title: Europeiska centralbankens rekommendation av den 9 oktober 2006 till Europeiska unionens råd om externa revisorer för Banka Slovenije (ECB/2006/14)

text:
               25.10.2006

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               C 257/19

      EUROPEISKA CENTRALBANKENS REKOMMENDATION

   av den 9 oktober 2006
   till Europeiska unionens råd om externa revisorer för Banka Slovenije
   (ECB/2006/14)
   (2006/C 257/08)
   ECB-RÅDET HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION
   med beaktande av stadgan för Europeiska centralbankssystemet och Europeiska centralbanken, särskilt artikel 27.1 i denna, och
   av följande skäl:

               (1)

               Räkenskaperna för Europeiska centralbanken (ECB) och de nationella centralbankerna i Eurosystemet granskas av oavhängiga externa revisorer som ECB-rådet har rekommenderat och Europeiska unionens råd godkänt.

               (2)

               Enligt artikel 1 i rådets beslut 2006/495/EG av den 11 juli 2006 i enlighet med artikel 122.2 i fördraget om Sloveniens införande av den gemensamma valutan den 1 januari 2007 (1), uppfyller nu Slovenien de nödvändiga villkoren för att införa euron och Sloveniens undantag enligt artikel 4 i 2003 års anslutningsakt (2) upphävs från och med den 1 januari 2007.

               (3)

               De externa revisorer som rekommenderas i den här rekommendationen är Banka Slovenijes nuvarande revisorer som utsågs för räkenskapsåren 2006-2008.

         HÄRIGENOM REKOMMENDERAS FÖLJANDE.
   Det rekommenderas att Deloitte & Touche revizija d.o.o. utses till Banka Slovenijes externa revisorer för räkenskapsåren 2007 och 2008.

      Utfärdad i Frankfurt am Main den 9 oktober 2006.

         Jean-Claude TRICHET

            ECB:s ordförande

      (1)  EUT L 195, 15.7.2006, s. 25.

      (2)  EUT L 236, 23.9.2003, s. 33.


Avis juridique important

|

32001H0680

Kommissionens rekommendation av den 7 september 2001 om riktlinjer för genomförandet av Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 761/2001 om frivilligt deltagande för organisationer i gemenskapens miljölednings- och miljörevisionsordning (EMAS) [delgivet med nr K(2001) 2503] (Text av betydelse för EES.)

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 247 , 17/09/2001 s. 0001 - 0023

