title: Rådets rekommendation av den 14 juli 2015 om Ungerns nationella reformprogram 2015, med avgivande av rådets yttrande om Ungerns konvergensprogram 2015

text:
               18.8.2015

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               C 272/76

         RÅDETS REKOMMENDATION
   av den 14 juli 2015
   om Ungerns nationella reformprogram 2015, med avgivande av rådets yttrande om Ungerns konvergensprogram 2015
   (2015/C 272/20)
   EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION
   med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 121.2 och 148.4,
   med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken (1), särskilt artikel 9.2,
   med beaktande av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1176/2011 av den 16 november 2011 om förebyggande och korrigering av makroekonomiska obalanser (2), särskilt artikel 6.1,
   med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation,
   med beaktande av Europaparlamentets resolutioner,
   med beaktande av Europeiska rådets slutsatser,
   med beaktande av sysselsättningskommitténs yttrande,
   med beaktande av ekonomiska och finansiella kommitténs yttrande,
   med beaktande av yttrandet från kommittén för socialt skydd,
   med beaktande av yttrandet från kommittén för ekonomisk politik, och
   av följande skäl:

               (1)

               Den 26 mars 2010 godkände Europeiska rådet kommissionens förslag om en ny strategi för tillväxt och sysselsättning, Europa 2020, som bygger på stärkt samordning av den ekonomiska politiken. Strategin inriktas på de centrala områden där åtgärder krävs för att stärka Europas potential för hållbar tillväxt och konkurrenskraft.

               (2)

               Den 14 juli 2015 antog rådet, på grundval av kommissionens förslag, en rekommendation om de allmänna riktlinjerna för medlemsstaternas och unionens ekonomiska politik och den 21 oktober 2010 ett beslut om riktlinjer för medlemsstaternas sysselsättningspolitik (3). Tillsammans utgör dessa de integrerade riktlinjer som medlemsstaterna uppmanades att beakta i sin nationella ekonomiska politik och sysselsättningspolitik.

               (3)

               Den 8 juli 2014 antog rådet en rekommendation (4) om Ungerns nationella reformprogram för 2014 och avgav ett yttrande om Ungerns uppdaterade konvergensprogram för 2014.

               (4)

               Den 28 november 2014 antog kommissionen den årliga tillväxtöversikten, som markerar inledningen av 2015 års europeiska planeringstermin för samordning av den ekonomiska politiken. Samma dag antog kommissionen på grundval av förordning (EU) nr 1176/2011 rapporten om varningsmekanismen, i vilken Ungern identifierades som en av de medlemsstater som skulle bli föremål för en fördjupad granskning.

               (5)

               Den 18 december 2014 godkände Europeiska rådet prioriteringarna för att främja investeringar, intensifiera strukturreformerna och fortsätta med en ansvarsfull, tillväxtfrämjande konsolidering av de offentliga finanserna.

               (6)

               Den 26 februari 2015 offentliggjorde kommissionen 2015 års landsrapport för Ungern. Den innehöll en bedömning av hur väl Ungern hade lyckats med de landsspecifika rekommendationer som antogs den 8 juli 2014. Landsrapporten innehöll också resultaten av den fördjupade granskningen i enlighet med artikel 5 i förordning (EU) nr 1176/2011. Av analysen drog kommissionen slutsatsen att Ungern har makroekonomiska obalanser som kräver beslutsamma politiska åtgärder och övervakning. Särskild uppmärksamhet bör ägnas åt de risker som beror på den finansiella nettoställningen mot omvärlden (som trots vissa framsteg i ombalanseringen av bytesbalansen fortfarande är mycket negativ), den höga offentliga skuldsättningen liksom den höga regleringsbördan för finanssektorn och en hög andel nödlidande lån som gör det svårt att minska skuldsättningen.

               (7)

               Den 30 april 2015 lade Ungern fram sitt nationella reformprogram för 2015 och sitt konvergensprogram för 2015. För att beakta deras inbördes samband har de båda programmen bedömts samtidigt.

               (8)

               Ungern omfattas för närvarande av stabilitets- och tillväxtpaktens förebyggande del och av övergångsreglerna för skuldkriteriet under 2013–2015. Enligt konvergensprogrammet för 2015 ska regeringen gradvis minska det nominella underskottet till 2,4 % av BNP under 2015 och till 1,6 % under 2018, och enligt det omräknade strukturella saldot (5) ska det medelfristiga målet om ett strukturellt underskott på 1,7 % av BNP nås senast 2017. Enligt konvergensprogrammet ska regeringen successivt minska skuldkvoten till 74,9 % av BNP under 2015 och till 68,9 % av BNP under 2018. Det makroekonomiska scenario som ligger till grund för dessa finanspolitiska prognoser är i stort sett rimligt fram till 2016, varefter det kommer att vara gynnsamt. De åtgärder som ska stödja de planerade underskottsmålen från 2016 och framåt har inte beskrivits tillräckligt noga, särskilt inte när det gäller tiden efter 2016. Enligt kommissionens vårprognos 2015 visar både det strukturella saldot och nettoutgiftsökningarna att det under 2015 och 2016 finns risk för en kraftig avvikelse från den anpassning som krävs för att det medelfristiga målet ska nås. Det kommer därför att krävas ytterligare åtgärder under 2015 och 2016. Ungern förväntas ändå följa övergångsreglerna för skuldkriteriet under 2015 och, efter övergångsperiodens slut, uppnå riktvärdet för skuldminskning under 2016. Rådet anser, på grundval av sin bedömning av konvergensprogrammet och med beaktande av kommissionens vårprognos 2015, att det finns risk för att Ungern inte kommer att följa stabilitets- och tillväxtpaktens regler. Ungerns system för finanspolitisk styrning skulle gynnas av en strikt tillämpning av den medelfristiga budgetram som redan fastställts i lag och av att det finanspolitiska rådet får en större analytisk roll.

               (9)

               De största utmaningarna för banksektorn har inte övervunnits under de senaste tolv månaderna, särskilt inte svårigheterna att återställa en marknadsbaserad utlåning med hjälp av bättre möjligheter till kapitalackumulering och effektivare sanering av portföljer. Sedan 2013 har bankernas utlåning i huvudsak varit beroende av subventionerade program, som bland annat använts för cirka 40 % av lånen till små och medelstora företag. Kombinationen av en hög börda när det gäller skatter och reglering samt en stor andel problemlån ger inte bankerna de incitament som skulle behövas för att de ska öka sin normala, osubventionerade utlåning. Ungerns exponering utifrån och de risker denna innebär för den finansiella stabiliteten har minskat avsevärt tack vare att bolån i utländsk valuta på senare tid har omvandlats till lån i landets egen valuta. Samtidigt är hushållens skuldsättning i utländsk valuta fortfarande den största anledningen till den höga andelen nödlidande lån. Majoriteten av de valutasaneringsprogram som hittills antagits har inte riktats till enskilda låntagare med problem, med undantag för det nationella organet för kapitalförvaltning inom hushållssektorn, och kommer sannolikt inte att lösa problemet med nödlidande lån. Effektiv sanering av portföljer hindras bland annat av att utmätningar inte görs och av att förfarandena för lösning av tvister i eller utanför domstol inte fungerar. Ett avtal slöts nyligen med Europeiska banken för återuppbyggnad och utveckling, i vilket regeringen har gjort ett antal åtaganden om att lösa problemen inom finanssektorn, bland annat genom att successivt minska bankavgiften och följa principen om förhandskonsultation. Ett strikt genomförande av dessa åtgärder skulle göra det möjligt att återgå till en sund och förutsägbar finanspolitisk ram. Under det senaste året har Ungern upprepade gånger utökat sitt direkta ägande inom banksektorn. Statliga ingripanden inom banksektorn, i form av ökat direkt ägande, kan ha betydande finanspolitiska risker, även om ingripandet endast är tillfälligt.

               (10)

               På skatteområdet har det på senare tid gjorts vissa ändringar (nya skatter har införts och befintliga skatter höjts) som innebär en återgång till den tidigare tendensen att ge sektorspecifika företagsskatter större vikt. Ändringarna är både oförutsägbara och selektiva och leder därför till snedvridning av investeringarna inom alla sektorer. Trots att flera nya åtgärder har vidtagits är skattetrycket på vissa grupper av låginkomsttagare fortfarande bland de högsta i unionen, och ensamstående personer drabbas särskilt. Det ser ut att finnas utrymme för en ytterligare skatteväxling mot mer tillväxtvänliga inkomstkällor. De olika åtgärder som vidtagits under det senaste året bidrar till att skärpa systemen för motverkande av skatteflykt. Arbetet med att koppla samtliga detaljhandlares kassaapparater till ett onlinesystem har slutförts och programmet ska enligt planerna utvidgas till ett antal marknadstjänster under 2015. Gränsen för när en detaljerad momsdeklaration måste lämnas in har sänkts. Ett system för elektronisk granskning av godstransporter på väg infördes 2015, främst i syfte att minska momskarusellbedrägerier. Det finns dock stora möjligheter att effektivisera administrationen vid skatteuppbörd och minska kostnaderna för efterlevnaden av skattereglerna, särskilt för små och medelstora företag.

