               EUROPEISKA KOMMISSIONEN
            Bryssel den 9.11.2017
            COM(2017) 656 final
            Rekommendation till
            RÅDETS BESLUT
            om bemyndigande att inleda förhandlingar om en ändring av Internationella sockeravtalet 1992

               MOTIVERING

               Detta förslag avser ett beslut om fastställande av den ståndpunkt som ska antas på unionens vägnar i Internationella sockerorganisationens (nedan kallad organisationen) Internationella sockerråd och administrativa kommitté samt i eventuella övriga ad hoc-organ som organisationen kan komma att inrätta för att diskutera eventuella ändringar till Internationella sockeravtalet 1992 i samband med den planerade diskussionen om översynen av Internationella sockeravtalet 1992 (nedan kallat avtalet).

               1.BAKGRUND TILL FÖRSLAGET

               •Reformen av Internationella sockeravtalet 1992

                  Europeiska unionen är part i avtalet
                     1
                  .

                  Syftet med avtalet är att säkerställa ett ökat globalt samarbete vad gäller internationella sockerfrågor och därmed sammanhängande frågor. Det ska utgöra ett forum för mellanstatliga samråd om socker och om sätt att förbättra världsmarknaden för socker, i syfte att underlätta handeln genom att samla in och tillhandahålla information om världsmarknaden för socker och andra sötningsmedel samt främja en ökad efterfrågan på socker, i synnerhet vad gäller icke-traditionella användningsområden. Avtalet trädde i kraft den 1 januari 1993 för en period på tre år till och med den 31 december 1995. Det har sedan dess förlängts regelbundet med två år åt gången. Avtalet kommer att förlängas genom ett beslut av Internationella sockerrådet i november 2017 och kommer att gälla till och med den 31 december 2019
                     2
                  .

                  Enligt artikel 8 i avtalet är Internationella sockerrådet det ansvariga organet för alla de åtgärder som är nödvändiga för att genomföra bestämmelserna i avtalet. Enligt artikel 13 i avtalet ska alla beslut i Internationella sockerrådet i huvudsak fattas med konsensus om inte annat fastställs i avtalet. Om konsensus inte kan uppnås ska beslut fattas med enkel majoritetsomröstning, såvida bestämmelserna i avtalet inte föreskriver särskild omröstning.

                  Enligt artikel 25 i avtalet ska medlemmarna i organisationen inneha totalt 2 000 röster. Varje medlem har ett visst antal röster som årligen anpassas enligt på förhand fastställda kriterier i avtalet.

                  Avtalet, och framför allt röstfördelningen bland medlemmarna som också avgör medlemmarnas bidrag, överensstämmer inte längre med verkligheten på världsmarknaden för socker. För närvarande är unionen den överlägset största bidragsgivaren till organisationens budget. Sedan 2015 har organisationen i arbetsgrupper diskuterat möjligheterna att se över röstfördelningen. EU måste inta en ståndpunkt om översynen av avtalet, om organisationen på allvar inleder diskussioner och förhandlingar.

                  En reform av organisationen, i syfte att anpassa den till unionens arbetsmetoder i andra internationella varuorgan och utvecklingen på världsmarknaden för socker sedan 1992, överensstämmer helt med unionens intressen. Reformen bör åtminstone ge insyn i medlemmarnas ansvar när det gäller omröstning och finansiella bidrag. Röstfördelningen i organisationen bör kunna mätas med indikatorer såsom handel, konsumtion, produktion och betalningsförmåga. Den sistnämnda indikatorn används inom FN för att erkänna sockrets betydelse inom bistånd och utveckling. Med hjälp av denna indikator kan en större del av det finansiella ansvaret ges till de medlemmar som har större möjligheter att bidra till organisationens budget.

                  Kommissionen kan tillsammans med de andra medlemmarna arbeta för att driva igenom dessa frågor. Eftersom beslut i organisationen fattas med konsensus kan EU inte ensamt reformera organisationen. Alla medlemmar måste därför ge en klar signal om att en reform är både möjlig och önskvärd. Vid möten i organisationen och vid bilaterala möten med andra medlemmar bör kommissionen kunna ta initiativ till att inleda förhandlingar om en ändring av avtalet och samarbeta med andra medlemmar om de lägger fram förslag till reformer.

               •Förenlighet med befintlig praxis i internationella varuorgan

                  I internationella varuorgan, t.ex. Internationella spannmålsrådet och Internationella olivrådet, har unionen förhandlat fram en fördelning av rösträtterna och tydliga årliga uppdateringsmekanismer som motsvarar unionens relativa vikt på spannmålsmarknaden och på marknaden för oliver och olivolja. I Internationella spannmålsrådet är indikatorerna handel, konsumtion och produktion. Det här går stick i stäv med vad som är praxis inom organisationen, där det enligt avtalet från 1992 inte har varit möjligt att göra anpassningar när medlemmarnas ställning förändrats på världsmarknaden för socker. Alla insatser att ändra avtalet bör utgå ifrån att organisationens arbetsmetoder ska överensstämma med dem i andra internationella varuorgan. Dessutom kan medlemmarna inte på förhand räkna ut hur rösträtterna fördelas, utan fördelningen baseras i stället på beräkningar utan insyn. Även om det här har varit accepterad praxis i 25 år, kan det inte fortsätta till följd av förändringarna på världsmarknaden för socker.

                  Unionen håller på att reformera sin sockerpolitik, och avskaffandet av kvoterna för sockertillverkning kommer att ge unionens exportörer större tillgång till världsmarknaden för socker samt avlägsna begränsningarna av sockerproduktion i unionen.

               •Förenlighet med unionens politik inom andra områden

                  Socker är en känslig produkt i unionens gemensamma handelspolitik och den gemensamma jordbrukspolitiken. I unionens internationella handelsförhandlingar spelar sockret en viktig roll, och kommissionen övervakar noga såväl produktionen av som handeln med socker. Socker är också en viktig vara i många utvecklingsländer, och sockrets betydelse inom bistånd och utveckling spelar en mycket viktig roll inom den gemensamma handelspolitiken. Organisationen är en neutral plattform, där alla medlemmar kan diskutera frågor som rör socker. Samtidigt främjar övervakningen av utvecklingen på världsmarknaden för socker möjligheterna till styrning av marknaden inom ramen för den gemensamma jordbrukspolitiken.

               2.RÄTTSLIG GRUND, SUBSIDIARITETSPRINCIPEN OCH PROPORTIONALITETSPRINCIPEN

               2.1Rättslig grund

                  I artikel 218.3 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (nedan kallat EUF-fördraget) fastställs bestämmelser om bemyndigande att inleda förhandlingar och, med hänsyn till vad det planerade avtalet gäller, utse unionens förhandlare eller chefen för unionens förhandlingsdelegation. Enligt artikel 218.4 i EUF-fördraget får rådet ge förhandlaren direktiv och utse en särskild kommitté, med vilken samråd ska ske under förhandlingarna.

               2.2Tillämpning i det aktuella fallet

                  Internationella sockerrådet är ett organ som inrättats genom ett avtal, nämligen Internationella sockeravtalet. Enligt artikel 44 i avtalet kan Internationella sockerrådet genom särskild omröstning rekommendera medlemmarna i Internationella sockerorganisationen en ändring av detta avtal. Om inte en kvalificerad majoritet röstar för en särskild omröstning kan ett förslag om ändring av avtalet inte läggas fram. Enligt avtalet finns det inga andra sätt att få till stånd en ändring. Det enda alternativet för medlemmar som inte vill behålla status quo är sålunda att inte godkänna en förlängning av avtalet för ytterligare en period av två år, vilket är detsamma som att lämna organisationen.

                  Den akt som planeras och om vilken en ståndpunkt ska intas på unionens vägnar kan leda till att avtalets institutionella ram ändras.

                  Den förfarandemässiga rättsliga grunden för det föreslagna beslutet är därför artikel 218.3 och 218.4 i EUF-fördraget.

               2.4Slutsats

                  Den rättsliga grunden till förslaget till beslut bör vara artikel 218.3 och 218.4 i EUF-fördraget.

               •Subsidiaritetsprincipen (för icke-exklusiv befogenhet)

                  Unionen är part i avtalet och företräds av kommissionen i Internationella sockerrådet. Medlemsstaterna är inte enskilda parter i avtalet. EU:s förhandlingar om en eventuell ändring av avtalet omfattas av unionens exklusiva befogenhet.

               •Proportionalitetsprincipen

                  En ändring av avtalet för att få till stånd en röstfördelning som motsvarar medlemmarnas relativa vikt på världsmarknaden för socker är i unionens intresse och är att föredra framför att unionen säger upp sitt medlemskap i organisationen. För närvarande gynnar EU:s deltagande i organisationen både unionen och andra medlemmar i organisationen. Eftersom EU:s relativa vikt har ändrats men inte återspeglas i färre röster och därmed i lägre finansiella bidrag är priset för deltagandet alltför högt. Övriga medlemmar har ökat sin närvaro på världsmarknaderna för socker, men deras bidrag har inte ökat i motsvarande grad.

               3.RESULTAT AV EFTERHANDSUTVÄRDERINGAR, SAMRÅD MED BERÖRDA PARTER OCH KONSEKVENSBEDÖMNINGAR

               •Samråd med berörda parter

                  Unionen är medlem i organisationen, och såväl sockersektorn inom EU som de flesta medlemsstater har i allmänhet stött medlemskapet sedan 1992. Det anses inte nödvändigt att inleda ett samråd med berörda parter om en process som enbart syftar till att förlänga unionens medlemskap i organisationen, men med bestämmelser som överensstämmer med dem i andra internationella varuorgan där EU är medlem. I slutändan bör EU:s minskade relativa vikt på världsmarknaden för socker även leda till en måttlig minskning av bidragen till organisationen. Enligt gällande bestämmelser betalar EU mer än sin rättmätiga del, medan andra medlemmar inte betalar något alls eller inte betalar i tid.

               •Konsekvensbedömning

                  En fullständig konsekvensbedömning behövs inte eftersom åtgärden sannolikt inte kommer att få någon betydande ekonomisk, miljömässig eller social inverkan. Om en ändring av avtalet fås till stånd skulle EU:s finansiella bidrag till organisationen minska på motsvarande sätt. Samtidigt kan en öppnare och rättvisare fördelning av rösterna till och med bidra till att nya medlemmar ansluter sig till organisationen, och kostnaderna skulle på så sätt minska ytterligare.

                  Även om huvudsyftet med ändringen av avtalet är att se till att EU:s bidrag till organisationens budget är rättvist, finns det fler än budgetmässiga skäl för en reform. Om organisationen ska kunna moderniseras måste medlemmarna betala sin andel av organisationens administrativa budget och moderniseringen bör också leda till att medlemmarna deltar mer aktivt i organisationens arbete.

               4.BUDGETKONSEKVENSER

                  Inledandet av förhandlingar anses inte ha några budgetkonsekvenser.

               Rekommendation till

               RÅDETS BESLUT

               om bemyndigande att inleda förhandlingar om en ändring av Internationella sockeravtalet 1992

               EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA BESLUT

               med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 218.3 och 218.4,

               med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation, och

               av följande skäl:

               (1)Unionen är part i Internationella sockeravtalet 1992
                  3
                (nedan kallad avtalet) och medlem i Internationella sockerorganisationen (nedan kallad organisationen).

               (2)Sedan 1995 har unionen godkänt att avtalet förlängs med två år åt gången. Kommissionen har föreslagit för rådet att den bemyndigas att ta ställning för att avtalet förlängs med ytterligare en period på högst två år, fram till den 31 december 2019.