Kommissionens rekommendationav den 7 september 2001om riktlinjer för genomförandet av Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 761/2001 om frivilligt deltagande för organisationer i gemenskapens miljölednings- och miljörevisionsordning (EMAS)[delgivet med nr K(2001) 2503](Text av betydelse för EES)(2001/680/EG)EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR UTFÄRDAT DENNA REKOMMENDATIONmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 211 andra strecksatsen i detta, ochav följande skäl:(1) I Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 761/2001 av den 19 mars 2001 om frivilligt deltagande för organisationer i gemenskapens miljölednings- och miljörevisionsordning (EMAS)(1) definieras de grundläggande kraven för organisationers deltagande i gemenskapens miljölednings- och miljörevisionsordning (EMAS).(2) Enligt förordning (EG) nr 761/2001 skall kommissionen främja ett enhetligt genomförande av EMAS, i synnerhet när det gäller kontroller i enlighet med artikel 4.7.(3) Kontrollernas enhetlighet kan garanteras genom att förtydliga bestämmelserna för organisationerna och genom riktlinjer för miljökontrollanternas verksamhet.(4) I tillämpliga fall skall riktlinjer ges när det gäller genomförandet av förordning (EG) nr 761/2001 för att erbjuda organisationerna ett effektivt stöd och bidra till en harmoniserad utveckling av EMAS i alla medlemsstater. Nämnda riktlinjer bör i synnerhet omfatta arbetstagarnas delaktighet i enlighet med bilaga I.B.4 till den förordningen och utarbetandet av de miljöredovisningar som avses i bilaga III.3.1 till samma förordning.(5) De riktlinjer som föreskrivs i denna rekommendation är förenliga med yttrandet från den kommitté som upprättats enligt artikel 14 i förordning (EG) nr 761/2001.HÄRIGENOM REKOMMENDERAS FÖLJANDE.1. EMAS-miljöredovisningarna enligt artikel 3.2 e i förordning (EG) nr 761/2001 bör utarbetas i enlighet med riktlinjerna i bilaga I till denna rekommendation.2. De organisationer som tillämpar EMAS bör beakta de riktlinjer om arbetstagarnas deltagande som fastställs i bilaga II.3. Organisationerna och miljökontrollanterna bör beakta de riktlinjer om identifiering av miljöaspekter och bedömning av deras betydelse som fastställs i bilaga III.4. Små och medelstora organisationer och miljökontrollanterna bör beakta de riktlinjer för kontrollen av små och medelstora företag som fastställs i bilaga IV.5. Denna rekommendation riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdad i Bryssel den 7 september 2001.På kommissionens vägnarMargot WallströmLedamot av kommissionen(1) EGT L 114, 24.4.2001, s. 1.BILAGA IRIKTLINJER FÖR MILJÖREDOVISNINGEN(Alla hänvisningar till bilagor avser bilagorna till förordning (EG) nr 761/2001, om inget annat anges)1. INLEDNINGSyftet med EMAS är att hjälpa organisationer att skaffa rutiner för och vidareutveckla sin miljöprestanda. Dessa riktlinjer är avsedda att vara till hjälp för organisationer vid utformningen av den miljöredovisning som krävs enligt det system som föreskrivs i förordning (EG) nr 761/2001 och lyfter fram frågor som skall övervägas vid sammanställningen av redovisningen i enlighet med bilaga III.Vid sammanställningen av dessa riktlinjer har man tagit hänsyn till olika intressenters informationsbehov och hur organisationer kan möta dessa behov. Öppenhet, insyn och regelbunden information om miljöarbetet är nyckelfaktorer som skiljer EMAS från andra system. Dessa faktorer är också viktiga för att organisationen skall kunna vinna intressenternas förtroende.1.1 PlaneringGenom att lägga ned lite extra möda på utformningen av miljöredovisningen kan man öka användningen av den och ge den ett betydande mervärde för att sprida resultaten och löpande förbättra organisationens miljöprestanda. Den är i synnerhet ett tillfälle att ge en positiv bild av organisationens miljöprestanda till kunder, leverantörer, kringboende, entreprenörer och anställda.Olika målgrupper kräver olika slags information. Att i tid fundera på deras behov är viktigt vid beslutet om innehållet i miljöredovisningen, vilket format den skall ha och hur den skall spridas.EMAS ger organisationer möjlighet att anpassa relevant information till särskilda målgrupper och säkerställer samtidigt att all information finns tillgänglig för dem som vill ha den. Organisationerna bör tänka igenom hur man bäst förmedlar informationen till olika målgrupper och om detta skall ske i form av enenda rapport eller genom utdrag från godkänd information. Den information som skall ingå i miljöredovisningen bör vara lätt att få tag på från miljöledningssystemet och bör, som sådan, inte vara svår att generera.Även om det enligt förordning (EG) nr 761/2001 krävs att miljöinformation skall presenteras i pappersformat för dem som inte kan tillägna sig informationen på annat sätt (punkt 3.1 i bilaga III) uppmuntras organisationer att utnyttja alla tillgängliga metoder för att göra miljöredovisningen tillgänglig för allmänheten (punkt 3.6 i bilaga III). Genom dokument i elektroniskt format, t.ex. på webbplatser, kan man på ett kostnadseffektivt sätt göra information tillgänglig för ett stort antal människor, samtidigt som det enkelt går att skriva ut den för dem som inte har tillgång till sådana resurser. På detta sätt kan organisationer undvika kostnaderna för att producera ett stort antal dyra, eleganta rapporter. För att ge en allmän bild av organisationens miljöprestanda föreskrivs i förordning (EG) nr 761/2001 att informationen skall göras tillgänglig i en konsoliderad, tryckt version i samband med organisationens första registrering och därefter vart tredje år. Dessutom måste organisationerna årligen uppdatera eventuella ändringar av denna information (förutom på de villkor som anges i de riktlinjer för kontroll-, godkännande- och revisionsfrekvens som fastställs i bilaga II till kommissionens beslut 2001/681/EG(1)).1.2 Utformning och innehållEftersom miljöredovisningen är ett offentligt dokument bör den skrivas på ett kortfattat och begripligt sätt. Det finns inget som säger att EMAS-redovisningar måste vara långa, komplicerade dokument. En kortfattad, väl uppställd redovisning kan förmedla all relevant information till läsaren. Detta gäller särskilt för små företag.I förordning (EG) nr 761/2001 föreskrivs varken på vilket sätt miljöredovisningen skall utformas eller i vilken ordning olika frågor skall behandlas. Detta är något som organisationerna själva får fastställa, under förutsättning av kraven i punkt 3.2 i bilaga III uppfylls. Om en organisation tar fram en samlad miljöredovisning som omfattar ett antal anläggningar på olika geografiska platser kan det vara klokt att tänka igenom hur redovisningen skall utformas för att se till att betydande miljöpåverkan för varje anläggning klart identifieras och beskrivs i den samlade redovisningen (punkt 3.7 i bilaga III).Den som läser miljöredovisningen kanske vill kunna jämföra resultaten av organisationens miljöprestanda under en längre tid för att identifiera betydelsefulla trender. Det är därför viktigt att ta med samma slags information som redovisats tidigare år samt att upprepa eventuella uttalanden som gjorts för underlätta för läsaren att göra jämförelser samt att göra informationen begriplig. Det kan vara klokt att anlita en utomstående part som granskar och kommenterar det färdiga dokumentet.2. RIKTLINJERDetta avsnitt innehåller riktlinjer för de krav som anges i punkt 3.2 i bilaga III.Krav:a) "En klar och entydig beskrivning av organisationens registrering i EMAS och en sammanfattning av dess verksamhet, produkter och tjänster samt, i förekommande fall, dess relation till eventuella moderorganisationer"Syfte: Att ge en klar förståelse för organisationen och dess verksamhet, produkter och tjänster.Hur: Ange var organisationen är belägen och beskriv kortfattat dess verksamheter, produkter och tjänster. Kartor, fotografier och figurer med tillhörande kommentarer kan vara ett sätt att förmedla denna information och kan också användas för att illustrera organisationens miljöledningsstruktur och förhållande till andra delar av organisationen.I presentationen bör man tydligt ange om endast en del av organisationen är EMAS-registrerad för att undvika förvirring med avseende på närbesläktade delar av organisationen, både från en geografisk och miljöledningsmässig synpunkt.Om organisationen tillverkar många olika produkter kan dessa slås ihop i produktgrupper. Man skulle kunna inbegripa dels de varor som tillverkas och de tjänster som tillhandahålls, dels uppgifter om antalet anställda i organisationen och grundläggande ekonomiska uppgifter om den.Om företaget har ägarandelar i dotterbolag, samriskföretag eller lagt ut viss produktion utanför företaget, bör detta redovisas. Samma sak gäller för förvärv, sammanslagningar och avyttringar under året.God praxis:- Kartor och figurer.- Flygfoton med kommentarer.- Flödesscheman.- Organisationens klassificering (dvs. NACE-koden).- Namn på kontaktpersonen (i förekommande fall).Krav:b) "Organisationens miljöpolicy och en kort beskrivning av organisationens miljöledningssystem"Syfte: Att presentera organisationens miljöpolitiska åtaganden och kortfattat beskriva hur dessa genomförs i hela organisationen.Hur: Genom att inbegripa miljöpolicyn i miljöredovisningen. Redovisa i korta ordalag det miljöledningssystem som organisationen har infört för att genomföra policyn. Ett organisationsschema som visar ansvarsfördelningen när det gäller miljöfrågor kan kanske åskådliggöra hur miljöledningssystemet (EMS) genomförs. Ett enkelt flödesschema kan vidare visa på samband mellan policyn, identifiering och bedömning av miljöaspekter, övergripande och detaljerade miljömål och miljörevision.Goda råd:- Inkludera miljöpolicyn, och eventuellt ett inledningsanförande, undertecknad av organisationens verkställande direktör (VD).- Inkludera ett organisationsschema med kontaktuppgifter för miljörepresentanten.- Inkludera en illustration som visar miljöledningssystemets struktur.- Kommentera eventuella större förändringar i miljöpolicyn eller ledningssystemet.Krav:c) "En beskrivning av alla betydande direkta och indirekta miljöaspekter som resulterar i betydande miljöpåverkan från organisationens sida och en förklaring av arten av påverkan i relation till dessa aspekter (bilaga VI)"Syfte: Att ge en överskådlig bild av organisationens betydande miljöaspekter och beskriva miljöpåverkan av dess verksamhet, produkter och tjänster. Det viktigaste är att läsaren förstår sambandet mellan vad organisationen gör och den betydande miljöpåverkan som detta kan förorsaka.Hur: Organisationen skulle kunna beskriva hur dess olika betydande miljöaspekter påverkar miljön. Alternativt kan organisationen redogöra för hur dess olika miljöaspekter påverkar olika miljöfaktorer (t.ex. luft, vatten, växter och djur). Inflödes/utflödesscheman, tabeller och illustrerade diagram med kommentarer är alla bra metoder för att sammanställa kortfattad information. Se även de riktlinjer om miljöaspekter och miljöpåverkan som fastställs i bilaga III till denna rekommendation.Kommentera även miljöpåverkan till följd av olyckor samt eventuella miljöskulder. Även miljöpåverkan i samband med tidigare verksamheter som kan omvandlas till framtida skulder kan vara av betydelse.Exempel - Miljöhänsyn och miljöeffekterDet är viktigt att EMAS-beskrivningen tydligt redogör för sambandet mellan miljöprogrammet och dess olika verksamheter, å ena sidan, och arten av de potentiella miljöeffekterna som programmet kan ge upphov till, å andra sidan. Detta kan exempelvis visas i tabellform, där sambanden mellan programverksamheten och miljöeffekterna illustreras.>Plats för tabell>>Plats för tabell>Goda råd:- Inbegrip de kriterier som fastställts för att identifiera betydande miljöpåverkan i enlighet med kravet i punkt 6.1 i bilaga VI.- Använd tabeller, figurer och flödesscheman.Krav:d) "En beskrivning av de övergripande och detaljerade miljömålen satta i relation till de betydande miljöaspekterna och den betydande miljöpåverkan"Syfte: Att visa vad organisationen tänker göra för att förbättra sin miljöprestanda. Organisationernas miljöprogram skall hjälpa läsaren att förstå organisationens insatser för bättre miljöprestanda. Organisationerna skall kunna visa ett tydligt samband mellan de aspekter som man själv anser vara av störst betydelse, och de planer man har för förbättringar.Hur: Sätt övergripande och detaljerade miljömål i relation till de betydande miljöaspekterna och den betydande miljöpåverkan. Detta kan presenteras i en tabell med angivande av tidsfristen för att uppnå de övergripande och detaljerade miljömålen och kombineras med den information som krävs enligt punkt c. Presentera de övergripande och detaljerade miljömålen i specifika, tillfredsställande, relevanta och, där så är möjligt, mätbara termer.Exempel - Miljöprogrammets mål och syften>Plats för tabell>Goda råd:- Motivera kortfattat varför just dessa övergripande och detaljerade miljömål har valts ut, i förekommande fall med hänvisning till försiktighetsåtgärder.- Redovisa ansvarsfördelningen för att nå de övergripande och detaljerade miljömålen.- Ange kostnaderna för att uppnå de övergripande och detaljerade miljömålen.- Hänvisa till de övergripande och detaljerade miljömålen under tidigare rapporteringsperioder.Krav:e) "En sammanfattning av tillgängliga uppgifter om organisationens miljöprestanda i relation till dess övergripande och detaljerade miljömål med avseende på dess betydande miljöpåverkan. Sammanfattningen kan inbegripa siffror för utsläpp av föroreningar, avfallsgenerering, råvarukonsumtion, energi- och vattenanvändning, buller samt andra aspekter som anges i bilaga VI. Dessa uppgifter bör medge årsvisa jämförelser för att bedöma utvecklingen av organisationens miljöprestanda"Syfte: Att redovisa organisationens miljöprestanda och hur långt den har kommit för att uppnå sina övergripande och detaljerade miljömål. Vidare att visa hur organisationens miljöprestanda ändras med tiden.Hur: Redovisa uppgifter om miljöprestanda i förhållande till de övergripande och detaljerade miljömålen med avseende på betydande miljöpåverkan i enlighet med bilaga VI. Miljöprestanda kan presenteras på flera olika sätt, t.ex. genom stapeldiagram, kurvdiagram och tabeller. Absoluta uppgifter om prestanda skulle kunna kombineras med indikatorer för miljöprestanda för att på så sätt kunna påvisa sambandet mellan prestanda och produktion, årsomsättning etc. Vid redovisning av dessa uppgifter måste man se till att man använder korrekta måttenheter. Om organisationen sammanställer uppgifter från olika källor i miljöledningssystemet måste den dessutom se till att den för denna sammanställning använder en korrekt metod, som kan kontrolleras och reproduceras av kontrollanten. Uppgifterna bör redovisas i ett överensstämmande format för att medge årsvisa jämförelser.Alla övergripande och detaljerade miljömål kanske inte kan uppnås inom de planerade tidsramarna, särskilt inte om organisationen ställer upp mycket höga mål för sig själv. Om de övergripande och detaljerade målen inte uppnås är det brukligt att i miljöredovisningen ange skälen till detta.Exempel - Utsläpp av CO2 i förhållande till mål och rättsliga bestämmelser>PIC FILE= "L_2001247SV.000801.TIF">Goda råd:- Användningen av indikatorer för miljöprestanda bidrar till att öka tydligheten, öppenheten och jämförbarheten i den information som en organisation tillhandahåller.