               (11)

               Generellt sett skedde en förbättring på den ungerska arbetsmarknaden 2014, med ökad sysselsättning inom den privata sektorn på grund av det ekonomiska uppsvinget. Det finns fortfarande stora problem med programmet för offentliga arbeten, som har utvidgats avsevärt sedan 2011. Programmet verkar vara en ineffektiv aktiv arbetsmarknadsåtgärd som riskerar att snedvrida arbetsmarknadens funktion. Den ungerska ekonomin skulle förmodligen gynnas mer av att samma medel spenderades på annat sätt. Kostnaderna för programmet har fyrdubblats under de senaste fyra åren, till 0,8 % av BNP, och förväntas fördubblas igen mellan 2015 och 2018. Detta gör att medlen inte kan utnyttjas till att göra de förbättringar av utbildningen och av tjänster som behövs för att möjliggöra deltagande på den öppna arbetsmarknaden. Det finns en risk för att offentliga arbeten av så stor omfattning skapar avsevärda inlåsningseffekter och permanent ersätter systemet med sociala förmåner för lågutbildade. Programmet har inte i tillräckligt hög grad samordnats med andra aktiva arbetsmarknadsåtgärder och det främjar inte heller i tillräckligt hög grad återintegreringen av deltagarna på den öppna arbetsmarknaden. Under första halvåret 2014 kunde endast 13,8 % lämna programmet, vilket tyder på att offentliga arbeten inte räcker för att stödja deltagarnas återintegration på arbetsmarknaden. Trots att programmet riktar sig till långtidsarbetslösa och lågutbildade (och arbetslösa i mindre gynnade områden) hade 47 % av deltagarna 2013 en utbildning på gymnasie- eller högskolenivå. Den period under vilken man kan få arbetslöshetsersättning (tre månader) har inte förlängts och motsvarar därmed inte den genomsnittliga tid det tar för arbetssökande att hitta ett arbete (mer än ett år). Flera program har genomförts för att öka romers integration på arbetsmarknaden och ett övervakningssystem har införts. Rationaliserade, samordnade politiska åtgärder som avsevärt kan minska fattigdomen bör utarbetas. Indikatorerna på fattigdom tyder på att det skett en liten förbättring, men fattigdomen är fortfarande alarmerande hög, särskilt bland romer och barn. Det finns fortfarande brister vad gäller det sociala biståndets täckning och ändamålsenlighet.

               (12)

               Hinder för marknadsinträde i tjänstesektorn som införts på senare år har inte tagits bort. I stället infördes ytterligare hinder under 2014, vilket hämmar en effektiv fördelning av ekonomiska resurser, ökar osäkerheten för investerare och begränsar konkurrensen. Bland annat har det införts ett krav på att medelstora och stora detaljhandelsföretag ska godkännas centralt. Korruption och bristande insyn inom offentlig förvaltning, beslutsfattande och offentlig upphandling är fortfarande ett problem. Bristande konkurrens vid offentlig upphandling och ett utbrett bruk av direkt tilldelning av kontrakt var fortfarande vanligt 2014. En omorganisering när det gäller administrationen av offentlig upphandling skedde 2014 och effekterna av detta kommer att följas upp noga. I november 2014 lade Ungern fram en handlingsplan för införlivande av de nya direktiven om offentlig upphandling och för främjande av konkurrens och insyn. Flera åtgärder ska enligt uppgift också vidtas för att förbättra reglerna mot korruption.

               (13)

               En del åtgärder har vidtagits för att stödja romska barns skolgång, men inget systematiskt arbete har inletts för att främja grundläggande utbildning för alla. Andelen romska barn som går i skolor eller klasser där majoriteten av eleverna är romer är fortfarande hög och dessa elever har sämre resultat än genomsnittet nationellt. Lärarna har inte fått utbildning för att kunna ge mindre gynnade grupper det stöd de behöver. Mer måste göras för att underlätta övergången mellan olika former och stadier av utbildning och mellan utbildning och arbetsmarknad. De planerade ändringarna av tilldelningen av statligt finansierade studieplatser på gymnasienivå och de ökade inträdeskraven för högre utbildning kan leda till att möjligheterna till övergång mellan olika former av utbildning begränsas ytterligare, särskilt för mindre gynnade grupper. Ungern har en mycket hög andel personer som avbryter utbildningen i förtid. Regeringen meddelade i december 2014 att en nationell strategi för högre utbildning antagits. Ett av målen i strategin var att öka andelen högskoleutbildade i landet till 34 %. Sammantaget har de åtgärder som nyligen vidtagits inte lett till att mindre gynnade gruppers deltagande i högre utbildning ökat och de har inte heller bidragit till att minska andelen som inte slutför sin utbildning. Det befintliga finansieringssystemet ger inte i tillräcklig utsträckning tillträde på lika villkor.

               (14)

               Kommissionen har inom ramen för den europeiska planeringsterminen gjort en omfattande analys av Ungerns ekonomiska politik och offentliggjort den i 2015 års landsrapport. Kommissionen har också bedömt konvergensprogrammet och det nationella reformprogrammet och uppföljningen av de rekommendationer Ungern fått under tidigare år. Kommissionen har beaktat inte bara programmens relevans för hållbarheten i finanspolitiken och den socioekonomiska politiken i Ungern utan också i vilken mån EU:s regler och riktlinjer har iakttagits, mot bakgrund av behovet att stärka den övergripande ekonomiska styrningen i unionen genom att framtida nationella beslut fattas med beaktande av synpunkter på EU-nivå. Rekommendationerna inom ramen för den europeiska planeringsterminen återspeglas i rekommendationerna 1–5 nedan.

               (15)

               Mot bakgrund av denna bedömning har rådet granskat konvergensprogrammet, och dess yttrande (6) återspeglas särskilt i rekommendation 1 nedan.

               (16)

               Mot bakgrund av kommissionens fördjupade granskning och denna bedömning har rådet granskat det nationella reformprogrammet och konvergensprogrammet. Dess rekommendationer enligt artikel 6 i förordning (EU) nr 1176/2011 återspeglas i rekommendationerna 1–3 nedan.

         HÄRIGENOM REKOMMENDERAS Ungern att under 2015 och 2016 vidta följande åtgärder:

               1.

               Uppnå en finanspolitisk korrigering på 0,5 % av BNP mot det medelfristiga budgetmålet under 2015 och på 0,6 % av BNP under 2016.

               2.

               Vidta åtgärder för att återställa en normal utlåning till den reala ekonomin och avlägsna hinder för marknadsbaserad sanering av portföljer; avsevärt minska risker vad gäller ansvarsförbindelserna vid ökat statligt ägande inom banksektorn.

               3.

               Minska snedvridande sektorspecifika bolagsskatter; avlägsna omotiverade hinder för tillträde inom tjänstesektorn, även detaljhandeln; minska skattekilen för låginkomsttagare, bland annat genom en skatteväxling till områden som inte har en lika snedvridande effekt på tillväxten; fortsätta motverka skatteflykt, minska kostnaderna för efterlevnad av skattelagstiftningen och effektivisera skatteuppbörden. Stärka de strukturer inom offentlig upphandling som främjar konkurrens och insyn samt ytterligare förbättra regelverket mot korruption.

               4.

               Omfördela de budgetmedel som anslagits till programmet för offentliga arbeten och i stället styra dem till aktiva arbetsmarknadsåtgärder som främjar integration på den reguljära arbetsmarknaden samt förbättra det sociala biståndets och arbetslöshetsförmånernas täckning och ändamålsenlighet.

               5.

               Öka mindre gynnade gruppers, särskilt romers, deltagande i integrerad grundläggande utbildning samt förbättra det stöd som erbjuds dessa grupper genom specifik lärarutbildning; vidta fler åtgärder för att underlätta övergången från olika utbildningsstadier till arbetsmarknaden samt förbättra sätten att lära ut viktiga färdigheter.

      Utfärdad i Bryssel den 14 juli 2015.

            På rådets vägnar

         P. GRAMEGNA

            Ordförande

      (1)  EGT L 209, 2.8.1997, s. 1.

      (2)  EUT L 306, 23.11.2011, s. 25.

      (3)  Upprätthålls genom rådets beslut 2014/322/EU av den 6 maj 2014 om riktlinjer för medlemsstaternas sysselsättningspolitik för 2014 (EUT L 165, 4.6.2014, s. 49).

      (4)  Rådets rekommendation av den 8 juli 2014 om Ungerns nationella reformprogram 2014, med avgivande av rådets yttrande om Ungerns konvergensprogram för 2014 (EUT C 247, 29.7.2014, s. 77).

      (5)  Det strukturella saldot, såsom det räknats om av kommissionen utifrån uppgifterna i konvergensprogrammet enligt en gemensamt avtalad metod.

      (6)  Enligt artikel 9.2 i förordning (EG) nr 1466/97.


title: Kommissionens rekommendation av den 11 februari 2009 om användning av bokförings- och kontrollsystem för kärnämnen hos driftansvariga för kärntekniska anläggningar [delgivet med nr K(2009) 785]

text:
               12.2.2009

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               L 41/17

      KOMMISSIONENS REKOMMENDATION

   av den 11 februari 2009
   om användning av bokförings- och kontrollsystem för kärnämnen hos driftansvariga för kärntekniska anläggningar
   [delgivet med nr K(2009) 785]
   (2009/120/Euratom)
   EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION UTFÄRDAR DENNA REKOMMENDATION
   med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska atomenergigemenskapen, särskilt artiklarna 77 och 124, och av följande skäl:

               (1)

               I kommissionens förordning (Euratom) nr 302/2005 av den 8 februari 2005 om genomförandet av Euratoms kärnämneskontroll (1) definieras kraven i artikel 79 i Euratomfördraget till sin art och sin omfattning, i syfte att möjliggöra bokföring av malmer, råmaterial och speciella klyvbara material som används eller produceras.

               (2)

               I artikel 7 i förordning (Euratom) nr 302/2005 föreskrivs att driftansvariga för kärntekniska anläggningar ska upprätthålla ett system för bokföring och kontroll av kärnämne, och det redogörs för vissa krav på ett sådant system.

               (3)

               Enligt kommissionens arbetsdokument Genomförande av kärnämneskontroller enligt Euratomfördraget (”Implementing Euratom Treaty Safeguards”) (2) ska kommissionen utarbeta rambestämmelser för högkvalitativa bokförings- och kontrollsystem för kärnämnen. Där fastställs också att en av kommissionens övervakningsuppgifter kommer att vara revision av sådana system hos driftansvariga för kärntekniska anläggningar.

               (4)

               Under 2007 presenterade Esarda (European Safeguards Research and Development Association) riktlinjer för god sed i fråga om bokförings- och kontrollsystem för kärnämnen, som behandlade de element i sådana system som kan omfattas av en revision, och tänkbara kriterier för att ange kvalitetsprestanda för vart och ett av dessa element.