               (3)Enligt artikel 8 i avtalet är Internationella sockerrådet det ansvariga organet för alla de åtgärder som är nödvändiga för att genomföra bestämmelserna i avtalet. Enligt artikel 13 i avtalet ska alla beslut i Internationella sockerrådet i huvudsak fattas med konsensus om inte annat fastställs i avtalet. Om konsensus inte kan uppnås ska beslut fattas med enkel majoritetsomröstning, såvida bestämmelserna i avtalet inte föreskriver särskild omröstning.

               (4)Enligt artikel 25 i avtalet ska medlemmarna i organisationen inneha totalt 2 000 röster. Varje medlem har ett visst antal röster som årligen anpassas enligt på förhand fastställda kriterier i avtalet.

               (5)Det är i unionens intresse att delta i ett internationellt avtal om socker, eftersom sektorn är viktig för flera medlemsstater och för den europeiska sockersektorns ekonomi.

               (6)Avtalets institutionella ram, och framför allt röstfördelningen bland medlemmarna som också avgör medlemmarnas finansiella bidrag till organisationen, överensstämmer inte längre med verkligheten på världsmarknaden för socker.

               (7)I enlighet med avtalets bestämmelser från 1992 om finansiella bidrag till organisationen har unionens andel förblivit den samma, trots att världsmarknaden för socker, och framför allt unionens relativa position på den, har genomgått stora förändringar sedan dess. Följaktligen har unionen under de senaste åren stått för en oproportionerligt stor andel av budgetkostnaderna och burit ett ansvar motsvarande dessa kostnader.

               (8)Bestämmelserna i avtalet om finansiella bidrag kan ändras i enlighet med förfarandet i artikel 44 i avtalet. På grundval av den artikeln kan Internationella sockerrådet genom särskild omröstning rekommendera medlemmarna i organisationen en ändring av detta avtal. Unionen i egenskap av medlem i Internationella sockerrådet i enlighet med artikel 7 i avtalet bör kunna inleda och delta i förhandlingar som syftar till att ändra avtalets institutionella ram.

               (9)Det är därför ändamålsenligt att kommissionen bemyndigas att inleda förhandlingar i Internationella sockerrådet om ändring av avtalet, att förhandlingsdirektiv fastställs och att en särskild kommitté utses med vilken kommissionen samråder under förhandlingarna.

               HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

               Artikel 1

               Kommissionen bemyndigas härmed att på unionens vägnar förhandla om ändringar av Internationella sockeravtalet 1992.

               Artikel 2

               Förhandlingsdirektiven anges i bilagan.

               Artikel 3

               Förhandlingarna ska föras i samråd med [rådet för in namnet på den särskilda kommittén].

               Artikel 4

               Detta beslut ska tillämpas till och med den 31 december 2019.

               Artikel 5

               Detta beslut riktar sig till kommissionen.

               Utfärdat i Bryssel den

                     På rådets vägnar

                     Ordförande

                     (1)
                  Rådets beslut (92/580/EEG) av den 13 november 1992 (EGT L 379, 23.12.1992, s. 15).

                     (2)
                  Rådets beslut xxxx (se kommissionens förslag till rådets beslut).

                     (3)
                  Rådets beslut av den 13 november 1992 om undertecknande och ingående av Internationella sockeravtalet 1992 (EGT L 379, 23.12.1992, s. 15).

    ---documentbreak---

               EUROPEISKA KOMMISSIONEN
            Bryssel den 9.11.2017
            COM(2017) 656 final
            BILAGA
            till
            RÅDETS BESLUT
            om bemyndigande att inleda förhandlingar om en ändring av Internationella sockeravtalet 1992

               BILAGA

               Förhandlingsdirektiv för ändringar till Internationella sockeravtalet 1992

               Kommissionen får inleda förhandlingar med övriga parter i Internationella sockeravtalet 1992 (nedan kallat avtalet) i Internationella sockerrådet i syfte att modernisera avtalet till följd av utvecklingen på världsmarknaden för socker och i syfte att åtgärda de nuvarande skillnaderna mellan det inflytande som medlemmarna i Internationella sockerorganisationen har och det finansiella bidrag som de ger samt deras relativa ställning på världsmarknaden för socker.


               EUROPEISKA KOMMISSIONEN
            Bryssel den22.11.2017
            COM(2017) 803 final
            Rekommendation till
            RÅDETS BESLUT
            om fastställande av att Rumänien inte har vidtagit effektiva åtgärder för att följa rådets rekommendation av den 16 juni 2017

               Rekommendation till

               RÅDETS BESLUT

               om fastställande av att Rumänien inte har vidtagit effektiva åtgärder för att följa rådets rekommendation av den 16 juni 2017

               EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA BESLUT

               med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,

               Med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97
                  1
               , särskilt artikel 10.2, 4:e stycket,

               med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation, och

               av följande skäl:

               (1)Den 16 juni 2017 fastställde rådet i enlighet med artikel 121.4 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (nedan kallat EUF-fördraget) att en konstaterad betydande avvikelse från anpassningsbanan mot det medelfristiga budgetmålet förelåg i Rumänien.

               (2)Mot bakgrund av den fastställda betydande avvikelsen utfärdade rådet den 16 juni 2017 en rekommendation till Rumänien att vidta nödvändiga åtgärder för att se till att den nominella tillväxten för nettobeloppet för de primära offentliga utgifterna
                  2
                inte överskrider 3,3 % under 2017, vilket motsvarar en årlig strukturell anpassning på 0,5 % av BNP. Vidare rekommenderades Rumänien att använda alla oväntade intäkter till att minska underskottet, samtidigt som åtgärder för att konsolidera de offentliga finanserna bör säkerställa en varaktig förbättring av det strukturella saldot i de offentliga finanserna på ett tillväxtfrämjande sätt. Rådet fastställde den 15 oktober 2017 som tidsfrist för Rumänien att rapportera om åtgärder som vidtagits med anledning av denna rekommendation.

               (3)Den 26 och 27 september 2017 genomförde kommissionen ett utökat övervakningsuppdrag i Rumänien för övervakning på plats enligt artikel 11(2) i rådets förordning (EG) nr 1466/97. Efter att ha översänt sina preliminära resultat till de rumänska myndigheterna för synpunkter lade kommissionen fram sina slutsatser för rådet den 24 oktober 2017. Dessa slutsatser har därefter offentliggjorts. Kommissionens rapport visar att de rumänska myndigheterna inte har för avsikt att följa rådets rekommendation av den 16 juni 2017. Myndigheterna uppgav att målet för 2017 även fortsättningsvis är ett nominellt underskott på 3 % av BNP. Med tanke på det positiva och växande produktionsgapet skulle detta innebära en försämring av det strukturella underskottet under 2017, i motsats till rådets rekommendation. Detta återspeglar en tydligt expansiv finanspolitik.

               (4)Den 13 oktober 2017 lämnade de rumänska myndigheterna in en rapport om åtgärder som vidtagits som svar på rådets rekommendation av den 16 juni 2017. I rapporten uppgav myndigheterna att målet för 2017 även fortsättningsvis är ett nominellt underskott på 3 % av BNP. Den enda åtgärd som förtecknas i rapporten med betydande konsekvenser för budgeten 2017 är en ökning av punktskatter på energiprodukter tillbaka till 2016 års nivå (dvs. en återföring av en tidigare antagen punktskatteminskning som trädde i kraft i januari 2017). Den finanspolitiska effekten av de rapporterade åtgärderna tillgodoser inte på långt när de krav som anges i rådets rekommendation.

               (5)Enligt kommissionens höstprognos 2017 kommer det strukturella saldot att försämras med 1,1 % av BNP, till ett underskott på 3,3 % år 2017. Detta är motsatsen till den rekommenderade strukturella förbättringen på 0,5 % av BNP i förhållande till 2016. Den motsvarande tillväxten för nettobeloppet för de primära offentliga utgifterna uppgick till 4,9 %, vilket ligger klart över riktmärket för utgifter på 3,3 %. Denna försämring jämfört med 2016 berodde på nedskärningar av indirekta skatter, särskilt mervärdesskatt och punktskatter, som trädde i kraft i början av året, och ökningar av offentliga löner och sociala förmåner som infördes under året. Sedan rådets rekommendation av den 16 juni 2017 har höjningen av punktskatterna på energiprodukter tillbaka till 2016 års nivå samt en nedskärning av de offentliga investeringarna i den korrigerade budgeten i september haft en positiv inverkan på det offentliga underskottet, även om deras verkan till stor del förtas av ökningar av löner inom den offentliga sektorn, som också ingår i den korrigerade budgeten.

               (6)Detta leder till slutsatsen att Rumäniens reaktioner på rådets rekommendation av den 16 juni 2017 har varit otillräckliga. Den finanspolitiska insatsen understiger den årliga strukturella anpassningen på 0,5 % av BNP för 2017, vilket motsvarar en nominell tillväxttakt för de primära offentliga nettoutgifterna på högst 3,3 % 2017.

               HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

               Artikel 1

               Rumänien har inte vidtagit effektiva åtgärder för att följa rådets rekommendation av den 16 juni 2017.

               Artikel 2

               Detta beslut riktar sig till Rumänien.

               Utfärdat i Bryssel den

                     På rådets vägnar

                     Ordförande

                     (1)

                        EGT L 209, 2.8.1997, s. 1.

                     (2)

                        De offentliga nettoutgifterna består av de totala offentliga utgifterna exklusive ränteutgifter, utgifter för EU-program som motsvaras fullt ut av inkomster från EU-medel och icke-diskretionära förändringar i utgifterna för arbetslöshetsförmåner. Nationellt finansierad bruttobildning av fast kapital jämnas ut över en fyraårsperiod. Diskretionära åtgärder på inkomstsidan eller inkomstökningar som fastställts genom lagstiftning är inräknade. Engångsåtgärder på såväl inkomst- som utgiftssidan är avräknade.


               EUROPEISKA KOMMISSIONEN
            Bryssel den 18.1.2019
            COM(2019) 15 final
            Rekommendation till
            RÅDETS BESLUT
            om bemyndigande att inleda förhandlingar om ett avtal med Amerikas förenta stater om bedömning av överensstämmelse

               MOTIVERING

               1.BAKGRUND TILL REKOMMENDATIONEN

               •Skäl och syfte med rekommendationen

               Den 25 juli 2018 enades Europeiska kommissionens ordförande och Förenta staternas president om att inleda en ny fas i handelsförbindelserna mellan Förenta staterna och Europeiska unionen i syfte att underlätta handeln och undvika en upptrappning av spänningarna i handelsrelationerna. I det gemensamma uttalandet föreslogs att en verkställande arbetsgrupp skulle inrättas för att bland annat överväga åtgärder för att minska administrativa hinder och kostnader, samtidigt som en hög skyddsnivå bibehålls för varje sida.

               Denna rekommendation om inledande av förhandlingar med Förenta staterna utgör en del av en större uppsättning åtgärder som syftar till att förbättra samarbetet mellan Europeiska unionen och Förenta staterna i regleringsfrågor och användningen av standarder till stöd för lagstiftning. I rekommendationen föreskrivs ett utkast till förhandlingsdirektiv för att underlätta handeln och därmed öka handelsflödena för industrivaror mellan Europeiska unionen och Förenta staterna genom en minskning av kostnaderna för bedömning av överensstämmelse på ett ömsesidigt och balanserat sätt.

               EU och Förenta staterna är de största och mest integrerade ekonomierna i världen, med en lång och gemensam handelshistoria och en liknande grad av ekonomisk utveckling. Förenta staterna är den främsta destinationen för EU:s export av industrivaror och är den näst största exportören av industrivaror till EU (efter Kina). Handeln med varor mellan EU och Förenta staterna uppgick till 633 miljarder euro 2017, och bestod främst av industriprodukter (598 miljarder euro, varav merparten utgjordes av 166 miljarder euro i handel med maskiner och utrustning). Omkring 4,7 miljoner arbetstillfällen i EU förknippas med produktion för export till Förenta staterna. Industrivaror står för större delen av vår varuhandel med Förenta staterna (94 % av EU:s export och 95 % av importen). Handeln med varor mellan EU och Förenta staterna har ökat stadigt under de senaste 10 åren. Mot bakgrund av dessa viktiga handelsflöden kommer de ekonomiska aktörerna på båda sidor av Atlanten att gynnas stort av undanröjandet av dubbla krav på provning, inspektion och certifiering, vilket minskar företagens kostnader för att få tillgång till våra respektive marknader.

