följande skäl:

               (1)

               I artikel 14 i rådets förordning (EEG) nr 3821/85 av den 20 december 1985 om färdskrivare vid vägtransporter (1) krävs att det förarkort som avses i bilaga 1B på förarens begäran ska utfärdas av behörig myndighet i den medlemsstat där föraren har sin normala hemvist.

               (2)

               I krav 268a i förordning (EEG) nr 3821/85 sägs att medlemsstaterna ska ha ett elektroniskt datautbyte för att se till att varje förarkort för färdskrivare som de utfärdar är unikt. Enligt det kravet får medlemsstaternas behöriga myndigheter även utbyta data elektroniskt när de utför kontroller av förarkort längs vägarna eller i företagens lokaler för att kontrollera kortens status och att de är unika.

               (3)

               Den behöriga myndigheten ska också se till att sökande inte redan innehar ett giltigt förarkort.

               (4)

               Förarkort som har utfärdats av medlemsstaterna ska erkännas ömsesidigt.

               (5)

               Säkerheten, integriteten och pålitligheten hos den digitala färdskrivaren bör kontrolleras och säkerställas genom användning av förarkort som utfärdats inom Europeiska unionen.

               (6)

               Det är önskvärt att utfärdande myndigheter använder sig av effektiva metoder för att hantera uppgifter om utfärdande av färdskrivarkort i allmänhet och förarkort i synnerhet.

               (7)

               För att förhindra förare från att inneha mer än ett giltigt förarkort bör utfärdande myndigheter i medlemsstaterna kvickt kunna kontrollera information om utfärdade förarkort, och på ett tillförlitligt sätt utbyta information om dem.

               (8)

               Ansvariga nationella myndigheter bör vid kontroller längs vägarna kunna kontrollera om en förare har ett förarkort och om det är giltigt.

               (9)

               Meddelandesystemet TACHOnet är ett väletablerat och pålitligt verktyg för elektroniskt datautbyte mellan medlemsstaterna i fråga om utfärdande och kontroll av förarkort. Redan nu har 28 europeiska länder anslutit sig till systemet. TACHOnet-systemet definieras av referensdokument, till exempel ”XML messaging Reference Guide”, som finns på webbplatsen för de kommissionstjänster som ansvarar för vägtransportpolitikens sociala aspekter.

               (10)

               TACHOnet-systemets prestanda är beroende av prestanda hos respektive nationella system. Man bör därför ange en minimiservicenivå som medlemsstaterna ska sträva efter att uppnå i fråga om systemets tillgänglighet.

         HÄRIGENOM REKOMMENDERAS FÖLJANDE.

      Användning av TACHOnet

               1.

               Medlemsstaterna bör använda TACHOnet-systemet vid informationsutbyte när de kontrollerar om de förarkort som är utfärdade i enlighet med förordning (EEG) nr 3821/85 är unika.

      Användning av andra kompatibla system

               2.

               En grupp medlemsstater som vill utbyta elektroniska data sinsemellan kan också använda ett kompatibelt system, som minst ska uppfylla kraven i ”TACHOnet XML messaging Reference Guide” som finns på kommissionens webbplats, under förutsättning att de utbyter elektroniska data med samtliga övriga medlemsstater via TACHOnet.

      Förfarande för att kontrollera att förarkorten är unika

               3.

               När en medlemsstat kontrollerar att ett förarkort är unikt, ska den använda förfarandet i bilaga I.

      Nationella kontrollorgans användning av TACHOnet eller motsvarande system

               4.

               Medlemsstaterna bör se till att deras nationella tillsyns- och kontrollorgan kan använda TACHOnet och/eller jämförbara system för att möjliggöra effektiva kontroller av förarkortens giltighet och status och att de är unika; kontrollerna ska i första hand ske längs vägarna eller i företagens lokaler.

      Minimiservicenivå

               5.

               Medlemsstaterna bör tillhandahålla minimiservicenivån för TACHOnet eller ett kompatibelt system i punkt 2 enligt beskrivningen i bilaga II.

      Uppföljning

               6.

               Medlemsstaterna uppmanas att senast den 30 juni 2010 informera kommissionen om åtgärder som vidtagits mot bakgrund av den här rekommendationen.

      Översyn

               7.

               Om ett likvärdigt system för elektroniskt datautbyte, som kan användas i alla medlemsstater, skulle bli tillgängligt, bör kommissionen gå igenom den här rekommendationen, på begäran av minst fem medlemsstater och efter samråd med den kommitté som inrättats genom artikel 18.1 i förordning (EEG) nr 3821/85.

      Mottagare

               8.

               Denna rekommendation riktar sig till medlemsstaterna.

      Utfärdad i Bryssel den 13 januari 2010.

            På kommissionens vägnar

         Antonio TAJANI

            Vice ordförande

      (1)  EGT L 370, 31.12.1985, s. 8.

      BILAGA I

         KONTROLL AV OM FÖRARKORTET ÄR UNIKT

                  1.

                  Alla ansökningar om förarkort bör kontrolleras mot förarkortsregistret i den medlemsstat där ansökan sker.

                  2.

                  Om den sökande innehar ett körkort som utfärdats i det land där ansökan sker, får den myndighet som utfärdar kortet använda TACHOnet-systemet eller ett kompatibelt system för att slumpvist kontrollera om den sökande har ansökt om och/eller fått ett förarkort i en annan medlemsstat. Dessa slumpmässiga kontroller bör omfatta minst 2 % av alla ansökningar.

                  3.

                  Om den sökande innehar ett körkort som utfärdats i en annan medlemsstat än den där ansökan skedde, ska den myndighet som utfärdar kortet alltid använda TACHOnet-systemet eller ett kompatibelt system.

                  4.

                  En medlemsstat som utfärdar ett förarkort till en förare som innehar ett körkort som utfärdats i en annan medlemsstat bör omedelbart – via TACHOnet-systemet eller ett kompatibelt system – underrätta den andra medlemsstaten om att ett förarkort utfärdats.

                  5.

                  En medlemsstat som informeras av en annan medlemsstat om att ett förarkort har utfärdats till en förare som innehar ett körkort som utfärdats i den första medlemsstaten bör registrera detta i sitt förarkortsregister. Registrering behövs dock inte om de utfärdande myndigheterna i medlemsstaterna för samtliga ansökningar använder TACHOnet eller ett kompatibelt system.

      BILAGA II

         MINIMISERVICENIVÅ

      Medlemsstaterna ska tillämpa följande standarder för minimiservicenivå i fråga om TACHOnet eller ett kompatibelt system för datautbyte:

            1.
            Servicens tid och omfattning: Dygnet runt sju dagar i veckan

            2.
            Åtkomstgrad: 98 %
      Åtkomstgraden är den procentandel av tiden då ett system är i drift.

            3.
            Systemsvarstid: Högst 60 sekunder
      Om systemet inte uppfyller kravet på systemsvarstid bör man se till att systemet så snart som möjligt återgår till normal svarstid.

            4.
            Underhåll Medlemsstaterna bör informera andra medlemsstater och kommissionen om eventuellt underhåll via verktyget ”Schedule Maintenance” som finns på följande webbplats
      https://webgate.cec.eu-admin.net/tachonet/prod/tachonetportal/
      (webbplatsen kan bara nås via s-TESTA-nätverket)

            5.
            Incidenteskalering: Om en incident inte kan åtgärdas inom 30 minuter, bör den medlemsstat i vars system incidenten uppkom vidta följande åtgärder


title: Rekommendation till rådets yttrande enligt artikel 5.3 i rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om Finlands uppdaterade stabilitetsprogram för 2006–2010

text:
Viktigt rättsligt meddelande

|

52007SC0138

Rekommendation till Rådets yttrande enligt artikel 5.3 i Rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om Finlands uppdaterade stabilitetsprogram för 2006–2010  /* SEK/2007/0138 slutlig */