         HÄRIGENOM REKOMMENDERAS FÖLJANDE.
   Avsnitt 1 –   Syfte och tillämpningsområde
   I denna rekommendation redogörs det för vilka referensegenskaper de driftansvarigas system för bokföring och kontroll av kärnämne ska ha enligt de rättsliga kraven i förordning (Euratom) nr 302/2005. Vissa egenskaper som beskrivs i rekommendationen gäller endast för anläggningar med motsvarande verksamhet (3).
   Avsnitt 2 –   Termer och definitioner

               1.

                  Inneslutning är en strukturell egenskap hos en anläggning, behållare eller utrustning som används för att fysiskt innesluta ett område eller en artikel (inbegripet utrustning eller data för kärnämneskontroll) och för att bibehålla kontinuitet i kunskapen om ett område eller en artikel genom att förebygga dold tillgång till eller förflyttning av kärnämne eller annat material, eller inverkan på de inneslutna artiklarna. Exempel på detta är väggarna i ett lagerutrymme eller i en lagringsbassäng, transportkärl eller lagringsbehållare.

               2.

                  Korrektionsåtgärd är en åtgärd för att eliminera orsaken till en konstaterad avvikelse, anomali hos ett bokförings- och kontrollsystem för kärnämnen eller annan icke önskvärd situation. Korrektionsåtgärder vidtas för att undvika ett upprepande. Man skiljer mellan korrektion och korrektionsåtgärder.

               3.

                  Databehandling är kopplingen mellan skapandet av mätresultat och uppgifter för uppföljning av kärnämne å ena sidan och framtagandet av olika obligatoriska rapporter, dokument som används inom Euratoms kontrollverksamhet samt anläggningens interna arbetsdokument för att följa kärnämne.

               4.

                  Inventariekontroll genomförd av den driftansvarige för den kärntekniska anläggningen är ett kontrollprogram som ska garantera överensstämmelse mellan registeruppgifter och den faktiska situationen i ett tidigt skede. Inventariekontroll bör omfatta åtgärdande och rapportering av avvikelser samt avstämning med andra lokala och centrala redovisningar.

               5.

                  Inventarieförteckningen är en fullständig förteckning över kärnämnen i ett materialbalansområde eller en angiven plats inom ett sådant område, som sammanställts genom tillämpning av ett anläggningsförfarande. Förteckningen kan omfatta kärnämne som hanteras som en sats. Den bör omfatta artiklarnas och satsernas identitet och uppgifter om var de befinner sig. Artiklarnas och satsernas vikter och andra egenskaper ska vara spårbara.

               6.

                  Materialbalanstest är en metod för att fastställa materialbalansvärdet. Med beaktande av en motiverad uppskattning av mätonoggrannheten kan testen avgöra huruvida balansen är acceptabel.

               7.

                  Materialbalansdiskrepans är ett materialbalansvärde som bedöms som oacceptabelt i materialbalanstesten.

               8.

                  Mätning genomförs för att fastställa bokförda kärnämnens mängd och egenskaper.

               9.

                  Bokföring och kontroll av kärnämne omfattar all verksamhet inom en kärnteknisk anläggning som berör bokföring och kontroll av kärnämnen, inbegripet fastställande och bearbetning av data och rapportering till kommissionen.

               10.

                  Diskrepans i bokföring och kontroll av kärnämne omfattar all diskrepans mellan två eller flera uppgifter inom bokföring och kontroll av kärnämne (t.ex. registeruppgifter) om diskrepansen inte kan motiveras med godtagbara mätvariationer eller godtagbar uppskattning av onoggrannheten. Sådana diskrepanser omfattar mätdiskrepanser, materialbalansdiskrepanser och diskrepanser i fråga om kärnämneskontroll.

               11.

                  Anomali i bokföring och kontroll av kärnämne är en diskrepans eller en serie av diskrepanser i bokföring och kontroll av kärnämne som är förenlig med förlust eller ökning av en signifikant mängd kärnämne. En sådan anomali kan upptäckas vid undersökning av alla slags diskrepanser i bokföring och kontroll av kärnämne.

               12.

                  Diskrepans i kärnämneskontroll är bristande överensstämmelse vid identifiering eller lokalisering av kärnämne.

               13.

                  Uppföljning av kärnämne innebär dokumentation, för varje kärnämnesartikel i materialbalansområdet, beträffande dess identifiering, förflyttningar, plats samt grundegenskaper. Uppföljning innefattar bland annat driftsrapporter, som ligger till grund för satsbyte, nya mätningar, avsändare-mottagare-differens och redovisningar om kategoribyte.

               14.

                  Driftansvarig för kärnteknisk anläggning är en person eller ett företag som upprättar eller driver en anläggning för produktion, separation, upparbetning, lagring eller annan användning av råmaterial och speciella klyvbara material. Termen används också för att beteckna den organisation som ytterst är ansvarig för bokförings- och kontrollsystemets överensstämmelse med förordning (Euratom) nr 302/2005.

               15.

                  Prestandaindikator är en viktig indikator för vad en person, en grupp, en organisation eller en insats uppnått.

               16.

                  Fysisk inventering är proceduren för att sammanställa en komplett förteckning över kärnämnesartiklar för ett materialbalansområde, som grund för kommissionens inspektörers möjlighet att verifiera det fysiska inventariet.

               17.

                  Verifiering av fysiskt inventarium (PIV) är en inspektionsaktivitet för att verifiera den driftansvariges fysiska inventering; denna avslutar materialbalansperioden. PIV ska grundas på den förteckning över inventarieartiklar som den driftansvarige upprättat. Uppgifterna i inventarieförteckningen jämförs med rapporterna om förteckningen över fysiskt inventarium.

               18.

                  Kvalitetskontroll ska garantera att kvalitetskraven uppfylls.

               19.

                  Kvalitetsstyrning omfattar de samordnade insatserna för att leda och styra en organisation i kvalitetshänseende.

               20.

                  Kvalitetssäkring är den del av kvalitetsstyrningen som ska säkerställa att kvalitetskraven efterlevs.

               21.

                  Spårbarhet innebär möjligheten att spåra historia, tillämpning och lokalisering av det som är under beaktande.

         Avsnitt 3 –   Förvaltningen av ett system för bokföring och kontroll av kärnämne
   Organisation och ansvarsfördelning

               1.

               Den högsta ledningen ska se till att ansvarsområden och behörigheter fastställs och kommuniceras inom organisationen. En person i ledningen bör utses som oberoende av andra ansvarsuppgifter har hand om att varje år skriftligen försäkra den verkställande direktören att hela systemet för bokföring och kontroll av kärnämne lämpar sig för sitt syfte.

               2.

               Ledningens uppgifter och ansvarsområden ska också omfatta organisationsförfaranden och kommunikationsmönster för att

                           a)

                           överföra uppgifter om bokförings- och kontrollsystemets prestanda både hierarkiskt och till andra funktionella ansvarsområden,

                           b)

                           tilldela ansvar för att vid behov förbättra bokförings- och kontrollsystemet utgående från kriterier som visar när sådana förbättringar behövs,

                           c)

                           förse systemförvaltaren med uppgifter om anomalier i systemet för bokföring och kontroll av kärnämne,

                           d)

                           se till att personal som är kopplad till verksamheter som berör bokförings- och kontrollsystemet har lämplig kompetens,

                           e)

                           sörja för erforderlig medvetenhet om de rättsliga skyldigheterna i fråga om kärnämneskontroll.

         Kvalitetsstyrning och kvalitetskontroll

               3.

               De viktigaste uppgifterna ska omfatta åtgärder för kvalitetssäkring och kvalitetskontroll. Dessa åtgärder ska bland annat syfta till

                           a)

                           att minska den inneboende risken för mänskliga misstag,

                           b)

                           att se till att instrument och programvara fungerar korrekt,

                           c)

                           att tillhandahålla ett antal indikatorer som kan varna ledningen om tecken på brister uppträder (prestandaindikatorer),

                           d)

                           intern bedömning för att upptäcka prestandabrister,

                           e)

                           ett system med korrektionsåtgärder av svag prestanda.

         Avsnitt 4 –   Mätning och mätkontroll
   Mätmetoder

               1.

               I samband med mätningar ska det finnas metoder för att tillhandahålla tillräckligt noggranna och precisa uppgifter om mängd och egenskaper för det kärnämne som ska tas upp i bokföringsrapporterna. Mätningarna ska genomföras så att spårbarhet kan garanteras om någon anomali behöver undersökas. Mätverksamheten ska omfatta både mätning av kärnämne och de förfaranden varigenom det uppmätta kärnämnet väljs ut som representativt för en grupp kärnämne, och all vidare hantering av detta kärnämnesprov (provtagning, transport och provberedning) samt den databehandling som krävs. Dessutom ska mätverksamheten omfatta de insatser som krävs för mätkontroll och kvalitetssäkring.

         Krav avseende bokföring

               2.

               För att garantera korrekt genomförande av mätningarna ska följande beaktas:

                           a)

                           Validering av de tillämpade mätmetoderna.

                           b)

                           Mätresultatens spårbarhet.

                           c)

                           Precision och noggrannhet.

                           d)

                           Att alla mätresultat godkänns av en behörig person.

                           e)

                           Att de prov som tas är representativa för kärnämnet.

               3.

               Om bokföringsuppgifterna grundas på beräkningar som inte är direkta mätningar ska värdena vara validerade, spårbara och godkända. Samma krav gäller för räkning av artiklar.

         Mätkontroll

               4.

               Metoder för mätkontroll ska inrättas för att garantera mätresultatens riktighet och onoggrannhet för bokföringsrapporter.

               5.

               Mätkontrollmetoderna ska omfatta följande:

                           a)

                           Åtgärder för att se till att alla mätinstrument fungerar som de ska.

                           b)

                           Garantier för att massuppgifter i bokföringen är fria från signifikanta mätningsrelaterade snedvridningar och att mätonoggrannheten har uppskattats korrekt.

                           c)

                           Protokoll över alla uppgifter i mätkontrollen.

                           d)

                           Beskrivning av mätutrustningen och mätmetoderna.

                           e)

                           Godkännande av mätförfarandena.

         Avsnitt 5 –   Uppföljning av kärnämne

               1.

