Viktigt rättsligt meddelande

|

52008DC0333

Rekommendation från kommissionen till rådet för att bemyndiga kommissionen att föra förhandlingar i syfte att utarbeta ett internationellt rättsligt bindande instrument om hamnstatsåtgärder som ska förebygga, motverka och undanröja olagligt, orapporterat och oreglerat fiske  /* KOM/2008/0333 slutlig */

	[pic] | EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION |Bryssel den 28.5.2008KOM(2008) 333 slutligREKOMMENDATION FRÅN KOMMISSIONEN TILL RÅDETför att bemyndiga kommissionen att föra förhandlingar i syfte att utarbeta ett internationellt rättsligt bindande instrument om hamnstatsåtgärder som ska förebygga, motverka och undanröja olagligt, orapporterat och oreglerat fiskeI. MOTIVERINGFAO:s fiskerikommitté kom vid sitt senaste möte överens om att det skulle utarbetas ett rättsligt bindande instrument om hamnstatsåtgärder för att förebygga, motverka och undanröja IUU-fiske. Instrumentet ska läggas fram vid det 28:e mötet i FAO:s fiskerikommitté i februari 2009[1].Ett expertsamråd hölls i Washington i september 2007.I samband med ett möte den 23–27 juni 2008 kommer det att hållas ett tekniskt samråd som är öppet för alla FAO-medlemmar, i syfte att färdigställa utkastet till det internationella instrumentet om hamnstatsåtgärder.Hamnstatsåtgärder har pekats ut som ett mycket viktigt redskap i det internationella samfundets kamp mot IUU-fiske. Därför antog FAO år 2005 en modell för hamnstatsåtgärder för att bekämpa IUU-fiske. Modellen innehåller de miniminormer som bör ligga till grund för de åtgärder som staterna vidtar för att övervaka, kontrollera och inspektera fiskefartyg som seglar under främmande flagg och som önskar använda sig av deras hamnar. Det är ett frivilligt och icke bindande instrument.Dessutom har några regionala fiskeriförvaltningsorganisationer infört bindande hamnstatsmekanismer som dessa organisationers medlemmar ska tillämpa för att övervaka att de landningar, omlastningar och annan verksamhet som sker i deras hamnar är lagliga. Det har också införts särskilda regler i några regionala fiskeriförvaltningsorganisationer i syfte att neka hamntillträde för fartyg som finns uppförda på den berörda organisationens förteckning över fartyg som har bedrivit eller stött IUU-fiske.Gemenskapen är medlem i FAO och i 13 regionala fiskeriförvaltningsorganisationer. Hamnstatsmekanismer som antagits inom regionala fiskeriförvaltningsorganisationer har genomförts i gemenskapslagstiftningen. Gemenskapslagstiftningen innehåller också allmänna regler för tredjelands fartygs landning av fiskeriprodukter i gemenskapens hamnar.Kampen mot IUU-fiske är en viktig del av den gemensamma fiskeripolitiken och gemenskapen bör därför kunna främja internationellt samarbete på detta område genom att delta aktivt och konstruktivt i förhandlingarna om ett internationellt instrument för hamnstatsåtgärder.Utöver ovanstående skäl bör följande noteras:-  I enlighet med EG-domstolens fasta rättspraxis (baserat på Kramer et al och därefter upprepade gånger bekräftat) har EG exklusiv extern behörighet i fiskefrågor, när det gäller bevarandet av havets biologiska resurser.-  Kommissionen antog den 17 oktober 2007 den föreslagna förordningen om IUU-fiske.-  I EG:s behörighetsförklaring, som gjordes vid anslutningen till FAO, fastställs det i punkt I b att EG har exklusiv behörighet i fiskefrågor, när det gäller bevarandet av havets biologiska resurser.-  Enligt punkt 2.1 i det interinstitutionella avtalet mellan rådet och kommissionen, som ingicks efter EG:s anslutning till FAO, ska kommissionen ingripa och rösta på EG:s vägnar i frågor där EG har exklusiv behörighet.-  I mål C-25/94 om FAO:s s.k. Compliance Agreement fastslog EG-domstolen att denna överenskommelse mellan rådet och kommissionen även gäller när FAO-organ för förhandlingar om en FAO-konvention.II. REKOMMENDATIONMot bakgrund av ovanstående rekommenderar kommissionen-  att rådet bemyndigar kommissionen att föra förhandlingar med andra intresserade parter i syfte att utarbeta ett internationellt rättsligt bindande instrument om hamnstatsåtgärder som ska förebygga, motverka och undanröja olagligt, orapporterat och oreglerat fiske,-  att rådet, eftersom kommissionen kommer att föra förhandlingarna på Europeiska gemenskapens vägnar, utnämner en särskild kommitté som bistår kommissionen i denna uppgift, och-  att rådet utfärdar de bifogade förhandlingsdirektiven.BILAGAFörhandlingsdirektivKommissionen ska föra förhandlingarna på gemenskapens vägnar i syfte att utarbeta ett internationellt rättsligt bindande instrument om hamnstatsåtgärder som har till syfte att förebygga, motverka och undanröja IUU-fiske.Kommissionen ska se till att avtalstexten är förenlig med internationell lag, särskilt bestämmelserna i FN:s havsrättskonvention, FN:s avtal angående bevarande och förvaltning av gränsöverskridande och långvandrande fiskbestånd och avtalet om att främja fiskefartygens iakttagande av internationella bevarande- och förvaltningsåtgärder på det fria havet.Kommissionen ska också handla i enlighet med de mål som gemenskapen har ställt upp inom ramen för den gemensamma fiskeripolitiken och, i den mån avtalet berör utvecklingsländer, beakta de riktlinjer som fastställts i samband med processen för en ”konsekvent politik för utveckling”.Kommissionen ska stödja inrättandet av ett instrument som binder dess parter att vidta åtgärder för att- motverka att fartyg som bedriver eller stödjer IUU-fiske använder deras hamnar,- inspektera fartyg som befinner sig i deras hamnar och som antas ha bedrivit eller stött sådan verksamhet,- säkerställa en ändamålsenlig uppföljning av inspektioner och vidta lämpliga åtgärder, i enlighet med internationell lag, mot fartyg som bevisligen har bedrivit eller stött IUU-fiske.Kommissionen ska arbeta för att avtalet ska ingå i ett integrerat arbetssätt som är utformat för att motverka, förebygga och undanröja IUU-fiske och särskilt bygger på internationellt samarbete och övervaknings- och kontrollåtgärder som gäller för hela fiskekedjan och därmed förbunden verksamhet (”från nät till fat”).Kommissionen ska se till att avtalet faktiskt utformas så att det inriktas på IUU-fiske, utan att diskriminera fartyg som bedriver verksamhet i enlighet med gällande lagar, andra författningar eller bevarande- och förvaltningsåtgärder.Kommissionen ska stödja ståndpunkten att bestämmelserna i avtalet är miniminormer som inte hindrar parterna, som hamnstater och i enlighet med internationell lag, att införa strängare bestämmelser mot IUU-fiske.Kommissionen ska se till att avtalet innehåller lämpliga bestämmelser som ger gemenskapen möjlighet att bli part i avtalet.Kommissionen ska inför rådet redogöra för resultatet av förhandlingarna och för eventuella problem som kan ha uppstått under dem.[1] Se punkt 68 i rapporten från det 27:e mötet i FAO:s fiskerikommitté (i Rom den 5–9 mars 2007) ”Som ett erkännande av att det finns ett trängande behov av en omfattande rad hamnstatsåtgärder, har kommittén noterat det starka stödet för det norska förslaget att utforma ett nytt bindande instrument baserat på modellen för hamnstatsåtgärder för att bekämpa IUU-fiske och IPOA-IUU (FAO:s internationella handlingsplan för bekämpning av IUU-fiske). Kommittén kom överens om följande tidsplan: Samråd med experter under andra halvåret 2007 för att utarbeta ett utkast till avtal; ett tekniskt samråd för att färdigställa texten till instrumentet under första halvåret 2007; förberedelse av ett utkast till avtalet och ett tekniskt samråd för att färdigställa texten till instrument under första halvåret 2008; texten läggs fram vid det 28:e mötet i kommittén för fiske under 2009. Många medlemmar betonade att det nya instrumentet bör innehålla miniminormer för hamnstaterna och möjligheter att anta strängare bestämmelser, och vissa medlemmar underströk också att det inte borde påverka andra tidigare vidtagna åtgärder, till exempel behovet att minska fiskekapaciteten.”