               Europeiska unionen och Förenta staterna har sina respektive rutiner för bedömning av överensstämmelse för att säkerställa att tillverkare får släppa ut en produkt på marknaden endast om den uppfyller alla tillämpliga krav för att säkerställa att produkter som inte är säkra eller som inte uppfyller kraven inte kan komma ut till sina respektive marknader. Dessa krav kan omfatta provning, inspektion och certifiering. Skillnader i metoder för bedömning av överensstämmelse kan leda till merkostnader och till långdragna och komplicerade administrativa förfaranden utan att produktsäkerheten nödvändigtvis förbättras. Vid obligatorisk bedömning av överensstämmelse som utförs av tredje part (ungefär 70 % av fallen i Förenta staterna) kan handeln underlättas om exportörer kan ansöka om certifiering i exportlandet för att bevisa överensstämmelse med tillämpliga regler i importlandet. Denna möjlighet finns endast för vissa sektorer inom ramen för det befintliga avtal om ömsesidigt erkännande som ingicks mellan EU och Förenta staterna 1998 och som inte fungerar på ett korrekt sätt för alla sektorer som omfattas. Kostnaderna för bedömning av överensstämmelse kan således vara betydande för EU:s export, särskilt inom viktiga sektorer som maskiner och utrustning.

               Minskningen av kostnaderna för bedömning av överensstämmelse kan ge betydande ekonomiska fördelar, särskilt för små och medelstora företag som påverkas oproportionerligt av dem. På grund av deras ringa storlek är det ofta mycket svårare för små och medelstora företag att hantera handelshinder än för större företag. De saknar ofta kapacitet och/eller resurser för att hantera skillnader i produktkrav och tillämpliga förfaranden för bedömning av överensstämmelse och kämpar för att hitta relevant information. En minskning av antalet hinder för bedömning av överensstämmelse kan därför vara särskilt gynnsamt för exporterande små och medelstora företag inom tillverkningsindustrin. De kommer sannolikt att gynnas i större utsträckning av minskade handelskostnader. Denna minskning av handelskostnaderna kan ibland avgöra om exporten äger rum eller inte.

                  För att underlätta att resultaten till följd av en bedömning av överensstämmelse godtas krävs ett internationellt avtal så att de organ för bedömning av överensstämmelse som inte är etablerade inom EU:s territorium, när de relevanta kraven är uppfyllda, kan certifiera att produkten överensstämmer med relevant EU-lagstiftning. I denna rekommendation föreslås därför att förhandlingar inleds med Förenta staterna i syfte att minska kostnaderna för bedömning av överensstämmelse för ekonomiska aktörer på båda sidor av Atlanten, genom att man kommer överens om att godta resultaten till följd av bedömning av överensstämmelse som utförs av organ för bedömning av överensstämmelse belägna på den exporterande partens territorium på den importerande partens territorium, i enlighet med den importerande partens tekniska krav.

               •Förenlighet med befintliga bestämmelser inom politikområdet

                  Tillämpningsområdet för denna rekommendation är begränsat till genomförandet av den del av det gemensamma uttalandet av den 25 juli 2018 som syftar till att förbättra varuhandeln genom att underlätta godtagandet av resultaten till följd av bedömningar av överensstämmelse och samtidigt säkerställa att den höga skyddsnivån upprätthålls till fullo. Syftet är att underlätta handeln och minska spänningarna i handelsrelationerna mellan EU och Förenta staterna, vilket är fullt förenligt med fördraget om Europeiska unionen (EU-fördraget), i vilket det fastställs att EU bör främja integreringen av alla länder i världsekonomin, även genom gradvis avskaffande av restriktioner för internationell handel
                     1
                  .

               •Förenlighet med unionens politik inom andra områden

                  Rekommendationen är förenlig med unionens politik på andra områden.

               2.RÄTTSLIG GRUND, SUBSIDIARITET OCH PROPORTIONALITET

               Rättslig grund

                  Artikel 207.3 och 207.4 första stycket jämförd med artikel 218.3 och 218.4 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (EUF-fördraget).

               Subsidiaritetsprincipen (för icke-exklusiv behörighet)

                  Enligt artikel 5.3 i EU-fördraget är subsidiaritetsprincipen inte tillämplig på områden där EU har exklusiv befogenhet. I artikel 3 i EUF-fördraget anges att den gemensamma handelspolitiken är ett av de områden där unionen har exklusiv befogenhet. I denna politik ingår förhandlingar om handelsavtal i enlighet med, bland annat, artikel 207 i EUF-fördraget.

               Proportionalitetsprincipen

                  Kommissionens rekommendation är förenlig med proportionalitetsprincipen och är nödvändig mot bakgrund av vårt mål att minska spänningarna i handelsrelationerna med Förenta staterna.

               Val av instrument

                  Beslut av Europeiska unionens råd.

               2.RESULTAT AV EFTERHANDSUTVÄRDERINGAR, SAMRÅD MED BERÖRDA PARTER OCH KONSEKVENSBEDÖMNINGAR

               Efterhandsutvärderingar/kontroller av ändamålsenligheten med befintlig lagstiftning

                  Inte tillämpligt

               •Samråd med berörda parter

                  Flera samråd med berörda parter i form av höranden och möten med det civila samhället har hållits sedan 2012 för att diskutera eventuella vinster från ett närmare regleringssamarbete mellan EU och Förenta staterna. Detta är utöver offentliga debatter i eller som organiseras av Europaparlamentet och EU:s medlemsstater.

                  Inom ramen för denna rekommendation kommer en ny omgång samråd med berörda parter att inledas om möjliga initiativ till regleringssamarbete med Förenta staterna, bestående av en färdplan med en strategi för samråd med berörda parter (med möjlighet för berörda parter att lämna synpunkter inom en fyraveckorsperiod).

                  Resultaten av samråden kommer att sammanfattas i en kort sammanfattande rapport. Kommissionen kommer också att ge en återkoppling på de viktigaste rekommendationerna från berörda parter. Samrådet kommer inte att begränsas till frågan om bedömning av överensstämmelse, utan kommer också att syfta till att identifiera andra initiativ med Förenta staterna, vilket skulle kunna medföra betydande fördelar, samtidigt som de befintliga skyddsnivåerna behålls eller förbättras.

               •Insamling och användning av sakkunnigutlåtanden

               Under tidigare samråd har man redan samlat avsevärd sakkunskap om de möjliga fördelarna med ett närmare samarbete mellan EU och Förenta staterna i fråga om bedömningar av överensstämmelse sedan 2012 (se länkar och dokument på följande webbplats:

                  http://trade.ec.europa.eu/doclib/cfm/doclib_section.cfm?sec=146

               ). Denna sakkunskap kommer dock att uppdateras i samband med de nya samråd med berörda parter som nämns ovan.

               •Konsekvensbedömning

               På grund av den politiska vikten av att snabbt gå vidare för att minska spänningar i handelsrelationerna mellan EU och Förenta staterna, såsom kommissionens ordförande gav uttryck för efter sitt möte med Förenta staternas president, och som godkändes av Europeiska rådet vid dess informella möte den 16 maj 2018 i Sofia, har man frångått den formella konsekvensbedömningsprocessen till förmån för ett mer proportionerligt tillvägagångssätt för att säkerställa bevisinhämtning och samråd med berörda parter. Detta proportionerliga tillvägagångssätt är också motiverat eftersom det förväntas att det nya avtalet inte kommer att få några betydande ekonomiska, sociala eller miljömässiga konsekvenser utöver de fördelar som följer av en förenkling av bedömningen av överensstämmelse för specifika produktsektorer.

               •Grundläggande rättigheter

                  Rekommendationen är förenlig med EU-fördragen och Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna.

               3.BUDGETKONSEKVENSER

                  Avtalet om bedömning av överensstämmelse mellan Förenta staterna och Europeiska unionen kommer inte att få några negativa konsekvenser för EU:s budget. Indirekta positiva effekter kan förväntas till följd av ökade handelsflöden.

               4.ANDRA BESTÅNDSDELAR

               •Förfarandeaspekter

               Kommissionen kommer att förhandla på EU:s vägnar. I enlighet med artikel 218.4 i EUF-fördraget föreslås det att Europeiska unionens råd utser handelspolitiska kommittén till den kommitté med vilken samråd ska ske under förhandlingarna.

               Europaparlamentet kommer att informeras i alla skeden av förfarandet i enlighet med artikel 218.10 i EUF-fördraget.

               Kommissionen kommer att offentliggöra denna rekommendation och dess bilaga omedelbart efter antagandet.

               Kommissionen rekommenderar att förhandlingsdirektiven offentliggörs omedelbart efter det att de antagits av rådet.

               Rekommendation till

               RÅDETS BESLUT

               om bemyndigande att inleda förhandlingar om ett avtal med Amerikas förenta stater om bedömning av överensstämmelse

               EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA BESLUT

               med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 207.3 och 207.4 första stycket jämförd med artikel 218.3 och 218.4,

               med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation.

               HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE:

               Artikel 1

               Kommissionen bemyndigas härmed att på Europeiska unionens vägnar inleda förhandlingar med Amerikas förenta stater om ett avtal om bedömning av överensstämmelse.

               Artikel 2

               Förhandlingarna ska föras på grundval av rådets förhandlingsdirektiv, vilka anges i bilagan.

               Artikel 3

               Kommissionen ska föra förhandlingar i samråd med [namnet på den särskilda kommitté som ska införas av rådet].

               Artikel 4

               Detta beslut och dess bilaga ska offentliggöras omedelbart efter antagandet.

               Artikel 5

               Detta beslut riktar sig till kommissionen.

               Utfärdat i Bryssel den

                     På rådets vägnar

                     Ordförande

                     (1)

                        Artikel 21.2 e i EU-fördraget.

    ---documentbreak---

               EUROPEISKA KOMMISSIONEN
            Bryssel den 18.1.2019
            COM(2019) 15 final
            BILAGA
            till
            rekommendation till rådets beslut
            om bemyndigande att inleda förhandlingar om ett avtal med Amerikas förenta stater om bedömning av överensstämmelse

               BILAGA

               DIREKTIV FÖR FÖRHANDLING OM ETT AVTAL MED AMERIKAS FÖRENTA STATER OM BEDÖMNING AV ÖVERENSSTÄMMELSE

               Avtalets art och tillämpningsområde

               1.Avtalet bör uteslutande innehålla bestämmelser om bedömning av överensstämmelse mellan parterna.

               2.Avtalet bör vara helt förenligt med Världshandelsorganisationens (WTO) regler och skyldigheter.

               3.Avtalet bör innehålla ömsesidiga åtaganden om bedömning av överensstämmelse.

               Mål

               4.Syftet med förhandlingen är att underlätta handeln mellan EU och Förenta staterna genom att utveckla förenklade förfaranden för att underlätta erkännandet av resultat till följd av bedömningar av överensstämmelse som bekräftar att produkterna överensstämmer med parternas tekniska föreskrifter, samtidigt som en hög skyddsnivå garanteras till fullo.

               Innehåll

               Förenklat övergripande avtal om bedömning av överensstämmelse

               5.Parterna kommer att undersöka möjligheten att införa mindre betungande krav på bedömning av överensstämmelse på grundval av en bedömning av den risk som är förknippad med produkten.

               6.Parterna bör utarbeta krav som gör det möjligt för den importerande parten att godta resultaten till följd av bedömning av överensstämmelse som bekräftar att dess tekniska föreskrifter uppfylls, vilka utfärdats av organ för bedömning av överensstämmelse som är belägna på den andra partens territorium.