               Vid uppföljning av kärnämne bör alla förflyttningar av varje enskild kärnämnesartikel dokumenteras, liksom var den befinner sig. Uppföljningen ska också omfatta kunskap om kärnämnets egenskaper och inneslutning. Alla åtgärder som påverkar kärnämnets placering, identifiering, art eller mängd ska dokumenteras. Uppföljning av kärnämne ska bland annat även omfatta register, som ligger till grund för satsbyte, nya mätningar, avsändare-mottagare-differens och redovisningar om kategoribyte.

         Identitet

               2.

               Där så är möjligt ska kärnämne förvaras i behållare med dokumenterad unik identitet. Om kärnämnet inte förvaras i en flyttbar behållare kan en väl avgränsad plats i processen fungera både som ”behållarens” identitet och som uppgift om var behållaren/kärnämnet befinner sig. Detta gäller bland annat kärnämne i kärl i processen och annan utrustning. Behållarnas identitetsbeteckning ska vara permanent och lättläst för inventariekontroll. Om artikelns identitetsbeteckning måste ändras ska kopplingen mellan den nya och den gamla identiteten dokumenteras. Om kärnämnet befinner sig i någon form av dubbel inneslutning ska kärnämnet i alla behållare eller placeringar vara spårbart till sin art och sina egenskaper, genom kontroll av identiteten.

         Identifiering av lagringsplats

               3.

               De platser där kärnämne kan lagras ska identifieras på ett sätt som kan tjäna som underlag för dokumentation av kärnämnets placering och överföring. Som del av uppgifterna om den exakta placeringen ska där så är lämpligt specifika positioner inom området anges. Dokumentationen för lagerkontroller ska garantera att innehållet i alla lagringsplatser är känt till sin identitet och att alla identifierade artiklar kan lokaliseras. För alla platser ska uppgifter om kärnämnets art och egenskaper vara tillgängliga genom identitetskontroll eller andra metoder.

         Uppföljning av kärnämne vid framställning

               4.

               När kärnämne införs i en process (eller ompackas) ska produktionsregistret möjliggöra identifiering av de artiklar från vilka kärnämnet har införts i processen (eller placerats i nya behållare). Därigenom ska spårbarheten garanteras för det berörda kärnämnets karaktäristik i processen.
               Produktionsregister ska omfatta uppgifter om vilken mängd kärnämne som införts i processen eller som ompackats, och spårbarhet för alla uppgifter om kärnämnets art ska bibehållas, så som angivits.
               Om nya artiklar eller kärnämnessatser uppstår till följd av behandling eller ompackning ska massvärden och identitet fastställas för dessa artiklar, och deras identitet ska kopplas till relevanta massresultat och mäthistorik.

         Inventariekontroll

               5.

               Inventariekontroll genomförd av den driftansvarige för den kärntekniska anläggningen ska:

                           a)

                           Säkerställa att alla överföringar av kärnämne från lager till process och vice versa registreras (nyckelmätpunker).

                           b)

                           Regelbundet verifiera att lagerregistren överensstämmer med flödesdokumentationen för nyckelmätpunkterna, uppgifterna om lager och processdokumentation och regelbundet avstämma lokala register med de centrala registren för materialbalansområdet.

                           c)

                           Ta hänsyn till driftuppgifter för den åtgärd för inventariekontroll som garanterar kunskapen om artiklars kärnämnesinnehåll.

                           d)

                           Regelbundet kontrollera överensstämmelsen mellan uppgifter om befintligt kärnämne och den fysiska verkligheten.

                           e)

                           Åtgärda och rapportera upptäckta diskrepanser och stämma av med andra lokala eller centrala bokföringar.

                     Vid överföring av kärnämne som inte utgör överföring av en innesluten artikel ska mängden överfört kärnämne mätas.

         Hantering av diskrepanser

               6.

               Anläggningen ska ha en policy för upptäckt och undersökning av diskrepanser i bokföring och kontroll av kärnämne, och hur detta dokumenteras. En sådan policy ska:

                           a)

                           För varje typ av diskrepans ange vilka undersökningar som ska genomföras och förutsättningarna för varje händelse som beaktas för att lösa diskrepansen. Åtgärder ska omfatta personalens ansvarsområden och de extra data som ska användas.

                           b)

                           Göra lämpliga korrektioner i register och föreskrivna rapporter när en diskrepans har lösts.

                           c)

                           Dokumentera när en diskrepans förblir olöst och vilka åtgärder som vidtagits för att lösa den.

         Hantering av anomalier

               7.

               Anläggningen ska ha en policy som överensstämmer med rapporteringskraven i artiklarna 6 och 14 (Särskilda rapporter) i förordning (Euratom) nr 302/2005. Utöver hanteringen av diskrepanser enligt punkt 6 i avsnitt 5 i denna rekommendation ska denna policy:

                           a)

                           Upptäcka, undersöka och dokumentera hanteringen av anomalier i bokföring och kontroll av kärnämne i enlighet med artikel 15 a i förordning (Euratom) nr 302/2005. Sådana undersökningar av bokföring och kontroll av kärnämne ska syfta till att på ett tidigt stadium fastställa bokföringsbevis för att allt kärnämne är bokfört.

                           b)

                           Upptäckta, undersöka och dokumentera av hanteringen av andra situationer i enlighet med artikel 15 b i förordning (Euratom) nr 302/2005.

                           c)

                           Definiera personalens ansvar och den typ av internkommunikation som krävs i samband med åtgärder enligt artikel 15 a eller 15 b i förordning (Euratom) nr 302/2005. Tillvägagångssättet ska också definiera hur personalen ska rapportera till kommissionen.

                           d)

                           Definiera personalens ansvar och behörighet för att tillhandahålla ”ytterligare uppgifter eller förklaringar” som begärs enligt artikel 14 i förordning (Euratom) nr 302/2005.

         Avsnitt 6 –   Databehandling och -kontroll

               1.

               Ett databehandlingssystem ska införas som tillhandahåller följande:

                           a)

                           Säker lagring av alla uppgifter som krävs för att systemet för bokföring och kontroll av kärnämne ska fungera korrekt.

                           b)

                           Den redovisning som krävs enligt förordning (Euratom) nr 302/2005 (rapporter om inventarieförändringar, materialbalansrapporter, förteckningar över fysiskt inventarium, särskilda rapporter, förhandsanmälningar).

                           c)

                           Standardavvikelse för materialbalansen vid materialbalanstest (där så är lämpligt).

                           d)

                           Olika typer av dokument som är kopplade till rapporter om inventarieförändringar, exempelvis transportdokumentation.

                           e)

                           Arbetsdokument för rutinmässiga inventariekontroller.

                           f)

                           Arbetsdokument för fysisk inventering.

                           g)

                           En förteckning över inventariet som resultat av fysisk inventering, och som används vid verifiering av det fysiska inventariet eller andra verifieringar.

               2.

               Förfaranden för databehandling ska finnas för att korrigera register och i förekommande fall skapa korrektionsredovisningar för alla situationer där en diskrepans har uppdagats. Under sådan korrektion ska spårbarheten upprätthållas. Kvalitetskontroll och kvalitetssäkring ska garantera att databehandlingssystemet är fullständigt och korrekt.

               3.

               Databehandlingsmöjligheterna ska även omfatta följande:

                           a)

                           Tillhandahållande av inventarieförteckningar som ger den driftansvarige möjlighet att genomföra en inventariekontroll.

                           b)

                           Inventarieförteckningar med de uppgifter som krävs för att uppdaga diskrepanser mellan registrerade uppgifter om plats och faktisk fysisk plats där kärnämnet befinner sig.

                           c)

                           Stöd för regelbunden avstämning av lokala register och centrala register om materialbalansområden om bokföringen av kärnämnen i processer innebär separat lagring av dokumentationen.

                           d)

                           Möjligheten att ta med korrektioner som uppstår till följd av undersökning av diskrepanser vid kontroll och avstämning av inventarier.

                           e)

                           Dokumentering av resultaten av inventariekontroller och avstämning av databaser, inbegripet dokumentering av uppdagade diskrepanser för de syften som avser prestandaindikatorer.

               4.

               Förfarandena för utförande av databehandling ska förse förvaltaren av kontroll- och bokföringssystemen med övervakningsuppgifter. Dessa ska omfatta de anställda som startar enskilda dataprogram, identifiering av tillämpningsprogram som används och platsen som används för datainmatningar och de datautdrag som skapas. Det ska också vara möjligt att identifiera användning av tillämpningsprogramvara eller tillgång till register och uppgifter som inte överensstämmer med den godkända policyn för databehandling.

         Spårbarhet

               5.

               Databehandlingssystemet ska tillhandahålla de uppgifter som krävs enligt förordning (Euratom) nr 302/2005 och upprätthålla spårbarhet för alla uppgifter som tillhandahålls. Det ska vara möjligt att identifiera information och uppgifter som kan behövas för att åtgärda diskrepanser och anomalier som uppstått till följd av kraven i förordning (Euratom) nr 302/2005.

         Avsnitt 7 –   Materialbalans
   Mottagande och avsändning

               1.

               De driftansvariga för kärntekniska anläggningar ska tillämpa mottagandeförfaranden som omfattar följande:

                           a)

                           Kontroll av avsändarinformation (fullständiga och konsekventa uppgifter).

                           b)

                           Kontroll av transportbehållarna inklusive sigill med avseende på typ, identitet och att de är intakta; preliminär kontroll av kärnämnets sort (i förekommande fall).

                           c)

                           Införande av det mottagna materialet i bokföringsprocessen.

                           d)

                           Erkännande och hantering av avsändare-mottagare-differenser.

                           e)

                           Åtgärder för korrektion av eventuella diskrepanser.

                           f)

                           Registrering så att spårbarhet garanteras.

                           g)

                           Kontroll av att bestämmelserna i artiklarna 21 och 22 i förordning (Euratom) nr 302/2005 efterlevs.

               2.

               De driftansvariga för kärntekniska anläggningar ska tillämpa avsändarförfaranden varigenom följande ska fastställas:

                           a)

                           Innehållet i den information som skickas till mottagaren.

                           b)

                           Hur bokföringen ska uppdateras.

                           c)

                           Åtgärder för korrektion och lämplig hantering av situationer där mottagaren påpekat diskrepanser.

                           d)

                           Förberedande och genomförande av avsändarförfarandet.