title: Rådets rekommendation av den 12 februari 2008 om beviljande av ansvarsfrihet för kommissionen för genomförandet av operationerna inom Europeiska utvecklingsfonden (åttonde EUF) för räkenskapsåret 2006

text:
               15.2.2008

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               L 41/23

      RÅDETS REKOMMENDATION

   av den 12 februari 2008
   om beviljande av ansvarsfrihet för kommissionen för genomförandet av operationerna inom Europeiska utvecklingsfonden (åttonde EUF) för räkenskapsåret 2006
   (2008/117/EG)
   EUROPEISKA UNIONENS RÅD UTFÄRDAR DENNA REKOMMENDATION
   med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,
   med beaktande av fjärde AVS–EEG-konventionen, undertecknad i Lomé den 15 december 1989 (1) och ändrad genom det i Mauritius den 4 november 1995 undertecknade avtalet (2),
   med beaktande av den interna överenskommelsen om finansiering och förvaltning av gemenskapsstödet inom ramen för fjärde AVS-EG-konventionen (3), genom vilken bland annat åttonde Europeiska utvecklingsfonden (åttonde EUF) inrättas, särskilt artikel 33.3,
   med beaktande av budgetförordningen 98/430/EG av den 16 juni 1998, tillämplig på samarbete för utvecklingsfinansiering enligt fjärde AVS-EG-konventionen (4), särskilt artiklarna 66–74,
   efter att ha granskat räkenskaperna och balansräkningen för åttonde EUF:s operationer till och med den 31 december 2006, samt revisionsrättens redogörelse för räkenskapsåret 2006, tillsammans med kommissionens svar (5),
   och av följande skäl:

               (1)

               Enligt artikel 33.3 i den interna överenskommelsen ska kommissionen av Europaparlamentet på rådets rekommendation beviljas ansvarsfrihet för den ekonomiska förvaltningen av åttonde EUF.

               (2)

               Kommissionens genomförande av åttonde EUF:s operationer under räkenskapsåret 2006 har i sin helhet varit tillfredsställande.

         HÄRIGENOM REKOMMENDERAS att Europaparlamentet beviljar kommissionen ansvarsfrihet för genomförandet av åttonde EUF:s operationer för räkenskapsåret 2006.

      Utfärdad i Bryssel den 12 februari 2008.

            På rådets vägnar

         A. BAJUK

            Ordförande

      (1)  EGT L 229, 17.8.1991, s. 3.

      (2)  EGT L 156, 29.5.1998, s. 3.

      (3)  EGT L 156, 29.5.1998, s. 108.

      (4)  EGT L 191, 7.7.1998, s. 53.

      (5)  EUT C 259, 31.10.2007, s. 1.


Avis juridique important

|

31999H0231

1999/231/EG: Rådets rekommendation av den 22 mars 1999 om att bevilja kommissionen ansvarsfrihet för genomförandet av operationerna inom Europeiska utvecklingsfonden (1984) (sjätte EUF) för räkenskapsåret 1997

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 086 , 30/03/1999 s. 0015 - 0015

RÅDETS REKOMMENDATION av den 22 mars 1999 om att bevilja kommissionen ansvarsfrihet för genomförandet av operationerna inom Europeiska utvecklingsfonden (1984) (sjätte EUF) för räkenskapsåret 1997 (1999/231/EG)EUROPEISKA UNIONENS RÅD UTFÄRDAR DENNA REKOMMENDATIONmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 206 i detta,med beaktande av tredje AVS-EEG-konventionen, som undertecknades i Lomé den 8 december 1984,med beaktande av rådets beslut 86/283/EEG av den 30 juni 1986 om associering av de utomeuropeiska länderna och territorierna med Europeiska ekonomiska gemenskapen (1),med beaktande av det interna avtalet om finansiering och administration av gemenskapens stöd (2), som undertecknades i Bryssel den 19 februari 1985, och som ändrats genom beslut 86/281/EEG (3), och särskilt artikel 29.3 i denna,med beaktande av budgetförordningen av den 11 november 1986, tillämplig på sjätte Europeiska utvecklingsfonden (4), särskilt artiklarna 66-73 i denna, ochav följande skäl:Rådet har granskat räkenskaperna och balansräkningen för Europeiska utvecklingsfondens (1984) (sjätte EUF) operationer till och med den 31 december 1997, samt revisionsrättens redogörelse för räkenskapsåret 1997, tillsammans med kommissionens svar (5).I enlighet med artikel 29.3 i den interna överenskommelsen beviljas kommissionen ansvarsfrihet för förvaltningen av Europeiska utvecklingsfonden (1984) (sjätte EUF) av parlamentet på rådets rekommendation.Kommissionens genomförande av Europeiska utvecklingsfondens operationer (1984) (sjätte EUF) under räkenskapsåret 1997 har i sin helhet varit tillfredsställande.HÄRIGENOM REKOMMENDERAS att Europaparlamentet beviljar kommissionen ansvarsfrihet för genomförandet av Europeiska utvecklingsfondens operationer (1984) (sjätte EUF) för räkenskapsåret 1997.Utfärdad i Bryssel den 22 mars 1999.På rådets vägnarG. VERHEUGENOrdförande(1) EGT L 175, 1.7.1986, s. 1.(2) EGT L 86, 31.3.1986, s. 210.(3) EGT L 178, 2.7.1986, s. 13.(4) EGT L 325, 20.11.1986, s. 42.(5) EGT C 349, 17.11.1998, s. 149.


title: Rekommendation från kommissionen till rådet om att bemyndiga kommissionen att inleda förhandlingar om ett avtal mellan Amerikas förenta staters regering och Europeiska gemenskapen om samordning av program för energieffektivitetsmärkning av kontorsutrustning

text:
Viktigt rättsligt meddelande

|

52006SC0381

Rekommendation från Kommissionen till Rådet om att bemyndiga kommissionen att inleda förhandlingar om ett avtal mellan Amerikas förenta staters regering och Europeiska gemenskapen om samordning av program för energieffektivitetsmärkning av kontorsutrustning  /* SEK/2006/0381 slutlig */