- Förklara vilka åtgärder som har vidtagits för att nå aktuella prestandanivåer.- Redogör för miljöprestanda i förhållande till de övergripande och detaljerade miljömålen samt till lagstadgade krav och nationella eller sektorspecifika miljömål.- Förklara hur uppgifterna har samlats in och bearbetats.- Koppla uppfyllelsegraden till de övergripande och detaljerade miljömålen i tidigare miljöredovisningar för att ge en fullständig bild av organisationens miljöprestanda.- Kommentera varför vissa mål inte har uppnåtts.- Kommentera varför vissa uppgifter inte finns tillgängliga (t.ex. att inga mätningar har utförts, att det inte föreligger några miljötillstånd eller gränsvärden att iaktta).Krav:f) "Övriga faktorer med avseende på miljöprestanda, bl.a. miljöprestanda i relation till rättsliga bestämmelser med avseende på deras betydande miljöpåverkan"Syfte: Om organisationen redovisar uppgifter om sin miljöprestanda i förhållande till betydande reglerad miljöpåverkan, måste den även redovisa miljöprestanda i förhållande till de föreskrivna gränserna. Organisationen kan också ta med annan information som rör dess miljöprestanda i redovisningen.Hur: När organisationen redovisar de uppgifter som avses i punkt d kan den också välja att ta med information om föreskrivna gränser för att påvisa att kraven uppfylls. Ytterligare information som organisationen kan ta med inbegriper närmare uppgifter om de investeringar som gjorts för att förbättra miljöprestanda, stöd till lokala miljögrupper och åtgärder för att främja dialog med intressenter. Organisationer kan vilja överväga att redogöra för befintliga säkerhetsplaner.Goda råd:- Produktinformation.- Upphandlingspolicy.- Viktiga beslut och investeringar.- Försiktighetsåtgärder/miljöskyddsåtgärder/förebyggande åtgärder.- Klagomål, allmänna och kommunala frågor.- Forskning och utveckling.- Tillbud och överträdelser.- Budget.Krav:g) "Miljökontrollantens namn och ackrediteringsnummer samt datum för godkännandet"Syfte: Att informera om vem som har godkänt miljöredovisningen och när.Hur: Detta kan göras i ett formellt uttalande där man anger vad miljökontrollanten har gjort för att godkänna redovisningen.3. KRITERIER FÖR RAPPORTERING AV MILJÖPRESTANDAAnvändningen av indikatorer för miljöprestanda bidrar till att öka tydligheten, öppenheten och jämförbarheten i den information som en organisation tillhandahåller. Valet av dessa indikatorer är viktigt och de måste uppfylla kraven i punkt 3.3 i bilaga III. Kommissionen har i vederbörlig ordning utvecklat riktlinjer om valet och användningen av indikatorer.4. INFORMATION TILL SÄRSKILDA MÅLGRUPPEROrganisationer kan vilja publicera information som särskilt riktar sig till olika målgrupper. Här nedan återfinns några exempel på vad olika målgrupper kan tänkas vara intresserade av. Se även punkt 3.6 i bilaga III.Intressenter och informationsbehov4.1 KommunenSärskilt intresse kan förväntas för följande frågor:- Miljö- och hälsoaspekterna av de ämnen som produceras och släpps ut.- Yttre risker och hur organisationen förhindrar eller hanterar dessa.- Information om arten av och antalet klagomål och det sätt på vilket de klagande behandlas samt hur man löser klagomål.- Information om överskridande av tillåtna utsläppsgränser och vilka åtgärder som har vidtagits för att förhindra en återupprepning.4.2 KunderFörbindelserna mellan en organisation och dess leverantörer och kunder är ofta långsiktiga. Kunder är en särskilt inflytelserik målgrupp. De kan ställa särskilda miljökrav på sina leverantörer (upphandlingspolicy) som rör produkter, tjänster och ledning.Den specifika information som kunder är intresserade av och de miljöförbättringar som de skulle vilja se kan förmodligen bäst fastställas genom nära ömsesidiga kontakter och samarbete.4.3 AnställdaMånga organisationer betraktar sina egna anställda som en viktig grupp användare av miljöredovisningen. I tillämpliga fall kan organisationen lägga fram miljörapporten för diskussion i arbetarrådet. Särskilt intresse kan förväntas för följande frågor:- Sambandet mellan miljösituationen och arbetsförhållandena, inbegripet olyckor och tillbud och hur dessa hanteras.- Planer på och möjligheten till internutbildning i miljöfrågor.- Genomförandet av miljöledningssystemet.4.4 Finansinstitut/InvesterareAllt fler investerare, banker och försäkringsbolag visar intresse för organisationers miljöstrategier och miljöprestanda. Särskilt intresse kan förväntas för följande frågor:- Miljöstrategi och miljöprestanda hos en organisation på bolagsnivå.- Sambandet mellan miljöinformation och ekonomisk information.- Organisationens iakttagande av kraven samt kvaliteten på dess miljöledningssystem.- Markförorening och närvaro av högriskmaterial, t.ex. asbest i byggnader, eventuella miljörisker i samband med (nya) produktionsprocesser, produkter och tjänster.4.5 Andra målgrupperKonsumenter och konsumentorganisationer, liksom icke-statliga miljöorganisationer, är ofta intresserade av följande frågor:- Organisationernas miljöpolicy och miljöprestanda, i samband med processer, produkter och tjänster.- Aktuella politiska frågor och frågor som debatteras i medierna, t.ex. elektronikindustrins insatser för att återvinna begagnade produkter, undanröjandet av giftiga ämnen inom färg- och limsektorn, träets ursprung inom skogs- och möbelindustrin etc. En organisation bör vara medveten om att det är förståndigt att klargöra sin position, sina ansträngningar och sina resultat i dessa frågor.- Utvecklingen av miljöprestanda med tiden på olika geografiska platser samt på bolagsnivå, vilket särskilt bör ske inom tydliga ramar som möjliggör jämförelser med de lagstadgade kraven, bästa tillgängliga teknik och andra, jämförbara organisationers miljöprestanda.- Information om konkreta, övergripande och detaljerade miljömål på lång och kort sikt, inte bara med hänsyn till utsläpp, utan även till indirekt miljöpåverkan, t.ex. användningen av råvaror, produkter och tjänster, uttjänta produkter och transport.- Hur försiktighetsprincipen har betraktats vid miljöbeslut.(1) Se s. 34 i detta nummer av Europeiska gemenskapernas officiella tidning.BILAGA IIRIKTLINJER OM ARBETSTAGARNAS DELTAGANDE INOM RAMEN FÖR EMAS(Alla hänvisningar till bilagor avser bilagorna till förordning (EG) nr 761/2001, om inget annat anges)1. INLEDNINGDessa riktlinjer för de anställdas deltagande i EMAS grundas på följande:I artikel 1.2 i förordning (EG) nr 761/2001 fastställs att "Målet med EMAS skall vara att främja en fortsatt förbättring av organisationernas miljöprestanda genom...d) att de anställda aktivt engageras i organisationen och att lämplig utbildning och vidareutbildning erbjuds som möjliggör en aktiv medverkan i de uppgifter som anges i punkt a. Om de så önskar skall företrädare för arbetstagarna också medverka."I bilaga I till förordning (EG) nr 761/2001 fastställs att "Organisationen skall identifiera behoven av utbildning och praktisk erfarenhet. All personal vars arbete kan ge upphov till betydande miljöpåverkan skall ha erhållit lämplig utbildning.Organisationen skall upprätta och underhålla rutiner så att anställda eller andra berörda på varje relevant funktion och nivå insera) betydelsen av att miljöpolicyn, rutinerna och miljöledningssystemet följs,b) den betydande miljöpåverkan, verklig eller potentiell, som deras arbete kan ge upphov till och möjligheten till de miljöfördelar som kan uppnås genom en förbättrad personlig insats,c) sina roller och ansvar för att uppnå överensstämmelse med miljöpolicyn, rutinerna och kraven i miljöledningssystemet inklusive krav på nödlägesberedskap,d) möjliga konsekvenser av att avvika från specificerade driftsrutiner.Personal med arbetsuppgifter som kan orsaka betydande miljöpåverkan skall ha kunskaper som är grundade på för uppgiften lämplig utbildning och/eller erfarenhet. (Bilaga I A.4.2)""Förutom kraven i avsnitt A i bilaga I skall arbetstagare vara delaktiga i den process som syftar till att ständigt förbättra organisationens miljöprestanda. Lämpliga former för deltagande såsom systemet med en förslagsbok eller projektbaserade grupparbeten eller miljökommittéer bör användas för detta ändamål. Organisationerna skall beakta kommissionens riktlinjer om bästa praxis på detta område. Om de så önskar skall företrädare för arbetstagarna också medverka. (Bilaga I B.4)."Att hela personalen engageras i miljöarbetet öppnar för ökad effektivitet i miljöarbetet och är absolut nödvändigt för att nå framgång. Att de anställda aktivt deltar i den process som syftar till att ständigt förbättra organisationens miljöprestanda bör inte ses som en börda. Dessa riktlinjer är tvärtom ett försök att framhäva motsatsen.I dessa riktlinjer redogörs för olika sätt att aktivt engagera de anställda som kommer att göra arbetet mer effektivt, avlasta både ledningen och de anställda och säkerställa ett bra genomförande av EMAS.Arbetet med miljöfrågor måste ske fortlöpande. Om inte alla i en organisation (ledning och anställda) aktivt engageras kommer detta inte att ske.Att alla i en organisation deltar i arbetet är också ett lämpligt sätt att hålla miljöledningssystemet levande och aktuellt. Erfarenheten har visat att miljöledningssystem som inte aktivt engagerar alla tenderar att bli byråkratiska och inte fungera särskilt bra.Det är viktigt att få de anställda att inse att miljöarbetet utgör en möjlighet, och inte ett hot, att bl.a. förbättra arbetsförhållandena och skapa en känsla av stolthet över att arbeta i en organisation som värnar om miljön.Forskning, revision av EMAS-organisationer och erfarenheten av frågor som rör förändringar av arbetsorganisationer i allmänhet har visat att resultaten förbättras när alla anställda fortlöpande aktivt engagerar sig, och särskilt när deras företrädare aktivt deltar i arbetet.Erfarenheten har dessutom visat att den avmattning som kan uppstå efter en viss tids arbete med system som EMAS och EN ISO 14001 kan undvikas om de anställda aktivt deltar i arbetet.2. ÅTGÄRDER2.1 AllmäntOrganisationen bör erkänna att de anställdas aktiva engagemang är en drivande kraft bakom och en nödvändig förutsättning för fortlöpande och framgångsrika miljöförbättringar och en avgörande resurs för förbättring av miljöprestanda. Organisationen bör erkänna att de anställdas aktiva engagemang är det bästa sättet för att på ett framgångsrikt sätt förankra miljölednings- och miljörevisionssystemet i organisationen.Organisationen bör erkänna att termen "de anställdas engagemang" inbegriper både deltagande av och information till de enskilda arbetstagarna och deras företrädare, enligt nationella system, på alla nivåer och bör därför utgöra en del av systemet för de anställdas deltagande.Åtgärder bör vidtas för att främja arbetstagarnas aktiva delaktighet.Bevis för att detta sker bör göras tillgängliga för miljökontrollanter. Sådana bevis kan t.ex. inbegripa följande:Protokoll från möten med fackföreningar, arbetarråd eller andra organisationer som företräder de anställda, eller från andra interna möten.Tillgång till lämplig utbildning och information.Möjligheter för de anställda att komma med förslag (system med förslagslådor).Tillgång till miljökommittéer.Möten mellan ledningen och företrädare för de anställda vid vilka organisationens miljöprestanda diskuteras.Upprättande av miljögrupper eller arbets- och projektgrupper.Regelbunden information till de anställda och deras företrädare.Kontakter mellan miljökontrollanter och de anställda och deras företrädare.Aktiv delaktighet av, information till och samarbete mellan miljötjänstemän/företrädare för ledningen och de anställda och deras företrädare.Organisationen bör erkänna att ledningens åtagande, lyhördhet och aktiva stöd är en nödvändig förutsättning för att lyckas med dessa processer. I detta sammanhang är det viktigt att understryka behovet av feedback från ledningen till de anställda.2.2 UtbildningOrganisationen bör erkänna behovet av att de anställda får fortlöpande information om och utbildning i miljöfrågor. Grundläggande information och utbildning bör ges till alla anställda. Det är viktigt att även ledningen får utbildning för att kunna hantera förändringar.De anställda som är mer direkt engagerade i organisationens miljöledning genom t.ex. deltagande i gemensamma arbetsgrupper, bör i större utsträckning ges möjlighet att förbättra sina kunskaper. Detta bör omfatta, men inte begränsas till, EMAS, miljöpolitik, bästa praxis och kommunikation.2.3 DelaktighetsnivåOrganisationen bör erkänna att de anställdas deltagande är viktigt och nödvändigt på alla nivåer och i alla skeden, från den allra första dagen för miljöledningsarbetet. Organisationerna bör därför se till att de anställda aktivt deltar i- utarbetandet av organisationens miljöpolicy,- den inledande miljöutredningen och analysen av nuläget samt insamling och godkännande av information,- upprättandet och tillämpningen av ett miljöledningssystem och ett miljörevisionssystem som syftar till att förbättra organisationens miljöprestanda,- miljökommittéer för att samla in information och för att garantera samarbete mellan miljötjänstemän/företrädare för ledningen och de anställda och deras företrädare,- gemensamma arbetsgrupper för åtgärder inom ramen för miljöprogrammet och miljörevisionen,- utarbetandet av miljöredovisningar.2.4 Förslag från anställda och belöningssystemOrganisationen bör se till att de anställda på ett enkelt sätt kan komma med förslag på hur man kan förbättra miljön. Detta skall t.ex. ske genom att förslagslådor sätts upp.När de åtgärder som de anställda vidtar leder till att organisationens ekonomiska resultat och miljöprestanda förbättras bör de anställda belönas. Både ekonomiska och andra slags belöningssystem kan användas.BILAGA IIIRIKTLINJER FÖR IDENTIFIERING AV MILJÖASPEKTER OCH BEDÖMNING AV DERAS BETYDELSE(Alla hänvisningar till bilagor avser bilagorna till förordning (EG) nr 761/2001, om inget annat anges)1. SYFTET MED RIKTLINJERNASyftet med detta dokument är att hjälpa organisationer som tillämpar EMAS att identifiera de betydande miljöaspekter som är kopplade till deras verksamhet, produkter och tjänster, som de har kontroll över inom sitt miljöledningssystem eller som de kan utöva inverkan på i enlighet med bilaga VI. Inom ramen för EMAS spelar betydande miljöaspekter en avgörande roll för en organisations miljöledningssystem, för bedömningen och förbättringen av dess miljöprestanda, för fastställandet av övergripande och detaljerade miljömål samt för den fortlöpande översynen. Betydande miljöaspekter och betydande miljöpåverkan är också relevanta för miljöredovisningen enligt bilaga III.2. FÖRHÅLLANDET MELLAN MILJÖASPEKTER, BETYDANDE MILJÖASPEKTER OCH BETYDANDE MILJÖPÅVERKANPrincipen för EMAS är att miljöaspekter (artikel 2 f i förordning (EG) nr 761/2001) av en organisations verksamhet resulterar i miljöpåverkan (artikel 2 g). Om miljöaspekterna av en organisations verksamhet har en betydande miljöpåverkan måste den aspekten betraktas som betydande och införlivas i miljöledningssystemet.3. ETT STEGVIS FÖRFARANDE FÖR ATT FASTSTÄLLA BETYDANDE MILJÖASPEKTER>Plats för tabell>>PIC FILE= "L_2001247SV.001601.TIF">4. HUR MAN IDENTIFIERAR DIREKTA MILJÖASPEKTERDirekta miljöaspekter omfattar den del av en organisations verksamhet, produkter och tjänster som den har direkt kontroll över inom sitt miljöledningssystem. Alla organisationer måste beakta de direkta miljöaspekterna av sin verksamhet. För organisationer utanför industrisektorn kommer emellertid tyngdpunkten att ligga på indirekta miljöaspekter av dess verksamhet, produkter och tjänster.Tillvägagångssätt- Prata med anställda- Gå runt på anläggningen och i grannskapet- Prata med intressenter- Granska dokument (t.ex. säkerhetsdatablad, licenser)- Undersök lagstiftningen (t.ex. materiella rättsregler och tekniska krav, såsom obligatorisk övervakning av föroreningar)- Granska kriterierna för miljömärkning- Kontrollera information från handelskammare etc.