                           e)

                           Registrering så att spårbarhet garanteras.

                           f)

                           Åtgärder som garanterar att bestämmelserna i artiklarna 21 och 22 i förordning (Euratom) nr 302/2005 efterlevs.

         Genomförande av fysisk inventering

               3.

               Varje kalenderår ska fysisk inventering ske för varje materialbalansområde, och tidsrymden mellan två på varandra följande fysiska inventeringar ska inte överstiga 14 månader. Rutinen för att genomföra en fysisk inventering ska omfatta förfaranden för rapportering till kommissionen och för att tillhandahålla inventarieförteckning för kontroll av det fysiska inventariet. De driftansvariga för kärntekniska anläggningar ska inrätta rutiner för genomförande av fysisk inventering så att de bland annat tar hänsyn till följande:

                           a)

                           Definition av arbetsmetoderna för upprättande av fysiska inventarier och ansvarsområden för varje lagerområde och processområde.

                           b)

                           Upprättande av en tillförlitlig, specificerad förteckning över allt kärnämne på varje enskild plats i materialbalansområdet. Dessa förfaranden ska vara utformade så att inget kärnämne kan missas.

                           c)

                           Genomförandet av den fysiska inventeringen måste dokumenteras.

                           d)

                           Om den fysiska inventeringen omfattar steg som förutsätter fysiska kontroller (kontroll av märkningen eller mätning) ska förfarandena omfatta regler för hur nödvändiga korrektioner av uppgifterna i databehandlingssystemen ska genomföras (om diskrepanser upptäcks), liksom även regler för vidarebefordran av sådana korrektioner till databehandlingsavdelningen.

                           e)

                           Materialbalansområdets inventarieförteckning, som lämnas till kommissionens inspektörer som grund för verifiering av inventariet, ska godkännas genom underskrift av en behörig person innan den överlämnas.

                           f)

                           Vid genomförandet av fysisk inventering för ett förrådsområde där man uteslutande utgår från transportdokument ska tillförlitligheten ökas genom följande åtgärder:

                                       i)

                                       Bestämmelser om kvalitetskontroll och kvalitetssäkring vid upprättandet av transportdokumentationen.

                                       ii)

                                       Bestämmelser om kvalitetskontroll och kvalitetssäkring som garanterar tillförlitliga uppgifter om lagringsplats.

                                       iii)

                                       Rutinmässig dokumentering av att bestämmelserna om kvalitetskontroll och kvalitetssäkring har följts.

                                       iv)

                                       Försäkran att kärnämnets integritet är oförändrad så länge det är i förrådsområdet.

                                       v)

                                       Oberoende bekräftelse av att transportdokumentationen är fullständig.

               4.

               Inventarieförteckningen för formell kontroll ska för varje artikel innehålla följande uppgifter:

                           a)

                           Var de befinner sig och på vilken plats de lagras.

                           b)

                           Typ av behållare och dess identitet (i förekommande fall).

                           c)

                           Typ av material.

                           d)

                           Kärnämnets vikt per artikel (brutto-, egen- och nettovikt).

                           e)

                           Uranets anrikning.

                           f)

                           Plutoniets isotopsammansättning (i förekommande fall).

                     Inventarieförteckningen ska innehålla uppgifter om kärnämne som är svårt att mäta, antingen på grund av dess placering (rester i processutrustning) eller för att det är i en form som inte lämpar sig för mätning. I sådana fall ska den driftansvarige deklarera ett uppskattat viktintervall för varje artikel, och kopplingen till de uppgifter som används för skattningen ska vara spårbar. Vid uppskattningar av vikten på kärnämne som är oåtkomligt eller befinner sig i processutrustning ska det även anges var kärnämnet befinner sig. Viktvärdena för uppmätta kasseringar, oavsiktliga förluster och överföring till avfall ska ha en spårbar historik.

         Test av materialbalans

               5.

               I ett materialbalansområde som omfattar process eller ommätning ska materialbalansen som härletts från en fysisk inventering, liksom även materialbalanser för processområden som omfattas av inventariekontrollförfaranden, testas för godkännande med hjälp av standardavvikelser för balansen med hänsyn till motiverad mätonoggrannhet och, för skattade uppgifter, process- och mätonoggrannhet. Sådana kontroller ska ingå i kvalitetssäkringssystemet.
               I samband med förfarandena för all balansprovning ska följande beaktas:

                           a)

                           Programvara för beräkning av standardavvikelse för en balans ska omfattas av kvalitetskonceptet för programvaran och dess användning.

                           b)

                           Bokförings- och mätmetodsuppgifter som används för beräkning av en standardavvikelse för en balans ska omfattas av kvalitetskonceptet för sådana uppgifter och dess användning.

                           c)

                           I en teknisk dokumentation ska det redogöras för de algoritmer som används för beräkning av standardavvikelsen.

                           d)

                           Metoden ska tillhandahålla standardavvikelser för balansen som korrekt återger processmönstret inom balansintervallet samt mäthistoriken (eller skattningsmetoden) för de viktvärden som används för beräkning av balansen.

                           e)

                           Om skattningar av kärnämne som befinner sig under process grundas på historisk information eller någon form av modellering ska skattningsmetoden och metoden för fastställande av onoggrannheten beskrivas i en teknisk dokumentation.

                           f)

                           Arbetsförfarandena för balanstest, bruksanvisningen för programvaran, beskrivningen av programvaran och dokumentationen för den tekniska metoden ska vara författade så att det kan garanteras att de är fullständiga och med varandra överensstämmande.

      Denna rekommendation riktar sig till medlemsstaterna.
      Utfärdad i Bryssel den 11 februari 2009.

            På kommissionens vägnar

         Andris PIEBALGS

            Ledamot av kommissionen

      (1)  EUT L 54, 28.2.2005, s. 1.

      (2)  SEK(2007) 293.

      (3)  Hänvisningar till mätning och materialbalanstest är exempelvis överflödiga i en anläggning där inga mätningar genomförs.


title: EFTA:s övervakningsmyndighets rekommendation av den 17 mars 1995 om ett samordnat program för offentlig kontroll av livsmedel för 1995

text:
Avis juridique important

|

E1995C0608(01)

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 125 , 08/06/1995 s. 0026 - 0027

EFTA:S ÖVERVAKNINGSMYNDIGHETS REKOMMENDATION av den 17 mars 1995 om ett samordnat program för offentlig kontroll av livsmedel för 1995 EFTA:S ÖVERVAKNINGSMYNDIGHET HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATIONmed beaktande av avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet, särskilt artikel 109 och protokoll 1 i detta,med beaktande av Avtalet om en övervakningsmyndighet och en domstol, särskilt artikel 5.2 b och protokoll 1 i detta,med beaktande av den rättsakt som det hänvisas till i punkt 50 i kapitel XII i bilaga II till EES-avtalet (rådets direktiv 89/397/EEG av den 14 juni 1989 om offentlig kontroll av livsmedel (1)), särskilt artikel 14.3 i denna, och med beaktande av följande:För att Europeiska ekonomiska samarbetsområdet skall fungera tillfredsställande är det nödvändigt att inrätta samordnade kontrollprogram för livsmedel inom EES.EFTA-staterna konsulterades den 17 november 1994 inom EFTA:s livsmedelskommitté som biträder EFTA:s övervakningsmyndighet.Programmen bör inte enbart tillse att den lagstiftning som gäller under EES-avtalet följs utan även tjäna som kontroll av att livsmedlen är lämpliga för konsumtion.Ett samtidigt genomförande av nationella program och samordnade program kan ge erfarenheter som fortfarande i stor utsträckning saknas.HÄRIGENOM REKOMMENDERAS FÖLJANDE.1. Det rekommenderas att EFTA-staterna under 1995 tar prover av följande produkter och analyserar de angivna parametrarna:1) Snabbkaffe med avseende på utblanding med material annat än kaffebönor.2) Listeria monocytogenes, Escherichia coli och Aeromonas i kylda sallader och smaksatta cruditéer.3) Uppgiven botanisk och geografisk identitet både för honung som producerats inom EES och som importerats från tredje land.4) Temperatur på djupfrysta livsmedel som saluförs i detaljistledet.2. Ett samordnat kontrollprogram rekommenderas EFTA-staterna till följd av artikel 14.3 i direktiv 89/397/EEG. Vad som skall kontrolleras har diskuterats med EFTA-staterna och det omfattar skydd av den allmänna hälsan och konsumenternas intressen såväl som en rättvis handel.3. För varje föremål för kontroll föreslås där så är lämpligt en analysmetod. Vad avser provtagning har ingen standardmässig omfattning fastställts. Antalet prov bör vara tillräckligt omfattande för att ge en överblick av livsmedelsmarknaden i fråga i varje EFTA-stat.4. Antalet prov och analysmetoderna bör omnämnas eller kort beskrivas på svarsblankettsmallarna.I. Utblandning av snabbkaffe Snabbkaffe utblandas ibland med annat material från kaffeplantan än bönor, såsom skal och bladskaft eller maltodextriner. Detta är inte förenligt med den rättsakt som det hänvisas till i punkt 14 i kapitel XII i bilaga II till EES-avtalet (rådets direktiv 77/436/EEG (2)).II. Listeria monocytogenes, Escherichia coli och Aeromonas i kylda sallader och smaksatta cruditéer Epidemiologiska studier visar att fall av listerosis haft samband med konsumtion av råa grönsaker och flera olika vetenskapliga publikationer pekar på en möjlig kontamination av dessa produkter med Escherichia coli, Listeria monocytogenes och Aeromonas spp.III. Uppgiven botanisk och geografisk identitet både för honung som producerats inom EES och som importerats från tredje land På senare tid har honungsmarknaden i EES varit utsatt för hård konkurrens och undersökningar visar att felaktig identitet uppges för såväl det botaniska ursprunget för produkter som för vilka områden de härrör från.IV. Temperatur på djupfrysta livsmedel som saluförs i detaljistledet Mot bakgrund av sambandet mellan hållbarhetstiden i butiken och lagringstemperaturen för lättfördärvliga livsmedel förefaller det lämpligt att kontrollera temperaturen på djupfrysta livsmedel, särskilt då handhavandet är avgörande.Utfärdad i Bryssel den 17 mars 1995.På EFTA:s övervakningsmyndighets vägnarOrdförandeKnut ALMESTAD(1) EGT nr L 186, 30.6.1989, s. 23.(2) EGT nr L 172, 12.7.1977, s. 20.