	[pic] | EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION |Bryssel den 27.3.2006SEK(2006) 381 slutligREKOMMENDATION FRÅN KOMMISSIONEN TILL RÅDETom att bemyndiga kommissionen att inleda förhandlingar om ett avtal mellan Amerikas förenta staters regering och Europeiska gemenskapen om samordning av program för energieffektivitetsmärkning av kontorsutrustning1. MOTIVERING1. MOTIV OCH SYFTEDenna rekommendation från kommissionen till rådet gäller ett bemyndigande för kommissionen att inleda förhandlingar om ett avtal med Amerikas förenta stater och på så sätt lägga grunden för ett gemensamt förvaltat program som syftar till att främja energieffektiviteten hos kontorsutrustning – Energy star-programmet. EG och Förenta staterna har sedan 2001 gemensamt genomfört Energy star-programmet för energimärkning av kontorsutrustning (datorer, skärmar, skrivare, kopiatorer osv.) på grundval av ett avtal mellan Förenta staterna och EG[1] som löper ut i juni 2006. Avtalet ingicks på EG:s vägnar genom rådets beslut 2003/269/EG[2] av den 8 april 2003 (som ersatte rådets beslut 2001/469/EG av den 14 maj 2001), och programmet infördes i gemenskapen genom Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 2422/2001 av den 6 november 2001[3].Med hänsyn till de synpunkter som lades fram i styrelsen för Energy Star i Europeiska gemenskapen, med företrädare för medlemsstaterna och andra berörda parter, och mot bakgrund av erfarenheterna från Energy star-programmets första genomförandeperiod, föreslår kommissionen att EG:s Energy star-program löper vidare och att det inleds förhandlingar om ett nytt femårigt avtal med Förenta staterna för perioden 2006–2011.2. Energy star-programmetEffektiv energianvändning är en av grundvalarna för EG:s strategi för hållbar energi. Ökad energieffektivitet stärker den europeiska ekonomins konkurrenskraft, skyddar miljön genom att begränsa klimatförändringar och bidrar till att trygga energiförsörjningen[4].En stor del av EG:s elförbrukning kan hänföras till kontorsutrustning. I en ny tysk studie uppskattas att kontorsutrustning står för runt 5 % av den totala elförbrukningen[5]. Det är möjligt att förbrukningen kommer att öka, eftersom den potentiella minskningen av energiförluster i vänte- respektive frånläge kan komma att ätas upp av ökad energiförbrukning i driftläge.Kontorsutrustningens energiprestanda måste förbättras ytterligare, om den skall kunna bidra till en hållbar energistrategi som uppfyller ovan nämnda mål. Genom Energy star-programmet införs en ram för främjande av kontorsutrustnings energieffektivitet genom samordning av program för märkning av kontorsutrustning i Förenta staterna och EG. Den amerikanska miljövårdsmyndighetens (US EPA) Energy star-program tillämpas också av andra stora handelspartner världen över (t.ex. Japan, Kanada, Australien och Sydkorea).Inom ramen för Energy star-programmet kan tillverkare av kontorsutrustning frivilligt registrera produkter som uppfyller programmets energieffektivitetskrav (tekniska specifikationer) och använda Energy star-märkningen och Energy star-logotypen i reklamsyfte. Det slutliga målet är att uppmuntra och hjälpa inköpare och konsumenter att införskaffa energieffektiv utrustning och att använda den på ett effektivt sätt.3. Gällande bestämmelserDet första avtalet mellan Förenta staterna och EG löper ut i juni 2006. I det nya avtalet bör man ta hänsyn till erfarenheterna från Energy star-programmets genomförande i EG under perioden 2001–2005. Utvärderingen av denna första period sammanfattas i kommissionens meddelande till rådet och Europaparlamentet om Energy star-programmets genomförande i Europeiska gemenskapen under perioden 2001–2005.Genom direktiv 92/75/EEG om märkning och standardiserad konsumentinformation som anger hushållsapparaters förbrukning av energi och andra resurser[6] upprättas en ram för obligatorisk märkning som upplyser om hushållsapparaters energiprestanda. Energy star-programmet gäller frivillig märkning och är begränsat till kontorsutrustning. Kontorsutrustning används i allt större utsträckning inom hushållssektorn och kan därför omfattas av direktiv 92/75/EEG. Att direktiv 92/75/EEG inte är det instrument som lämpar sig bäst för energimärkning av kontorsutrustning beror på följande:-  Den höga innovationstakten och de korta produktutvecklingscyklerna i sektorn för kontorsutrustning erbjuder energisbesparingsmöjligheter som bäst kan utnyttjas genom snabb anpassning av energieffektivitetskriterierna.-  Genom samordning av medlemsstaternas, gemenskapens och andra viktiga handelspartners ansträngningar i fråga om energimärkning av kontorsutrustning kan man minimera tillverkarnas, handelns och därmed också köparnas och användarnas kostnader.Genom direktiv 2005/32/EG[7] upprättas en ram för fastställande av krav på ekodesign för energiförbrukande produkter. Begreppet ekodesign avser en produkts utformningsfas och tar hänsyn till hela livscykeln för en produkt. Energieffektivitet är en viktig aspekt men inte den enda. Medan det i bestämmelserna om ekodesign var möjligt att fastställa minimikrav för en specifik produkts miljöprestanda, särskilt när det gäller energieffektivitet, syftar Energy star-programmet till att påverka marknaden i riktning mot ökad energieffektivitet genom incitament för tillverkarna att optimera kontorsutrustningens energiprestanda. När det gäller produkter som omfattas av båda instrumenten kompletterar därför Energy star-programmet och eventuella ekodesignåtgärder varandra, och det finns stora synergieffekter mellan instrumenten som skulle kunna utnyttjas för att sänka kostnaderna (t.ex. gemensamma mätmetoder och studier).4. Samråd om Energy star-programmet med berörda parter 2001–2005I enlighet med det gällande avtalet utsågs kommissionen till förvaltningsorgan och gavs ansvar för att genomföra Energy star-programmet med hjälp av ett rådgivande organ – styrelsen för Energy Star i Europeiska gemenskapen (ECESB). Kommissionen uppmanades att göra en utvärdering av hur avtalet fungerade under den första femårsperioden och att dra slutsatser om en eventuell förlängning av avtalet i samråd med ECESB och US EPA.Kommissionen har hört medlemsstaterna, Eftaländerna (som deltar i programmet sedan 2004) och berörda parter, bland annat tillverkare av kontorsutrustning och relevanta sammanslutningar, experter i fråga om marknadsomvandling (energimyndigheter i medlemsstaterna), icke-statliga miljöorganisationer (t.ex. WWF) och konsumentorganisationer (ANEC) vid mötena med ECESB och dess tekniska arbetsgrupper. Kommissionen har dessutom anordnat en särskild workshop (april 2004, Frankfurt/Main) för att diskutera Energy star-programmets grundscenario för kontorsutrustning.Alla berörda parter ställer sig bakom ett nytt Energy Star-avtal med Förenta staterna under förutsättning att det genomförs effektivare i EG. Framför allt bör förfarandet för uppdatering av de tekniska specifikationerna förenklas. Detta är nödvändigt för att man skall kunna ta hänsyn till den höga innovationstakten och de korta produktutvecklingscyklerna för kontorsutrustning. På så sätt kan man säkerställa programmets effektivitet och trovärdighet, som i hög grad är beroende av hur krävande de tekniska specifikationerna för Energy Star-logotypen är. De berörda parterna anser därför att de tekniska specifikationerna principiellt bör vara så krävande att bara runt 25 % av modellerna på marknaden kan komma i fråga för logotypen vid tidpunkten för specifikationernas fastställande.Vid mötet den 2 december 2005 ställdes sig parterna i ECESB bakom kommissionens förslag att låta EG:s Energy star-program löpa vidare under en andra genomförandeperiod i EG. ECESB ställde sig på det stora hela positiv till de framlagda arbetsdokumenten, där ovan nämnda ändringar ingick.5. Kommissionens förslag att förlänga Energy star-avtalet med Förenta staternaMot bakgrund av vad som har anförts ovan föreslår kommissionen av följande skäl att EG fortsätter att delta i Energy star-programmet:-  Effektiv energianvändning är en av grundvalarna för en hållbar energiförsörjning i EG. De viktigaste fördelarna med en effektiv energianvändning är enligt kommissionens grönbok om energieffektivitet följande: säkerställande av den europeiska ekonomins konkurrenskraft tack vare minskade energikostnader; miljöskydd genom minskade koldioxidutsläpp från energianvändning; tryggad energiförsörjning tack vare minskad energiefterfrågan och därmed också minskat beroende av energiimport.