- Prata med andra EMAS-företag- Undersök materialflöden- Granska befintliga indikatorer för miljöprestanda- Undersök alla delar av organisationen och dess infrastruktur (t.ex. rörledningar, kraftledningar och spår)Att fundera över- Inköpspolitik- Utsläpp i vatten och luft- Avfall- Användning av resurser- Energi- Lokala frågor- Användning och förorening av mark- Historiska frågor- Transport5. INDIREKTA MILJÖASPEKTER OCH I VILKEN UTSTRÄCKNING MAN KAN PÅVERKA DESSA (PUNKT 6.3 I BILAGA VI)I punkt 6.3 i bilaga VI jämställs indirekta miljöaspekter med direkta miljöaspekter enligt punkt 6.2 i bilaga VI. Indirekta miljöaspekter kan vara ett resultat av en organisations kontakter med tredje parter som till rimlig grad kan påverkas av den organisation som söker EMAS-registrering. För organisationer utanför industrisektorn, till exempel lokala myndigheter och finansinstitut, är det viktigt att även överväga de miljöaspekter som är förknippade med deras kärnverksamhet. En inventering som begränsas till miljöaspekter av en organisations belägenhet och anläggningar är otillräcklig.Tillvägagångssätt- Prata med (under-) entreprenörer och leverantörer (t.ex. tjänsteföretag, hyresvärdar)- Prata med kunder- Granska användning och bortskaffande av produkter- Undersök verksamheter hos (under-) entreprenörer- Granska kriterierna för miljömärkning- Kontrollera information från handelskammare etc- Prata med andra EMAS-företag- Prata med icke-statliga organisationer och andra intressenter- Läs igenom information om levererade produkter och tjänsterAtt fundera över- Produktfrågor- Kontrakt- Transport- Nya marknader för befintliga produkter- Finansiella produkter- Produktutbud- Turism- TjänsterDirekta miljöaspekter kan kontrolleras genom interna ledningsbeslut. Indirekta miljöaspekter kräver att en organisation utövar sin inverkan på (under-) leverantörer, entreprenörer, kunder och användare av sina produkter och tjänster för att få till stånd miljöfördelar. Detta kommer att kräva att organisationerna är kreativa när det gäller det sätt på vilket de utövar sin inverkan. I enlighet med punkt 6.3 a-g i bilaga VI kan indirekta miljöaspekter omfatta, men begränsas inte till, följande:a) Produktrelaterade frågor (formgivning, utveckling, förpackning, transport, användning och avfallsåtervinning/-hantering)Organisationer kan vilja överväga- tillgängliga resultat av livscykelbedömningar av sina produkter,- resultat av utvecklingen och användningen av indikatorer för miljöprestanda,- miljöaspekter av levererade produkter, av bearbetningen av sina produkter,- effekter av en förutsebar felaktig användning, en otillåten återvinning eller ett otillåtet bortskaffande av sina produkter,- informationsbehovet hos kunder/konsumenter och leverantörer och ytterligare kundutbildning (till exempel om användning och kvittblivning av produkter),- varaktighet och möjlighet att reparera produkter, befintliga produkters kompatibilitet med nya produktserier och ersättningsdelar.b) Kapitalinvesteringar, låneverksamhet och försäkringsverksamhetOrganisationer kan vilja överväga- inträdespolicyn och försäkringspremier (till exempel förmånsbehandling för "gröna" företag, EMAS-organisationer),- investeringspolicy (gröna investeringar),- bedömningsförfaranden (miljömässig riskminskning),- lånepolicy (till exempel förmånsbehandling för "gröna" företag, EMAS-organisationer),- produktutbud (till exempel gröna tillgångar).c) Nya marknaderUtsläppandet av befintliga produkter på nya marknader kan mycket väl ge upphov till nya miljöaspekter. Med hänsyn till detta kan organisationerna vilja undersöka- den befintliga infrastrukturen, till exempel för återanvändning, hantering av farligt avfall, transport och hantering av de ämnen som är mest skadliga för miljön, avloppsvattenrening och nödsituationer,- tekniska standarder och utbildningsstandarder,- medvetenheten om miljöfrågor på den nya marknaden.d) Val av tjänster och deras sammansättning (exempelvis transport eller catering)Organisationer kan exempelvis vilja undersöka tjänsteleverantörers miljöledningssystem, till exempel i fråga om- inkvarteringstjänster (hotell, konferenscenter),- transport- eller åkeritjänster (miljövänliga transportsätt, effektiv organisation av transport, tekniska standarder och fordons bränsleförbrukning),- produktutbud, grön inköpspolicy, användning av återanvändningsbara och komposteringsbara tallrikar, avfallshantering för cateringtjänster.e) Administrativa och planeringsmässiga beslutOrganisationer kan exempelvis vilja titta på- aspekter som uppstår genom genomförandet av planeringsbeslut i framtiden,- resultat av experimentella spel eller datormodeller,- erfarenhet som vunnits från genomförandet av liknande projekt.f) ProduktutbudDetta är relevant för organisationer som säljer eller distribuerar produkter som levereras av tredje man. Dessa organisationer kan exempelvis- utveckla en "grön" upphandlingspolicy med hänsyn till entreprenörer och produkter,- ge företräde åt produkter som säljs inom ramen för ett produktåtertagningssystem,- leta efter produkter med allmänt godkända miljömärken inom sitt produktutbud.g) Entreprenörers, underleverantörers och leverantöres miljöprestanda och miljörutinerOrganisationer kan till exempel- ställa frågor till (under-) entreprenörer och leverantörer om deras verksamheters och produkters miljöprestanda,- analysera säkerhetsdatablad, produktgruppsanalyser eller relevanta utdrag ur dessa som tillhandahålls av entreprenörer,- utbilda (under-) entreprenörer och leverantörer (till exempel genom att ge dem råd om hur de kan minska miljöriskerna),- ta med "gröna bestämmelser" i sina kontrakt.Att fundera över- Kundutbildning (t.ex. i användning och avfallshantering av produkter, råd för att minska miljörisker)- "Grön" upphandlingspolicy- Förmånsbehandling av "gröna" företag, t.ex. EMAS-registrerade företag (lån, försäkringar)- "Gröna" investeringar- Produktåtertagningssystem- "Gröna" villkor i kontrakt6. HUR MAN UTFÖR EN BEDÖMNING AV MILJÖASPEKTERNAS BETYDELSEAlla identifierade miljöaspekter måste undersökas och bedömas för att avgöra vilka som har en betydande miljöpåverkan. Miljöaspekter som har identifierats som betydande måste införlivas i miljöledningssystemet och den fortlöpande översynen. De som inte identifierats som betydande bör också granskas för att ta hänsyn till förändrade förhållanden. För att bedöma de ifrågavarande miljöaspekternas betydelse skall organisationen själv utarbeta de kriterier den tänker använda. I enlighet med förordning (EG) nr 761/2001 skall kriterierna "vara heltäckande, tillåta oberoende kontroll, vara reproducerbara ..." (punkt 6.4 i bilaga VI) och "beaktar gemenskapslagstiftningen" (punkt 6.1 i bilaga VI). I punkt 6.4 a-g i bilaga VI anges några av de kriterier som en organisation kan beakta för att bedöma betydelsen av sina miljöaspekter.På det hela taget bör en organisation beakta följande punkter när den bedömer betydelsen av en miljöaspekt:- Potential att orsaka miljöskada.- Den lokala, regionala och globala miljöns känslighet.- Aspektens eller påverkans storlek, frekvens och reversibilitet.- Förekomsten av och kraven i relevant miljölagstiftning- Betydelse för intressenter och organisationens anställda.Dessa punkter och de valda kriterierna kan göras om till frågor som kan besvaras med "ja" eller "nej", eller användas på ett mer differentierat sätt för att bedöma betydelsen av organisationens miljöaspekter i ett första steg och skapa en prioriteringslista för de åtgärder som bör vidtas i ett andra steg (till exempel genom klassificering i kategorierna "stor", "mellanstor", "låg", eller "mycket viktig", "mindre viktig", "oviktig").När organisationen gör sin bedömning skall den även studera förhållandena under igångsättning och stängning samt rimligen tänkbara nödsituationer. Hänsyn skall dessutom tas till tidigare, nuvarande och planerade verksamheter.Användbara informationskällor vid genomförandet av bedömningen kan vara tillstånd, relevanta föreskrifter (till exempel om gränser för utsläppskvantiteter eller övervakning av föroreningar), nationella handlingsplaner, lokala handlingsprogram, övervakningsregister eller vetenskapliga studier. Tillsynsmyndigheter, kunder och leverantörer, miljögrupper, handels- eller yrkessammanslutningar, industriförbund, handelskammare och forskningsinstitut kan också tillhandahålla värdefull information till stöd för bedömningen.Ruta "fundera över"- Ackumulerade föroreningar- Klimatförändringar (växthusgaser, uttunning av ozonskiktet)- Försurning av vatten och mark- Eutrofiering av vatten och kvävemättnad av mark- Biologisk mångfald, belastning på områden av särskilt bevarandeintresse (t.ex. uppsplittring av livsmiljöer)- Införande och spridning av främmande organismer- Effekter av metaller- Fotokemiska oxidanter och marknära ozon- Effekter av (farliga) kemikalier såsom svårnedbrytbara organiska föroreningar- Olämplig användning av mark och vattenresurser- Luftföroreningar och buller i städer- Icke-cykliska materialflöden, avfall och rester i miljönBILAGA IVRIKTLINJER FÖR MILJÖKONTROLLANTER VID KONTROLLEN AV SMÅ OCH MEDELSTORA FÖRETAG, SÄRSKILT SMÅFÖRETAG OCH MIKROFÖRETAG(Alla hänvisningar till bilagor avser bilagorna till förordning (EG) nr 761/2001, om inget annat anges)1. INLEDNINGSmå och medelstora företag anses ha problem att genomföra sådana miljöledningssystem som ISO 9001, ISO 14001 och EMAS. Systemen betraktas som alltför byråkratiska och tidsödande. Problemet är inte att förstå kraven i dessa miljöledningssystem utan att kunna tillhandahålla de fysiska och ekonomiska resurser som krävs för att genomföra och upprätthålla dem. Särskilt bekymmersam är den traditionella tilltron till kontrollerad dokumentation som det enda sättet att påvisa att ett ledningssystem fungerar i enlighet med kraven i de ledningssystem som definieras i standarder och föreskrifter. Upprätthållandet och kontrollen av sådana system är tidskrävande och strider ofta mot det sätt på vilket man brukar arbeta i små företag.Små företag kännetecknas av snabba rapporteringsvägar, personal som fyller flera funktioner, utbildning på arbetsplatsen och en förmåga att snabbt anpassa sig till förändringar. Det är miljökontrollantens uppgift att erkänna de starka och svaga sidorna i sådana organisationer och att genomföra kontrollen på ett sätt som inte i onödan belastar de små organisationerna. Dessa riktlinjer är utformade för att tillämpas på små organisationer och kommer i vissa fall uteslutande att vara tillämpliga på mikroföretag. Miljökontrollanten bör utnyttja sin erfarenhet för att säkerställa dessa riktlinjers tillämplighet på den kontrollerade organisationen, i förhållande till organisationens resurser.2. DOKUMENTATIONSyftet med dokumentation i ett miljöledningssystem är att säkerställa att en organisation är kapabel att konsekvent bedriva sin verksamhet på det sätt den önskar. Skriftliga förfaranden kan följaktligen användas för att garantera att verksamheten bedrivs på ett konsekvent sätt, oavsett vem som genomför den. Dokumentation används också för att belägga att viss verksamhet eller vissa förfaranden har utförts korrekt, till exempel uppgifter från övervakning för att påvisa efterlevnad av gällande lagstiftning.Vid kontroll av små och medelstora företag bör miljökontrollanten komma ihåg följande:- Alla förfaranden behöver inte dokumenteras.Muntliga förfaranden och utbildning på arbetsplatsen är vanligt i små organisationer. Miljökontrollantens uppgift är att belägga att förfarandet fungerar.Exempel: En anläggning kanske har infört en rutin för avfallssortering. Det bevis som krävs är tvåfaldigt:- Att operatören inser betydelsen av detta.- Att avfallssorteringen fungerar ändamålsenligt.- Förfaranden bör vara proportionella.Verksamhetens storlek och komplexitet, arten av den miljöpåverkan som verksamheten är förenad med samt operatörernas kompetens bör beaktas vid beslut om förfarandenas lämplighet. Enkla flödesscheman, illustrerade diagram, notiser och tabeller kanske är mest effektivt.3. DOKUMENTKONTROLLDet viktiga med dokumentkontrollen är att förvissa sig om att de tillämpliga dokumenten finns hos dem som behöver dem. Allt detta kräver är en förteckning över dokumenten och de personer som bör ha dem. Kontrollen av att systemet fungerar skulle helt enkelt bestå i att titta efter om personerna har de dokument de skall ha.ExempelFörfarande>Plats för tabell>För att kontrollera att detta stämmer skulle kontrollanten exempelvis behöva få bekräftat att anställd 3 har och använder revidering 1 av förfarandet för insamling av uppgifter.4. BEVISEn miljökontrollant skall alltid sträva efter att hitta objektiva bevis för att ett system fungerar, inte efter överdrivna mängder pappersarbete. I mindre organisationer är det oftast lättare att kontrollera hur effektivt ett förfarande är genom att titta på resultaten.Exempel- TemperaturregleringEn miljökontrollant behöver inte kontrollera skriftliga förfaranden för att undersöka om temperaturregleringen fungerar effektivt, under förutsättning att anteckningarna är fullständiga och visar att regleringen hölls inom effektiva gränser. Kontrollanten måste dessutom förvissa sig om att den anställde som ansvarar för detta förstår processen. Om anteckningarna visar att regleringskraven inte uppfylls bör organisationen kunna påvisa effektiva korrigerande åtgärder.- ÅtervinningEn organisation med en policy för att återvinna papper skulle behöva påvisa att den har lämplig utrustning för detta (pappersåtervinningskartonger) och att de anställda vet hur de skall använda dem. Effektiviteten i en policy som innebär att endast återvunnet papper används skulle kunna påvisas genom märkningen på förpackningen till det papper som används.5. RAPPORTERKravet på att presentera en allmän miljöredovisning inom ramen för EMAS skall inte tolkas som ett krav på att lägga fram en tryckt elegant rapport. Syftet med kravet är att ge intressenter information om en organisations miljöpåverkan och miljöprestanda. När det gäller små organisationer kommer denna viktiga målgrupp normalt att utgöras av människor i närheten av anläggningen och en organisation kan välja att lägga fram fotokopierad information eller liknande. EMAS bör inte upplevas som ett system som lägger onödiga bördor på små företag.6. MILJÖREVISIONER OCH MILJÖUTREDNINGARI de flesta småföretag går det att hitta någon inom organisationen som är tillräckligt oberoende för att utföra miljörevisionen. I mycket små organisationer (mikroföretag) kan det emellertid hända att detta inte är möjligt. För att inte behöva anlita någon externt för att utföra revisionen kan miljökontrollanten vilja godta något av följande alternativ:- Att revisionen utförs av lokala hantverksråd/handelskammare, organisationer av små och medelstora företag eller andra liknande organisationer.- Partnerskap mellan två eller flera mikroföretag på samma ort som delar resurser och expertis vid utförandet av revisioner.- Att miljörevisionen kombineras med översynen av miljöledningssystemet.