               7.Avtalet bör också innehålla bestämmelser för att säkerställa förbättrade och effektiva förfaranden och tillvägagångssätt inom sektorer där det för närvarande finns hinder, särskilt inom sektorerna för maskiner, elektriska och elektroniska produkter.

               8.Avtalet bör huvudsakligen omfatta sektorer för vilka den importerande parten kräver bedömning av överensstämmelse från tredje part, och vara beroende av att parterna är överens om att utöva en effektiv offentlig tillsyn av de organ för bedömning av överensstämmelse som är belägna på deras territorium.

               9.Avtalet bör, när så är lämpligt, hantera sitt förhållande till de avtal mellan EU och Förenta staterna om ömsesidigt erkännande som för närvarande är i kraft.

               Slutbestämmelser

               10.Genom avtalet bör det inrättas en institutionell struktur för att säkerställa avtalets genomförande.

               11.Avtalet bör innehålla bestämmelser om uppsägning och/eller (partiellt) upphävande av avtalet.

               12.Avtalet bör vara lika giltigt på alla officiella EU-språk och innehålla en språkklausul i detta syfte.


               EUROPEISKA KOMMISSIONEN
            Bryssel den 18.1.2019
            COM(2019) 16 final
            Rekommendation till
            RÅDETS BESLUT
            om bemyndigande att inleda förhandlingar om ett avtal med Amerikas förenta stater om avskaffande av tullar på industrivaror

               MOTIVERING

               1.BAKGRUND TILL REKOMMENDATIONEN

               •Motiv och syfte med rekommendationen

               Den 25 juli 2018 enades Europeiska kommissionens ordförande och Förenta staternas president om att inleda en ny fas i handelsförbindelserna mellan Förenta staterna och EU, i syfte att underlätta handeln och undvika en upptrappning av spänningarna i handelsförbindelserna.

               Ett gemensamt uttalande antogs den 25 juli 2018 för att avveckla tullarna på industriprodukter, öka samarbetet i rättsliga frågor och standarder, underlätta handeln med sojabönor och öka handeln med flytande naturgas (LNG) för att göra det möjligt för EU att bättre diversifiera sin energiförsörjning. De enades också om att gå samman för att bättre skydda europeiska och amerikanska företag från illojala globala handelsmetoder och att nära samarbeta med likasinnade parter för att reformera Världshandelsorganisationen (WTO).

               En verkställande arbetsgrupp inrättades för att genomföra denna gemensamma agenda och uppmanades bland annat att fastställa kortsiktiga åtgärder för att underlätta handelsutbyten. Man enades om att man under genomförandet av det gemensamma uttalandet från Europeiska unionen och Förenta staterna fullt ut ska respektera andemeningen med detta avtal, såvida inte endera parten avslutar förhandlingarna. Båda sidor enades också om att de vill lösa frågan om stål- och aluminiumtullar.

               Europeiska kommissionen är fast besluten att i god tro genomföra det gemensamma uttalandet av den 25 juli 2018. Kommissionen ska uppskjuta förhandlingarna med Förenta staterna, om Förenta staterna inte respekterar åtagandet av den 25 juli 2018 att avstå från att anta nya åtgärder mot EU enligt Section 232 i Trade Expansion Act. Kommissionen får också avbryta förhandlingarna om Förenta staterna antar handelsrestriktioner mot EU:s export på grundval av Section 301 i 1974 års Trade Act eller enligt någon annan av Förenta staternas lagar.

               Målet med förhandlingarna om avskaffande av tullarna kommer att vara att ömsesidigt avskaffa alla tullar på industrivaror i syfte att åstadkomma en omfattande avveckling av tullar när avtalet träder i kraft och en utfasning av sådana tullar inom en kort tidsperiod. Industrivaror omfattar alla andra varor än dem som omfattas av bilaga I till WTO-avtalet om jordbruk. Hänsyn kan tas till vissa särskilt känsliga produkter. I detta sammanhang är EU redo att ta hänsyn till eventuella amerikanska känsligheter vad gäller vissa fordonsprodukter.

               EU och Förenta staterna är de största och mest integrerade ekonomierna i världen och har en lång gemensam historia av handel och en liknande nivå av ekonomisk utveckling. Förenta staterna är den största exportdestinationen för EU:s export av industrivaror och är den näst största exportören av industrivaror till EU (efter Kina). Handeln med varor mellan EU och Förenta staterna uppgick år 2017 till 633 miljarder euro, som till största delen bestod av industrivaror (598 miljarder euro, varav 166 miljarder euro i maskiner och utrustning). Omkring 4,7 miljoner arbetstillfällen i EU är kopplade till tillverkningen för export till Förenta staterna. Industrivaror står för merparten av vår handel med varor med Förenta staterna (94 % av EU:s export och 95 % av importen). Varuhandeln mellan EU och Förenta staterna har ökat konstant under de senaste 10 åren.

               Generellt har både Förenta staterna och EU låga tullar på industrivaror. De enkla genomsnittligt tillämpade tullsatserna för mest gynnad nation på andra produkter än jordbruksprodukter uppgår till 4,2 % respektive 3,1 %. Medan tulltaxorna är relativt låga innebär storleken på våra handelsförbindelser att avskaffandet av alla tullar på industrivaror kommer att få en betydande inverkan på företag och konsumenter på båda sidor av Atlanten.

               En intern analys med den allmänna jämviktsmodellen MIRAGE visar att avvecklingen av tullarna på industrivaror skulle gagna båda parter ungefär lika mycket när det gäller en ökning av den bilaterala handeln. EU:s export av varor till Förenta staterna skulle öka med 10 %, Förenta staternas export till EU skulle öka med 13 %.

               Avskaffandet av tullarna på industrivaror bör framför allt resultera i betydande ekonomiska fördelar för små och medelstora företag, som påverkas av oproportionerliga kostnader för att släppa ut en produkt på marknaden. Minskade kostnader, inbegripet genom att avskaffa tullar på export kan bidra till att göra små och medelstora företag mer konkurrenskraftiga, vilket kan avgöra om man exporterar eller inte.

               •Förenlighet med befintliga bestämmelser inom området

                  Denna rekommendations tillämpningsområde avser bara den del av det gemensamma uttalandet av den 25 juli 2018 som omfattar avskaffande av tullar på industrivaror. Det gemensamma uttalandet antogs under exceptionella omständigheter, för att undvika en upptrappning av spänningarna i handelsförbindelserna mellan EU och Förenta staterna.

                  Målet att minska handelsspänningarna med Förenta staterna är fullt förenligt med fördraget om Europeiska unionen (EU-fördraget) som fastställer att EU bör främja integreringen av alla länder i världsekonomin, också genom ett gradvist avskaffande av restriktioner i den internationella handeln
                     1
                  .

                  Rekommendationen om att inleda förhandlingar med Förenta staterna om avskaffande av tullar bör på intet sätt tolkas som en indikation på att kommissionen skulle vara beredd att göra undantag från den befintliga handels- och investeringspolitik som föreskrivs i kommissionens meddelande om ”Handel för alla: Mot en mer ansvarsfull handels- och investeringspolitik”
                     2
                  .

               •Förenlighet med unionens politik inom andra områden

                  Rekommendationen är förenlig med unionens politik på andra områden.

               2.RÄTTSLIG GRUND, SUBSIDIARITETSPRINCIPEN OCH PROPORTIONALITETSPRINCIPEN

               •Rättslig grund

                  Artikel 207.3 och 207.4 första stycket jämförd med artikel 218.3 och 218.4 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (EUF-fördraget).

               Subsidiaritetsprincipen (för icke-exklusiv befogenhet)

                  Enligt artikel 5.3 i EU-fördraget är subsidiaritetsprincipen inte tillämplig på områden där EU har exklusiv befogenhet. I artikel 3 i EUF-fördraget anges att den gemensamma handelspolitiken är ett av de områden där unionen har exklusiv befogenhet. I denna politik ingår förhandlingar om handelsavtal i enlighet med, bland annat, artikel 207 i EUF-fördraget.

               •Proportionalitetsprincipen

                  Kommissionens rekommendation är förenlig med proportionalitetsprincipen och är nödvändig mot bakgrund av vårt mål att minska handelsspänningarna med Förenta staterna.

               •Val av instrument

                  Beslut av Europeiska unionens råd.

               3.RESULTAT AV EFTERHANDSUTVÄRDERINGAR, SAMRÅD MED BERÖRDA PARTER OCH KONSEKVENSBEDÖMNINGAR

               •Efterhandsutvärderingar/kontroller av ändamålsenligheten med befintlig lagstiftning

                  Ej tillämpligt.

               •Efterhandsutvärderingar/kontroller av ändamålsenligheten med befintlig lagstiftning

               Ej tillämpligt.

               •Samråd med berörda parter

               Omfattande samråd med berörda parter har ägt rum om de möjliga vinsterna från avskaffandet av tullar sedan 2012. Flera höranden och dialoger med det civila samhället har anordnats. Detta är ett tillägg till offentliga debatter i eller anordnade av Europaparlamentet och EU:s medlemsstater.

               •Insamling och användning av sakkunnigutlåtanden

               Betydande sakkunskap om de möjliga vinsterna från avskaffandet av tullar mellan EU och Förenta staterna har redan samlats in i samband med tidigare samråd sedan 2012 (se länkar och dokument på följande webbplats:

                  http://trade.ec.europa.eu/doclib/cfm/doclib_section.cfm?sec=146

                .

               •Konsekvensbedömning

               På grund av den politiska nödvändigheten att agera snabbt för att minska spända handelsförbindelser mellan EU och Förenta staterna, som kommissionens ordförande uttryckte det efter hans möte med Förenta staternas president, och som godkändes av Europeiska rådet vid dess informella möte den 16 maj 2018 i Sofia, har det formella konsekvensbedömningsförfarandet undantagits.

               •Grundläggande rättigheter

                  Rekommendationen är förenlig med EU-fördragen och med Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna.

               4.BUDGETKONSEKVENSER

                  Överenskommelsen om avskaffandet av tullar kommer att få negativa konsekvenser för EU-budgeten i form av uteblivna tullar till följd av avskaffandet av tullar på industrivaror, motsvarande cirka 2,2 miljarder euro (uppgifter för 2017). Indirekta positiva effekter förväntas när det gäller ökningen av medel knutna till mervärdesskatt och andra skatter och höjningar av bruttonationalinkomsten.

               5.ÖVRIGA INSLAG

               •Procedurfrågor

               Kommissionen kommer att förhandla för EU:s räkning. I enlighet med artikel 218.4 i EUF-fördraget föreslås det att Europeiska unionens råd utser handelspolitiska kommittén till den kommitté med vilken samråd ska ske under förhandlingarna.

               I enlighet med artikel 218.10 i EUF-fördraget kommer Europaparlamentet att informeras i alla skeden av förfarandet.

               Kommissionen kommer att offentliggöra denna rekommendation med bilaga omedelbart efter dess antagande.

               Kommissionen rekommenderar att förhandlingsdirektiven offentliggörs omedelbart efter antagandet.

               Rekommendation till

               RÅDETS BESLUT

               om bemyndigande att inleda förhandlingar om ett avtal med Amerikas förenta stater om avskaffande av tullar på industrivaror

               EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA BESLUT

               med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 207.3 och 207.4 första stycket jämförd med artikel 218.3 och 218.4,

               med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation,

               HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

               Artikel 1

               Kommissionen bemyndigas härmed att inleda förhandlingar på Europeiska unionens vägnar med Amerikas förenta stater om ett avtal om avskaffande av tullar för industriprodukter.

               Artikel 2

               Förhandlingarna ska föras på grundval av rådets förhandlingsdirektiv som anges i bilagan till detta beslut.