-  En stor del av EG:s elförbrukning kan hänföras till kontorsutrustning. Om inga åtgärder vidtas är det möjligt att förbrukningen ökar, eftersom den potentiella minskningen av energiförluster i vänte- respektive frånläge kan komma att ätas upp av ökad energiförbrukning i driftläge. Om målen i grönboken om energieffektivitet skall kunna uppnås, måste kontorsutrustningens energiprestanda förbättras ytterligare.-  Genom EG:s Energy star-program upprättas en ram för samordning av medlemsstaternas nationella insatser för att förbättra kontorsutrustningens energieffektivitet. Det krävs samordning för att de negativa effekterna för näringsliv och handel skall kunna minimeras, eftersom olika nationella bestämmelser i annat fall innebär extrakostnader för tillverkare och handel och därmed också för köpare och användare av kontorsutrustning.-  Eftersom handeln med kontorsutrustning är världsomfattande, bör åtgärder som syftar till att förbättra utrustningens energieffektivitet vidtas tillsammans med globalt agerande partner och beslutsfattare. Genom att harmonisera verksamheten minskar man programmets genomförandekostnader och skapar klarhet för konsumenterna. Genom Energy star-programmet upprättas en ram för samordning med Förenta staterna, Japan och andra viktiga marknader av åtgärder som syftar till att förbättra kontorsutrustningens energieffektivitet. US EPA:s Energy star-program förvaltas av Europeiska kommissionen på EG:s och EES vägnar. Det är därför en naturlig plattform för insatser som syftar till att förbättra kontorsutrustningens energieffektivitet genom märkning.-  Energy star-programmet bygger på frivillighet och är allmänt accepterat bland tillverkarna. Dess betydelse för Förenta staterna beror dessutom på att programmets tekniska specifikationer måste beaktas i samband med offentlig upphandling. I sinom tid förväntas därför en stor del av utrustningen på marknaden uppfylla programmets tekniska specifikationer. Stora energibesparingar kan således uppnås om de tekniska specifikationerna är tillräckligt krävande när de fastställs (så att exempelvis bara 25 % av modellerna omfattas, såsom föreslås i förhandlingsdirektiven i bilagan). Kommissionen anser att experter i EG kan ge ett viktigt bidrag till enhetliga och krävande tekniska specifikationer.-  Även om det inte finns några exakta siffror har Energy star-programmet enligt kommissionens bedömning bidragit till att förbättra energieffektiviteten hos den kontorsutrustning som säljs i EU. Fortfarande finns dock stort utrymme för en kostnadseffektiv förbättring av kontorsutrustningens energiprestanda. På grund av den höga innovationstakten och de korta produktutvecklingscyklerna krävs emellertid mycket flexibla instrument (t.ex. frivilliga program för märkning), som snabbt kan anpassas till den tekniska och ekonomiska utvecklingen.-  Genom programmet ökas insynen på marknaden för kontorsutrustning, särskilt i fråga om kontorsutrustningens energiprestanda. Detta är en förutsättning för all verksamhet som syftar till att motivera både konsumenter, tjänstesektorn och upphandlingsmyndigheter att vid inköp av kontorsutrustning också ta hänsyn till energieffektiviteten och samtliga ägarkostnader, inte minst elkostnaderna. Den av US EPA och kommissionen förvaltade Energy star-databasen kan bland annat användas i de nationella, regionala och lokala myndigheternas arbete för att främja energieffektiv kontorsutrustning.Det föreslås därför att det med den amerikanska regeringen förhandlas om ett nytt avtal för en andra femårsperiod. Denna tid räcker för att alla berörda parter fritt skall kunna bedöma hur väl Energy star-programmet lämpar sig som politiskt instrument för att ytterligare förbättra energieffektiviteten hos kontorsutrustning.2. REKOMMENDATIONMot bakgrund av detta rekommenderar kommissionen följande:1. Rådet bör bemyndiga kommissionen att förhandla fram ett avtal mellan Amerikas förenta staters regering och Europeiska gemenskapen om samordning av program för energieffektivitetsmärkning av kontorsutrustning,2. Eftersom kommissionen kommer att föra förhandlingarna på Europeiska gemenskapens vägnar, bör rådet utnämna en särskild kommitté som bistår kommissionen i denna uppgift.3. Rådet bör utfärda förhandlingsriktlinjerna i bilagan till denna rekommendation.BILAGAFÖRHANDLINGSDIREKTIV1. Kommissionen skall se till att utkastet till avtal innehåller nedanstående bestämmelser. Bestämmelserna är preliminära och har tagits fram inom ramen för förberedande diskussioner med Förenta staternas miljövårdsmyndighet i enlighet med artikel XII.2 i det gällande avtalet[8].-  Allmänna principerParterna skall använda en gemensam uppsättning specifikationer för energieffektivitet och en gemensam logotyp i syfte att sätta upp enhetliga mål för tillverkarna och därmed maximera effekten av deras enskilda insatser när det gäller tillgång till och efterfrågan på sådana produkttyper.Parterna skall använda den gemensamma logotypen som kännemärke för godkända energieffektiva produkttyper, enligt förteckningen i bilaga C.Parterna skall se till att gemensamma specifikationer uppmuntrar till fortsatta effektivitetsförbättringar, med beaktande av bästa tekniska praxis på marknaden.Med hänsyn till andra faktorer skall parterna sträva efter att utforma de gemensamma specifikationerna så att de representerar högst 25 procent av de modeller för vilka uppgifter finns tillgängliga vid tidpunkten för specifikationernas fastställande.-  DefinitionerI detta avtal används följande beteckningar med de betydelser som här anges:“Energy Sta”r : det USA-registrerade varumärke som beskrivs i bilaga A och som initierades av Förenta staternas miljövårdsmyndighet ( United States Environmental Protection Agency , nedan kallad ”US EPA”).“gemensam logotyp” : det USA-registrerade certifieringsmärke som beskrivs i bilaga A och som initierades av US EPA.“Energy Star-märken” : namnet Energy Star plus den gemensamma logotypen samt varje variant av dessa märken som förvaltningsorganen eller programdeltagarna, såsom de är definierade i detta avtal, har rätt att skapa genom vidareutveckling eller modifiering, däribland den symbol eller det märke som återfinns i bilaga A till detta avtal.“märkningsprogrammet Energy Star” : program som förvaltas av ett förvaltningsorgan med gemensamma specifikationer för energieffektivitet, märken och riktlinjer som skall tillämpas på bestämda produkttyper.