	[pic] | EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION |Bryssel den 7.2.2007SEK(2007) 138 slutligRekommendation tillRÅDETS YTTRANDEenligt artikel 5.3 i rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om Finlands uppdaterade stabilitetsprogram för 2006–2010(framlagt av kommissionen)MOTIVERINGAllmän bakgrundStabilitets- och tillväxtpakten, som trädde i kraft den 1 juli 1998, syftar till att genom sunda offentliga finanser förbättra förutsättningarna för prisstabilitet och stark hållbar tillväxt som kan bidra till ökad sysselsättning. Reformen av pakten 2005 genomfördes mot bakgrund av att den hade visat sig användbar för att förankra budgetdisciplin, men syftade till att stärka dess effektivitet och ekonomiska underbyggnad och säkerställa de offentliga finansernas långsiktiga hållbarhet.Medlemsstaterna skall lägga fram stabilitets- eller konvergensprogram och årliga uppdateringar av dessa för rådet och kommissionen, enligt rådets förordning (EG) nr 1466/97 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken[1], som utgör en del av stabilitets- och tillväxtpakten (medlemsstater som redan har övergått till den gemensamma valutan lägger fram [uppdaterade] stabilitetsprogram och medlemsstater som ännu inte har gjort det lägger fram [uppdaterade] konvergensprogram). Finlands första stabilitetsprogram lades fram i september 1998. I enlighet med förordningen yttrade sig rådet om programmet den 12 oktober 1998, på grundval av en rekommendation från kommissionen och efter att ha hört Ekonomiska och finansiella kommittén. I enlighet med samma förfarande bedöms uppdaterade stabilitets- och konvergensprogram av kommissionen och granskas av den ovannämnda kommittén. De kan även granskas av rådet.bakgrund till bedömningen av det uppdaterade programmetKommissionen har granskat den senaste uppdateringen av Finlands stabilitetsprogram, som lades fram den 30 november 2006, och har antagit en rekommendation till rådets yttrande om detta program (se faktarutan när det gäller de viktigaste punkterna i bedömningen).För att beskriva den bakgrund mot vilken den finanspolitiska strategin i det uppdaterade stabilitetsprogrammet bedöms, sammanfattas i denna motivering följande:1.  Den ekonomiska utvecklingen och utvecklingen av de offentliga finanserna under de senaste tio åren.2.  Den senaste bedömningen av landets ställning när det gäller paktens preventiva aspekt (en sammanfattning av rådets yttrande om den föregående uppdateringen av stabilitetsprogrammet).3.  Kommissionens bedömning av det nationella reformprogrammet från oktober 2006.Den senaste ekonomiska utvecklingen och utvecklingen av de offentliga finansernaUnder det senaste årtiondet har den finska ekonomin uppvisat enastående resultat. Konjunkturuppgången efter avmattningen under början av 1990-talet stärktes genom att ekonomin omstrukturerades och sektorn för informations- och kommunikationsteknik växte fram. Detta svarade för en stor del av de anmärkningsvärda produktivitetsförbättringarna. Den genomsnittliga tillväxttakten har legat klart över genomsnittet i euroområdet, samtidigt som inflationen har varit fortsatt låg. Ekonomins starka expansion åtföljdes av en målmedveten finanspolitisk konsolidering, vilket på nytt gav ett betydande överskott i de offentliga finanserna. Inför inträdet i EMU anpassade sig Finland framgångsrikt till en låginflationsmiljö med en stabilitetsinriktad makroekonomisk politik för tryggad konkurrenskraft, vilket fortsatte att främja landets goda ekonomiska resultat.Bedömningen i rådets yttrande om det föregående programmetDen 24 januari 2006 antog rådet sitt yttrande om den föregående uppdateringen av stabilitetsprogrammet för perioden 2005–2009. Sammanfattningsvis bedömde rådet att ”de offentliga finanserna är sunda, och den finanspolitiska strategi som presenteras utgör ett gott exempel på en finanspolitik som förs i överensstämmelse med pakten”.Kommissionens bedömning av 2006 års nationella reformprogramDen 12 oktober 2006 lämnades rapporten om genomförandet av Finlands nationella reformprogram, som skall tas fram inom ramen för den förnyade Lissabonstrategin för tillväxt och sysselsättning. I Finlands reformprogram anges följande centrala problem och prioriteringar: Att åstadkomma hållbarhet i de offentliga finanserna, att förbättra konkurrenskraften och produktiviteten och att förbättra arbetsmarknadens funktionssätt. Av kommissionens bedömning (antagen i samband med dess årliga lägesrapport [2] -december 2006) framgick att Finland med mycket stor framgång genomför sitt nationella reformprogram.Mot bakgrund av de gjorda framstegen rekommenderades Finland att uppmärksamma följande områden: tjänstesektorns konkurrens och produktivitet, företagens anställningsförfaranden, lokala löneförhandlingssystem och flaskhalsar på arbetsmarknaden.Faktaruta: De viktigaste punkterna i bedömningen I enlighet med artikel 5.1 (stabilitetsprogram) och artikel 9.1 (konvergensprogram) i rådets förordning (EG) nr 1466/97 tas följande punkter upp i bedömningen: Är de ekonomiska antaganden som programmet bygger på rimliga? Vilket är medlemsstatens medelfristiga mål för de offentliga finanserna? Är anpassningsplanen lämplig för att uppnå detta mål? Är de vidtagna eller föreslagna åtgärderna för att följa denna plan tillräckliga för att nå det medelfristiga målet för de offentliga finanserna över konjunkturcykeln? I bedömningen av anpassningsplanen uppmärksammas om en större anpassning görs i ekonomiskt goda tider och en mer begränsad i ekonomiskt dåliga tider. För de medlemsstater som deltar i eurosamarbetet eller i ERM II uppmärksammas vidare om medlemsstaten som riktvärde eftersträvar en årlig förbättring av det konjunkturrensade saldot, exklusive engångsåtgärder och andra tillfälliga åtgärder, motsvarande 0,5 % av BNP för att uppnå sitt medelfristiga mål för de offentliga finanserna. När anpassningsplanen fastställs (för medlemsstater som ännu inte har uppnått målet), eller vid beslut om en tillfällig avvikelse från målet (för medlemsstater som har uppnått målet), ingår det ett genomförande av större strukturreformer som har direkta kostnadsbesparande effekter på lång sikt (t.ex. genom att öka den potentiella tillväxten) och därigenom påvisbara effekter på de offentliga finansernas långsiktiga hållbarhet (under iakttagande av villkoret att en tillräcklig säkerhetsmarginal för referensvärdet på 3 % av BNP skall behållas och att situationen för de offentliga finanserna förväntas återgå till det medelfristiga målet under programperioden)? Särskild uppmärksamhet ägnas här pensionsreformer som syftar till att införa system med flera pelare, varav en obligatorisk pelare som fullständigt täcks av fondmedel. Är medlemsstatens ekonomiska politik förenlig med de allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken? Rimligheten i programmets makroekonomiska antaganden bedöms med utgångspunkt i kommissionens höstprognos 2006 och i enlighet med den allmänt vedertagna metoden för beräkning av potentiell total produktion och konjunkturrensade saldon. Bedömningen av förenligheten med de allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken bygger på de allmänna riktlinjer för den ekonomiska politiken när det gäller de offentliga finanserna som ingår i de integrerade riktlinjerna för perioden 2005–2008. Bedömningen tar också upp följande: Utvecklingen av skuldkvoten och utsikterna för de offentliga finansernas långsiktiga hållbarhet, vilket man ”vid övervakningen av de offentliga finanserna [bör] ägna tillräcklig uppmärksamhet” enligt rådets rapport av den 20 mars 2005 ”Att förbättra genomförandet av stabilitets- och tillväxtpakten”. I ett meddelande från kommissionen av den 12 oktober 2006 anges metoden för att bedöma den långsiktiga hållbarheten[3]. Graden av integration med de nationella reformprogram som medlemsstaterna överlämnat inom ramen för Lissabonstrategin för tillväxt och sysselsättning. I sin följenot av den 7 juni 2005 till Europeiska rådet om de allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken för perioden 2005–2008 framhöll Ekofinrådet att de nationella reformprogrammen borde vara förenliga med stabilitets- och konvergensprogrammen. Efterlevnaden av uppförandekoden[4], som bl.a. föreskriver en gemensam struktur och uppsättning tabeller för stabilitets- och konvergensprogrammen. |-  Rekommendation tillRÅDETS YTTRANDEenligt artikel 5.3 i rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om Finlands uppdaterade stabilitetsprogram för 2006–2010EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR AVGIVIT FÖLJANDE YTTRANDEmed beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken[5], särskilt artikel 5.3,med beaktande av kommissionens rekommendation, ochefter att ha hört Ekonomiska och finansiella kommittén.HÄRIGENOM FRAMFÖRS FÖLJANDE.4.  Den [27 februari 2007] granskade rådet Finlands uppdaterade stabilitetsprogram, som omfattar perioden 2006–2010.5.  I det bakomliggande makroekonomiska scenariot förutspås att den reala BNP-tillväxten sjunker från en konjunkturmässig topp på 4 ½ år 2006, till i genomsnitt 2,5 % under resten av programperioden. Enligt nu tillgänglig information verkar detta scenario bygga på rimliga tillväxtantaganden och antagandena för 2006 och 2010 framstår som försiktiga. Inflationsberäkningarna i programmet verkar vara realistiska.6.  