               Artikel 3

               Kommissionen ska föra förhandlingarna i samråd med [rådet för in namnet på den särskilda kommittén].

               Artikel 4

               Detta beslut och dess bilaga ska offentliggöras omedelbart efter antagandet.

               Artikel 5

               Detta beslut riktar sig till kommissionen.

               Utfärdat i Bryssel den

                     På rådets vägnar

                     Ordförande

                     (1)

                        Artikel 21.2 e i EU-fördraget.

                     (2)

                  http://trade.ec.europa.eu/doclib/docs/2015/october/tradoc_153846.pdf

    ---documentbreak---

               EUROPEISKA KOMMISSIONEN
            Bryssel den 18.1.2019
            COM(2019) 16 final
            BILAGA
            till
            rekommendation till rådets beslut
            om bemyndigande att inleda förhandlingar om ett avtal med Amerikas förenta stater om avskaffande av tullar på industrivaror

               BILAGA

               DIREKTIV FÖR FÖRHANDLINGAR OM ETT AVTAL MED AMERIKAS FÖRENTA STATER OM AVSKAFFANDE AV TULLAR PÅ INDUSTRIVAROR

               Avtalets karaktär och tillämpningsområde

               1.Avtalet bör innehålla bestämmelser om avskaffandet av tullar på industrivaror
                  1
                mellan parterna, vilket ger ett ömsesidigt avskaffande av tullar.

               2.Avtalet bör vara fullt förenligt med Världshandelsorganisationens (WTO) regler och åtaganden.

               Mål

               3.Syftet med avtalet är att öka handeln mellan Europeiska unionen och Förenta staterna för att generera nya ekonomiska möjligheter som skapar arbetstillfällen och tillväxt genom ökat marknadstillträde till följd av den ömsesidiga avvecklingen av tullar på industrivaror.

               Avtalets innehåll

               Tullar och andra krav på import och export

               4.Målet med avtalet bör vara att ömsesidigt avskaffa alla tullar på industrivaror för att åstadkomma en omfattande avveckling av tullarna när avtalet träder i kraft och en utfasning av dessa tullar inom en kort tidsperiod. Hänsyn bör tas till specifika känsligheter vad gäller vissa varor i enlighet med det gemensamma uttalandet av den 25 juli 2018. Alla tullar, skatter, arvoden och avgifter för export och kvantitativa begränsningar eller auktoriseringskrav för export till den andra parten, som inte motiveras av undantag enligt avtalet, bör avskaffas när avtalet börjar tillämpas. Avtalet bör inte påverka en parts rätt att vidta lämpliga skyddsåtgärder, antidumpnings- eller utjämningsåtgärder i enlighet med WTO-avtalet.

               Ursprungsregler

               5.Förhandlingarna bör ha som mål att tillnärma EU:s och USA:s strategier för ursprungsregler och ursprungsförfaranden på ett sätt som underlättar handeln mellan parterna och som tar hänsyn till den senaste utvecklingen i EU:s regler om förmånsursprung och intressena hos EU:s ekonomiska aktörer.

               Institutionell ram

               6.Genom avtalet bör det inrättas en institutionell struktur för att övervaka genomförandet av avtalet.

               Tvistlösning

               7.Avtalet bör innehålla en ändamålsenlig tvistlösningsmekanism för att säkerställa att parterna iakttar gemensamt överenskomna regler.

               Slutbestämmelser

               8.Avtalet bör innehålla en bestämmelse som gör det möjligt för EU att ensidigt upphäva tillämpningen av väsentligen likvärdiga medgivanden eller skyldigheter, om Förenta staterna antar åtgärder mot EU enligt Section 232 i Trade Expansion Act, Section 301 i 1974 års Trade Act eller enligt någon annan av Förenta staternas lagar.

               9.Avtalet ska vara lika giltigt på alla officiella EU-språk och ska innehålla en språkklausul om detta.

               Genomförande av förhandlingarna

               10.Kommissionen ska avbryta förhandlingarna med Förenta staterna, om Förenta staterna inte iakttar åtagandet av den 25 juli 2018 om att under förhandlingarnas gång avstå från att anta nya åtgärder mot Europeiska unionen enligt Section 232 i Trade Expansion Act från 1962. Kommissionen får också avbryta förhandlingarna om Förenta staterna antar handelsrestriktioner mot EU:s export på grundval av Section 301 i 1974 års Trade Act eller enligt någon annan av Förenta staternas lagar.

               11.Innan förhandlingarna avslutas kommer kommissionen att bekräfta att Förenta staterna har avlägsnat eventuella åtgärder avseende export av stål och aluminium med ursprung i EU i enlighet med Section 232 i US Trade Expansion Act från 1962.

                     (1)

                        Industrivaror omfattar alla andra varor än dem som omfattas av bilaga I till WTO-avtalet om jordbruk.


               EUROPEISKA KOMMISSIONEN
            Bryssel den 19.4.2017
            COM(2017) 191 final
            Rekommendation till
            RÅDETS BESLUT
            om bemyndigande att inleda förhandlingar om anpassning av protokollen till avtalet mellan Europeiska unionen och Konungariket Marocko

               MOTIVERING

               1.BAKGRUND TILL FÖRSLAGET

               •Motiv och syfte med förslaget

                  Under loppet av nästan ett halvt århundrade har EU och Marocko utvecklat ett rikt och mångfacetterat partnerskap, vilket har lett till att Marocko 2008 fick ”framskjuten ställning” för att återspegla de båda parternas starka bilaterala förbindelser och gemensamma strävanden och åtaganden för att utveckla den gemensamma agendan.

                  Samtidigt har EU ständigt upprepat sitt engagemang för att lösa konflikten i Västsahara. EU ställer sig till fullo bakom de insatser som görs av Förenta nationernas generalsekreterare och dennes personliga sändebud för att hjälpa parterna att finna en rättvis, långsiktig och ömsesidigt acceptabel politisk lösning som möjliggör Västsaharas befolknings självbestämmande inom ramen för arrangemang som är förenliga med FN-stadgans mål och principer i enlighet med Förenta nationernas säkerhetsråds resolutioner, bland annat resolution 2152 (2014) och resolution 2218 (2015).

               Inför beviljandet av förmånstullar syftar detta förslag till ändringar av protokoll 4
                  1
                och protokoll 1
                  2
                till Europa-Medelhavsavtalet om upprättande av en associering mellan Europeiska gemenskaperna och deras medlemsstater, å ena sidan, och Konungariket Marocko, å andra sidan (nedan kallat associeringsavtalet EU-Marocko eller associeringsavtalet), i enlighet med EU-domstolens dom av den 21 december 2016 i mål C-104/16 P, där det fastställs att associeringsavtalet EU-Marocko och jordbruksavtalet EU-Marocko inte är tillämpliga på Västsahara.

               Innan domstolen meddelade sin dom hade de förmånstullar som avses i associeringsavtalet och dess protokoll i praktiken tillämpats på produkter med ursprung i Västsahara, ett icke självstyrande territorium. Detta kan emellertid inte fortsätta efter domstolens dom, såvida inte protokoll 4 om ursprung ändras så att produkter från Västsahara kan likställas med sådana som producerats i Marocko. Efter domstolens dom har de bilaterala handelsförbindelserna påverkats av osäkerheter.

               Den föreliggande rekommendationen syftar till att godkänna förhandlingar för att skapa en rättslig grund för fortsatt beviljande av förmåner för produkter med ursprung i Västsahara, i enlighet med tidigare bruk. Eftersom dessa handelsförmåner på EU:s marknad för jordbruks- och fiskeriprodukter fastställs i protokoll 1 till associeringsavtalet bör man även klargöra detta protokolls tillämpningsområde. Därigenom kan man undvika handelsavbrott och hålla tillgången till EU-marknaden på en stabil nivå, eftersom inga nya förmåner skulle beviljas. Ändringarna av de berörda protokollen till associeringsavtalet kan i ett senare skede i förekommande fall kompletteras med en ändring av själva associeringsavtalet. Slutligen bör det beaktas att två mål (C-266/16 och T-180/14) avseende Marocko för närvarande fortfarande behandlas i EU-domstolen med avseende på partnerskapsavtalet om fiske EU-Marocko, och dessa kommer sannolikt att ge ytterligare vägledning i fråga om villkoren för att utvidga ett avtal till ett icke självstyrande territorium. Det är dessutom givet att alla arrangemang endast kan vara tillfälliga så länge ingen lösning har uppnåtts i konflikten inom ramen för Förenta nationerna och i enlighet med FN:s säkerhetsråds resolutioner i frågan.

               •Förenlighet med befintliga bestämmelser inom området

                  Den föreliggande rekommendationen är helt i överensstämmelse med den nuvarande handelspolitiken, eftersom tullmyndigheterna i praktiken har tillämpat förmåner på produkter från Västsahara som certifierats med ursprung Marocko. Inga nya handelsförmåner skulle beviljas Marocko, eftersom syftet endast är att utvidga det geografiska område som omfattas av förmånerna, och inte att ändra deras storlek.

                  Förslaget är förenligt med Europeiska grannskapspolitikens allmänna mål eftersom det bidrar till att förbättra handeln och de ekonomiska förbindelserna i Södra grannskapet i en anda av nära samarbete. Det är också förenligt med EU:s allmänna politik gentemot Marocko, som syftar till att utveckla ett privilegierat partnerskap med Marocko utan att påverka resultatet av den FN-ledda processen i Västsahara.

                  Att handelsförmånerna kan få ett större tillämpningsområde är inte unikt, eftersom associeringsavtalet EU-Marocko innehåller två gemensamma uttalanden om att produkter med ursprung i Republiken San Marino och Andorra ”ska av Marocko godtas som produkter med ursprung i gemenskapen i enlighet med avtalet”.

               •Förenlighet med unionens politik inom övriga områden

                  EU har alltid företrätt ståndpunkten att det är möjligt att utvidga de bilaterala avtalen med Marocko till att även omfatta Västsahara, på vissa villkor, så som exempelvis visas inom ramen för partnerskapsavtalet om fiske, som uttryckligen omfattar vatten utanför Västsaharas kust. Genom att ändra de berörda protokollen till associeringsavtalet skulle man också kunna grunda beviljandet av EU-förmånstullar på en bedömning av fördelarna för lokalbefolkningen och på huruvida de mänskliga rättigheterna respekteras.

               2.RÄTTSLIG GRUND, SUBSIDIARITETSPRINCIPEN OCH PROPORTIONALITETSPRINCIPEN

               •Rättslig grund

                  Rekommendationen grundas på artikel 218.3 och 218.4 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt.

               •Subsidiaritetsprincipen (för icke-exklusiva befogenheter)

                  Den gemensamma handelspolitiken är unionens exklusiva behörighet (artikel 3.1 i EUF-fördraget), och i enlighet med artikel 5.3 i EUF-fördraget är subsidiaritetsprincipen inte tillämplig inom områden med exklusiv behörighet.

               •Proportionalitetsprincipen

                  Rekommendationen är en proportionell reaktion på den berörda frågan. Överenskommelsen skulle inte ändra nivån på tillgång till EU-marknaden. Ursprungsregler definieras i protokollet till associeringsavtalet; och ändringar av dessa krävs för att uppnå rekommendationens syfte och relativt snabbt åtgärda de nuvarande handelsosäkerheter som berör Marocko, utan att det påverkar den FN-ledda processen om Västsahara, och utan att påverka konfliktens slutliga lösning.

                  Därför går rekommendationen till ett beslut av rådet om att bemyndiga kommissionen att förhandla fram ett avtal mellan Europeiska unionen och Marocko om anpassning av protokollen till associeringsavtalet vad beträffar varors ursprung inte utöver vad som är nödvändigt eller lämpligt för att uppnå de politiska målen.