				|

		52013DC0355

			Rekommendation till RÅDETS REKOMMENDATION Om Tysklands nationella reformprogram för 2013 Och rådets yttrande om Tysklands stabilitetsprogram för 2013-2017 /* COM/2013/0355 final - 2013/ () */

Rekommendation till
RÅDETS REKOMMENDATION
Om Tysklands nationella reformprogram för
2013
Och rådets yttrande om Tysklands stabilitetsprogram för 2012-2017
EUROPEISKA UNIONENS RÅD UTFÄRDAR
DENNA REKOMMENDATION
med beaktande av fördraget om Europeiska
unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 121.2 och 148.4,
med beaktande av rådets förordning (EG)
nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de
offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska
politiken[1],
särskilt artikel 5.2,
med beaktande av Europeiska kommissionens
rekommendation[2],
med beaktande av Europaparlamentets yttrande[3],
med beaktande av Europeiska rådets slutsatser,
med beaktande av sysselsättningskommitténs
yttrande,
efter att ha hört ekonomiska och finansiella
kommittén, och
av följande skäl:
(1)       Den 26 mars 2010 antog
Europeiska rådet kommissionens förslag till en ny strategi för tillväxt och
sysselsättning – Europa 2020. Strategin bygger på en utökad samordning av den
ekonomiska politiken med inriktning på ett antal nyckelområden där åtgärder
måste vidtas för att stärka förutsättningarna för hållbar tillväxt och god
konkurrenskraft i Europa.
(2)       Rådet antog den 13 juli 2010,
på grundval av kommissionens förslag, en rekommendation om de allmänna
riktlinjerna för medlemsstaternas och unionens ekonomiska politik (2010–2014)
och den 21 oktober 2010 ett beslut om riktlinjer för medlemsstaternas
sysselsättningspolitik[4],
vilka tillsammans utgör de så kallade integrerade riktlinjerna. Medlemsstaterna
uppmanades att beakta de integrerade riktlinjerna i sin nationella ekonomiska
politik och sysselsättningspolitik.
(3)       Den 29 juni 2012 beslutade
stats- och regeringscheferna om en "tillväxt- och
sysselsättningspakt" som ska ge samstämmiga ramar för insatser på
nationell nivå, EU-nivå och i euroområdet, under utnyttjande av alla tänkbara
hjälpmedel, instrument och strategier. De beslutade också om åtgärder som ska
vidtas på medlemsstatsnivå, och uttalade bland annat medlemsstaternas fasta
engagemang att uppnå målen i Europa 2020-strategin och genomföra de
landsspecifika rekommendationerna.
(4)       Den 6 juli 2012 antog rådet
en rekommendation om Tysklands nationella reformprogram för 2012 och avgav sitt
yttrande om Tysklands uppdaterade stabilitetsprogram för 2012-2016.
(5)       Den 28 november 2012 antog
kommissionen tillväxtöversikten[5]
som markerar inledningen av 2013 års europeiska planeringstermin för samordning
av den ekonomiska politiken. Den 28 november 2012 antog kommissionen dessutom,
på grundval av förordningen (EU) nr 1176/2011, sin andra rapport om
varningsmekanismen[6],
i vilken den inte identifierade Tyskland som en av de medlemsstater för vilka
en fördjupad översyn skulle utföras.
(6)       14 mars 2013 godkände
Europeiska rådet prioriteringarna för att åstadkomma finansiell stabilitet,
finanspolitisk konsolidering och tillväxtfrämjande insatser. Rådet betonade
också behovet att genomföra en differentierad, tillväxtfrämjande finanspolitisk
konsolidering för att återställa normala lånevillkor i ekonomin, främja tillväxt
och konkurrenskraft, ta itu med arbetslösheten och krisens sociala följder, och
modernisera den offentliga förvaltningen.
(7)       Den 17 april 2013 lade
Tyskland fram sitt stabilitetsprogram 2013 som omfattar perioden 2013-2017 och
den 12 april 2013 även sitt nationella reformprogram för 2013. Av hänsyn till
deras inbördes samband har de båda programmen bedömts samtidigt.
(8)       Baserat på en bedömning av
2013 års stabilitetsprogram enligt rådets förordning (EG) nr 1466/97 anser
rådet att Tysklands offentliga finanser på det hela taget varit sunda och att
det medelfristiga budgetmålet har uppnåtts. Det makroekonomiska scenariot för
budgetprognoserna i programmet är trovärdigt. De makroekonomiska prognoserna i
stabilitetsprogrammet är i stora drag i linje med kommissionens vårprognos 2013
vad gäller den ekonomiska tillväxtens tempo och mönster under 2013 och 2014,
samt med kommissionens uppskattning av Tysklands potentiella tillväxttakt på
medellång sikt. Syftet med den budgetstrategi som beskrivs i programmet är att
garantera att det medelfristiga budgetmålet uppnås även framöver. Programmet
bekräftar det tidigare medelfristiga målet på -0,5 % av BNP. Det
medelfristiga målet är i linje med kraven i stabilitets- och tillväxtpakten.
Tyskland uppnådde ett strukturellt budgetöverskott, och därmed sitt
medelfristiga budgetmål, under 2012. Enligt stabilitetsprogrammet kommer den
(omberäknade)[7]
strukturbalansen att förbli positiv under 2013 och 2014, vilket i stora drag
överensstämmer med kommissionens prognoser, och därmed ges utrymme för
automatiska stabilisatorer att komma till sin rätt. Tyskland efterlevde även
utgiftsriktmärket under 2012. Enligt föreliggande uppgifter från
stabilitetsprogrammet kommer tillväxten av de offentliga utgifterna, rensade på
diskretionära åtgärder på inkomstsidan, att överstiga utgiftsriktmärket under
2013, men efterleva det under 2014. Enligt programmet kommer bruttoskulden att
sjunka till 80½ % av BNP under 2013 och fortsätta att sjunka därefter. Efter
korrigering av det alltför stora underskottet 2011 befinner sig Tyskland i en
övergångsperiod i fråga om efterlevnad av skuldkriteriet, och har gjort
tillräckliga framsteg mot att uppfylla skuldkriteriet under 2012. Om programmet
genomförs som planerat gör landet också tillräckliga framsteg mot uppfyllandet
av skuldkriteriet under 2013 och skuldriktmärket kommer att uppnås i slutet av
övergångsperioden 2014. På det hela taget förefaller målen för underskott och
skuld realistiska.
(9)       Tyskland har endast gjort
begränsade satsningar för mer kostnadseffektiva utgifter inom hälso-/sjukvård
och långvård. Tidigare reformer av hälsosektorn och årets reformer av
långvården förefaller otillräckliga för att uppväga de förväntade framtida
kostnadsökningarna. Tyskland förefaller vara på god väg att uppfylla det
nationella målet för utbildning och forskning men bör sträva efter ännu
ambitiösare uppföljningsmål för att komma ikapp de mest innovativa ekonomierna.