Både i uppdateringen och kommissionens höstprognos 2006 beräknas den offentliga sektorn nå ett överskott på 2,9 % av BNP under 2006, vilket skall jämföras med målet på 1,6 % av BNP i den föregående uppdateringen av stabilitetsprogrammet. Detta beror på övervältringseffekter från 2005, då utfallet blev bättre än väntat. Det beror också på den oväntat positiva tillväxten under 2006 som ökade de offentliga intäkterna, samtidigt som utgifterna fortfarande hölls tillbaka.7.  I programmet är huvudmålet för den finanspolitiska strategin på medellång sikt att säkerställa hållbara offentliga finanser som är i balans under normala tillväxtförhållanden. Den offentliga sektorns totala underskott och de primära överskotten väntas sjunka långsamt med ½ % av BNP till 2010. Den lägre intäktskvoten beror på att skattesänkningspaketet successivt införts till 2007. Detta kompenseras dock inte helt med den lägre utgiftskvoten, till följd av av regeringens utgiftstak i budgeten och reformåtgärder inom den offentliga sektorn. Den finanspolitiska strategin är densamma som i den föregående uppdateringen, men målen för de offentliga finanserna har skrivits upp med cirka 1 % av BNP per år. Det senare beror på överföringen av det oväntat goda utfallet 2005 och på bättre tillväxtmöjligheter.8.  Enligt beräkningar med den allmänt vedertagna metoden väntas det strukturella saldot fortfarande uppvisa ett stabilt överskott på knappt 3 % av BNP över programperioden (dvs. det konjunkturrensade saldot exklusive engångsåtgärder och andra tillfälliga åtgärder). Programmets mål på medellång sikt för de offentliga finanserna är ett strukturellt överskott på 2 % av BNP, som skall bibehållas under hela programperioden. I den föregående uppdateringen angavs inget uttryckligt mål, men enligt rådets yttrande pekade det föregående programmets överskottsberäkningar på ett strukturellt överskott på 1 ½ % av BNP. Eftersom målet på medellång sikt är mer långtgående än minimiriktmärket (ett underskott på cirka 1 ¼ % av BNP), bör dess uppfyllande ge en tillräcklig säkerhetsmarginal mot ett alltför stort underskott. Detta mål ligger inom det intervall som i pakten och uppförandekoden anges för medlemsstaterna som deltar i eurosamarbetet eller i ERM II. Det är också betydligt mer ambitiöst än vad som krävs med avseende på skuldkvoten och den genomsnittliga potentiella produktionstillväxten på lång sikt. Att målet ligger klart över fastställd miniminivå motiveras i programmet med målet att trygga de offentliga finansernas hållbarhet på lång sikt och med att Finland tidigt kommer att drabbas av den åldrande befolkningen.9.  De risker som omgärdar programmets beräkningar på de offentliga finanserna verkar i stort sett uppväga varandra. Programmets makroekonomiska antaganden och beräknade skatteintäkter verkar rimliga. Tillväxtens sammansättning kan innebära risker för skatteintäkterna, men riskerna uppvägs av försiktiga antaganden om skatteelasticitet. Medan återhållsamheten med utgifterna vilar på offentliga utgiftstak, kan utvecklingen av de lokala myndigheternas utgifter innebära vissa risker.10.  Mot bakgrund av denna riskbedömning förefaller den finanspolitiska inriktningen i programmet vara tillräcklig för att målet på medellång sikt skall kunna nås med god marginal under hela programperioden. Dessutom ger programmet en tillräcklig säkerhetsmarginal för att hålla underskottet inom referensvärdet på 3 % av BNP vid normala konjunktursvängningar under programperioden. Programmets finanspolitiska inriktning ligger helt i linje med stabilitets- och tillväxtpakten.11.  Den offentliga bruttoskulden beräknas ha minskat till 39 % av BNP under 2006, vilket ligger klart under fördragets referensvärde på 60 % av BNP. I programmet beräknas skuldkvoten minska med 5 ½ procentenheter under programperioden.12.  Jämfört med EU-genomsnittet har åldrandet långsiktigt en större inverkan på de offentliga finanserna i Finland, men en genomförd pensionsreform har bidragit till att bromsa ökningen av pensionsutgifterna så att deras andel av BNP hamnar nära EU-genomsnittet under de närmaste årtiondena. De offentliga finansernas utgångsläge, med ett stort strukturellt överskott, bidrar väsentligt till att dämpa åldrandets långsiktiga effekter. De stora tillgångar som byggts upp i den offentliga pensionsfonden kommer dessutom att delvis kunna finansiera ökningen av pensionsutgifterna. Fortsatt höga primära överskott på medellång sikt bör dock bidra till att stävja riskerna för de offentliga finansernas hållbarhet. Sammantaget verkar riskerna vara små när det gäller de offentliga finansernas hållbarhet i Finland.13.  Stabilitetsprogrammet innehåller en kvalitativ bedömning av de samlade effekterna enligt rapporten från oktober 2006 om genomförandet av det nationella reformprogrammet inom ramen för den finanspolitiska strategin på medellång sikt. Vidare ges systematiska uppgifter om de direkta kostnaderna eller besparingarna i samband med reformprogrammets viktigaste planerade reformer. Stabilitetsprogrammets beräkningar tar också uttryckligen hänsyn till hur de offentliga finanserna påverkas av de åtgärder som beskrivs i det nationella reformprogrammet. De finanspolitiska åtgärderna i stabilitetsprogrammet verkar ligga i linje med åtgärderna i det nationella reformprogrammet. Enligt bägge programmen skall åtgärder genomföras för att effektivisera såväl statliga som lokala myndigheter, och det bekräftas att man tänker fortsätta tillämpa systemet med utgiftstak i statens finanser även efter den nuvarande mandatperioden.14.  Programmets finanspolitiska strategi överensstämmer i huvudsak med de allmänna riktlinjer för den ekonomiska politiken, som ingår i de integrerade riktlinjerna för perioden 2005–2008.15.  När det gäller uppgiftskraven i uppförandekoden för stabilitets- och konvergensprogram saknar programmet vissa obligatoriska och frivilliga uppgifter[6].Sammantaget är slutsatsen att de offentliga finanserna är sunda på medellång sikt och att den finanspolitiska strategin är ett gott exempel på en finanspolitik i linje med stabilitets- och tillväxtpakten.Jämförelse av nyckeltal i makroekonomiska beräkningar och budgetberäkningar2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 | 2010 |Real BNP | SP nov. 2006 | 2,9 | 4,5 | 3,0 | 2,9 | 2,6 | 2,1 |(förändring i %) | KOM nov. 2006 | 2,9 | 4,9 | 3,0 | 2,6 | - | - |SP nov. 2005 | 2,1 | 3,2 | 2,6 | 2,3 | 2,1 | - |HIKP-inflation | SP nov. 2006 | 0,9 | 1,5 | 1,3 | 1,7 | 1,7 | 1,7 |(i %) | KOM nov. 2006 | 0,8 | 1,3 | 1,5 | 1,6 | - | - |SP nov. 2005 | 1,0 | 1,3 | 1,5 | 1,8 | 1,8 | - |Produktionsgap | SP nov. 20061 | -1,3 | 0,1 | 0,2 | 0,1 | -0,2 | -0,8 |(i % av potentiell BNP) | KOM nov. 20065 | -1,5 | 0,1 | 0,2 | -0,2 | - | - |SP nov. 20051 | -0,7 | -0,2 | -0,2 | -0,5 | -0,9 | - |Saldo i de offentliga | SP nov. 2006 | 2,7 | 2,9 | 2,8 | 2,7 | 2,7 | 2,4 |finanserna | KOM nov. 2006 | 2,7 | 2,9 | 2,9 | 2,9 | - | - |(i % av BNP) | SP nov. 2005 | 1,8 | 1,6 | 1,6 | 1,5 | 1,5 | - |Primärt saldo | SP nov. 2006 | 3,9 | 4,5 | 4,3 | 4,2 | 4,1 | 3,7 |(i % av BNP) | KOM nov. 2006 | 4,1 | 4,3 | 4,2 | 4,1 | - | - |SP nov. 2005 | 3,4 | 3,1 | 2,9 | 2,8 | 2,8 | - |Konjunkturrensat saldo | SP nov. 20061 | 3,3 | 2,9 | 2,7 | 2,7 | 2,8 | 2,8 |(i % av BNP) | KOM nov. 2006 | 3,4 | 2,9 | 2,8 | 2,9 | - | - |SP nov. 20051 | 2,1 | 1,7 | 1,7 | 1,7 | 2,0 | - |Strukturellt saldo2 | SP nov. 20063 | 3,3 | 2,9 | 2,7 | 2,7 | 2,8 | 2,8 |(i % av BNP) | KOM nov. 20064 | 3,4 | 2,9 | 2,8 | 2,9 | - | - |SP nov. 2005 | 2,1 | 1,7 | 1,7 | 1,7 | 2,0 | - |Offentlig bruttoskuld | SP nov. 2006 | 41,3 | 39,1 | 37,7 | 36,2 | 35,0 | 33,7 |(i % av BNP) | KOM nov. 2006 | 41,3 | 38,8 | 37,3 | 35,8 | - | - |SP nov. 2005 | 42,7 | 41,7 | 41,1 | 40,6 | 40,1 | - |Anmärkningar: |1Kommissionens beräkningar baseras på uppgifterna i programmet. |2Konjunkturrensat saldo (liksom i föregående rader), exklusive engångsåtgärder och andra tillfälliga åtgärder. |3Det finns inga engångsåtgärder och andra tillfälliga åtgärder i programmet. |4Det finns inga engångsåtgärder och andra tillfälliga åtgärder i kommissionens höstprognos 2006. |5Baserat på en beräknad potentiell tillväxt på 3,2 %, 3,1 %, 3,0 % respektive 2,9 % under perioden 2005–2008. |Källor: |Stabilitetsprogrammet (SP), kommissionens höstprognos 2006 (KOM) och kommissionens beräkningar. |[1] EGT L 209, 2.8.1997, s. 1. Förordningen ändrad genom förordning (EG) nr 1055/2005 (EUT L 174, 7.7.2005, s. 1). De dokument som det hänvisas till i texten återfinns på följande webbplats:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[2] Meddelande från kommissionen inför Europeiska rådets vårmöte: ”Implementing the renewed Lisbon strategy for growth och jobs - A year of delivery”, 12.12.2006 [KOM(2006) 816].[3] Meddelande från kommissionen till rådet och Europaparlamentet – De offentliga finansernas hållbarhet på lång sikt i EU, 12.10.2006, KOM(2006) 574, och Europeiska kommissionen, Generaldirektoratet för ekonomi och finans (2006): ”The long-term sustainability of public finances in the European Union”, European Economy nr 4/2006.[4] ”Närmare angivelser för genomförandet av stabilitets- och tillväxtpakten samt riktlinjer för stabilitets- och konvergensprogrammens utformning och innehåll”, som godkändes av Ekofinrådet den 11 oktober 2005.[5] EGT L 209, 2.8.1997, s. 1. Förordningen ändrad genom förordning (EG) nr 1055/2005 (EUT L 174, 7.7.2005, s. 1). De dokument som det hänvisas till i texten återfinns på följande webbplats:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[6] Särskilt saknas uppgifter om externa antaganden för perioden 2008–2010.