               •Val av instrument

                  Protokollen kan endast ändras genom ett avtal mellan parterna. Detta omfattar även det samarbete mellan myndigheter som krävs för att genomföra handelsförmånerna.

                  Avtalet kommer att ta formen av en skriftväxling mellan EU och Konungariket Marocko.

               3.RESULTAT AV EFTERHANDSUTVÄRDERINGAR, SAMRÅD MED BERÖRDA PARTER OCH KONSEKVENSBEDÖMNINGAR

               •Samråd med berörda parter

                  Sonderande samtal har förts med de marockanska myndigheterna och med medlemsstater via rådets berörda strukturer.

                  Kommissionen bör sträva efter att vid tidpunkten för dess förslag om undertecknande säkerställa att alla som berörs av avtalet har varit tillräckligt delaktiga.

               •Konsekvensbedömning

                  Ingen konsekvensbedömning har genomförts, eftersom rekommendationen endast syftar till att skapa en rättslig grund för en förmånsbehandling som hittills i praktiken alltid tillämpats på produkter från Västsahara under de senaste åren. Eftersom nivån på marknadstillgång inte kommer att ändras är det osannolikt att förslaget får några betydande handelskonsekvenser, t.ex. på handelsflöden, jämfört med den situation som rått under de senaste åren.

                  Kommissionen kommer emellertid att på lämpligaste sätt se till att unionen kan beakta uppgifter som berör en hållbar utveckling av Västsahara, särskilt vad gäller avtalets fördelar för lokalbefolkningen och utnyttjandet av naturresurser, både vid tidpunkten för undertecknandet och därefter.

               •Grundläggande fri- och rättigheter

                  Artikel 2 i associeringsavtalet omfattar en klausul om de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna. Detta definieras som en väsentlig del av detta avtal, som kan leda till att avtalet hävs om den inte efterlevs. Det ska säkerställas att protokollen tillämpas i enlighet med de bestämmelser i associeringsavtalet som berör respekten för grundläggande friheter och mänskliga rättigheter.

               4.BUDGETKONSEKVENSER

                  I fråga om EU:s tullintäkter kan inga budgetkonsekvenser väntas i jämförelse med den nuvarande situationen, eftersom produkter med ursprung i Västsahara redan i praktiken åtnjutit undantag från tull vid införsel till EU.

               Rekommendation till

               RÅDETS BESLUT

               om bemyndigande att inleda förhandlingar om anpassning av protokollen till avtalet mellan Europeiska unionen och Konungariket Marocko

               EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA BESLUT,

               med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 218.3 och 218.4,

               med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendationer, och

               av följande skäl:

               (1)Europa-Medelhavsavtalet om upprättande av en associering mellan Europeiska gemenskaperna och deras medlemsstater, å ena sidan, och Konungariket Marocko, å andra sidan, nedan kallat associeringsavtalet, trädde i kraft den 1 mars 2000.

               (2)I sin dom i mål C-104/16 P klargjorde domstolen att associeringsavtalet endast omfattar Konungariket Marockos territorium, men inte Västsahara, som är ett icke självstyrande territorium. Sedan avtalet trätt i kraft har emellertid produkter från Västsahara som certifierats som produkter med ursprung i Marocko importerats till unionen under de förmånstullar som fastställs i de relevanta bestämmelserna i associeringsavtalet.

               (3)Det är viktigt att inte avbryta de handelsströmmar som utvecklats under åren, samtidigt som man bör se till att det finns tillräckliga garantier för skydd av de mänskliga rättigheterna och för de berörda territoriernas hållbara utveckling.

               (4)Europeiska unionen stöder Förenta nationernas insatser för att finna en ömsesidigt acceptabel politisk lösning som kan möjliggöra Västsahara befolknings självbestämmande i enlighet med FN-stadgans mål och principer.

               (5)Det är därför lämpligt att förhandla om en ändring av de berörda protokollen till associeringsavtalet.

               HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

               Artikel 1

               Kommissionen bemyndigas härmed att på unionens vägnar förhandla om ett internationellt avtal om anpassning av protokollen till associeringsavtalet mellan Europeiska unionen och Konungariket Marocko. Kommissionen ska leda förhandlingsgruppen som även inbegriper unionens höga representant för utrikes frågor och säkerhetspolitik.

               Artikel 2

               Förhandlingsdirektiven fastställs i bilagan.

               Artikel 3

               Förhandlingarna ska föras i samråd med [name of the special committee to be inserted by the Council].

               Artikel 4

               Detta beslut riktar sig till kommissionen.

               Utfärdat i Bryssel den

                     På rådets vägnar

                     Ordförande

                     (1)

                        Protokoll 4 till Europa-Medelhavsavtalet, avseende definitionen av ”ursprungsprodukter” och metoder för administrativt samarbete.

                     (2)

                        Protokoll 1 till Europa-Medelhavsavtalet, avseende de ordningar som ska tillämpas vid import till Europeiska unionen av jordbruksprodukter, bearbetade jordbruksprodukter samt fisk och fiskeriprodukter med ursprung i Konungariket Marocko.

    ---documentbreak---

               EUROPEISKA KOMMISSIONEN
            Bryssel den 19.4.2017
            COM(2017) 191 final
            BILAGA
            till
            REKOMMENDATION TILL RÅDETS BESLUT
            om bemyndigande att inleda förhandlingar om anpassning av protokollen till avtalet mellan Europeiska unionen och Konungariket Marocko

               BILAGA

               FÖRHANDLINGSDIREKTIV FÖR ETT AVTAL MELLAN

               Europeiska unionen och Konungariket Marocko om anpassning av protokoll till associeringsavtalet mellan Europeiska unionen och Konungariket Marocko.

               Förhandlingarna bör grundas på det privilegierade partnerskap som utvecklats mellan Europeiska unionen och Konungariket Marocko, och bör syfta till att anpassa instrumenten för detta partnerskap till parternas delade strävan att främja sådana partnerskap, associeringsavtalet och dess protokoll som utgör väsentliga delar av avtalet.

               Kommissionen bör se till att de handelsförmåner som avses i associeringsavtalet EU-Marocko och dess protokoll beviljas produkter med ursprung i Västsahara. Inga ytterligare förmånstullar bör förhandlas fram. Kommissionen bör också se till att avtalet uttryckligen föreskriver lämpliga ramar och förfaranden så att parterna på grundval av regelbundet informationsutbyte kan utvärdera avtalets effekter under genomförandet och diskutera hinder för avtalets korrekta tillämpning.

               Detta förutsätter lämpliga ändringar i de berörda protokollen till associeringsavtalet.

               Avtalet bör vara i form av skriftväxling.

               Kommissionen bör förfoga över tillräckliga uppgifter för att vid tidpunkten för undertecknandet kunna bedöma de potentiella effekterna av avtalet på en hållbar utveckling, inte minst i fråga om fördelar för lokalbefolkningen och utnyttjandet av de berörda områdenas naturresurser.

               Det ska säkerställas att protokollen tillämpas i enlighet med de bestämmelser i associeringsavtalet som berör de grundläggande friheterna och de mänskliga rättigheterna.

               Kommissionen bör sträva efter att se till att, vid tidpunkten för dess förslag om undertecknande och ingående, de personer som berörs av avtalet har varit tillräckligt delaktiga.

               Kommissionen bör göra allt den kan för att se till att avtalet kan genomföras så snart som möjligt.

               Förhandlingarna och deras resultat bör stödja Förenta nationernas generalsekreterares insatser för att finna en lösning som möjliggör självbestämmande för befolkningen i Västsahara i enlighet med FN-stadgans mål och principer.


               EUROPEISKA KOMMISSIONEN
            Bryssel den 5.6.2019
            COM(2019) 505 final
            Rekommendation till
            RÅDETS REKOMMENDATION
            om Tysklands nationella reformprogram 2019 med avgivande av rådets yttrande om Tysklands stabilitetsprogram 2019

               Rekommendation till

               RÅDETS REKOMMENDATION

               om Tysklands nationella reformprogram 2019 med avgivande av rådets yttrande om Tysklands stabilitetsprogram 2019

               EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION

               med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 121.2 och 148.4,

               med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken
                  1
               , särskilt artikel 5.2,

               med beaktande av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1176/2011 av den 16 november 2011 om förebyggande och korrigering av makroekonomiska obalanser
                  2
               , särskilt artikel 6.1,

               med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation,

               med beaktande av Europaparlamentets resolutioner,

               med beaktande av Europeiska rådets slutsatser,

               med beaktande av sysselsättningskommitténs yttrande,

               med beaktande av ekonomiska och finansiella kommitténs yttrande,

               med beaktande av yttrandet från kommittén för socialt skydd,

               med beaktande av yttrandet från kommittén för ekonomisk politik, och

               av följande skäl:

               (1)Den 21 november 2018 antog kommissionen den årliga tillväxtöversikten, som inledde 2019 års europeiska planeringstermin för samordning av den ekonomiska politiken. I den togs vederbörlig hänsyn till den europeiska pelaren för sociala rättigheter som proklamerades av Europaparlamentet, rådet och kommissionen den 17 november 2017. Prioriteringarna i den årliga tillväxtöversikten godkändes av Europeiska rådet den 21 mars 2019. Den 21 november 2018 antog kommissionen, på grundval av förordning (EU) nr 1176/2011, även rapporten om förvarningsmekanismen, enligt vilken Tyskland var en av de medlemsstater som skulle bli föremål för en fördjupad granskning. Samma dag antog kommissionen också en rekommendation till rådets rekommendation om den ekonomiska politiken i euroområdet som Europeiska rådet godkände den 21 mars 2019. Den 9 april 2019 antog rådet rekommendationen om den ekonomiska politiken i euroområdet (nedan kallad rekommendationen för euroområdet).

               (2)Med tanke på de nära inbördes kopplingarna mellan ekonomierna i Ekonomiska och monetära unionen bör Tyskland, i egenskap av medlemsstat som har euron som valuta, säkerställa att rekommendationen för euroområdet, vilken avspeglas i rekommendationerna 1 och 2, genomförs till fullo och utan onödiga dröjsmål. Särskilt investeringsåtgärder och stöd till löneökningar kommer att göra det lättare att följa den första rekommendationen för euroområdet vad gäller ombalansering i euroområdet, och en skatteväxling bort från arbete kommer att göra det lättare att följa den tredje rekommendationen för euroområdet vad gäller arbetsmarknaden.

               (3)Landsrapporten 2019 för Tyskland
                  3
                offentliggjordes den 27 februari 2019. Den innehöll en bedömning av hur väl Tyskland hade lyckats med de landsspecifika rekommendationer som rådet antog den 13 juli 2018, med uppföljningen av tidigare års rekommendationer och med sina nationella Europa 2020-mål. Den innehöll också en fördjupad granskning enligt artikel 5 i förordning (EU) nr 1176/2011, vars resultat också offentliggjordes den 27 februari 2019
                  4
               . Av analysen drog kommissionen slutsatsen att Tyskland har makroekonomiska obalanser. Det gäller främst det långsamt krympande bytesbalansöverskottet som ligger kvar på en hög nivå och har gränsöverskridande betydelse. Mot bakgrund av en ökad inhemsk efterfrågan minskade överskottet något 2018 och tros fortsätta att minska successivt de kommande åren, även om det ligger kvar ovanför tröskeln för förfarandet vid makroekonomiska obalanser. Överskottet visar att de inhemska investeringsnivåerna är dämpade i förhållande till sparandet i både den privata och den offentliga sektorn. Det har vidtagits ett antal åtgärder för att stärka de privata och offentliga investeringarna, som har ökat avsevärt. Det har bidragit till en tillväxt som bygger mer på inhemsk efterfrågan. Men investeringarna och konsumtionen, räknade som andel av BNP, hade förväntats öka ännu mer med tanke på de gynnsamma finansieringsvillkoren, eftersläpningen i de offentliga investeringarna, särskilt på kommunal nivå, och det tillgängliga budgetutrymmet. Löneökningarna tog fart i takt med den allt stramare arbetsmarknaden, men reallöneökningarna är fortfarande låga.