(10)     Tyskland utnyttjar inte i
tillräcklig utsträckning de tillväxtvänliga inkomstkällorna. Tillämpningen av
minskad mervärdesskattesats (på för närvarande 7 %) för ett numera
relativt stort antal varor och tjänster skulle kunna begränsas, och
mervärdesskatteförvaltningen skulle kunna se över för att öka effektiviteten,
förbättra skatteuppbörden och bekämpa bedrägerier. Tyskland har särskilt låga
inkomster från periodiskt återkommande fastighetsskatter (0,5 % av BNP
2011 mot 1,3 % i EU-27), vilket kan lämna utrymme för en ökning av
intäkterna från den kommunala fastighetsskatten (Grundsteuer), bland
annat genom att se över skatteunderlaget.
(12)     Det har gjorts vissa framsteg
med genomförandet av bestämmelsen om budgetjämvikt som ingår i grundlagen (skuldbroms)
sedan förra årets rekommendation, Det verkar emellertid som om specifika
genomförandebestämmelser fortfarande måste införas i de flesta förbundsstaterna
om man vill kunna använda skuldbromsen effektivt i det årliga
budgetförfarandet.
(13)     Finanssektorn har genomgått en
kraftig anpassning och ramverket för reglering och tillsyn har förstärkts.
Kommissionens beslut om statliga stöd har fortsatt att driva på
omstruktureringen av Landesbanken. Det förefaller emellertid fortfarande
finnas administrativa hinder för marknadsdriven konsolidering inom banksektorn,
som påverkar finanssektorns allmänna effektivitet.
(14)     Tyskland har inte börjat med
att undanröja betydande hinder för den andra försörjaren i en familj, och
framgångarna med att öka tillgängligheten till barnomsorg på heltid och
heldagsskola är fortfarande begränsade. Tyskland har gjort vissa framsteg med
att förbättra missgynnade personers utbildningsresultat, men alla
förbundsstater bör fortsätta att med eftertryck försöka skapa ett skolsystem
som ger lika möjligheter för alla. Hittills har endast begränsade politiska
insatser gjorts för att minska den höga skattekilen för låginkomsttagare och
förbättra integrationen av långtidsarbetslösa på arbetsmarknaden. Tyskland bör
göra mer för att minska de höga skatterna och socialförsäkringsavgifterna på
låga löner. Ytterligare insatser krävs för att förbättra övergången från vissa
typer av avtal, som minijobb, till mer hållbara avtalsformer och på så sätt
undvika splittring av arbetsmarknaden. Reallönerna ligger fortfarande under
nivån för år 2000, vilket har bidragit till den strukturella minskningen av
arbetslösheten från 8 % till 5,5 %, men lönerna har börjat växa dynamiskt
sedan des, utan att få neagtiv inverkan på konkurrenskraftens. Samtidigt har
löneskillnaderna ökat.
(15)     Tyskland strävar efter att
minimera de sammanlagda ekonomiska kostnaderna av omvandlingen av
energisystemet. Detta har ännu inte medför några synliga resultat, och stora
risker och potentiella effektivitetsbrister kvarstår. Tyskland gör betydande
insatser för att skynda på utbyggnaden av eneginäten. Samordningen av landets nationella
energipolitik med grannländernas är otillräcklig.
(16)     Läget i tjänstesektorn har
inte ändrats nämnvärt sedan förra året och det finns fortfarande hinder för
tillträde till och utövande av vissa yrken. Tyskland bör göra med för att öppna
sin tjänstesektor genom att avlägsna omotiverade begränsningar och
inträdeshinder, vilket skulle medföra lägre prisnivåer och överkomligare
tjänster för låginkomstgrupper. Inom många hantverkssektorer, bland annat
byggsektorn, finns det fortfarande krav på att man ska ha hantverkarutbildning
(Meisterbrief) eller motsvarande kvalifikation för att få rätt att driva
ett företag. Byggsektorn omfattas också av restriktioner i fråga om förfaranden
för marknadskommunikation och tillståndsgivning. Många yrkestjänster omfattas
dessutom av bestämmelser avseende associationsform och aktieinnehav. Tyskland
skulle kunna undersöka huruvida allmänhetens intresse inte skulle kunna skyddas
lika väl med mindre tung lagstiftning. Skillnaderna i rättsliga bestämmelser
mellan förbundsstaterna tyder också på att det finns utrymme för ytterligare
insatser för att identifiera de minst betungande rättsliga arrangemangen och
utvidga dem till att omfatta hela landet, och därigenom minska den
administrativa bördan för företagen. Den effektiva konkurrensen inom
järnvägssektorn är oförändrad. Vad gäller offentlig upphandling är värdet på de
avtal som de tyska myndigheterna offentliggör inom ramen för EU:s
upphandlingslagstiftning anmärkningsvärt lågt. Det rättsliga förfarandet för
översyn av lagen mot konkurrensbegränsningar har ännu inte slutförts. Inom
detaljhandelssektorn begränsas nytillträdet till marknaden kraftigt av plan-
och bygglagen.
(17)     Inom ramen för den europeiska
planeringsterminen har kommissionen genomfört en omfattande analys av Tysklands
ekonomiska politik. Den har bedömt stabilitetsprogrammet och det nationella
reformprogrammet. Den har beaktat inte bara programmens relevans för en hållbar
finanspolitik och socioekonomisk politik i Tyskland utan även i vilken
utsträckning som EU:s regler och riktlinjer har iakttagits, mot bakgrund av
behovet att stärka den övergripande ekonomiska styrningen i EU genom att
framtida nationella beslut fattas med beaktande av synpunkter på EU-nivå.
Kommissionens rekommendationer inom ramen för den Europeiska planeringsterminen
återspeglas i rekommendationer 1 till 4 nedan.
(18)     I ljuset av denna bedömning
har rådet granskat Tysklands stabilitetsprogram, och dess ståndpunkt[8] avspeglas
bland annat i punkt 1 i dess rekommendation 1 nedan
(19)     I samband med den europeiska
planeringsterminen har kommissionen dessutom analyserat den ekonomiska
politiken i euroområdet som helhet. På dessa grunder har rådet utfärdat
särskilda rekommendationer till de länder som har euron som valuta. Som ett
land som antagit euron som sin valuta bör Tyskland också garantera ett snabbt
och fullständigt genomförande av dessa
HÄRIGENOM REKOMMENDERAS att Tyskland
under perioden 2013-2014 vidtar följande åtgärder:
1.           Som planerat bevara en sund
finanspolitisk position som garanterar att det medelfristiga budgetmålet uppnås
över programmets horisont. Fortsätta en tillväxtfrämjande politik med extra
insatser för att göra de offentliga utgifterna för sjuk- och långvård
kostnadseffektivare genom bättre integration av vården och ökad fokusering på
förebyggande och rehabilitering samt självständigt boende. Effektivisera
skattesystemet, bland annat genom att bredda mervärdesskattebasen och se över
den kommunala fastighetsskattebasen. Använda allt tillgängligt utrymme för
ökade och effektivare tillväxtfrämjande utgifter för utbildning och forskning
på alla nivåer i den offentliga förvaltningen. Slutföra genomförandet av
skuldbromsen på ett samstämmigt sätt i alla delstater och införa vältimade och
relevanta övervakningsförfaranden och korrigeringsmekanismer.
2.           Bibehålla villkor som
möjliggör löneökningar för att främja inhemsk efterfrågan. I detta syfte bör de
höga skatterna och socialförsäkringsavgifterna sänkas, särskilt för
lågavlönade, och missgynnade personers utbildningsresultat förbättras.
Bibehålla lämpliga åtgärder för aktivering och integration, särskilt för
långtidsarbetslösa. Underlätta övergången från icke-standardanställning som
minijobb till mer hållbara anställningsformer. Vidta åtgärder för att öka
incitamenten för att arbeta och främja arbetstagares anställbarhet, i synnerhet
den andra försörjaren i hushållet och lågutbildade arbetstagare, inte minst för
att förbättra deras inkomster. I detta syfte avlägsna de skattemässiga hindren
för de personer som inte tjänar huvudinkomsten i hushållet och öka tillgången
på barnomsorg på heltid och heldagsskolor.
3.           Förbättra samordningen av
energipolitiken med grannländernas, och begränsa de sammanlagda kostnaderna för
omstruktureringen av energisystemet till ett minimum, bland annat genom att se
över kostnadseffektiviteten för energipolitiska instrument avsedda att uppnå
målen för förnybar energi, och genom att fortsätta att driva på utbyggnaden av
de nationella och gränsöverskridande el- och gasnäten.
4.           Vidta åtgärder för att
stimulera konkurrens inom tjänstesektorn, inbegripet vissa hantverk, särskilt
inom byggbranschen, och fria yrken för att främja inhemska tillväxtkällor.
Snarast vidta åtgärder för att kraftigt öka värdet på offentliga avtal som är
öppna för upphandling. Anta och genomföra den anmälda rättsliga reformen för
att förbättra efterlevnaden av konkurrenslagstiftningen i fråga om
konkurrenshinder. Undanröja restriktioner i fråga om markanvändning som
otillbörligen begränsar nytillträde i detaljhandelssektorn. Vidta ytterligare åtgärd
för att undanröja de kvarstående konkurrenshindren på järnvägsmarknaderna.
Fortsätta insatserna för att konsolidera banksektorn, bland annat genom att
förbättra de administrativa ramarna.
Utfärdad i Bryssel den
                                                                       På
rådets vägnar
                                                                       Ordförande
[1]               EGT L 209, 2.8.1997, s. 1.
[2]               COM(2013) 355 final.
[3]               P7_TA(2013)0052
och P7_TA(2013)0053.
[4]               Rådets
beslut 2013/208/EU av den 22 april 2013.
[5]               COM(2012) 750
final.
[6]               COM(2012) 751
final.
[7]               Det
konjunkturrensade saldot exklusive engångsåtgärder och andra tillfälliga
åtgärder, omräknat av kommissionen enligt den allmänt vedertagna metoden och
baserat på uppgifterna i programmet.
[8]               Enligt
artikel 5.2 i rådets förordning (EG) nr 1466/97.


title: Rådets rekommendation av den 11 juli 2017 om Portugals nationella reformprogram 2017 med avgivande av rådets yttrande om Portugals stabilitetsprogram 2017

text:
               9.8.2017

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               C 261/92

         RÅDETS REKOMMENDATION
   av den 11 juli 2017
   om Portugals nationella reformprogram 2017 med avgivande av rådets yttrande om Portugals stabilitetsprogram 2017
   (2017/C 261/21)
   EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION
   med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 121.2 och 148.4,
   med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken (1), särskilt artikel 5.2,
   med beaktande av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1176/2011 av den 16 november 2011 om förebyggande och korrigering av makroekonomiska obalanser (2), särskilt artikel 6.1,
   med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation,
   med beaktande av Europaparlamentets resolutioner,
   med beaktande av Europeiska rådets slutsatser,
   med beaktande av sysselsättningskommitténs yttrande,
   med beaktande av ekonomiska och finansiella kommitténs yttrande,
   med beaktande av yttrandet från kommittén för socialt skydd,
   med beaktande av yttrandet från kommittén för ekonomisk politik, och
   av följande skäl:

               (1)

               Den 16 november 2016 antog kommissionen den årliga tillväxtöversikten, som inledde 2017 års europeiska planeringstermin för samordning av den ekonomiska politiken. Prioriteringarna i den årliga tillväxtöversikten godkändes av Europeiska rådet den 9–10 mars 2017. Den 16 november 2016 antog kommissionen, på grundval av förordning (EU) nr 1176/2011, rapporten om förvarningsmekanismen, där det angavs att Portugal var en av de medlemsstater som skulle bli föremål för en fördjupad granskning. Samma dag antog kommissionen också en rekommendation till rådets rekommendation om den ekonomiska politiken för euroområdet som Europeiska rådet godkände den 9–10 mars 2017. Den 21 mars 2017 antog rådet rekommendationen om den ekonomiska politiken för euroområdet (nedan kallad rekommendationen för euroområdet) (3).

               (2)

               Med tanke på att ekonomierna i den ekonomiska och monetära unionen är tätt sammanvävda bör Portugal, i egenskap av en medlemsstat som har euron som valuta, se till att rekommendationen för euroområdet, som återspeglas i rekommendationerna 1–4, genomförs fullständigt och i tid.

               (3)

               Landsrapporten 2017 för Portugal offentliggjordes den 22 februari 2017. Den innehöll en bedömning av hur väl Portugal hade lyckats med de landsspecifika rekommendationer som rådet antog den 12 juli 2016, med uppföljningen av tidigare års landsspecifika rekommendationer och med sina nationella Europa 2020-mål. Den innehöll också en fördjupad granskning enligt artikel 5 i förordning (EU) nr 1176/2011, vars resultat också offentliggjordes den 22 februari 2017. Av analysen drog kommissionen slutsatsen att Portugal har alltför stora makroekonomiska obalanser. Det är särskilt de stora stockarna av nettoutlandsskulder, den privata och offentliga skuldsättningen och en hög andel nödlidande lån som utgör sårbara punkter mot bakgrund av den höga men minskande arbetslösheten och den långsamma produktivitetstillväxten. Den potentiella tillväxten ligger under nivån före krisen och påverkas av ständiga flaskhalsar och stelbenthet på produkt- och arbetsmarknaderna. Bytesbalansen har förbättrats något, även om ytterligare ansträngningar krävs om det ska bli någon större anpassning av nettoutlandsskulderna. Efter en större anpassning på senare år började enhetsarbetskostnaderna att öka på grund av den tröga produktivitetstillväxten och höjda löner. Den privata skuldsättningen sjunker och den offentliga skulden har stabiliserats, men skulderna måste fortfarande minskas. Antalet nödlidande lån är fortfarande högt och i kombination med låg lönsamhet och relativt svaga kapitalbuffertar, utgör de en risk för bankernas balansräkning. Förhållandena på arbetsmarknaden har förbättrats men ungdoms- och långtidsarbetslösheten är fortfarande hög liksom andelen tillfälligt anställda.

               (4)

               Den 28 april 2017 lade Portugal fram sitt nationella reformprogram för 2017 och sitt stabilitetsprogram för 2017. För att beakta deras inbördes samband har de båda programmen bedömts samtidigt. Portugals nationella reformprogram 2017 omfattar såväl kortsiktiga som långsiktiga åtaganden. Framför allt omfattar det åtgärder för att förbättra förvaltningen av de offentliga finanserna och företagsklimatet och för att hantera företagens skuldsättning. Det innehåller utfästelser om att genomföra ambitiösa reformer för att modernisera den offentliga förvaltningen, öka det sociala skyddet, höja kompetensnivån hos arbetskraften och förbättra styrningen av statsägda företag. Det omfattar också utmaningarna i landsrapporten för 2017 och rekommendationerna för euroområdet, däribland behovet att få igång investeringar igen och säkerställa de offentliga finansernas hållbarhet. Om det genomförs helt inom de angivna tidsfristerna skulle det bidra till att avhjälpa de makroekonomiska obalanserna och genomföra de landsspecifika rekommendationerna. Utifrån bedömningen av åtagandena i Portugals program bekräftar kommissionen sin tidigare bedömning att i det här läget behövs inga ytterligare åtgärder vad gäller förfarandet vid makroekonomiska obalanser. Genomförandet av det politiska reformprogrammet kommer att följas noga med hjälp av särskild övervakning.