title: 2012/129/EU: Rådets rekommendation av den 21 februari 2012 om beviljande av ansvarsfrihet för kommissionen för genomförandet av operationerna inom Europeiska utvecklingsfonden (tionde EUF) för räkenskapsåret 2010

text:
               29.2.2012

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               L 55/34

         RÅDETS REKOMMENDATION
   av den 21 februari 2012
   om beviljande av ansvarsfrihet för kommissionen för genomförandet av operationerna inom Europeiska utvecklingsfonden (tionde EUF) för räkenskapsåret 2010
   (2012/129/EU)
   EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION
   med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,
   med beaktande av partnerskapsavtalet mellan medlemmarna i gruppen av stater i Afrika, Västindien och Stillahavsområdet, å ena sidan, och Europeiska gemenskapen och dess medlemsstater, å andra sidan, undertecknat i Cotonou den 23 juni 2000 (1) och ändrat genom avtalet som undertecknades i Luxemburg den 25 juni 2005 (2),
   med beaktande av det interna avtalet mellan företrädarna för medlemsstaternas regeringar, församlade i rådet om finansiering av gemenskapens bistånd inom den fleråriga finansieringsramen för perioden 2008–2013 i enlighet med AVS–EG–partnerskapsavtalet och om tilldelning av ekonomiskt stöd till de utomeuropeiska länder och territorier på vilka den fjärde delen av EG-fördraget är tillämplig (3) (nedan kallat det interna avtalet) genom vilket bland annat tionde Europeiska utvecklingsfonden (tionde EUF) inrättas, särskilt artikel 11.8,
   med beaktande av rådets förordning (EG) nr 215/2008 av den 18 februari 2008 med budgetförordning för tionde Europeiska utvecklingsfonden (4), särskilt artiklarna 142–144,
   efter att ha granskat räkenskaperna och balansräkningen för tionde EUF:s operationer till och med den 31 december 2010, samt revisionsrättens årsrapport om den verksamhet som finansieras genom åttonde, nionde och tionde Europeiska utvecklingsfonden (EUF) (5) för budgetåret 2010 samt kommissionens svar i årsrapporten, och
   av följande skäl:

               (1)

               Enligt artikel 11.8 i det interna avtalet ska kommissionen av Europaparlamentet på rådets rekommendation beviljas ansvarsfrihet för den ekonomiska förvaltningen av tionde EUF.

               (2)

               Kommissionens genomförande av tionde EUF:s operationer under räkenskapsåret 2010 har på det hela taget varit tillfredsställande.

         HÄRIGENOM REKOMMENDERAS att Europaparlamentet beviljar kommissionen ansvarsfrihet för genomförandet av tionde EUF:s operationer för räkenskapsåret 2010.

      Utfärdad i Bryssel den 21 februari 2012.

            På rådets vägnar

         M. VESTAGER

            Ordförande

      (1)  EGT L 317, 15.12.2000, s. 3.

      (2)  EUT L 287, 28.10.2005, s. 4.

      (3)  EUT L 247, 9.9.2006, s. 32.

      (4)  EUT L 78, 19.3.2008, s. 1.

      (5)  EUT C 326, 10.11.2011, s. 251.


Avis juridique important

|

32000H0408

2000/408/EG: Kommissionens rekommendation av den 23 juni 2000 om offentliggörande av uppgifter om finansiella instrument och liknande som komplettering till det offentliggörande som krävs enligt rådets direktiv 86/635/EEG om årsbokslut och sammanställd redovisning för banker och andra finansiella institut [delgivet med nr K(2000) 1372]

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 154 , 27/06/2000 s. 0036 - 0041