“programdeltagare” : tillverkare, grossister eller återförsäljare som säljer bestämda, energieffektiva produkter i enlighet med Energy star-specifikationerna och som valt att delta i märkningsprogrammet Energy Star genom att registrera sig hos endera partens förvaltningsorgan eller sluta ett avtal med det.“gemensamma specifikationer” : tillämpliga krav på energieffektivitet och prestanda, inklusive provningsmetoder. Specifikationerna är upptagna i bilaga C och används av förvaltningsorgan och programdeltagare för att avgöra om en energieffektiv produkt får godkännas för märkning med den gemensamma logotypen.-  FörvaltningsorganParterna utser härmed var sitt förvaltningsorgan som skall ansvara för genomförandet av avtalet. Europeiska gemenskapen utser Europeiska gemenskapernas kommission (nedan kallad ”kommissionen”) som sitt förvaltningsorgan. Amerikas förenta stater utser US EPA som sitt förvaltningsorgan.-  Förvaltning av märkningsprogrammet Energy StarMärkningsprogrammet Energy Star för de energieffektiva produkttyper som är förtecknade i bilaga C skall förvaltas av respektive förvaltningsorgan i enlighet med villkoren och bestämmelserna i detta avtal. I programförvaltningen ingår att registrera programdeltagare som gått med i programmet på frivillig basis, sköta register över programdeltagare och godkända produkter samt sörja för efterlevnad av villkoren i de riktlinjer för rätt användning av namnet Energy Star och den gemensamma logotypen som återfinns i bilaga B.Märkningsprogrammet Energy Star skall utgå från de gemensamma specifikationerna i bilaga C.Vart och ett av förvaltningsorganen skall bära sina egna kostnader för all verksamhet som sker inom ramen för detta avtal.-  Deltagande i märkningsprogrammet Energy StarVarje tillverkare, grossist eller återförsäljare har rätt att gå med i märkningsprogrammet Energy Star genom att registrera sig som programdeltagare hos endera partens förvaltningsorgan.Programdeltagarna får använda den gemensamma logotypen som kännemärke för godkända produkter som har provats i deras egna anläggningar eller av ett oberoende provningslaboratorium och som uppfyller de gemensamma specifikationerna i bilaga C, och de får genom självcertifiering intyga att en produkt är godkänd.Om endera partens förvaltningsorgan har registrerat en programdeltagare i märkningsprogrammet Energy Star, skall denna registrering erkännas av den andra partens förvaltningsorgan.För att underlätta erkännandet av programdeltagare i märkningsprogrammet Energy Star i enlighet med föregående stycke skall förvaltningsorganen samarbeta i syfte att hålla gemensamma register över alla programdeltagare och över produkter som är godkända för märkning med den gemensamma logotypen.Utan hinder av de förfaranden för självcertifiering som avses i andra stycket i detta avsnitt förbehåller sig varje förvaltningsorgan rätten att prova eller på annat sätt undersöka produkter som saluförs eller har saluförts på dess territorium (i kommissionens fall på det territorium som tillhör Europeiska gemenskapens medlemsstater) för att avgöra om produkterna är certifierade i enlighet med de gemensamma specifikationerna i bilaga C. Förvaltningsorganen skall utbyta information och samarbeta med varandra fullt ut för att se till att alla produkter som är märkta med den gemensamma logotypen uppfyller de gemensamma specifikationerna i bilaga C.-  Programsamordning mellan parternaParterna skall inrätta en teknisk kommission som består av företrädare för respektive parts förvaltningsorgan och som skall granska avtalets genomförande.Den tekniska kommissionen skall i princip sammanträda varje år för överläggningar på begäran av något av förvaltningsorganen i syfte att granska genomförandet och förvaltningen av märkningsprogrammet Energy Star, de gemensamma specifikationerna i bilaga C och produkttäckningen samt för att se hur arbetet med att uppnå avtalets mål framskrider.Parter som står utanför avtalet (däribland andra regeringar och företrädare för näringslivet) får närvara vid den tekniska kommissionens sammanträden som observatörer, såvida inte de två förvaltningsorganen kommer överens om annat.-  Registrering av Energy Star-märkenUS EPA har i egenskap av innehavare av ensamrätten till Energy Star-märkena registrerat märkena i Europeiska gemenskapen som gemenskapsvarumärken. Kommissionen får inte i något land begära eller erhålla registrering av Energy Star-märkena eller av någon variant av dem.US EPA förbinder sig att inte betrakta det som ett intrång i ensamrätten till dessa märken, om kommissionen, eller någon programdeltagare som registrerats av denna, i enlighet med villkoren i detta avtal använder den symbol eller det märke som är upptaget i bilaga A.-  Kontroll av att villkoren följs och åtgärder när de inte efterlevsFör att skydda Energy Star-märkena skall vart och ett av förvaltningsorganen se till att Energy Star-märkena används på rätt sätt på dess territorium (i kommissionens fall på det territorium som tillhör Europeiska gemenskapens medlemsstater). Vart och ett av förvaltningsorganen skall se till att Energy Star-märkena används enbart i den form som visas i bilaga A. Vart och ett av förvaltningsorganen skall säkerställa att Energy Star-märkena används uteslutande på det sätt som anges i de riktlinjer för rätt användning av namnet Energy Star och den gemensamma logotypen som återfinns i bilaga B.Vart och ett av förvaltningsorganen skall se till att omedelbara och erforderliga åtgärder vidtas mot programdeltagare närhelst förvaltningsorganet får kännedom om att en programdeltagare har använt ett märke som inte uppfyller specifikationerna eller har anbringat Energy Star-märken på en produkt som inte uppfyller de gemensamma specifikationerna i bilaga C. Förvaltningsorganen skall i förekommande fall åtminstone-  skriftligen underrätta programdeltagarna om att de inte uppfyller villkoren för märkningsprogrammet Energy Star,-  genom samråd utarbeta en plan som leder till att villkoren uppfylls, och-  återkalla programdeltagarens registrering om villkoren inte uppfylls.Vart och ett av förvaltningsorganen skall se till att alla rimliga åtgärder vidtas för att se till att ingen som inte är programdeltagare utan tillåtelse använder Energy Star-märkena eller använder ett märke som bryter mot villkoren. Förvaltningsorganen skall i förekommande fall åtminstone-  informera den som använder Energy Star-märkena om kraven för märkningsprogrammet Energy Star och om riktlinjerna för rätt användning av namnet Energy Star och den gemensamma logotypen, och-  uppmuntra vederbörande att gå med i programmet och att låta registrera produkter som uppfyller kraven.Vart och ett av förvaltningsorganen skall omedelbart underrätta den andra partens förvaltningsorgan om varje sådan överträdelse av villkoren för användningen av Energy Star-märkena som det förstnämnda förvaltningsorganet har kännedom om och om de åtgärder som har vidtagits för att få en sådan överträdelse att upphöra.-  Förfarande för ändring av avtalet och bilagorna A och B samt för tillägg av nya bilagorVart och ett av förvaltningsorganen har rätt att föreslå en ändring av detta avtal och bilagorna A och B samt att föreslå tillägg av nya bilagor till avtalet.Ändringsförslag skall göras skriftligen och skall tas upp vid den tekniska kommissionens närmast kommande sammanträde, förutsatt att förslaget har delgetts det andra förvaltningsorganet minst sextio dagar före detta sammanträde.