title: Rekommendation nr 93/13/COL från Eftas övervakningsmyndighet av den 21 februari 2013 om en samordnad kontrollplan för att fastställa förekomst av bedrägerier vid saluföring av vissa livsmedel

text:
               30.4.2013

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               L 118/44

         REKOMMENDATION nr 93/13/COL FRÅN EFTAS ÖVERVAKNINGSMYNDIGHET
   av den 21 februari 2013
   om en samordnad kontrollplan för att fastställa förekomst av bedrägerier vid saluföring av vissa livsmedel
   EFTAS ÖVERVAKNINGSMYNDIGHET HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION
   med beaktande av avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES), särskilt artikel 109 och protokoll 1,
   med beaktande av avtalet mellan Eftastaterna om upprättande av en övervakningsmyndighet och en domstol, särskilt artikel 5.2 b och protokoll 1,
   med beaktande av den rättsakt som det hänvisas till i punkt 54zzzi i kapitel XII i bilaga II till EES-avtalet (Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 882/2004 av den 29 april 2004 om offentlig kontroll för att säkerställa kontrollen av efterlevnaden av foder- och livsmedelslagstiftningen samt bestämmelserna om djurhälsa och djurskydd), rättad och i dess ändrade lydelse, särskilt artikel 53,
   med beaktande av Eftas övervakningsmyndighets beslut 75/13/COL av den 19 februari 2013 genom vilket den behöriga ledamoten av kollegiet bemyndigas att anta den slutgiltiga rekommendation som godkänts av Eftakommittén för veterinära frågor och växtskyddsfrågor (diarienr 663341), och
   av följande skäl:

               (1)

               Enligt artikel 53 i förordning (EG) nr 882/2004 bemyndigas Eftas övervakningsmyndighet (nedan kallad övervakningsmyndigheten) att när det anses nödvändigt rekommendera samordnade planer, som organiseras på ad hoc-basis, främst för att fastställa förekomsten av risker i samband med foder, livsmedel eller djur.

               (2)

               I Europaparlamentets och rådets direktiv 2000/13/EG av den 20 mars 2000 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om märkning och presentation av livsmedel samt om reklam för livsmedel (1) fastställs EES-bestämmelser om livsmedelsmärkning som gäller alla livsmedel.

               (3)

               Enligt direktiv 2000/13/EG får märkningen och de metoder som används inte vilseleda konsumenten, särskilt inte om vad som är utmärkande för livsmedlet, inklusive dess verkliga innehåll och identitet. I avsaknad av särskilda EES-bestämmelser eller nationella bestämmelser bör det namn under vilket ett livsmedel säljs vara det vanliga namnet i det EES-land där det säljs, eller en beskrivning av livsmedlet som är tillräckligt tydlig för att informera köparen om livsmedlets verkliga innehåll.

               (4)

               Dessutom måste alla ingredienser anges på märkningen av färdigförpackade livsmedel avsedda för slutkonsumenter eller storkök. För livsmedel som innehåller kött som en ingrediens måste det även, när livsmedlen är avsedda för slutkonsumenter eller storkök, finnas uppgifter om från vilken djurart köttet kommer, direkt på förpackningen eller på en etikett som är fäst på denna. Om en ingrediens nämns i livsmedlets namn måste även dess mängd uttryckt i procent anges i ingrediensförteckningen för att konsumenten inte ska vilseledas beträffande livsmedlets identitet och sammansättning.

               (5)

               I Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 853/2004 av den 29 april 2004 om fastställande av särskilda hygienregler för livsmedel av animaliskt ursprung (2) föreskrivs kompletterande märkningskrav för särskilda livsmedel. I förordningen föreskrivs särskilt att konsumentförpackningar som innehåller malet kött, bland annat från hästdjur, ska vara försedda med uppgifter om att sådana produkter bör tillredas före konsumtion, om, och i den utsträckning det enligt nationella bestämmelser i den medlemsstat där produkten släpps ut på marknaden, så krävs.

               (6)

               Enligt avsnitt III i bilaga II till förordning (EG) nr 853/2004 ska livsmedelsföretagare som driver slakterier begära, ta emot, kontrollera och reagera på information från livsmedelskedjan när det gäller alla djur, utom frilevande vilt, som sänds eller som kommer att sändas till slakteriet. Den relevanta informationen från livsmedelskedjan ska särskilt omfatta veterinärmedicinska preparat som djuren fått under en relevant period och med en karenstid på mer än noll dagar, tillsammans med behandlingsdatum samt karenstid. Enligt Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 854/2004 av den 29 april 2004 om fastställande av särskilda bestämmelser för genomförandet av offentlig kontroll av produkter av animaliskt ursprung avsedda att användas som livsmedel (3) ska bland annat den officiella veterinären utföra revisions- och inspektionsuppgifter. Den officiella veterinären ska särskilt kontrollera och analysera relevant information från journalerna vid den jordbruksanläggning varifrån de djur som ska slaktas kommer, inklusive information från livsmedelskedjan, samt beakta det dokumenterade resultatet av denna kontroll och analys när han eller hon utför besiktning före och efter slakt.

               (7)

               Efter de offentliga kontroller som utförts i ett antal EU-medlemsstater sedan december 2012 har kommissionen underrättats om att vissa färdigförpackade produkter innehöll hästkött, vilket inte hade angetts i ingrediensförteckningen direkt på förpackningen eller på någon etikett som var fäst vid denna. I namnet på vissa sådana livsmedel och/eller den åtföljande ingrediensförteckningen hänvisades det i stället enbart till förekomst av nötkött.

               (8)

               I enlighet med artikel 17 i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 178/2002 av den 28 januari 2002 om allmänna principer och krav för livsmedelslagstiftning, om inrättande av Europeiska myndigheten för livsmedelssäkerhet och om förfaranden i frågor som gäller livsmedelssäkerhet (4) ska livsmedelsföretagare på alla stadier i produktions-, bearbetnings- och distributionskedjan i de företag de har ansvar för se till att livsmedel uppfyller de krav i livsmedelslagstiftningen som är tillämpliga för deras verksamhet och ska kontrollera att dessa krav uppfylls.

               (9)

               Hästar är en djurart som kan vara ”livsmedelsproducerande” eller ”icke livsmedelsproducerande”. Fenylbutazon är ett veterinärmedicinsk läkemedel som bara får användas i icke livsmedelsproducerande djur i enlighet med kommissionens förordning (EU) nr 37/2010 av den 22 december 2009 om farmakologiskt aktiva substanser och deras klassificering med avseende på maximalt tillåtna restmängder av veterinärmedicinska produkter i livsmedel av animaliskt ursprung (5). Icke livsmedelsproducerande hästar som någon gång under sitt liv har behandlats med fenylbutazon får därför inte komma in i livsmedelskedjan. Med hänsyn till bedrägerierna med omärkt förekomst av hästkött i vissa livsmedel är det lämpligt att, i förebyggande syfte, förvissa sig om huruvida icke livsmedelsproducerande hästar som behandlats med fenylbutazon har förts in i livsmedelskedjan.

               (10)

               Det är därför nödvändigt att övervakningsmyndigheten rekommenderar Norge och Island att genomföra en samordnad kontrollplan för att fastställa förekomsten av bedrägerier vid saluföringen av vissa livsmedel under en period av en månad. Denna period kan förlängas med ytterligare en period av två månader.

               (11)

               Den rekommenderade kontrollplanen bör bestå av två åtgärder.

               (12)

               Den första åtgärden bör bestå av lämpliga kontroller som utförs i detaljhandelsledet, på livsmedel som är avsedda för slutkonsumenter eller storkök och som saluförs som och/eller är märkta som innehållande nötkött. Kontrollerna bör också kunna utvidgas till andra anläggningar (t.ex. kylrum). Syftet med dessa kontroller är att fastställa om dessa produkter innehåller hästkött som inte är korrekt märkt på förpackningen eller, för icke färdigförpackade livsmedel, om information om förekomsten av hästkött inte gjorts tillgänglig för konsumenterna eller storköken. Kontrollerna bör utföras på ett representativt stickprov.

               (13)

               Det finns tillförlitliga metoder som med tillräcklig grad av noggrannhet gör det möjligt att påvisa förekomst av proteiner från odeklarerade arter i ett prov. Europeiska unionens referenslaboratorium för animaliska proteiner i foder kan ge användbar vägledning om dessa metoder och deras användning. De behöriga myndigheterna i Norge och Island bör uppmanas att stödja sig på vägledning från det laboratoriet om vilka metoder som kan användas.

               (14)

               Den andra åtgärden bör bestå av lämpliga kontroller som utförs på anläggningar som hanterar hästkött avsett att användas som livsmedel, inklusive livsmedel med ursprung i tredjeländer, i syfte att påvisa resthalter av fenylbutazon. Dessa kontroller bör också utföras på ett representativt stickprov, med beaktande av uppgifter om produktion och import. I detta fall är det lämpligt att hänvisa till de metoder som föreskrivs i kommissionens beslut 2002/657/EG om genomförande av rådets direktiv 96/23/EG avseende analysmetoder och tolkning av resultat (6).

               (15)

               Norge och Island bör regelbundet underrätta övervakningsmyndigheten om resultaten av dessa kontroller för att bedöma resultaten och besluta om ett lämpligt handlingssätt. Dessa resultat kommer att överlämnas till Europeiska kommissionen.
               De åtgärder som föreskrivs i denna rekommendation är förenliga med yttrandet från Eftakommittén för veterinära frågor och växtskyddsfrågor som biträder övervakningsmyndigheten.

         HÄRIGENOM REKOMMENDERAS FÖLJANDE.
   Norge och Island bör tillämpa en samordnad kontrollplan, i enlighet med bilagan till denna rekommendation, som består av följande åtgärder:

               a)

               Offentliga kontroller av livsmedel som är avsedda för slutkonsumenter eller storkök och som saluförs som och/eller är märkta som innehållande nötkött.

               b)

               Offentliga kontroller av hästkött avsett att användas som livsmedel för att påvisa resthalter av fenylbutazon.