Kommissionens rekommendationav den 23 juni 2000om offentliggörande av uppgifter om finansiella instrument och liknande som komplettering till det offentliggörande som krävs enligt rådets direktiv 86/635/EEG om årsbokslut och sammanställd redovisning för banker och andra finansiella institut[delgivet med nr K(2000) 1372](2000/408/EG)EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR UTFÄRDAT DENNA REKOMMENDATIONmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 211 i detta, ochav följande skäl:(1) På internationell nivå ökar kraven på att banker och andra företag skall ge mer information om sina verksamheter med finansiella instrument och andra, liknande instrument.(2) Europaparlamentets resolution A4-0207/95 av den 22 september 1995 om finansiella derivat(1) är ett uttryck för denna internationella utveckling mot utförligare information.(3) Banker och andra finansiella institut har en dominerande ställning på de finansiella marknaderna och en nyckelroll i det monetära och ekonomiska systemet som helhet, och det är därför särskilt önskvärt att sådana institut lämnar utförligare information om sin verksamhet med finansiella instrument och andra, liknande instrument.(4) Sedan rådets direktiv 86/635/EEG(2) antogs har dessa instituts verksamhet med sådana instrument ökat mycket kraftigt (särskilt beträffande derivatinstrument), vilket motiverar ett krav på ytterligare information utöver det begränsade offentliggörande som krävs enligt det direktivet.(5) Genom att sådan information offentliggörs, får investerare och marknadsaktörer tillgång till ett tillförlitligt beslutsunderlag, vilket främjar överblickbarheten och disciplinen på marknaden, vilket är ett ytterst värdefullt komplement till försiktighetstillsynen.(6) För detta krävs väsentliga och jämförbara uppgifter av både kvalitativ och kvantitativ art om institutens verksamheter med finansiella instrument samt information om målen och metoderna för deras system för att bedöma och hantera risker.(7) De möjliga fördelarna med att vissa enskilda uppgifter offentliggörs skall dock, trots kravet på att all väsentlig information skall offentliggöras, vägas mot behovet av att redovisningarna inte belastas med ovidkommande information och mot de kostnader som ett sådant uppgiftslämnande kan antas medföra. Kravet på offentliggörande gäller inte konfidentiell information och företagshemligheter.(8) Eftersom det pågår internationella diskussioner om metoderna för offentliggörandet av detta slag av information, förefaller det ännu vara för tidigt att införa tvingande krav på offentliggörande genom en formell ändring av direktiv 86/635/EEG.(9) För att den inre marknaden skall fungera väl måste den information som banker och andra finansiella institut offentliggör om sina räkenskaper förbli tillräckligt jämförbar. Kommissionen kommer därför att noggrant följa upp effekterna av denna rekommendation på rådande praxis i medlemsstaterna och, om så blir nödvändigt, längre fram föreslå ytterligare åtgärder för att säkerställa en tillräcklig grad av harmonisering på detta område.HÄRIGENOM REKOMMENDERAS FÖLJANDE.1. Banker och finansiella institut bör offentliggöra information enligt bilagan till denna rekommendation i noterna till årsbokslut och sammanställda redovisningar eller, om så är lämpligt, i årsberättelsen för redovisningsperioder som börjar inom tolv månader från dagen för denna rekommendation och för alla kommande redovisningsperioder.2. Medlemsstaterna bör vidta alla lämpliga åtgärder för att främja tillämpningen av denna rekommendation, med vederbörlig hänsyn till enskilda instituts art och storlek och den dämed sammanhängande nyttan för marknaden av information i deras redovisningar.3. Medlemsstaterna bör till kommissionen anmäla vilka åtgärder de vidtagit för att följa denna rekommendation.Utfärdad i Bryssel den 23 juni 2000.På kommissionens vägnarFrederik BolkesteinLedamot av kommissionen(1) EGT C 269, 16.10.1995, s. 217.(2) EGT L 372, 31.12.1986, s. 1.BILAGA1. Räckvidd och definitioner1.1 Banker och finansiella institut (nedan kallade institut), som omfattas av direktiv 86/635/EEG, skall offentliggöra information om finansiella instrument, råvaror och råvaruderivat (nedan kallat instrument) i noterna till årsbokslutet eller den sammanställda redovisningen eller, om så är lämpligt, i årsberättelsen.I tilläggen till denna bilaga ges exempel som visar hur sådan information kan offentliggöras så att målen för denna rekommendation uppfylls. Dessa exempel är inte uttömmande. Andra former av offentliggörande, t.ex. sådana grundade på företagsspecifika modeller, får även användas, förutsatt att man även offentliggör information om grundvalarna för modellerna, som även omfattar tillförlitligheten av de uppgifter som tas från dessa modeller och uppgift om huruvida de behöriga myndigheterna har godkänt dessa modeller för beräkningen av de försiktighetsmässiga kapitalkraven.1.2 Med finansiellt instrument avses varje avtal som ger upphov till en finansiell tillgång för en part, samtidigt som en annan part ådrar sig en finansiell skuld eller utfärdar ett ägarandelsbevis. Finansiella instrument kan vara både- primära finansiella instrument som rättigheter, förpliktelser och aktier, och- finansiella derivatinstrument, t.ex. optioner, terminskontrakt och ränte- eller valutaswappar, vilkas värde är beroende av priset för ett underliggande finansiellt instrument eller av räntesats, index eller pris för någon annan underliggande faktor.1.3 Med finansiell tillgång avses varje tillgång som består ia) likvida medel,b) en avtalsenlig rättighet att motta likvida medel eller någon annan finansiell tillgång från en annan part,c) en avtalsenlig rättighet att utväxla finansiella instrument med en annan part på villkor som kan vara gynnsamma, ellerd) ett ägarandelsbevis, utställt av en annan part.1.4 Med finansiell skuld avses varje skuld som består i en avtalsenlig skyldighet atta) överlämna likvida medel eller någon annan tillgång till en annan part, ellerb) utväxla finansiella instrument med en annan part på villkor som kan vara ogynnsamma.1.5 Med ägarandelsbevis avses varje avtal som styrker anspråk på en del av återstoden av en parts tillgångar, efter det att avdrag gjorts för samtliga denna parts skulder.1.6 Med handel avses köp och försäljning av instrument i syfte att- utnyttja variationer i eller kortfristiga förändringar av marknadsräntor, index eller priser,- underlätta kundtransaktioner, eller- skydda relaterade handelspositioner.Andra verksamheter än dessa betraktas inte som handel.1.7 Med fair value (marknadsvärdering) avses det belopp med vilket en tillgång skulle kunna omsättas eller en skuld regleras vid den aktuella tidpunkten i en transaktion som genomförs på normala villkor mellan informerade, oberoende parter som handlar av fri vilja, till skillnad från vad fallet skulle vara vid tvångsförsäljning eller likvidation.1.8 Upplysningar enligt denna rekommendation behöver inte lämnas föra) intressen i dotterbolag,b) intressen i partnerföretag,c) intressen i samriskföretag,d) arbetsgivares program och utfästelser för alla slag av förmåner efter avslutad anställning, även pensionsförmåner,e) arbetsgivarens utfästelser enligt aktieoptions- och aktieförvärvsprogram för anställda,f) utfästelser enligt försäkringsavtal,g) operationell leasing och take or pay -kontrakt,h) eget bolagskapital, egna warrants och optioner på egna aktier.2. VäsentlighetsprincipenBestämmelserna i denna rekommendation behöver inte tillämpas på oväsentliga poster. Vid beslut om huruvida instrument (enskilda eller kombinerade) är väsentliga, skall man beakta såväl det belopp instrumenten motsvarar som deras art.Trots kravet på att all väsentlig information skall offentliggöras skall dock den potentiella nyttan med enskilda offentliggöranden vägas mot behovet av att redovisningarna inte belastas med ovidkommande information och mot de kostnader som ett sådant uppgiftslämnande kan antas medföra.Detaljeringsgraden i offentliggörandena skall stå i proportion till den relativa betydelse som verksamheterna, resultaten och/eller riskerna har för institutets affärsverksamhet i dess helhet.3. Kvalitativ information3.1 Den kvalitativa information som är nödvändig för förståelsen av årsbokslutet och den sammanställda redovisningen skall lämnas i noterna till årsredovisningen. Annan kvalitativ information skall lämnas antingen i noterna till årsredovisningen eller på annan plats i årsberättelsen.3.2 Information om målen och strategierna för institutets riskhantering, som skall återspegla dess användning av finansiella instrument inom ramen för dess allmänna företagsmässiga mål, skall lämnas i årsberättelsen.3.3 I årsberättelsen skall information lämnas om strategier och praxis, då det gäller hanteringen av risker i samband med handel och andra verksamheter än handel, med inriktning på den specifika karaktären hos institutets exponering för och hantering av kreditrisker, marknadsrisker (dvs. valutarisker, ränterisker och andra prisrisker), likviditetsrisker och andra risker av betydelse.3.4 I noterna till årsbokslut och sammanställda redovisningar skall information offentliggöras om all redovisningspolicy av betydelse som gäller finansiella instrument.4. Kvantitativ information - principer och allmän information4.1 Sådan kvantitativ information som krävs för förståelsen av årsbokslut och sammanställd redovisning skall lämnas i institutets noter till årsbokslutet och den sammanställda redovisningen. Annan kvalitativ information skall lämnas på annan plats i årsberättelsen. Vidare skall markadsvärdena för instrument som innehas i handelssyfte, både inom och utanför balansräkningen, redovisas, om de skiljer sig påtagligt från de värden som de har åsatts i årsredovisningen.4.2 Om offentliggörande av kvantitativ information berör institutens interna riskhanteringssystem och de metoder som används inom dessa (t.ex. känslighetsanalys och VaR-modeller), behöver inte offentliggörandet ske så att information sprids om dessa system och metoder på ett sätt som kan förorsaka institutet allvarlig skada.4.3 En adekvat analys skall ges av de instrument som ingår i handels- och banklagren. Den skall även omfatta information om omfattningen av institutets verksamhet med dessa instrument. Analysen skall särskilt ta upp betydelsefulla villkor och förhållanden som kan påverka de framtida kassaflödenas storlek, fördelning över tiden och säkerhet.5. Kvantitativ information - information om