Ändringar av detta avtal och bilagorna A och B samt beslut att lägga till nya bilagor skall ske genom ömsesidig överenskommelse mellan förvaltningsorganen.-  Förfarande för ändring av bilaga CEtt förvaltningsorgan (nedan kallat ”förslagsställande förvaltningsorgan”) som begär en ändring av bilaga C, med innebörden att de gällande gemensamma specifikationerna revideras eller att en ny produkttyp införs, skall följa förfarandet i första och andra stycket i föregående avsnitt och i sitt förslag ta med följande:-  underlag som visar att den föreslagna revideringen av specifikationerna eller införandet av den nya produkttypen skulle leda till betydande energibesparingar,-  i tillämpliga fall, krav på energiförbrukningen för olika energiförbrukningslägen,-  uppgifter om de standardiserade provningsprotokoll som skall användas vid utvärdering av produkten,-  uppgifter om befintliga tekniska lösningar som inte är någons egendom och som skulle möjliggöra kostnadseffektiva energibesparingar utan att produkternas prestanda påverkas negativt,-  uppgifter om beräknat antal produktmodeller som skulle uppfylla den föreslagna specifikationen och om den ungefärliga marknadsandel de representerar,-  uppgifter om inställningen hos de industribranscher som skulle kunna påverkas av den föreslagna ändringen, och-  förslag till datum då de nya specifikationerna skall träda i kraft med hänsyn till produktlivslängder och produktionsplaner.Föreslagna ändringar som godtas av båda förvaltningsorganen skall träda i kraft den dag som förvaltningsorganen gemensamt kommer överens om.Om det andra förvaltningsorganet (nedan kallat ”invändande förvaltningsorgan”), efter att ha mottagit ett förslag som har framlagts i enlighet med första och andra stycket i föregående avsnitt, anser att förslaget inte uppfyller kraven i punkt 1 ovan eller annars invänder mot förslaget, skall det skyndsamt (normalt före nästa sammanträde i den tekniska kommissionen) underrätta det förslagsställande förvaltningsorganet om sin invändning i skriftlig form och bifoga alla tillgängliga uppgifter som stödjer invändningen, till exempel uppgifter som visar att förslaget, om det antas, sannolikt skulle-  medföra att ett företag eller en grupp av företag får en oproportionerligt stark marknadsställning som strider mot konkurrensreglerna,-  skada näringslivets samlade deltagande i märkningsprogrammet Energy Star,-  strida mot lagar och andra författningar i den stat där det invändande förvaltningsorganet är etablerat, eller-  medföra betungande tekniska krav.Förvaltningsorganen skall göra sitt bästa för att nå överenskommelse om den föreslagna ändringen vid den tekniska kommissionens första sammanträde efter förslagets inlämnande. Om förvaltningsorganen inte lyckas nå överenskommelse om den föreslagna ändringen vid detta sammanträde, skall de genom skriftväxling söka nå överenskommelse före nästa sammanträde i den tekniska kommissionen.Om parterna vid slutet av nästa sammanträde i den tekniska kommissionen inte har lyckats nå en överenskommelse, skall det förslagsställande förvaltningsorganet dra tillbaka sitt förslag. När det gäller förslag om att revidera befintliga specifikationer, skall dessutom den berörda produkttypen tas bort ur bilaga C senast den dag som förvaltningsorganen skriftligen har kommit överens om. Alla programdeltagare skall underrättas om denna ändring och om de förfaranden som skall tillämpas för att genomföra ändringen.När förvaltningsorganen utarbetar nya specifikationer eller reviderar befintliga specifikationer, skall de sörja för en effektiv samordning och ett effektivt samråd med varandra och med respektive berörda parter, framför allt i fråga om tidsgränser och arbetsdokumentens innehåll.-  Allmänna bestämmelserAndra program för miljömärkning omfattas inte av detta avtal utan får utarbetas och antas av endera parten.För all verksamhet som bedrivs enligt detta avtal förutsätts att respektive parts tillämpliga lagar och tillämpningsföreskrifter följs och att lämpliga resurser och medel ställs till förfogande.Inget i detta avtal får påverka någon av parternas rättigheter eller skyldigheter enligt ett bilateralt, regionalt eller multilateralt avtal som den aktuella parten har ingått före detta avtals ikraftträdande.Utan att det påverkar tillämpningen av andra bestämmelser i detta avtal får vart och ett av förvaltningsorganen använda program för energimärkning med avseende på produkttyper som inte är upptagna i bilaga C, och ingen av parterna får förhindra import, export, försäljning eller distribution av någon produkt av det skälet att den är försedd med det andra förvaltningsorganets energieffektivitetsmärken.-  Ikraftträdande och varaktighetAvtalet träder i kraft den dag då parterna skriftligen har underrättat varandra om att deras respektive interna förfaranden som krävs för att avtalet skall träda i kraft har slutförts.Avtalet skall gälla i fem år. Minst ett år före utgången av denna femårsperiod skall parterna mötas för att diskutera en förlängning av avtalet.-  Hävning och uppsägningVar och en av parterna kan när som helst säga upp avtalet genom att skriftligen underrätta den andra parten med tre månaders uppsägningstid.Om avtalet sägs upp, hävs eller inte förlängs, skall förvaltningsorganen underrätta alla de programdeltagare som de har registrerat om att det gemensamma programmet har upphört. Vidare skall förvaltningsorganen underrätta de programdeltagare som de har registrerat om att varje förvaltningsorgan får fortsätta märkningsverksamheten inom två separata, egna program. I så fall får Energy Star-märkena inte användas inom ramen för Europeiska gemenskapens märkningsprogram. Kommissionen skall se till att den själv, Europeiska gemenskapens medlemsstater och alla programdeltagare som kommissionen har registrerat slutar att använda Energy Star-märkena senast den dag som förvaltningsorganen skriftligen har kommit överens om. Skyldigheterna enligt detta stycke skall fortsätta att gälla efter det att avtalet har upphört att gälla.-  Bilaga A till avtaletI bilaga A definieras den gemensamma logotypen.-  Bilaga B till avtaletBilaga B innehåller riktlinjerna för den gemensamma logotypens användning.-  Bilaga C till avtaletBilaga C innehåller de gemensamma tekniska specifikationerna för den utrustning som omfattas av avtalet – dvs. för datorer, datorskärmar, utrustning för bildåtergivning (skrivare, kopiatorer, skannrar, multifunktionsprodukter), faxapparater, frankeringsmaskiner – i den senaste version som finns tillgänglig när avtalet undertecknas.2. Kommissionen skall inför rådet redogöra för resultatet av förhandlingarna och för eventuella problem som kan ha uppstått under dem. [1] EGT L 172, 26.6.2001, s. 3.[2] EGT L 99, 17.4.2003, s. 47.[3] EGT L 332, 15.12.2001, s. 1.[4] Grönbok om effektivare energiutnyttjande eller hur man kan göra mer med mindre, KOM(2005) 265 slutlig, juni 2005.[5] Technical and legal application possibilities of the compulsory labelling of the standby consumption of electrical household and office appliances (”Tekniska och rättsliga möjligheter för obligatorisk elförbrukningsmärkning av elektrisk hushålls- och kontorsutrustning”), Fraunhoferinstitutet för system- och innovationsforskning, Karlsruhe, München, Dresden, juni 2005.[6] EGT L 297, 13.10.1992, s. 16.[7] EGT L 191, 22.7.2005, s. 29.[8] EGT L 172, 26.6.2001, s. 3.