               (4)Den 16 april 2019 lade Tyskland fram sitt nationella reformprogram för 2019 och den 17 april 2019 sitt stabilitetsprogram för samma år. De båda programmen har bedömts samtidigt för att deras inbördes kopplingar ska kunna beaktas.

               (5)Vid programplaneringen för de europeiska struktur- och investeringsfonderna för 2014–2020 har relevanta landsspecifika rekommendationer beaktats. Enligt artikel 23 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1303/2013
                  5
                får kommissionen begära att en medlemsstat ska se över och föreslå ändringar av sin partnerskapsöverenskommelse och av relevanta program när så krävs för att stödja genomförandet av relevanta rekommendationer från rådet. Kommissionen har i riktlinjerna för tillämpning av åtgärder som sammanlänkar effektiva europeiska struktur- och investeringsfonder med sund ekonomisk styrning beskrivit närmare hur den kommer att tillämpa denna bestämmelse
                  6
               .

               (6)Tyskland omfattas för närvarande av stabilitets- och tillväxtpaktens förebyggande del. I stabilitetsprogrammet för 2019 planerar regeringen ett samlat budgetöverskott på mellan 0,5 och 0,75 % av BNP under perioden 2019–2023. På grundval av det omräknade strukturella saldot
                  7
                fortsätter det medelfristiga budgetmålet – ett strukturellt underskott på 0,5 % av BNP – att överträffas med råge under programperioden. Enligt stabilitetsprogrammet för 2019 väntas den offentliga skuldkvoten sjunka till under fördragets referensvärde på 60 % av BNP under 2019 och successivt minska till 51,25 % för 2023. Det makroekonomiska scenario som ligger till grund för dessa budgetprognoser är gynnsamt. Enligt kommissionens vårprognos 2019 beräknas det strukturella saldot ligga på ett överskott på 1,1 % av BNP för 2019 och 0,8 % av BNP för 2020, vilket överstiger det medelfristiga budgetmålet. Den offentliga skulden förväntas sjunka stadigt. Sammantaget anser rådet att Tyskland kan förväntas följa stabilitets- och tillväxtpaktens regler under 2019 och 2020. Samtidigt skulle det – med bibehållen respekt för det medelfristiga budgetmålet – vara viktigt att använda finans- och strukturpolitiken till att uppnå en varaktig ökning av de offentliga och privata investeringarna, särskilt på regional och kommunal nivå.

               (7)De offentliga och privata investeringarna ökade stadigt 2018, men investeringskvoten ligger kvar under genomsnittet i euroområdet. De offentliga investeringarna ökade 2018 med 7,7 % i nominella och 3,8 % i real termer, men det krävs fortfarande ytterligare insatser för att råda bot på den stora eftersläpningen, särskilt när det gäller investeringar i infrastruktur och utbildning. De reala offentliga investeringarna har ökat tre år i rad efter en period av negativa tillväxtsiffror, eftersom regeringen satsar på ökade investeringar. På kommunal nivå fortsatte däremot investeringarna att vara lägre än deprecieringen, och den ackumulerade eftersläpningen av investeringarna fram till 2018 ökade till 5 % av BNP. Tillsammans med det gynnsamma budgetläget visar detta att det finns utrymme för att öka investeringarna på alla förvaltningsnivåer, särskilt på regional och kommunal nivå. På kommunal nivå hämmas investeringarna i infrastruktur fortfarande av kapacitets- och planeringsbegränsningar. Det har vidtagits åtgärder för att ta itu med begränsningarna men hittills utan hållbara och konkreta resultat. Dessutom finns det utrymme att förbättra upphandling och digitala offentliga tjänster. De privata investeringarna har ökat märkbart men inte för alla tillgångstyper. Investeringarna i utrustning har ökat stadigt som reaktion på en rekordstor kapacitetsanvändning. Investeringarna i bostäder fortsätter att booma. Byggbranschen rapporterar nu om kapacitetsbegränsningar och prisökningar. I reala termer går det långsamt att bygga annat än bostäder, vilket tyder på att viktig infrastruktur eventuellt inte har hållit jämna steg med ekonomins behov.

               (8)De offentliga utgifterna för utbildning, som 2017 låg på 4,1 % av BNP, ligger kvar under EU-genomsnittet på 4,6 %. Av de totala offentliga utgifterna gick 9,3 % till utbildning, vilket också ligger under EU-genomsnittet på 10,2 %. Utgifterna för utbildning och forskning låg kvar på 9 % av BNP 2017 och därmed under det nationella målet på 10 %, Utbildningsutgifterna har visserligen ökat i reala termer, men den stora eftersläpningen av investeringarna har blivit ännu större till följd av befolkningsutvecklingen. Lagändringar som ger den tyska förbundsregeringen möjlighet att direktinvestera i digital utbildning för att komplettera delstaternas anslag (Digitalpakt) är lovande men än så länge resultatlösa. Utmaningar som det växande elevantalet, lärarbristen, digitaliseringen och den fortsatta utbyggnaden av förskolan och barnomsorgen kommer att kräva ännu mer offentlig finansiering. Ytterligare investeringar i utbildning, forskning och innovation är avgörande för att Tyskland ska kunna öka sin potentiella tillväxt och anpassa sig till den tekniska utvecklingen.

               (9)Tyskland har på senare år gjort framsteg med att öka sin FoU-intensitet, främst som ett resultat av storföretagens ökade FoU-utgifter, särskilt i bilindustrin och de medelhögteknologiska tillverkningssektorerna. FoU-intensiteten hos de små och medelstora företagen ligger betydligt under EU-genomsnittet och fortsätter att släpa efter. Småföretagen brukar inte kunna dra lika mycket nytta av samarbetet med offentliga forskningsinstitut som storföretagen. Dessa båda faktorer hämmar innovationen i dessa företag, som redan befinner sig i en lång utförsbacke. Ytterligare FoU-investeringar är viktiga inte bara för att stärka hela ekonomins innovationskapacitet och öka produktiviteten, utan också för att underlätta omställningen till en cirkulär ekonomi med låga utsläpp, bland annat i fråga om hållbara transporter, miljövänlig energiteknik, miljöinnovation och återvinning, och för att ytterligare förbättra den offentliga forskningssektorns resultat och bidrag till dessa mål.

               (10)Digitaliseringen av den tyska ekonomin går bara långsamt framåt, och små och medelstora företag är fortfarande sena med att införa digital teknik. Tyskland släpar efter när det gäller att bygga ut nät för bredband med mycket hög kapacitet (gigabithastighet) på nationell nivå, särskilt på landsbygden, där större investeringar skulle kunna förbättra produktivitetsökningen. Bara 9 % av de tyska hushållen (mitten av 2018) har tillgång till fibernät med hög kapacitet jämfört med EU-genomsnittet på 30 %. I stället har de etablerade operatörerna fortsatt med sin tekniska lösning att uppgradera de befintliga kopparkabelnäten (vektorisering). Trots att många tjänster kräver en mycket hög internethastighet var 23 700 industriparker inte anslutna till något fibernät 2017, och 28 % av alla företag hade ingen tillgång till anslutningar på minst 50 Mbit/s. För låg internethastighet bromsar investeringarna, inte minst från små och medelstora företag, som ofta ligger utanför tätorter eller på landsbygden. Det är fortfarande viktigt med offentliga insatser för att bygga ut infrastrukturen för ultrasnabbt bredband (minst 100 Mbit/s) på landsbygden, och det finns många andra lösningar än subventioner som man kan undersöka. När det gäller digitala offentliga tjänster och e-hälsa ligger Tyskland långt under EU-genomsnittet. Offentliga e-tjänster användes 2018 bara av 43 % av de tyska internetanvändarna (EU-genomsnitt 64 %). E-hälsotjänster användes av 7 % av tyskarna (EU-genomsnitt 18 %). E-recept används av 19 % av allmänläkarna (EU-genomsnitt 50 %).

               (11)Det krävs fler investeringar i transportinfrastruktur och rena transportlösningar i Tyskland för att lösa transport- och luftkvalitetsproblemen och stödja begränsning av och anpassning till klimatförändringarna. Utsläppen av växthusgaser från vägtransporterna har ökat under de senaste fem åren. Luftkvaliteten i Tyskland är mycket oroväckande, särskilt i tätorter där trafiken står för cirka 60 % av de skadliga kväveoxidutsläppen. Godstransporterna skulle kunna dra nytta av mer utvecklade intermodalitetslösningar. Bilen är fortfarande det absolut vanligaste transportmedlet i pendeltrafiken, och i genomsnitt tillbringar man som bilist 30 timmar om året i köer. Trängsel i trafiken och jakten på parkeringsplatser uppskattas kosta det tyska samhället 110 miljarder euro per år eller cirka 4 % av BNP. Nyregistreringen av fordon som drivs med alternativa bränslen har visserligen ökat mest, men de är fortfarande få. Bilpooler och samåkning utnyttjas fortfarande i alldeles för liten utsträckning. Det krävs också avsevärda offentliga och privata investeringar för att få fram nya leveranskedjor för batterier och centrala råvaror.

               (12)Tysklands elnät anpassas bara långsamt till förnybar energi, och det krävs fortfarande betydande investeringar i överförings- och distributionsnäten. Stora förseningar i genomförandet av många projekt har orsakat avsevärda kostnader för tyska och europeiska elnät och elmarknader. Av de 1 800 km projekt för högspänningsnät som fastställdes i 2009 års lag om utvidgade energinät hade bara cirka 800 km genomförts under andra kvartalet 2018, delvis till följd av motstånd från allmänheten. Den försenade utbyggnaden av näten kommer att föra med sig högre överbelastningskostnader och leda till att marknaderna i både Tyskland och andra länder snedvrids ytterligare. Det är viktigt att investera i energinät som främjar sektorsintegration, diversifiering och en lämplig nätinfrastruktur för att få ett flexibelt energisystem och bättre integrera olika ekonomiska sektorer mot bakgrund av landets energi- och klimatmål.

               (13)Det har blivit dyrare att bo i Tyskland. Sedan 2015 har både hyror och bostadspriser gått upp snabbare än långtidsmedelvärdena, särskilt i storstäderna. År 2017 hade 20 % av den tyska befolkningen i åldersgruppen 65 år och äldre (EU-genomsnittet 10 %) en för hög bostadskostnadsbörda (dvs. de totala boendekostnaderna tog mer än 40 % av deras disponibla inkomst). För befolkningen med lägst inkomst låg andelen hushåll med höga boendekostnader i förhållande till den disponibla inkomsten 10 procentenheter över EU-genomsnittet på 35,3 %. Den tyska regeringen har vidtagit en rad åtgärder, bland annat ett hyresstopp (Mietpreisbremse), stöd till bostadsköp (Baukindergeld) och en ändring av grundlagen, så att man kan ge federalt stöd till subventionerat boende. Ändå ligger utbudet av nyproducerade bostäder fortfarande långt under efterfrågan och den tyska regeringens mål på 375 000 nya bostäder per år. Det kan komma att behövas fler insatser, t.ex. en snabbare byggnation av subventionerade bostäder, bättre transportlösningar och en reform av byggnormer och markanvändningsregler.

               (14)Tyskland har dragit särskild stor nytta av den inre marknadens integration och spelar en viktig roll i dess vidareutveckling. Men det finns fortfarande stora konkurrenshinder i den tyska sektorn för företagstjänster jämfört med andra medlemsstater. Detta gäller bland annat de reglerade yrkena, t.ex. arkitekter, ingenjörer och jurister, där konkurrensen kvävs av regelbördan, t.ex. reserverade verksamheter och reglerade priser och avgifter. Men även oreglerade företagstjänster drabbas av fler restriktioner än företag i allmänhet om man jämför med andra medlemsstater. Genom att ändra regleringen av företagstjänster och öka konkurrensen skulle man kunna göra investeringar och ekonomiska aktiviteter mer effektiva och ändamålsenliga.