kreditrisker5.1 Informationen om kreditrisker skall baseras på det belopp som bäst anger den maximala exponeringen för kreditrisker på balansdagen (exklusive institutets eventuella rättsligt hållbara avtal om nettning) utan beaktande av säkerheter. Informationen om den maximala kreditriskexponeringen skall kompletteras med upplysningar om den potentiella kreditriskexponeringen med beaktande av säkerheter och andra nettningsavtal.Om ett instruments balansvärde är lika med den maximala riskexponeringen behöver inte ytterligare information lämnas med avseende på bestämmelserna i denna punkt.5.2 Information skall lämnas om väsentliga koncentrationer av kreditrisker, inom och utanför balansräkningen, som gäller exponering inom vissa ekonomiska sektorer och geografiska områden, t.ex. genom samlade uppgifter för olika branscher, enskilda länder eller grupper av länder.6. Kvantitativ information - information om marknadsrisker6.1 Information om marknadsrisker skall lämnas på grundval av value at risk, känslighetsanalys eller andra mått på marknadsprisrisker.6.2 Av de olika metoderna skall ett alternativ eller en kombination av alternativ användas på ett sätt som ger en helhetsbild av institutets exponering för de marknadsrisker som är förenade med dess positioner i handelsinstrument och i instrument som inte är avsedda för handel. När så är möjigt, skall separata offentliggöranden göras för varje slag av marknadsrisk.Tillägg 1(Detta tillägg är uteslutande avsett att ge belysande exempel och är inte en del av denna rekommendation)Information vid kvalitativt uppgiftslämnandea) Huvuddragen i riskhanteringen, bl.a. metoderna för bedömning och mätning av riskerna och, i tillämpliga fall, det interna limitsystemet och metoderna för att undvika olämplig koncentration av riskerna.b) Verksamheter med instrument som används i handelssyfte.c) Verksamheter med instrument som används för andra ändamål än handel, särskilt sådana som används för att säkra (hedga) positioner.d) Verksamheter med högriskinstrument eller komplexa instrument som derivatinstrument med hävstångseffekt (gearing).e) Användning av säkerheter.f) Användning av avtal om nettning.Tillägg 2(Detta tillägg är uteslutande avsett att ge belysande exempel och är inte en del av denna rekommendation)Information om de redovisningsprinciper som valtsa) Information om metoden för tillämpning av dessa principer på- instrument i handels- och banklager och eventuell omklassificering av dessa,- specifika relationer mellan olika instrument (t.ex. syntetiska instrument, instrument för säkrande av positioner (hedging), avveckling av hedging, hedging genom interna transaktioner och hedging av förutsedda transaktioner),- specifika slag av instrument eller därmed relaterande transaktioner (offentliggörande kan t.ex. krävas särskilt för värdepapperisering, avtal om repor och omvända repor samt in-substance defeasance, dvs. överföring av en del av företagets tillgångar till en stiftelse, där de låses för lånebetalning, varigenom en skuld, trots att den kvarstår, kan avlägsnas från företagets balansräkning), och- primära instrument i vilka finansiella derivat ingår.b) I den offentliggjorda informationen kan också ingåi) de kriterier som tillämpas för att avgöra om instrument skall tas upp i eller avföras från balansräkningen,ii) värderingsunderlaget för olika kategorier och grupper av instrument (ingångsvärden och därpå följande värden),iii) de metoder som används för att fastställa instrumentens verkliga värde, dvs. metoder som utgår från marknadsnoteringar, köp-, sälj- eller genomsnittskurser, nuvärdesanalys av kassaflödena, skattningstekniker eller någon annan lämplig metod, inbegripet de huvudsakliga antaganden som har gjorts vid tillämpningen av dessa metoder,iv) om marknadsvärderingen bygger på marknadsnoteringar, arten av eventuella justeringar av dessa värden,v) de metoder som har använts, när man i resultaträkningen har infört vinster och förluster, räntor och andra kostnads- och intäktsposter i samband med instrument för handel och för andra ändamål, och därmed i synnerhet principerna för hur intäkter skall införas i resultaträkningen, ochvi) den policy som har valts då det gäller skyddande av positioner (hedging) och avveckling av hedgeförhållanden.Tillägg 3(Detta tillägg är uteslutande avsett att ge belysande exempel och är inte en del av denna rekommendation)Offentliggörande av kompletterande information för att underlätta förståelsen av den kvantitativa informationenLäsarnas förståelse av den kvantitativa informationen i årsredovisningarna kan underlättas om man lämnar kompletterande information om terminologi och presentationsformer, metoder för mätning av risker, därmed förknippade antaganden och, i tillämpliga fall, andra parametrar.När genomsnittsvärden lämnas kan information om vilka intervall som har använts vid beräkningen av dessa också höja läsarnas förståelse av informationen i årsredovisningarna. Om beloppen vid utgången av räkenskapsåret avviker från genomsnittsvärdena, kan genomsnittsvärdena också förbättra förståelsen.Tillägg 4(Detta tillägg är uteslutande avsett att ge belysande exempel och är inte en del av denna rekommendation)Offentliggörande av kvantitativ information1. Den kvantitativa informationen kan offentliggöras i tabellform. Bl.a. följande kan ingå:A) För att bl.a. ge ett mått på verksamheternas omfattning i fråga om primära instrument, balansvärdet uppdelati) på vertikalaxeln i olika kategorier av instrument med åtskillnad mellan tillgångar och skulder, ochii) på horisontalaxeln efter resterande löptider,tillsammans med kompletterande uppgifter om samlad marknadsvärdering för de instrument som hålls för handel.B) För att bl.a. ge ett mått på verksamheternas omfattning i fråga om derivatinstrument, en redovisning av nominella belopp uppdeladei) på vertikalaxeln i olika kategorier av derivat (t.ex. gällande räntor, valutor och guld, aktier, ädelmetaller utom guld, andra råvaror och övrigt), med en ytterligare uppdelning på- OTC-handlade derivat (med undergrupper, t.ex. forwardkontrakt, swappar och köpta/tecknade optioner), och- börshandlade derivat (med undergrupper, t.ex. långa/korta futureskontrakt, köpta/tecknade optioner osv.), samtii) på horisontalaxeln efter resterande löptider,tillsammans med kompletterande uppgifter om samlad marknadsvärdering av handelslagret.C) Löptidsintervallen bör vara relevant för den information som lämnas, till exempel:i) tre månader.ii) längre än tre, men högst sex månader.iii) längre än sex månader, men högst ett år.iv) längre än ett, men högst fem år.v) längre än fem år.Beroende på hur väsentlig informationen är kan intervallen indelas ytterligare (t.ex. <= en månad,  > en <= tre månader) eller samlas i bredare intervall (t.ex. <= ett år,  > ett och <= fem år,  > fem år) på lämpligt sätt.D) För att bl.a. ge ett mått på verksamheternas omfattning uttryckt i marknadsvärde till skillnad från balansvärde kan uppgifter lämnas i tabellform med uppdelning mellan tillgångar och skulder- om balansvärden och marknadsvärden för instrument i handelslagret, och- om genomsnittliga marknadsvärden under perioden för instrument som hålls för handel, samtom en marknadsvärdering inte är praktiskt möjlig eller inte skulle vara tillförlitlig, kompletterande uppgifter om de viktigaste egenskaper hos instrumentet som kan påverka dess markandsvärde.2. Dessa uppgifter kan också lämnas i tabellform i kombination med de tidigare angivna tabellformaten.Tillägg 5(Detta tillägg är uteslutande avsett att ge belysande exempel och är inte en del av denna rekommendation)Information om kreditriskerDå det gäller kreditriskexponering som sammanhänger med OTC-derivat kan informationen ges i tabellform med uppdelning- på vertikalaxeln i olika grader av kreditvärdighet hos motparterna, bedömd utifrån intern eller extern rating, och- på horisontalaxeln efter- bruttoåteranskaffningskostnader,- nettoåteranskaffningskostnader, om rättsligt hållbara nettningsavtal finns, och- potentiell framtida kreditriskexponering.Företag som beräknar kreditrisken i samband med OTC-derivat utifrån ursprunglig riskmetod kan begränsa sig till att lämna sådan information som erhålls med denna metod.Information om den potentiella framtida kreditriskexponeringen kan kompletteras med en kommentar om de beräkningstekniker som använts i sammanhanget.Tillägg 6(Detta tillägg är uteslutande avsett att ge belysande exempel och är inte en del av denna rekommendation)Offentliggörande av marknadsriskerInformationen om marknadsrisker i samband med instrumenten kan ges utifrån något av följande underlag:A) Information om value at risk (VaR).B) Den potentiella effekten på framtida vinster av ett urval hypotetiska förändringar av marknadspriser och räntenivåer. De hypotetiska förändringar som väljs skall kunna bedömas som rimliga under de tolv månader som följer på dagen för godkännandet av årsbokslutet eller den sammanställda redovisningen. En av dessa hypotetiska förändringar kan lämpligen bygga på en negativ förändring med minst 10 % av marknadspriser eller marknadsräntor fram till årsslutet (såvida det inte kan visas att en sådan förändring inte rimligen kan inträffa).C) Ett annat mått på marknadsvärdet än de som avses i punkterna A och B, under förutsättning atti) institutionens ledning använder den modell som givit detta marknadsvärde i sin hantering av marknadsprisriskerna vid användning av handelsinstrument, ochii) modellen har erkänts av den myndighet som utövar försiktighetsmässig tillsyn som underlag för information om kapitaltäckning.D) En analys av det totala marknadsvärdet, uppdelat på de viktigaste kategorierna av finansiella tillgångar och skulder i form av handelsinstrument, och inom dessa kategorier på tidsintervall fram till förfallodag eller till räntejustering, om denna inträffar tidigare.Löptidsintervallen bör vara relevanta för den information som lämnas, till exempel:i) högst tre månader.ii) längre än tre, men högst sex månader.iii) längre än sex månader, men högst ett år.iv) längre än ett, men högst fem år.v) längre än fem år.Om de värden för value at risk, känslighetsanalys eller något annat mått på marknadsprisrisk som offentliggörs inte är typiska för värdena under räkenskapsåret, kan ytterligare värden som redovisas för att sätta in värdena på balansdagen i deras sammanhang höja läsarnas förståelse av informationen i årsredovisningarna. Dessa ytterligare värden kan vara antingen genomsnittsvärden eller högsta-/lägstavärden.