title: 2014/663/EU: Kommissionens rekommendation av den 11 september 2014 om ändring av bilagan till rekommendation 2013/711/EU om minskning av dioxiner, furaner och PCB i foder och livsmedel  Text av betydelse för EES

text:
               13.9.2014

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               L 272/17

         KOMMISSIONENS REKOMMENDATION
   av den 11 september 2014
   om ändring av bilagan till rekommendation 2013/711/EU om minskning av dioxiner, furaner och PCB i foder och livsmedel
   (Text av betydelse för EES)

      (2014/663/EU)

   EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION
   med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 292, och
   av följande skäl:

               (1)

               Genom kommissionens rekommendation 2013/711/EU (1) fastställdes åtgärdsgränser för dioxiner och dioxinlika PCB för att uppmuntra till en proaktiv hållning i syfte att minska förekomsten av dioxiner och dioxinlika PCB i livsmedel.

               (2)

               Åtgärdsgränsen för dioxinlika PCB i lera som kosttillskott bör anpassas till den åtgärdsgräns som gäller för samma lera avsedd för djurfoder och som fastställs i Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/32/EG (2). Dessutom bör åtgärdsgränsen för dioxiner och dioxinlika PCB i spannmål avsedda att användas som livsmedel anpassas till de gränsvärden som gäller för spannmål avsedda för djurfoder.

               (3)

               Oljeväxter har konstaterats vara förorenade med dioxiner och dioxinlika PCB, och fastän en åtgärdsgräns har fastställts för oljeväxter avsedda för djurfoder har ingen åtgärdsgräns fastställts för oljeväxter avsedda att användas som livsmedel. Åtgärdsgränser för dioxiner och dioxinlika PCB i oljeväxter avsedda att användas som livsmedel bör därför fastställas.

               (4)

               För torkad frukt och torkade grönsaker (inklusive torkade örter) är det lämpligt att tillämpa specifika koncentrationsfaktorer för torkning enligt artikel 2 i kommissionens förordning (EG) nr 1881/2006 (3).

               (5)

               Rekommendation 2013/711/EU bör därför ändras i enlighet med detta.

         HÄRIGENOM REKOMMENDERAS FÖLJANDE.
   Bilagan till rekommendation 2013/711/EU ska ersättas med bilagan till den här rekommendationen.

      Utfärdad i Bryssel den 11 september 2014.

            På kommissionens vägnar

         Tonio BORG

            Ledamot av kommissionen

      (1)  Kommissionens rekommendation 2013/711/EU av den 3 december 2013 om minskning av dioxiner, furaner och PCB i foder och livsmedel (EUT L 323, 4.12.2013, s. 37).

      (2)  Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/32/EG av den 7 maj 2002 om främmande ämnen och produkter i djurfoder (EGT L 140, 30.5.2002, s. 10).

      (3)  Kommissionens förordning (EG) nr 1881/2006 av den 19 december 2006 om fastställande av gränsvärden för vissa främmande ämnen i livsmedel (EUT L 364, 20.12.2006, s. 5).

      BILAGA

            ”BILAGA
            I denna bilaga gäller följande definitioner:
            a)
                  dioxiner + furaner (WHO-TEQ)
               : summan av polyklorerade dibenso-para-dioxiner (PCDD) och polyklorerade dibensofuraner (PCDF), uttryckt som toxicitetsekvivalenter enligt Världshälsoorganisationen (WHO) med användning av WHO:s toxicitetsekvivalensfaktorer (WHO-TEF).
            b)
                  dioxinlika PCB (WHO-TEQ)
               : summan av polyklorerade bifenyler (PCB), uttryckt som toxicitetsekvivalenter enligt WHO med användning av WHO-TEF.
            c)
                  WHO-TEF
               : toxicitetsekvivalensfaktorer enligt WHO för bedömningen av risker för människor som baseras på slutsatserna från WHO:s expertmöte inom det internationella programmet för kemikaliesäkerhet (IPCS) i Genève i juni 2005 (Martin van den Berg et al., ’The 2005 World Health Organization Re-evaluation of Human and Mammalian Toxic Equivalency Factors for Dioxins and Dioxin-like Compounds’, Toxicological Sciences, 93(2), 2006, s. 223–241).

                        Livsmedel

                        Åtgärdsgränser för dioxiner + furaner (WHO-TEQ) (1)

                        Åtgärdsgränser för dioxinlika PCB (WHO-TEQ) (1)

                        Kött och köttprodukter (utom ätliga slaktbiprodukter) (2) från följande djur:

                                    —

                                    nötkreatur och får

                                    —

                                    fjäderfä

                                    —

                                    svin

                              Blandade fetter

                        1,75 pg/g fett (3)

                        1,25 pg/g fett (3)

                        0,75 pg/g fett (3)

                        1,00 pg/g fett (3)

                        1,75 pg/g fett (3)

                        0,75 pg/g fett (3)

                        0,50 pg/g fett (3)

                        0,75 pg/g fett (3)

                        Muskelkött från odlad fisk och odlade fiskeriprodukter

                        1,50 pg/g våtvikt

                        2,50 pg/g våtvikt

                        Obehandlad mjölk (2) och mjölkprodukter (2), inklusive smörfett

                        1,75 pg/g fett (3)

                        2,00 pg/g fett (3)

                        Hönsägg och äggprodukter (2)

                        1,75 pg/g fett (3)

                        1,75 pg/g fett (3)

                        Lera som kosttillskott

                        0,50 pg/g våtvikt

                        0,50 pg/g våtvikt

                        Spannmål och oljeväxter

                        0,50 pg/g våtvikt

                        0,35 pg/g våtvikt

                        Frukt och grönsaker (inklusive färska örter) (4)

                        0,30 pg/g våtvikt

                        0,10 pg/g våtvikt

         (1)  Övre koncentrationer: Övre koncentrationer beräknas med antagandet att alla värden av de olika kongener som ligger under bestämningsgränsen är lika med bestämningsgränsen.