               (5)

               Vid programplaneringen för de europeiska struktur- och investeringsfonderna (nedan kallade ESI-fonder) för 2014–2020 har relevanta landsspecifika rekommendationer beaktats. Enligt artikel 23 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1303/2013 (4) får kommissionen begära att en medlemsstat ser över och föreslår ändringar av sin partnerskapsöverenskommelse och av relevanta program när så krävs för att stödja genomförandet av relevanta rekommendationer från rådet. Kommissionen har i riktlinjerna för tillämpning av åtgärder som sammanlänkar effektiva ESI-fonder med sund ekonomisk styrning beskrivit närmare hur den kommer att tillämpa den bestämmelsen.

               (6)

               Efter upphävandet av förfarandet vid alltför stora underskott omfattas Portugal för närvarande av stabilitets- och tillväxtpaktens förebyggande del och av övergångsreglerna för skuldkriteriet. I stabilitetsprogrammet för 2017 planerar Portugal att nå ett samlat underskott på 1,5 % och 1,0 % av BNP 2017 respektive 2018, och en ytterligare förbättring till ett överskott på 0,4 % av BNP 2020. I dessa planer ingår inte bankstödåtgärdernas potentiellt minskande effekt på underskottet. Det medelfristiga budgetmålet – ett strukturellt överskott på 0,25 % av BNP – är tänkt att uppnås senast 2021. I stabilitetprogrammet för 2017 förväntas den offentliga skuldkvoten nå 127,9 % 2017 och 124,2 % 2018, och därefter 117,6 % 2020. Det makroekonomiska scenario som ligger till grund för dessa budgetprognoser är rimligt för 2017 och därefter gynnsamt under de följande åren. De åtgärder som ska stödja de planerade underskottsmålen från 2017 och framåt har dock inte beskrivits tillräckligt.

               (7)

               Den 12 juli 2016 rekommenderade rådet Portugal att åstadkomma en årlig finanspolitisk anpassning på 0,6 % av BNP på väg mot det medelfristiga budgetmålet 2017. Enligt kommissionens vårprognos 2017 finns det risk för en betydande avvikelse från den rekommenderade anpassningen 2017.

               (8)

               Mot bakgrund av den finanspolitiska situationen i Portugal, och särskilt skuldnivån, förväntas landet ytterligare anpassa sitt medelfristiga budgetmål till ett strukturellt överskott på 0,25 % av BNP. Enligt den överenskomna anpassningsmatrisen inom stabilitets- och tillväxtpakten innebär denna anpassning att de primära offentliga nettoutgifternas nominella tillväxttakt (5) får vara högst 0,1 % 2018. Det skulle motsvara en strukturell anpassning på minst 0,6 % av BNP. Om politiken ligger fast finns det risk för en betydande avvikelse från det kravet under 2018. Portugal förväntas vid första anblicken inte följa övergångsreglerna för skuldkriteriet 2017 och 2018. Rådet anser att ytterligare åtgärder kommer att krävas från 2017, för att följa stabilitets- och tillväxtpaktens regler. I enlighet med förordning (EG) nr 1466/97 bör man vid bedömningen av budgetplanerna och utfallet emellertid ta hänsyn till medlemsstatens budgetbalans med beaktande av konjunktursvängningarna. I det meddelande från kommissionen om 2017 års europeiska planeringstermin som åtföljde de landsspecifika rekommendationerna erinrade man om att bedömningen av 2018 års utkast till budgetplan och påföljande bedömning av 2018 års utfall av budgeten kommer att behöva ta vederbörlig hänsyn till målsättningen att nå en finanspolitisk inriktning som bidrar både till att stärka den pågående återhämtningen och säkerställa hållbarheten i Portugals offentliga finanser. I detta avseende noterar rådet att kommissionen har för avsikt att göra en samlad bedömning i enlighet med förordning (EG) nr 1466/97, i synnerhet med tanke på Portugals konjunkturläge.

               (9)

               En solid budgetkonsolidering bygger på att den nya budgetramlagen genomförs inom angiven tid och med disciplin, att de offentliga utgifterna ses över och rationaliseras och att skatteuppbörden förbättras ytterligare. Portugal har inlett översynen av utgifterna, främst med hjälp av effektivitetsåtgärder som inbegriper ministerierna för hälso- och sjukvård och utbildning, statsägda företag och (centraliserad) offentlig upphandling och fastighetsförvaltning. Det saknas dock fortfarande en bred täckning eftersom den endast täcker den statliga förvaltningen och fokuseras på effektivitetsbesparingar genom rationalisering av tjänster. Inom hälso- och sjukvårdssektorn har regeringen vidtagit åtgärder i syfte att främja förebyggande av sjukdomar och tillämpning av folkhälsopolitiska riktlinjer. Dessutom har många åtgärder vidtagits för att göra hälsovårdssektorn effektivare och hållbarare, till exempel via centraliserad upphandling och större användning av generiska läkemedel. Samtidigt som sjukhusreformen fortsätter är planering och genomförande av budgeten på sjukhusen fortfarande en viktig fråga. De sena betalningarna (utestående fordringar) fortsätter att öka, vilket tyder på svagheter i redovisningen och ledningen. Noggrann och balanserad budgetering, förbättrade kontroller och effektiv kontroll av efterlevnaden av lagen om kontroll av åtaganden skulle kunna bidra till att minska de utestående fordringarna och öka effektiviteten och kvaliteten i denna sektor. Höga och ökande kostnader för den åldrande befolkningen utgör fortfarande en risk för den finanspolitiska hållbarheten. På medellång sikt förväntas de större finanspolitiska riskerna i hög grad vara kopplade till kostnader för pensioner. De långsiktiga finanspolitiska riskerna i landet bedöms som låga, i hög grad tack vare pensionsreformer och utifrån antagandet om oförändrad politik och att pensionssystemet blir mindre beroende av budgetöverföringar. Omstruktureringen av statsägda företag för att göra dem finanspolitiskt hållbara har ännu inte utretts fullt ut. Statsägda företag som övervakas av finansministeriets tillsynsenhet (UTAM) hade en sammanlagd skuldsättning på 32 miljarder euro under andra kvartalet 2016. En ram med fastställda mål för att garantera den finanspolitiska hållbarheten för statsägda företag skulle kunna bidra till att minska deras beroende av statsbudgetöverföringar och åtgärda den stora skuldstocken.

               (10)

               Den portugisiska arbetsmarknaden fortsatte att återhämta sig under 2016, med en stadig förbättring av arbetsmarknadsindikatorerna och framför allt en minskning av arbetslösheten. En stor del av de nyskapade arbetstillfällena är tillsvidareanställningar. Mängden tillfälliga avtal ligger dock fortsatt kvar på höga nivåer. Den starka segmenteringen av arbetsmarknaden försämrar arbetstagarnas karriärmöjligheter och inkomster, särskilt bland ungdomar. I januari 2017 gjorde Portugal om sitt program till stöd för sysselsättning för att främja tillsvidareanställningar. Programmets förväntade effekt när det gäller att minska segmenteringen tycks dock begränsad eftersom relativt få personer förväntas omfattas av det. Även om de senaste arbetsmarknadsreformerna gav förbättrade incitament för att skapa sysselsättning kan vissa aspekter i den rättsliga ramen fortfarande avskräcka företag från att anställa på tillsvidareavtal. Framför allt ställs arbetsgivare inför osäkra kostnader i de fall där enskilda uppsägningar av fast anställd personal bedöms ha varit oskäliga. Det beror delvis på möjligheten att en arbetstagare kan komma att återanställas om uppsägningen bedöms ha varit oskälig, och på ineffektivitet i de rättsliga förfarandena.

               (11)

               Med den minskande arbetslösheten sedan 2014 minskar också det absoluta antalet långtidsarbetslösa. Mer än hälften av de arbetslösa har dock varit arbetslösa i ett år eller mer, och denna andel minskar inte med återhämtningen. Höga nivåer av långtids- och ungdomsarbetslöshet ökar risken för att arbetslösa personer kommer bort från arbetsmarknaden och successivt tappar sin kompetens och anställbarhet, och därmed också påverkar den potentiella tillväxten negativt. Ungdomsarbetslösheten är fortfarande hög men den minskar tack vare en rad åtgärder under tidigare år, däribland utåtriktad verksamhet inom ramen för ungdomsgarantin (6). Detta är delvis en förklaring till varför andelen ungdomar som varken studerar eller arbetar är lägre än unionsgenomsnittet. Portugal vidtar också åtgärder för att rationalisera den aktiva arbetsmarknadspolitiken och ta i tu med ungdomsarbetslösheten. Detta omfattar stimulansåtgärder för nyanställning (genom nedsättning av de sociala avgifterna) i april 2017, vilka syftar till att ungdomar och långtidsarbetslösa ska anställas på tillsvidareanställningar. Om de långtidsarbetslösa verkligen ska aktiveras är det dock viktigt att arbetsförmedlingen samarbetar effektivt med socialtjänsten, så att denna grupps behov bättre kan fastställas och tillgodoses. Ett viktigt steg i denna riktning skulle vara att skapa de gemensamma kontaktpunkterna för sysselsättning som aviserats.

               (12)

               Genom att följa den aviserade tidsplanen har regeringen 2017 ökat minimilönen för tredje året i följd. Den senaste ökningen, över den förväntade inflationen och den genomsnittliga produktivitetsökningen, förväntas göra minimilönen allt mer bindande eftersom andelen som omfattas redan uppgick till en femtedel av det totala antalet 2016. Ökningen av minimilönen bidrar till att minska den höga fattigdomen bland förvärvsarbetande och kan påverka den samlade efterfrågan positivt. Den kan dock innebära en risk för arbetslöshet, framför allt för lågutbildade. Detta har inte inträffat i den nuvarande återhämtningen, men är fortfarande ett problem. Regeringen bevakar effekten av minimilönens utveckling genom kvartalsrapporter, som offentliggörs och diskuteras med arbetsmarknadens parter.

               (13)

               Portugal har gjort stora framsteg vad gäller skolresultaten, enligt vad som framkom av de senaste resultaten från OECD:s program för internationell utvärdering av elevprestationer (Pisa). Landet ligger dock fortfarande kvar bland de OECD-länder med högst antal elever som går om en årskurs, vilket har visat sig öka risken för att elever ska lämna skolan med endast grundskoleutbildning. Det påverkar även i hög grad kostnaderna för utbildning. Den totala kompetensnivån hos arbetskraften är fortfarande bland de lägsta i Europa och hindrar landets innovationspotential och konkurrenskraft. Dessutom förblir den digitala kompetensen ett hinder för att öka kompetensen hos arbetskraften. Ungefär 22 % av den portugisiska arbetskraften har ingen digital kompetens (främst på grund av att de inte använder internet regelbundet), vilket är ungefär dubbelt så mycket som unionsgenomsnittet. Regeringen har vidtagit åtgärder för att främja vuxenutbildning och digital kompetens, bland annat genom att etablera Qualifica-programmet och ett nationellt initiativ för digital kompetens (INCoDe2030). För att de ska vara effektiva är det viktigt att de ger goda möjligheter till kompetenshöjning och omskolning för arbetstagare, efter arbetsmarknadens behov. Regeringen har också vidtagit åtgärder för att stödja samarbete mellan högre utbildning och näringslivet, bland annat vad gäller forskningsresultat och forskningsverksamhet. Universitetens strukturer skulle dock behöva anpassas för att passa för detta samarbete.