title: 2005/57/EG: Kommissionens rekommendation av den 21 januari 2005 om tillhandahållande av hyrda förbindelser i Europeiska unionen (Del 1 – Viktiga leveransvillkor för hyrda förbindelser i grossistledet) (delgivet med nr K(2005) 103)

text:
               27.1.2005

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               L 24/39

      KOMMISSIONENS REKOMMENDATION

   av den 21 januari 2005
   om tillhandahållande av hyrda förbindelser i Europeiska unionen (Del 1 – Viktiga leveransvillkor för hyrda förbindelser i grossistledet)
   (delgivet med nr K(2005) 103)
   (2005/57/EG)
   EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION UTFÄRDAR DENNA REKOMMENDATION
   med beaktande av Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/21/EG av den 7 mars 2002 om ett gemensamt regelverk för elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster (ramdirektiv) (1), särskilt artikel 19.1 i detta, och
   av följande skäl:

               (1)

               Användarna i gemenskapen kräver konkurrenskraftig tillgång till hyrda förbindelser och datatjänster med höghastighetsöverföring, inte minst för att Europas små och medelstora företag skall kunna dra nytta av den snabba utvecklingen inom Internet och elektronisk handel.

               (2)

               Sedan telekommunikationsinfrastrukturen liberaliserades den 1 januari 1996 har det börjat växa fram ett konkurrenskraftigt utbud av hyrda förbindelser som dock mest gäller långdistanslinjer med hög kapacitet. Marknaderna för hyrda förbindelser kommer att analyseras i enlighet med vad som sägs nedan.

               (3)

               Vissa organisationer som tillhandahåller tjänster med avseende på hyrda förbindelser har varit skyldiga att följa principerna om icke-diskriminering i enlighet med Europaparlamentets och rådets direktiv 97/33/EG av den 30 juni 1997 om samtrafik inom telekommunikation i syfte att säkerställa samhällsomfattande tjänster och samverkan genom tillämpning av principerna om tillhandahållande av öppna nät (2) och rådets direktiv 92/44/EEG av den 5 juni 1992 om tillhandahållande av öppna nät för förhyrda förbindelser (3). Dessa direktiv upphävdes genom artikel 26 i ramdirektivet med verkan från och med den 24 juli 2003.

               (4)

               Skyldigheterna fortsätter dock att gälla enligt artikel 27 i ramdirektivet och artikel 16 i Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/22/EG av den 7 mars 2002 om samhällsomfattande tjänster och användares rättigheter avseende elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster (direktiv om samhällsomfattande tjänster) (4). Enligt artikel 16.1 i direktivet om samhällsomfattande tjänster, och artikel 7 i Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/19/EG av den 7 mars 2002 om tillträde till och samtrafik mellan elektroniska kommunikationsnät och tillhörande faciliteter (tillträdesdirektiv) (5), fortsätter de gamla skyldigheterna att gälla tills de relevanta marknaderna har analyserats i enlighet med artikel 16 i ramdirektivet och artikel 16.3 i direktivet om samhällsomfattande tjänster.

               (5)

               Om en nationell regleringsmyndighet avgör att det inte råder effektiv konkurrens på en relevant marknad, skall den enligt artikel 16.4 i ramdirektivet identifiera företag med betydande inflytande på marknaden och ålägga dem lämpliga specifika regleringsskyldigheter eller bibehålla eller ändra sådana skyldigheter om de redan existerar. Om en nationell regleringsmyndighet avgör att det på marknaden för tillhandahållandet av minimiutbudet av hyrda förbindelser inte råder någon effektiv konkurrens, skall den enligt artikel 18.1 i direktivet om samhällsomfattande tjänster fastställa vilka företag som har ett betydande inflytande på marknaden och ålägga sådana företag skyldigheter med avseende på tillhandahållandet av minimiutbudet och villkoren för sådant tillhandahållande. Enligt artikel 5.1 i tillträdesdirektivet skall nationella regleringsmyndigheter främja och i förekommande fall säkerställa tillfredsställande tillträde och samtrafik samt kunna införa skyldigheter i detta hänseende.

               (6)

               Kommissionen antog den 11 februari 2003 rekommendation 2003/311/EG om relevanta produkt- och tjänstemarknader (6) för att definiera de marknader inom området elektronisk kommunikation som bör analyseras av nationella regleringsmyndigheter. Förteckningen omfattar terminerande avsnitt av hyrda förbindelser i grossistledet och trunkavsnitt av hyrda förbindelser i grossistledet. Dessa marknader inbegriper tillhandahållandet av sådana tjänster som avses i denna rekommendation, dvs. tillhandahållandet av hyrda förbindelser i grossistledet och hyrda delförbindelser.

               (7)

               Tillhandahållandet av hyrda förbindelser i grossistledet och av hyrda delförbindelser ingår i den marknad för terminerande avsnitt av hyrda förbindelser i grossistledet och, med avseende på tillräcklig förbindelselängd, även av den marknad för trunkavsnitt av hyrda förbindelser i grossistledet som avses i rekommendation 2003/311/EG. Det är den nationella regleringsmyndigheten som avgör vad som skall anses utgöra ett terminerande avsnitt beroende på vad som kännetecknar nättopologin på respektive nationell marknad.

               (8)

               Tillhandahållandet av hyrda förbindelser på 64 kbit/s och av ostrukturerade och strukturerade hyrda förbindelser på 2 Mbit/s omfattas av det minimiutbud av hyrda förbindelser på de relevanta marknaderna som nämns i rekommendationen. Minimiutbudet av hyrda förbindelser definieras i kommissionens beslut 2003/548/EG av den 24 juli 2003 om minimiutbudet av hyrda förbindelser med harmoniserade egenskaper och tillhörande standarder som avses i artikel 18 i direktivet om samhällsomfattande tjänster (7).

               (9)

               Uppgifterna från medlemsstaterna visar att det är svårt att få grepp om leveranstider för hyrda förbindelser och delförbindelser i detaljist- och grossistledet. Detta påverkar inte de nationella regleringsmyndigheternas analys av relevanta marknader i enlighet med artikel 16 i ramdirektivet och artikel 16.3 i direktivet om samhällsomfattande tjänster.

               (10)

               När nationella regleringsmyndigheter, enligt artikel 10 i tillträdesdirektivet samt artikel 18 i och bilaga VII till direktivet om samhällsomfattande tjänster, inför skyldigheter avseende icke-diskriminering för tillhandahållandet av vissa hyrda förbindelser, är principen om icke-diskriminering tillämplig på alla aspekter av de tillhandahållna tjänsterna, såsom beställning, byte till annan tjänst, leverans, kvalitet, reparationstid, rapportering och påföljder. Det bästa sättet att i hyreskontrakten täcka in allt detta är att sluta serviceavtal. I stället för påföljder kan man, där så är lämpligt med tanke på en medlemsstats lagstiftning, i ett sådant avtal införa bestämmelser om ersättning för underlåtenhet att uppfylla kontraktsvillkor.

               (11)

               I synnerhet bör man i serviceavtalet införa bestämmelser om leveranstider för att se till att de operatörer som omfattas av sådana skyldigheter erbjuder samma leveranstider för förbindelser i grossistledet som för sina egna tjänster och att dessa leveranstider alltså är tillräckligt mycket kortare än leveranstiderna på slutkundsmarknaderna.