      Utfärdad i Bryssel den 21 februari 2013.

            För Eftas övervakningsmyndighet

         Sverrir Haukur GUNNLAUGSSON

            Ledamot av kollegiet

         Xavier LEWIS

            Direktör

      (1)  Rättsakt som det hänvisas till i punkt 18 i kapitel XII i bilaga II till EES-avtalet.

      (2)  Rättsakt som det hänvisas till i punkt 6.1.17 i kapitel I i bilaga I till EES-avtalet.

      (3)  Rättsakt som det hänvisas till i punkt 1.1.12 i kapitel I i bilaga I till EES-avtalet.

      (4)  Rättsakt som det hänvisas till i punkt 54zzzc i kapitel XII i bilaga II till EES-avtalet.

      (5)  Rättsakt som det hänvisas till i punkt 13 i kapitel XIII i bilaga II till EES-avtalet.

      (6)  Rättsakt som det hänvisas till i punkt 7.2.19 i kapitel I i bilaga I till EES-avtalet.

      BILAGA

         Samordnad kontrollplan för att fastställa förekomsten av bedrägerier vid saluföring av vissa livsmedel

      I.   ÅTGÄRDER OCH OMFATTNINGEN AV DEN SAMORDNADE KONTROLLPLANEN
      Den samordnade kontrollplanen bör bestå av följande två åtgärder:

         ÅTGÄRD 1:   Kontroller av livsmedel som saluförs som och/eller är märkta som innehållande nötkött

      A.   Produkter som omfattas

                  1.

                  Livsmedel som saluförs som och/eller är märkta som innehållande nötkött (t.ex. malet kött, köttprodukter och köttberedningar) av följande kategorier:

                              a)

                              Färdigförpackade livsmedel avsedda för slutkonsumenter eller storkök och som är märkta som innehållande nötkött.

                              b)

                              Livsmedel som saluförs till slutkonsumenter eller storkök utan att vara färdigförpackade och livsmedel som förpackas i försäljningslokaler på konsumentens begäran eller som är färdigförpackade för direktförsäljning, vilka saluförs som och/eller på annat sätt anges som innehållande nötkött.

                  2.

                  Vid tillämpningen av den samordnade kontrollplanen ska definitionen av färdigförpackat livsmedel i artikel 1.3 b i direktiv 2000/13/EG gälla.

                  3.

                  Vid tillämpningen av den samordnade kontrollplanen ska definitionerna av malet kött, köttberedningar och köttprodukter i punkterna 1.13, 1.15 och 7.1 i bilaga I till förordning (EG) nr 853/2004 gälla.

            B.   Syfte

      De behöriga myndigheterna i Norge och Island bör utföra offentliga kontroller för att fastställa om de produkter som avses i punkt A innehåller hästkött som inte är korrekt märkt på förpackningen eller, för icke färdigförpackade livsmedel, om information om förekomsten av hästkött inte gjorts tillgänglig för konsumenterna eller storköken, i enlighet med EES-lagstiftningen och, i förekommande fall, nationella bestämmelser.
      C.   Provtagningsplatser och provtagningsförfarande

                  1.

                  Stickproven bör vara representativa för de berörda produkterna och bör omfatta en rad olika produkter.

                  2.

                  Provtagningen av produkterna bör ske ute i detaljhandelsledet (t.ex. stormarknader, mindre butiker och slaktare) och kan också utvidgas till andra anläggningar (t.ex. kylrum).

            D.   Antal prov och villkor

      Tabellen nedan ger en översikt över de vägledande rekommenderade minsta antal prover som ska tas inom den period som anges i avsnitt II. De behöriga myndigheterna i Norge och Island uppmanas att ta fler prov om det är möjligt. Fördelningen av proverna per land grundas på folkmängden, dock ska minst tio prov tas på de berörda produkterna i varje land per kalendermånad enligt vad som anges i avsnitt II.

                  Livsmedel som saluförs som och/eller är märkta som innehållande nötkött

                  Försäljningsland

                  Vägledande rekommenderat antal prov per månad

                  Norge

                  50

                  Island

                  10

            E.   Metoder

      De behöriga myndigheterna i Norge och Island bör helst använda den eller de metoder som rekommenderas av Europeiska unionens referenslaboratorium för animaliska proteiner i foder.

         ÅTGÄRD 2:   Kontroller av hästkött avsett att användas som livsmedel

      A.   Produkter som omfattas

      Kött av häst, åsna, mula eller mulåsna, färskt, kylt eller fryst, som klassificeras enligt KN-nummer 0205 och är avsett att användas som livsmedel.
      B.   Syfte

      De behöriga myndigheterna i Norge och Island bör utföra offentliga kontroller för att påvisa eventuell förekomst av resthalter av fenylbutazon i de produkter som avses i punkt A.
      C.   Provtagningsplatser och provtagningsförfarande

      Provtagningen av produkterna bör ske i anläggningar som hanterar de produkter som avses i punkt A (t.ex. slakterier och gränskontrollstationer).
      D.   Antal prov och villkor

      Det rekommenderade minsta antal prov som ska tas inom den period som anges i avsnitt II bör fastställas till 1 prov per 50 ton av de produkter som avses i punkt A, dock minst 5 prov per land.
      E.   Metoder

      De behöriga myndigheterna i Norge och Island bör använda metoder som validerats i enlighet med kommissionens beslut 2002/657/EG. Dessa metoder finns tillgängliga på webbplatsen för Europeiska unionens referenslaboratorium för restsubstanser av veterinärmedicinska läkemedel och främmande ämnen i livsmedel av animaliskt ursprung för de restsubstanser som förtecknas i bilaga I, grupp A 5 och grupp B 2 led a, b, e till direktiv 96/23/EG
          (1).
      II.   DEN SAMORDNADE KONTROLLPLANENS VARAKTIGHET
      Den samordnade kontrollplanen bör genomföras under en period av en månad räknat från dagen för antagandet av denna rekommendation eller senast den 1 mars 2013.
      III.   RAPPORTERING AV RESULTAT

                  1.

                  De behöriga myndigheterna i Norge och Island bör rapportera sammanställningen av följande uppgifter för var och en av de åtgärder som avses i avsnitt I i denna bilaga:

                              a)

                              Antal prov som tagits per kategori av produkt.

                              b)

                              Den eller de metoder som använts för analysen och typ av analys som utförts.

                              c)

                              Antal positiva testresultat.

                              d)

                              Uppföljande kontroller som gjorts i fråga om positiva testresultat i de produkter som avses i punkt A under åtgärd 1 i de fall då den påvisade förekomsten av hästkött överstiger 1 %.

                              e)

                              Uppföljande kontroller som gjorts i fråga om positiva testresultat i de produkter som avses i punkt A under åtgärd 2.

                              f)

                              Resultat från de uppföljande kontrollerna.

                              g)

                              När det gäller positiva testresultat av de produkter som avses i punkt A under åtgärd 2, uppgift om i vilket land det berörda djuret godkänts för slakt.

                        Rapporten bör överlämnas till övervakningsmyndigheten senast 15 dagar efter utgången av den period av en månad som avses i avsnitt II.
                  Rapporten bör utformas i enlighet med det format som övervakningsmyndigheten kommer att tillhandahålla.

                  2.

                  De behöriga myndigheterna i Norge och Island bör omedelbart, genom systemet för snabb varning för livsmedel och foder, underrätta övervakningsmyndigheten om alla positiva testresultat av de offentliga kontroller som utförts i fråga om åtgärderna 1 och 2 i avsnitt I.

                  3.

                  De behöriga myndigheterna i Norge och Island bör även till övervakningsmyndigheten rapportera om resultaten av eventuella egna kontroller som på myndigheternas begäran utförts av livsmedelsföretagarna. Denna information bör åtföljas av de uppgifter som avses i punkt 1 och redovisas i enlighet med det format som övervakningsmyndigheten kommer att tillhandahålla.

         (1)  Rättsakt som det hänvisas till i punkt 2 i del 7.1 i kapitel I i bilaga I till EES-avtalet.


				|

		52014DC0401

			Rekommendation till RÅDETS REKOMMENDATION om genomförande av de allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken för de medlemsstater som har euron som valuta /* COM/2014/0401 final */