               (15)Efter en god början har man på senare år bara gjort få framsteg med den tyska skattereformen, som ska främja tillväxt och inhemska privata investeringar. Skattesystemet är fortfarande mycket komplicerat och snedvrider beslut om exempelvis arbetsmarknadsdeltagande, investeringar och finansiering. Systemet skulle kunna innehålla fler investerings- och konsumtionsincitament. De största framstegen har gjorts med skatten på arbete, men detta syns ännu inte i siffrorna. Det finns fortfarande potential att minska den snedvridande beskattningen av arbete genom att skatteväxla bort från arbete till intäktskällor som i högre grad främjar hållbar tillväxt för alla. Skatten på arbetsinkomst (skattekilen) var 2018 fortfarande en av de högsta i EU för både låg- och medelinkomsttagare. Arbetsgivaravgifterna är särskilt höga i internationell jämförelse, och de samlade socialförsäkringsavgifterna utgör cirka två tredjedelar av skattekilen, medan inkomstskatten utgör en tredjedel. Samtidigt är intäkterna från miljöskatter som andel av BNP bland de lägsta i EU. Kapitalkostnaderna och den genomsnittliga bolagsskattesatsen, som varierar mellan regionerna, är bland de högsta i EU. Den faktiska genomsnittliga skattesatsen uppgick till 28,8 % (sammantaget för hela landet) medan genomsnittet i EU ligger på 20 %. På grund av samspelet mellan bolagsskatten, den lokala skatten på näringsverksamhet och solidaritetspåslaget är systemet för bolagsbeskattning komplicerat, och det medför höga kostnader för hanteringen av skatter och snedvrider investeringarnas nivå och fördelning. Dessutom snedvrider bolagsskatten investeringsbesluten genom den gynnsamma behandlingen av lånefinansiering, som uppskattas vara den tredje högsta i EU enligt uppgifterna för 2017. Genom att sänka kapitalkostnaderna för eget kapital skulle man kunna öka de privata investeringarna och stärka den relativt underutvecklade riskkapitalmarknaden.

               (16)Arbetsmarknaden är fortsatt stark, men vissa gruppers arbetsmarknadspotential underutnyttjas. Sysselsättningen i åldern 20–64 ökade till 79,9 % under fjärde kvartalet 2018 och var därmed en av de högsta i EU. I början av 2019 sjönk arbetslösheten till en rekordlåg nivå på 3,2 %. Det blir allt mer uppenbart att många lediga platser och arbetskraftsbristen bromsar produktionen i vissa regioner och sektorer. Fortfarande underutnyttjas arbetsmarknadspotentialen hos vissa grupper, t.ex. kvinnor och personer med invandrarbakgrund. Andelen deltidsarbetande kvinnor i Tyskland ligger med 46,7 % på en mycket hög nivå. Skatten på arbete är fortsatt mycket hög i Tyskland, även för låginkomsttagare. De särskilda reglerna för sambeskattning av gifta par (Ehegattensplitting) minskar incitamenten för den andra inkomsttagaren att arbeta mer. Sysselsättningen bland personer med migrantbakgrund, särskilt kvinnor, är mycket lägre än hos personer med inrikes födda föräldrar. Det har vidtagits åtgärder för att stödja integrationen av flyktingar på arbetsmarknaden, men utmaningar kvarstår, bland annat därför att flyktingarna inte kan språket, saknar kvalifikationer eller inte får sina kvalifikationer erkända, har omsorgsansvar för barn och släktingar eller inte känner till den tyska arbetsmarknadens oskrivna regler.

               (17)Pensioneringen av efterkrigskullarna påverkar Tyskland mer än andra EU-länder. På lång sikt kommer den förändrade befolkningssammansättningen att sätta press på Tysklands offentliga finanser. Det kan också bli en utmaning att få pensionerna att räcka och skulle kunna öka den än så länge begränsade andelen äldre (65 och över) som riskerar fattigdom eller social utestängning. Fram till 2040 förväntas landet tillhöra de länder i EU där pensionsutgifterna kommer att öka mest i förhållande till BNP (upp till 1,9 procentenheter av BNP), samtidigt som förhållandet mellan den genomsnittliga allmänna pensionen och genomsnittslönen förväntas sjunka med 4,4 procentenheter till 37,6 % enligt 2018 års åldranderapport (Europeiska kommissionen, 2018). De senaste pensionsreformerna har ökat förmånsnivåerna för vissa grupper, men det är ännu oklart om de uppnådda sociala förmånerna är i nivå med de avsevärda finanspolitiska kostnader som de ger upphov till. Regeringen har också infört dubbla gränsvärden (doppelte Haltelinie), nämligen ett tak för pensionsavgifterna på 20 % och en minimiersättning för inkomstbortfall på 48 % fram till 2025. För att kunna respektera gränsvärdena förväntas man behöva göra stora skatteöverföringar och ytterligare öka bördan för yngre generationer. Dessutom diskuteras fortfarande om låginkomsttagarnas pensioner kommer att vara tillräckliga.

               (18)Trots den allt större bristen på arbetskraft är reallöneökningarna fortfarande låga, medan de nominella inkomsterna steg med 3,1 % 2018. Det faktum att sysselsättningen främst ökade bland högavlönade heltidsjobb, och andelen marginella deltidsjobb i den totala sysselsättningen minskade, bidrog dessutom till den sammantagna löneökningen 2018, som ligger något över produktivitetsökningen. Andelen arbetstagare som omfattas av kollektivavtal fortsatte att minska (med 2 procentenheter mellan 2016 och 2017) till 49 % i västra och 34 % i östra Tyskland. Skillnaderna mellan olika sektorer är stora. I den offentliga sektorn och industrin har fler arbetstagare kollektivavtal, medan det är färre i tjänstesektorn. Låginkomsttagare får sedan 2015 åtminstone den lagstadgade minimilönen. Timlönen i botten av inkomstskalan, särskilt de två lägsta inkomstdecilerna, har ökat avsevärt. Men andelen låginkomsttagare, som 2017 låg på 22,5 %, ligger kvar på en nivå långt över EU-genomsnittet. Andelen personer som bara har minijobb minskade med 6,8 % under perioden 2010–2018, och sysselsättning som omfattas av det tyska socialförsäkringssystemet ökade med cirka 18,1 % under samma period. Genom att förbättra villkoren för löneökningar skulle man stödja den inhemska efterfrågan och bidra till en ombalansering i euroområdet.

               (19)Inom utbildningen är den sociala rörligheten uppåt låg i Tyskland. De nationella källorna bekräftar att det bara gjorts små framsteg med att minska den socioekonomiska bakgrundens inverkan på utbildningsresultaten. Tyskland har goda resultat när det gäller att integrera nyanlända migranter och flyktingar i utbildning och praktik. Men personer med migrantbakgrund står normalt inför större utmaningar än elever med inrikes födda föräldrar (t.ex. andelen elever med endast grundskoleutbildning och problem med att hitta praktikplatser). Allt mer heterogena klasser kräver kraftfulla insatser för att stärka läraryrket, särskilt nu när lärarbristen redan är stor. Arbetstagarnas låga deltagande i vuxenutbildning är ett problem med tanke på deras möjlighet att få jobb i framtiden, särskilt för de 7,5 miljoner människor som saknar grundläggande läs- och skrivfärdigheter.

               (20)Antalet personer som riskerar fattigdom eller social utestängning har minskat seden toppen 2014, men när det gäller lika möjligheter finns det fortfarande utmaningar kvar. Bland annat löpte barn till lågutbildade föräldrar 2017 en 67 procentenheter högre risk att drabbas av fattigdom än barn till högutbildade föräldrar. Det är en betydligt större klyfta än genomsnittet i EU (53,9 procentenheter).

               (21)Programplaneringen för EU-medel för perioden 2021–2027 kan bidra till att åtgärda en del av de brister som identifierats i rekommendationerna, särskilt de områden som anges i bilaga D till landsrapporten
                  8
               . Tyskland skulle på detta sätt bättre kunna utnyttja dessa medel på de identifierade områdena, med beaktande av regionala skillnader.

               (22)Kommissionen har inom ramen för 2019 års europeiska planeringstermin gjort en omfattande analys av Tysklands ekonomiska politik och redogjort för den i 2019 års landsrapport. Kommissionen har även bedömt stabilitetsprogrammet för 2019, det nationella reformprogrammet för 2019 samt uppföljningen av de rekommendationer Tyskland har fått tidigare år. Kommissionen har beaktat inte bara programmens relevans för hållbarheten i finanspolitiken och den socioekonomiska politiken i Tyskland utan också i vilken utsträckning de följer unionens regler och riktlinjer, mot bakgrund av behovet att stärka den övergripande ekonomiska styrningen i unionen genom att framtida nationella beslut fattas med beaktande av synpunkter på unionsnivå.

               (23)Mot bakgrund av denna bedömning har rådet granskat stabilitetsprogrammet för 2019 och anser att Tyskland väntas följa stabilitets- och tillväxtpakten.

               (24)Mot bakgrund av kommissionens fördjupade granskning och denna bedömning har rådet granskat det nationella reformprogrammet för 2019 och stabilitetsprogrammet för 2019. Dess rekommendationer enligt artikel 6 i förordning (EU) nr 1176/2011 återspeglas i rekommendationerna 1 och 2.

               HÄRIGENOM REKOMMENDERAS Tyskland att 2019 och 2020 vidta följande åtgärder:

               1.Med bibehållen respekt för det medelfristiga målet använda finans- och strukturpolitiken till att uppnå en varaktig ökning av de privata och offentliga investeringarna, särskilt på regional och kommunal nivå. Inrikta den investeringsrelaterade ekonomiska politiken på utbildning, forskning och innovation, digitalisering, bredband med mycket hög kapacitet, hållbara transporter, energinät och bostäder till rimliga priser, med beaktande av regionala skillnader. Skatteväxla bort från arbete till intäktskällor som i högre grad främjar hållbar tillväxt för alla. Stärka konkurrensen i sektorn för företagstjänster och för reglerade yrken.

               2.Minska negativa incitament som avhåller människor från att arbeta fler timmar, vilket även gäller den stora skattekilen för bland annat låginkomsttagare och den andra inkomsttagaren. Vidta åtgärder för att säkerställa pensionssystemens långsiktiga hållbarhet och tillräcklighet. Förbättra förutsättningarna för större löneökningar, samtidigt som rollen för arbetsmarknadens parter beaktas. Förbättra mindre gynnade gruppers utbildningsresultat och kompetensnivå.

               Utfärdad i Bryssel den

                     På rådets vägnar

                     Ordförande

                     (1)

                        EGT L 209, 2.8.1997, s. 1.

                     (2)

                        EGT L 306, 23.11.2011, s. 25.

                     (3)

                        SWD(2019) 1004 final.

                     (4)

                        COM(2019) 150 final.

                     (5)

                        Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1303/2013 av den 17 december 2013 om fastställande av gemensamma bestämmelser för Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden, Sammanhållningsfonden, Europeiska jordbruksfonden för landsbygdsutveckling och Europeiska havs- och fiskerifonden, om fastställande av allmänna bestämmelser för Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden, Sammanhållningsfonden och Europeiska havs- och fiskerifonden samt om upphävande av rådets förordning (EG) nr 1083/2006 (EUT L 347, 20.12.2013, s. 320).

                     (6)

                        COM(2014) 494 final.

                     (7)

                        Det konjunkturrensade saldot exklusive engångsåtgärder och andra tillfälliga åtgärder, omräknat av kommissionen enligt den gemensamt överenskomna metoden.

                     (8)

                        SWD(2019) 1004 final.