               (12)

               Genom att offentliggöra ”bästa kända metod”-uppgifter om generella leveranstider för hyrda förbindelser kan man hjälpa de nationella regleringsmyndigheterna att säkerställa att de kontraktsenliga leveranstider för hyrda förbindelser i grossistledet, och i synnerhet för hyrda delförbindelser, som erbjuds av de operatörer som omfattas av en skyldighet avseende icke-diskriminering inte hindrar andra operatörer på slutkundsmarknaderna för hyrda förbindelser från att erbjuda sina kunder likadana leveranstider. De kontraktsenliga leveranstiderna för hyrda förbindelser i grossistledet bör därför vara av ett sådant slag att slutkundmarknadernas konkurrerande operatörer kan erbjuda leveranstider som är minst lika bra som de ”bästa kända metod”-leveranstider som erbjuds av de operatörer som utsetts att tillhandahålla hyrda förbindelser på slutmarknaderna i fråga. I annat fall kan det uppstå hinder för utvecklingen av den inre marknaden för elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster. Enligt artikel 8.3 a i ramdirektivet är ett av de nationella regleringsmyndigheternas mål just att undanröja sådana hinder. De ”bästa kända metod”-leveranstider som erbjuds av operatörer utsedda att tillhandahålla hyrda förbindelser på slutmarknaderna omfattar även dessa operatörers leveransförfaranden till slutkunderna. De motsvarande leveranstiderna i grossistledet bör således vara kortare.

               (13)

               Enligt artikel 18 i och bilaga VII till direktivet om samhällsomfattande tjänster skall de nationella regleringsmyndigheterna se till att den normala leveranstiden för det minimiutbud av hyrda förbindelser som enskilda företag tillhandahåller offentliggörs. För att kunna se över denna rekommendation kan kommissionen också komma att behöva uppgifter om hyrda förbindelser som inte omfattas av minimiutbudet.

               (14)

               Kommissionen bör se över denna rekommendation senast den 31 december 2005 för att ta hänsyn till den tekniska och ekonomiska utvecklingen.

               (15)

               Kommunikationskommittén har lämnat sitt yttrande i enlighet med artikel 22.2 i ramdirektivet.

         HÄRIGENOM REKOMMENDERAS

               1.

               De nationella regleringsmyndigheterna skall sörja för följande när de enligt artikel 10 i tillträdesdirektivet eller artikel 18 i och bilaga VII till direktiv 2002/22/EG (nedan kallat ”direktivet om samhällsomfattande tjänster”) inför eller bibehåller en skyldighet avseende icke-diskriminering för operatörer som tillhandahåller hyrda förbindelser (nedan kallade ”utsedda operatörer”):

                           a)

                           De nationella regleringsmyndigheterna skall se till att kontrakten innehåller genomförbara avtal (nedan kallade ”serviceavtal”), som omfattar alla aspekter av de i grossistledet tillhandahållna hyrda förbindelserna, såsom beställning, byte till annan tjänst, leverans, kvalitet, reparationstid, rapportering och avskräckande ekonomiska påföljder.

                           b)

                           De nationella regleringsmyndigheterna skall för varje förbindelsekategori se till att de leveranstider som fastställs för hyrda förbindelser i grossistledet i serviceavtalet är så korta som möjligt. De kontraktsenliga leveranstiderna i grossistledet bör under alla omständigheter vara kortare än de utsedda operatörernas ”bästa kända metoden”-leveranstider på slutmarknaderna. De utsedda operatörernas ”bästa kända metoden”-leveranstider på slutmarknaderna för 64 kbit/s, 2 Mbit/s ostrukturerade förbindelser, 2 Mbit/s strukturerade förbindelser och 34 Mbit/s ostrukturerade förbindelser framgår av bilagan.
                           Metoden för beräkning av ”bästa kända metoden”-uppgifterna i bilagan skall anses ge utrymme för erkända skillnader mellan nätstrukturerna och leveransförfarandena hos de utsedda operatörerna i de olika medlemsstaterna.

                           c)

                           De nationella regleringsmyndigheterna skall särskilt se till att de ekonomiska påföljderna enligt kontrakten i punkt a tillämpas i fall av försenad leverans av förbindelser och att de utgörs av ett angivet belopp per dag för varje beställd förbindelse. Kontraktet skall också innehålla föreskrifter om att beloppet inte behöver erläggas om och i den mån som den utsedda operatören kan visa att förseningen inte omfattas av dennes ansvarsområde.

                           d)

                           De nationella regleringsmyndigheterna skall se till att den information som krävs för en översyn av denna rekommendation tillhandahålls i enlighet med artikel 5.1 i direktiv 2002/21/EG (nedan kallat ”ramdirektivet”) och lämna denna information till kommissionen i enlighet med artikel 5.2 i ramdirektivet.

               2.

               Denna rekommendation riktar sig till medlemsstaterna.

      Utfärdad i Bryssel den 21 januari 2005.

            På kommissionens vägnar

         Viviane REDING

            Ledamot av kommissionen

      (1)  EGT L 108, 24.4.2002, s. 33.

      (2)  EGT L 199, 26.7.1997, s. 32. Direktivet senast ändrat genom direktiv 98/61/EG (EGT L 268, 3.10.1998, s. 37).

      (3)  EGT L 165, 19.6.1992, s. 27. Direktivet senast ändrat genom kommissionens beslut 98/80/EG (EGT L 14, 20.1.1998), s. 27).

      (4)  EGT L 108, 24.4.2002, s. 51.

      (5)  EGT L 108, 24.4.2002, s. 7.

      (6)  EUT L 114, 8.5.2003, s. 45.

      (7)  EUT L 186, 25.7.2003, s. 43.

      BILAGA
      METODER OCH KOSTNADSUPPGIFTER FÖR HYRDA FÖRBINDELSER I MEDLEMSSTATERNA
      Metoder
      Metoden för beräkning av rekommenderade tak för de kontraktsenliga leveranstiderna bygger på det tredje lägsta värde som har iakttagits i medlemsstaterna. På så sätt ges utrymme för motiverade skillnader mellan nätstrukturer och leveransförfaranden i de olika medlemsstaterna. På grundval av denna metod och med hjälp av nedanstående uppgifter har följande ”bästa kända metod”-uppgifter om leveranstider beräknats för hyrda förbindelser tillhandahållna av utsedda operatörer:

                  1.

                  Hyrda förbindelser på 64 kbit/s: 18 kalenderdagar.

                  2.

                  Ostrukturerade hyrda förbindelser på 2 Mbit/s: 30 kalenderdagar.

                  3.

                  Strukturerade hyrda förbindelser på 2 Mbit/s: 33 kalenderdagar.

                  4.

                  Ostrukturerade hyrda förbindelser på 34 Mbit/s: 52 kalenderdagar.

            Leveranstider för hyrda förbindelser i medlemsstaterna
      Kommissionen har från medlemsstaterna fått uppgifter om vilka leveranstider för hyrda förbindelser som tillhandahålls av de operatörer som av de nationella regleringsmyndigheterna anmälts som organisationer med stort inflytande på marknaden i enlighet med artikel 11.1a i direktiv 92/44/EEG som svar på enkäten för 2002 års rapport om hyrda förbindelser (1). Uppgifterna inkom till kommissionen i september 2003. Med rapporterad leveranstid avses den tid inom vilken 95 % av alla hyrda förbindelser av samma typ kan disponeras av kunderna, räknat från den dag då användaren har lämnat en bindande begäran om en hyrd förbindelse (2)
          (3).
      Hyrda förbindelser på 64 kbit/s

      Ostrukturerade hyrda förbindelser på 2 Mbit/s

      Strukturerade hydra förbindelser på 2 Mbit/s

      Ostrukturerade hydra förbindelser på 34 Mbit/s

         (1)  2001 års rapport finns på Internet (http://europa.eu.int/information_society/topics/telecoms/implementation/leasedlines/doc/COCOM02-10%20final.pdf).

         (2)  Se artikel 2.3 i direktiv 97/51/EG (EGT L 295, 29.10.1997, s. 23).

         (3)  Luxemburg lämnade bara halvårssiffror för 2002. I diagrammen visas siffrorna för båda halvår. För beräkningen av ”bästa kända metoden”-siffror har i förekommande fall den högre av de båda halvårssiffrorna tagits som övre gräns för helårssiffran.
      Uppgifterna för Österrike: Uppgifterna gäller förbindelser i detaljist- och grossistledet. De statistiska uppgifterna motsvarar direktivet (95 % av leveranstiderna), och uppgifterna omfattar även beställningar för de orter där det ännu inte finns någon infrastruktur. I fråga om förbindelser på 2 Mbit/s har det inte gjorts någon åtskillnad mellan strukturerade och ostrukturerade förbindelser. När det gäller 34 Mbit/s och 155 Mbit/s är stickprovet för litet för att vara statistiskt tillförlitligt. Ingen hänsyn har tagits till av kunden önskade förseningar, av kunden begärda ändringar av den planerade leveransdagen (inga ”leveranser enligt bästa förmåga”) och projektbeställningar. Leveranstiderna har beräknats från och med tidpunkten för godtagandet av ett underskrivet kontrakt, om inget annat datum avtalats (t.ex. av kunden önskade förseningar).