			   	Rekommendation till
RÅDETS REKOMMENDATION
om genomförande av de allmänna riktlinjerna
för den ekonomiska politiken för de medlemsstater som har euron som valuta
EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT
DENNA REKOMMENDATION
med beaktande av fördraget om Europeiska
unionens funktionssätt, särskilt artikel 136 jämförd med artikel 121.2,
med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97
av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna
samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken[1], särskilt artikel 5.2,
med beaktande av Europaparlamentets och rådets
förordning (EU) nr 1176/2011 av den 16 november 2011 om förebyggande och
korrigering av makroekonomiska obalanser[2],
särskilt artikel 6.1,
med beaktande av Europeiska kommissionens
rekommendation[3],
med beaktande av Europeiska rådets slutsatser,
med beaktande av ekonomiska och finansiella
kommitténs yttrande,
med beaktande av yttrandet
från kommittén för ekonomisk politik, och
av följande skäl:
(1)       De ekonomiska förhållandena i
euroområdet kännetecknas just nu av en successiv men fortfarande skör ekonomisk
återhämtning. Under 2013 och i början av 2014
minskade inflationen i euroområdet markant och förväntas öka endast mycket
långsamt under den tid som prognoserna omfattar, vilket
beror på befintligt manöverutrymme och pågående justeringar av relativpriserna
i de sårbara ekonomierna i kombination med en stärkt eurokurs. Återhämtningen
håller visserligen på att bli bredare, men skillnaderna mellan euroländerna är
fortfarande stora.
(2)       Euroområdet är mer än summan
av dess medlemmar. Den ekonomiska krisen blottlade tydligt de täta sambanden i
euroområdet och visade på behovet av starkare samordning av budgetpolitik,
finanspolitik och strukturpolitik mellan euroländerna för att garantera en
konsekvent politisk hållning för euroområdet som helhet. Euroländerna har
åtagit sig att genomföra vittgående politiska reformer och politisk samordning
genom att den 2 mars 2012 ingå fördraget om stabilitet, samordning och styrning
inom Ekonomiska och monetära unionen. Att förordningarna i det s.k. tvåpacket
trädde i kraft 2013 har också stärkt det budgetpolitiska och ekonomipolitiska
samarbetet i euroområdet. Euroländerna har ett särskilt ansvar för att de nya
ramarna för styrning tillämpas i praktiken. Det förutsätter ett ökat grupptryck
till stöd för nationella reformer och återhållsam budgetpolitik, mer omfattande
bedömningar av nationella reformer utifrån ett euroområdesperspektiv,
internalisering av potentiella spridningseffekter och stimulans till politiska
insatser av särskild betydelse för ett väl fungerande EMU.
(3)       Med tanke på hur mycket
euroländerna är beroende av varandra, finns det potentiellt stora
spridningseffekter när strukturreformer genomförs, och hänsyn behöver tas till
dem för att man ska kunna utforma och genomföra politiken på bästa sätt, både
för de enskilda euroländerna och för euroområdet som helhet. Exempelvis skulle
ett mer samordnat genomförande av reformerna underlätta konvergensen mellan
medlemsstaterna. Här är det särskilt viktigt att tidigt diskutera reformplaner
mellan euroländerna på grundval av befintlig praxis och verklig tillämpning av
förfarandet vid makroekonomiska obalanser.
(4)       En av de allvarligaste
politiska utmaningarna för euroområdet är att minska statsskulden genom en differentierad,
tillväxtfrämjande budgetpolitik och samtidigt stärka euroområdets
tillväxtpotential. Tack vare tidigare års budgetkonsolideringar har budgetläget
i euroområdet förbättrats, men ett antal euroländer behöver fortfarande fortsätta
sina budgetjusteringar för att få ned sina mycket höga skuldnivåer. Alla euroländer
bör öka de offentliga finansernas kvalitet i syfte att stärka produktivitet och
sysselsättning.
(5)       Investeringarna i euroområdet
föll drastiskt under krisens inledningsskede och har ännu inte återhämtat sig
till sitt långtidsmedelvärde. De trendmässigt svaga investeringarna beror på
den kombinerade inverkan av den privata sektorns skuldsanering, splittring på
finansmarknaden och de nödvändiga åtstramningarna av de offentliga budgetarna,
vilket lett till minskade offentliga investeringar. Mer investeringar i
infrastruktur och färdigheter är en förutsättning för att understödja
återhämtningen och stärka tillväxtpotentialen. Investeringarna måste i mångt
och mycket komma från den privata sektorn, men den offentliga sektorn kan lämna
ett viktigt bidrag genom att skapa förutsättningarna.
(6)       På euroområdet är
kreditflödet till den reala ekonomin fortsatt dämpat och splittringen av
finansmarknaden är fortfarande hög trots ett minskat statsskuldstryck. Tillgång
till finansiering, särskilt för små och medelstora företag, är fortsatt kärv i
många medlemsstater, och det riskerar att äventyra den ekonomiska
återhämtningen. Därför krävs initiativ för att återställa kreditflödena, fördjupa
kapitalmarknaderna och stärka ekonomins finansiering på lång sikt. Åtgärder som
att färdigställa reparationen av bankernas balansräkningar, vid behov stärka
deras egna kapital, genomföra översyner av tillgångarnas kvalitet och stresstester
för att uppspåra återstående sårbara områden och stärka förtroendet för
bankväsendet som helhet. Avsevärda framsteg har gjorts med bankunionen,
särskilt när det gäller upprättandet av den gemensamma tillsynsmekanismen och
överenskommelsen om den gemensamma rekonstruktionsmekanismen.
(7)       Finanskrisen har blottat
luckor i den ekonomiska och monetära unionens uppbyggnad. Den 28 november 2012 lade
kommissionen fram en plan för en djupgående och verklig ekonomisk och monetär
union i syfte att inleda en europeisk debatt. Den 5 december 2012 lade
Europeiska rådets ordförande i samarbete med Europeiska kommissionens
ordförande, Eurogruppens ordförande och Europeiska centralbankens ordförande
fram en rapport på grundval av ett antal idéer i kommissionens plan, bland
annat en tidsplan och en etappindelad väg mot färdigställandet av den
ekonomiska och monetära unionen. Europaparlamentet yttrade sig i en resolution den
20 november 2012. Viktiga steg har tagits sedan dess. Att vidareutveckla EMU förutsätter
en stegvis väg där disciplin förenas med solidaritet. Enligt sexpacket och
tvåpacket ska genomförandet av dem ses över i slutet av2014.
HÄRIGENOM REKOMMENDERAS att
medlemsstaterna i euroområdet vidtar enskilda och kollektiva åtgärder, utan
påverkan på rådets befogenheter vid samordningen av medlemsstaternas ekonomiska
politik, men särskilt vid samordningen av den ekonomiska politiken inom ramen
för Eurogruppen under perioden 2014–2015 i syfte att uppnå följande:
1.           I samarbete med kommissionen
främja och övervaka genomförandet av strukturreformer på de områden som har
störst betydelse för euroområdets funktion i syfte att främja konvergens och
justeringar av interna och externa obalanser. Bedöma och uppmuntra till
framsteg med reformerna i de euroländer som har alltför stora obalanser och i
de euroländer vars obalanser kräver beslutsamma åtgärder för att begränsa
negativa spridningseffekter till övriga euroområdet och uppmuntra lämplig
politik i länder med stora överskott för att optimera de positiva
spridningseffekterna. Regelbundet hålla tematiska diskussioner om
strukturpolitiska åtgärder med potentiellt stora spridningseffekter, särskilt
när det gäller att minska den höga skattekilen på arbete och reformera
tjänstemarknaderna.
2.           Samordna euroländernas
budgetpolitik i samarbete med kommissionen, särskilt vid bedömningar av utkast
till budgetplaner, för att garantera en konsekvent och tillväxtfrämjande
budgetpolitisk hållning i hela euroområdet. Öka de offentliga finansernas
kvalitet och hållbarhet genom att öka materiella och immateriella investeringar
nationellt och på EU-nivå. Se till att de nationella finanspolitiska ramarna,
inbegripet nationella finanspolitiska råd, stärks.
3.           Se till att banksystemet är
motståndskraftigt, särskilt genom att vidta nödvändiga åtgärder för att följa
upp översyner av tillgångarnas kvalitet och stresstester
och genom att tillämpa förordningarna om bankunionen, vilket inbegriper de
ytterligare åtgärder som planeras under övergången till den gemensamma
rekonstruktionsmekanismen. Stimulera den privata
sektorns investeringar och öka kreditflödet till ekonomin genom åtgärder för
att förbättra de små och medelstora företagens tillgång till kredit, fördjupa
kapitalmarknaderna och få ny fart på värdepapperiseringsmarknaden i enlighet
med förslagen och tidsplanen i kommissionens meddelande om långsiktig
finansiering av den europeiska ekonomin.
4.           Gå vidare med arbetet för att
fördjupa den ekonomiska och monetära unionen och bidra till en förbättrad
ekonomisk övervakning i samband med översynen i slutet av 2014.
Utfärdad i Bryssel den
                                                                       På
rådets vägnar
                                                                       Ordförande
[1]               EGT L 209, 2.8.1997, s. 1.
[2]               EUT L 306, 23.11.2011, s. 25.
[3]               COM(2014) 401 final.


title: Rådets rekommendation av den 19 mars 2007 om beviljande av ansvarsfrihet för kommissionen för genomförandet av operationerna inom Europeiska utvecklingsfonden (sjunde EUF) för räkenskapsåret 2005

text:
               8.5.2007

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               C 103/2

      RÅDETS REKOMMENDATION

   av den 19 mars 2007
   om beviljande av ansvarsfrihet för kommissionen för genomförandet av operationerna inom Europeiska utvecklingsfonden (sjunde EUF) för räkenskapsåret 2005
   (2007/C 103/02)
   EUROPEISKA UNIONENS RÅD UTFÄRDAR DENNA REKOMMENDATION
   med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,
   med beaktande av fjärde AVS–EG-konventionen, undertecknad i Lomé den 15 december 1989 (1) och ändrad genom det i Mauritius den 4 november 1995 undertecknade avtalet (2),
   med beaktande av den interna överenskommelsen om finansiering och förvaltning av gemenskapsstödet inom ramen för den fjärde AVS-EG-konventionen (3), genom vilken bland annat sjunde Europeiska utvecklingsfonden (sjunde EUF) inrättas, särskilt artikel 33.3,
   med beaktande av budgetförordningen av den 29 juli 1991, tillämplig på samarbete för utvecklingsfinansiering enligt fjärde AVS-EG-konventionen (4), särskilt artiklarna 69–77,
   efter att ha granskat räkenskaperna och balansräkningen för sjunde EUF:s operationer till och med den 31 december 2005, samt revisionsrättens redogörelse för räkenskapsåret 2005, tillsammans med kommissionens svar (5),
   och av följande skäl:

               (1)

               Enligt artikel 33.3 i den interna överenskommelsen skall kommissionen av Europaparlamentet på rådets rekommendation beviljas ansvarsfrihet för den ekonomiska förvaltningen av sjunde EUF.

               (2)

               Kommissionens genomförande av sjunde EUF:s operationer under räkenskapsåret 2005 har i sin helhet varit tillfredsställande.

         HÄRIGENOM REKOMMENDERAS att Europaparlamentet beviljar kommissionen ansvarsfrihet för genomförandet av sjunde EUF:s operationer för räkenskapsåret 2005.

      Utfärdad i Bryssel den 19 mars 2007

            På rådets vägnar

         H. SEEHOFER

            Ordförande

      (1)  EGT L 229, 17.8.1991, s. 3.

      (2)  EGT L 156, 29.5.1998, s. 3.

      (3)  EGT L 229, 17.8.1991, s. 288.

      (4)  EGT L 266, 21.9.1991, s. 1.

      (5)  EUT C 263, 31.10.2006, s. 205.