               (14)

               Även om situationen håller på att förbättras har banksektorn fortfarande utmaningar i form av den stora mängden nödlidande företagslån i kombination med låg lönsamhet, exponering för statsskuldsrisker och svaga kapitalbuffertar. Tillgångarnas försämrade kvalitet, framför allt inom företagssektorn, påverkar banksektorns lönsamhet. Det är en av de faktorer som tillsammans med svaga kapitalbuffertar hindrar en produktiv tilldelning av krediter och investeringar. Även om antalet nödlidande lån minskar är andelen nödlidande lån fortfarande hög (19,5 % mot 19,6 % i slutet av 2015) och den ökar fortfarande i vissa delar av ekonomin, framför allt för företag verksamma inom bygg- och fastighetssektorerna. Vissa steg har tagits för att hantera den stora mängden nödlidande lån. Det krävs dock fortfarande en övergripande strategi för att säkerställa någon större minskning av den osäkra skuldstocken, inbegripet att främja utvecklingen av sekundärmarknader för att bankerna ska få möjlighet att sälja delar av sina osäkra portföljer.

               (15)

               Lånevillkoren har successivt förbättrats på utbuds- och efterfrågesidan men tillgången till finansiering för små och medelstora företag behöver fortfarande förbättras. Procentandelen portugisiska små och medelstora företag som inte klarade att få hela summan lån de begärde steg från 34 % till 42 %, jämfört med ett fallande unionsgenomsnitt som nådde 30 % 2016. Innovativa och konkurrenskraftiga företag med stark tillväxtpotential skulle gynnas av bättre tillgång till kapital. Det skulle minska deras beroende av lånefinansiering och förbättra deras tillgång till finansiering, vilket i sin tur skulle bidra till att de kan expandera och internationaliseras. Skillnaden i kapitalkostnad mellan investeringar som finansieras med lån och dem som finansieras med eget kapital 2016 var den femte högsta i unionen och långt över unionsgenomsnittet. Även om förändringar i skattesystemet har minskat incitamenten till lånefinansiering, är det för tidigt att se någon effekt på den relativt höga snedvridning till förmån för skuldfinansiering. I juli 2016 lanserade myndigheterna programmet Capitalizar som främst är utformat för att främja till privata investeringar. Genom programmet införs nya kreditmöjligheter för små och medelstora företag, specialiserade fonder som ska delta i privata investeringar skapas och ändringar görs i skattesystemet för att stödja investeringar. Parallellt har regeringen infört ett annat program (Programa Semente) som ska ge finansiering till nystartade och små företag under deras första tid (riskkapital). Programmet ska hjälpa dem att öka finansieringen med eget kapital genom att erbjuda skattelättnader under maximalt tre år till enskilda investerare som köper nya andelar i sådana företag. Båda programmen förväntas förbättra finansieringen av företag i Portugal, under förutsättning att de genomförs snabbt och fullt ut.

               (16)

               I januari 2017 gav kommissionen, som del i ett åtgärdspaket för att hantera hinder på tjänstemarknaderna, alla medlemsstater vägledning om vilka nationella reformer som behövs för att reglera yrkesmässiga tjänster med hög tillväxt- och sysselsättningspotential. De rekommenderade reformerna behandlade en mängd krav grundat på en jämförande analys av det arbete som genomförts i en ömsesidig utvärdering med medlemsstaterna under de senast tre åren. Portugal har deltagit aktivt i detta. I sin nationella handlingsplan förklarar Portugal att eftersom större reformer och en översyn av de reglerade yrkena har genomförts sedan 2011, förväntas inga större ändringar under de kommande åren. Den vägledning som kommissionen gav kompletterar utvärderingarna i europeiska planeringsterminen 2017 genom att specifikt inriktas på kraven som gäller dessa yrken. Det finns avsevärda rättsliga och administrativa hinder för att få tillhandahålla tjänster i många sektorer. Vissa reformer som inriktas på byggsektorn och de mest restriktiva företagstjänsterna, inbegripet reglerade yrken, avtalades i det finansiella stödprogrammet men har antingen stannat upp eller upphävts. De förordningar som reglerar vissa yrken är mindre omfattande än ramlagen när det gäller att öppna dessa yrken för konkurrens. De ger också anledning till oro vad gäller den direkta eller indirekta effekten av att begränsa konkurrensen på marknaden för yrkesmässiga tjänster.

               (17)

               Graden av effektivitet och insyn är fortfarande låg inom den portugisiska offentliga förvaltningen. Konkurrensen inom den offentliga upphandlingen är begränsad. Trots framsteg finns det fortfarande brister vad gäller insynen och tillförlitligheten när det gäller uppgifter och förfaranden inom offentlig upphandling. Vid koncessionskontrakt och offentlig-privata partnerskap hindras insynen fortfarande av att upphandlande myndigheter saknar den expertis som behövs för att hantera komplicerade avtal. Direkt tilldelning används fortfarande i hög grad. En översyn av lagen om offentlig upphandling har nyligen inletts och dess genomförande kommer att övervakas noggrant av kommissionen. Den administrativa bördan och bristen på homogena genomförandemetoder i landet försenar en reform av förfarandena. Trots vissa framsteg har förenklingen av de lokala och centrala administrativa förfarandena försenats och samordningen mellan de olika nivåerna i den offentliga förvaltningen har varit dålig. De portugisiska myndigheterna har godkänt ett nytt förenklingsprogram, SIMPLEX+. Det omfattar ett relativt omfattande åtgärdspaket för medborgare och företag. Åtgärderna är lovande och ett snabbt genomförande av SIMPLEX+ behövs om programmet ska börja ge effekt. De flesta åtgärder i paketet som rör företag har nu börjat genomföras. Det portugisiska rättsväsendets effektivitet är fortfarande under unionsgenomsnittet. I Portugal är effektivitetsindikatorerna för rättstvister i civilmål, handelsmål och skattemål fortfarande låg. Detta har negativ påverkan på företagens dynamik och försämrar möjligheterna att locka utländska direktinvesteringar. Effektiviteten i skatte- och förvaltningsdomstolar är ett problem vad gäller antalet lösta ärenden och förfarandena tar fortfarande för lång tid. Det tar upp till 40 månader att avsluta insolvensförfaranden i domstol, vilket ger upphov till tvivel om effektiviteten hos SIREVE.

               (18)

               Portugal gör framsteg med ökande insyn och i bekämpningen av korruption i den offentliga förvaltningen, men det finns ingen övergripande strategi. Korruptionsbekämpningen verkar ha blivit en verklig prioritering för de nationella åklagarmyndigheterna och effektivare rutiner för ärende- och resurshantering har införts. Det återstår dock att se om detta kommer att återspeglas i förbättringar av det slutliga antalet fällande domar för korruption på hög nivå och tillämpningen av mer avskräckande påföljder. På den förebyggande sidan har de korruptionsförebyggande planerna som etablerats hos varje offentlig institution hittills mest varit formella. De är ännu inte helt anpassade till varje organisation och har heller inte kompletterats med lämplig tillsyn.

               (19)

               Kommissionen har inom ramen för den europeiska planeringsterminen för 2017 gjort en omfattande analys av Portugals ekonomiska politik och redogjort för den i 2017 års landsrapport. Den har även bedömt 2017 års stabilitetsprogram, 2017 års nationella reformprogram samt uppföljningen av de rekommendationer som Portugal har fått tidigare år. Kommissionen har beaktat inte bara programmens relevans för hållbarheten i finanspolitiken och den socioekonomiska politiken i Portugal utan också huruvida unionens regler och riktlinjer har iakttagits, mot bakgrund av behovet att stärka den övergripande ekonomiska styrningen i unionen genom att framtida nationella beslut fattas med beaktande av synpunkter på unionsnivå.

               (20)

               Mot bakgrund av denna bedömning har rådet granskat stabilitetsprogrammet för 2017 och dess yttrande (7) återspeglas särskilt i rekommendation 1 nedan.

               (21)

               Mot bakgrund av kommissionens fördjupade granskning och denna bedömning har rådet granskat det nationella reformprogrammet för 2017 och stabilitetsprogrammet för 2017. Dess rekommendationer enligt artikel 6 i förordning (EU) nr 1176/2011 återspeglas i rekommendationerna 1–4 nedan.

         HÄRIGENOM REKOMMENDERAS Portugal att under 2017 och 2018 vidta följande åtgärder:

               1.

               Säkerställa hållbarhet i korrigeringen av det alltför stora underskottet. Göra väsentliga finanspolitiska insatser under 2018 som är förenliga med kraven i den förebyggande delen av stabilitets- och tillväxtpakten, med beaktande av behovet av att förstärka den pågående återhämtningen och säkerställa hållbarheten i Portugals offentliga finanser. Använda oförutsedda intäkter för att påskynda minskningen av den offentliga skuldkvoten. Intensifiera ansträngningarna för att bredda kontrollen av utgifter så att den omfattar en stor del av de offentliga utgifterna inom flera olika politikområden. Förbättra utgiftskontrollen, kostnadseffektiviteten och budgeteringen, framför allt inom hälso- och sjukvård med fokus på att minska de utestående betalningarna på sjukhusen och säkerställa ett hållbart pensionssystem. Öka den finanspolitiska hållbarheten för statsägda företag genom att sätta upp sektorsspecifika effektivitetsmål i god tid för 2018 års budget, förbättra de statsägda företagens totala nettoinkomst och minska bördan på statsbudgeten.

               2.

               Uppmuntra till tillsvidareanställningar, inbegripet genom att se över den rättsliga ramen. Säkerställa att långtidsarbetslösa aktiveras på ett effektivt sätt. I samarbete med arbetsmarknadens parter se till att minimilönens utveckling inte hindrar att lågutbildade anställs.

               3.

               Intensifiera ansträngningarna att rensa upp i kreditinstitutens balansräkningar genom att införa en omfattande strategi mot nödlidande lån, bland annat genom att förbättra sekundärmarknaden för osäkra tillgångar. Göra det enklare för uppstartsföretag samt små och medelstora företag att få tillgång till kapital.

               4.

               Införa en färdplan för att ytterligare minska den administrativa bördan och hantera rättsliga hinder inom byggbranschen och företagstjänster senast i slutet av 2017. Öka effektiviteten i insolvens- och skatteförfaranden.

      Utfärdad i Bryssel den 11 juli 2017.

            På rådets vägnar

         T. TÖNISTE

            Ordförande

      (1)  EGT L 209, 2.8.1997, s. 1.

      (2)  EUT L 306, 23.11.2011, s. 25.

      (3)  EUT C 92, 24.3.2017, s. 1.

      (4)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1303/2013 av den 17 december 2013 om fastställande av gemensamma bestämmelser för Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden, Sammanhållningsfonden, Europeiska jordbruksfonden för landsbygdsutveckling och Europeiska havs- och fiskerifonden, om fastställande av allmänna bestämmelser för Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden, Sammanhållningsfonden och Europeiska havs- och fiskerifonden samt om upphävande av rådets förordning (EG) nr 1083/2006 (EUT L 347, 20.12.2013, s. 320).

      (5)  Nettobeloppet för de offentliga utgifterna består av de sammanlagda offentliga utgifterna exklusive ränteutgifter, utgifter för unionsprogram som fullt ut motsvaras av inkomster från unionsmedel och icke-diskretionära förändringar i utgifterna för arbetslöshetsersättning. Nationella fasta bruttoinvesteringar är utjämnade över fyra år. Diskretionära åtgärder på inkomstsidan eller lagstadgade inkomstökningar är inräknade. Engångsåtgärder på såväl inkomst- som utgiftssidan är avräknade.

      (6)  Rådets rekommendation av den 22 april 2013 om att inrätta en ungdomsgaranti (EUT C 120, 26.4.2013, s. 1).

      (7)  Enligt artikel 5.2 i förordning (EG) nr 1466/97.