         (2)  Livsmedel förtecknade i denna kategori enligt definitionen i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 853/2004 av den 29 april 2004 om fastställande av särskilda hygienregler för livsmedel av animaliskt ursprung (EUT L 139, 30.4.2004, s. 55).

         (3)  Åtgärdsgränserna gäller inte livsmedel som innehåller mindre än 2 % fett.

         (4)  För torkad frukt och torkade grönsaker (inklusive torkade örter) gäller artikel 2 i förordning (EG) nr 1881/2006. För torkade örter ska en koncentrationsfaktor på 7 till följd av torkning beaktas.”


Avis juridique important

|

32000H0225

2000/225/EG: Rådets rekommendation av den 13 mars 2000 om beviljande av ansvarsfrihet för kommissionen för genomförandet av operationerna inom Europeiska utvecklingsfonden (1989) (sjunde EUF) för räkenskapsåret 1998

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 071 , 18/03/2000 s. 0026 - 0026

RÅDETS REKOMMENDATIONav den 13 mars 2000om beviljande av ansvarsfrihet för kommissionen för genomförandet av operationerna inom Europeiska utvecklingsfonden (1989) (sjunde EUF) för räkenskapsåret 1998(2000/225/EG)EUROPEISKA UNIONENS RÅD UTFÄRDAR DENNA REKOMMENDATIONmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,med beaktande av fjärde AVS-EEG-konventionen, som undertecknades i Lomé den 15 december 1989 och ändrades genom det i Mauritius den 4 november 1995 undertecknade avtalet,med beaktande av rådets beslut 91/482/EEG av den 25 juli 1991 om associering av de utomeuropeiska länderna och territorierna med Europeiska ekonomiska gemenskapen(1),med beaktande av det interna avtalet om finansiering och administration av gemenskapens stöd(2), som undertecknades i Bryssel den 16 juli 1990, och särskilt artikel 33.3 i detta,med beaktande av budgetförordningen av den 29 juli 1991 tillämplig på sjunde Europeiska utvecklingsfonden(3), särskilt artiklarna 69-77 i denna,med beaktande av rådets granskning av räkenskaperna och balansräkningen för Europeiska utvecklingsfonden (1989) (sjunde EUF) operationer till och med den 31 december 1998, samt revisionsrättens redogörelse för räkenskapsåret 1998, tillsammans med kommissionens svar(4), ochav följande skäl:(1) I enlighet med artikel 33.3 i det interna avtalet skall kommissionen beviljas ansvarsfrihet för förvaltningen av Europeiska utvecklingsfonden (1989) (sjunde EUF) av Europaparlamentet på rådets rekommendation.(2) Kommissionens genomförande av Europeiska utvecklingsfondens operationer (1989) (sjunde EUF) under räkenskapsåret 1998 har i sin helhet varit tillfredsställande.HÄRIGENOM REKOMMENDERAS att Europaparlamentet beviljar kommissionen ansvarsfrihet för genomförandet av Europeiska utvecklingsfondens operationer (1989) (sjunde EUF) för räkenskapsåret 1998.Utfärdad i Bryssel den 13 mars 2000.På rådets vägnarJ. PINA MOURAOrdförande(1) EGT L 263, 19.9.1991, s. 1.(2) EGT L 229, 17.8.1991, s. 288.(3) EGT L 266, 21.9.1991, s. 1.(4) EGT C 349, 3.12.1999, s. 181.


Avis juridique important

|

32003H0878

Rådets rekommendation av den 2 december 2003 om cancerscreening

Europeiska unionens officiella tidning nr L 327 , 16/12/2003 s. 0034 - 0038

Rådets rekommendationav den 2 december 2003om cancerscreening(2003/878/EG)EUROPEISKA UNIONENS RÅD UTFÄRDAR DENNA REKOMMENDATIONmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 152.4 andra stycket i detta,med beaktande av kommissionens förslag,med beaktande av Europaparlamentets yttrande, ochav följande skäl:(1) I artikel 152 i fördraget föreskrivs det att gemenskapens insatser skall komplettera den nationella politiken och inriktas på att förbättra folkhälsan, förebygga ohälsa och sjukdomar hos människor och undanröja faror för människors hälsa. Sådana insatser skall innefatta kamp mot de stora folksjukdomarna genom att främja forskning om deras orsaker, hur de överförs och hur de kan förebyggas samt hälsoupplysning och hälsoundervisning. När gemenskapen handlar på folkhälsoområdet skall den fullt ut respektera medlemsstaternas ansvar för att organisera och tillhandahålla hälso- och sjukvård.(2) Program för cancerscreening bör vidareutvecklas i enlighet med nationell lagstiftning och nationella och regionala ansvarsområden för organisation och tillhandahållande av hälso- och sjukvård.(3) Cancer är en allvarlig sjukdom och en vanlig dödsorsak i hela Europa, inklusive de nya medlemsstaterna. Antalet nya cancerfall inom EU uppskattades 1998 till 1580096, exklusive icke-melanom hudcancer. Av dem var 1,4 % livmoderhalscancer, 13 % bröstcancer, 14 % kolorektal cancer och 9 % prostatacancer. Livmoderhals- och bröstcancer utgjorde 3 % respektive 29 % av de nya cancerfallen bland kvinnor, och prostatacancer utgjorde 17 % av de nya cancerfallen bland män.(4) Principer för screening som en metod för att förebygga kroniska icke-smittsamma sjukdomar offentliggjordes av Världshälsoorganisationen 1968 och av Europarådet 1994. Dessa två dokument utgör, tillsammans med nuvarande bästa praxis på respektive område för cancerscreening, underlag för de aktuella rekommendationerna.(5) Rekommendationerna bygger också på "Rekommendationer om cancerscreening" från Rådgivande kommittén för förebyggande av cancer, samt de erfarenheter som gjorts i samband med den verksamhet som genomförts inom ramen för programmet Europa mot cancer, där samarbete på europeisk nivå till exempel har bidragit till att högkvalitativa program för cancerscreening lett fram till effektiva europeiska riktlinjer för bästa praxis och till att befolkningen inte utsätts för screening av låg kvalitet.(6) Viktiga faktorer som måste bedömas innan man beslutar om genomförande på hela populationer är bland annat frekvens och intervall för tillämpningen av screeningtest liksom andra nationella eller regionala epidemiologiska särdrag.(7) Screening gör det möjligt att upptäcka cancertumörer på ett tidigt invasivt stadium eller eventuellt till och med innan de blivit invasiva. En del läsioner kan då behandlas mer effektivt och patienterna kan förväntas bli botade. Den viktigaste indikatorn på att screeningen ger resultat är en minskning av sjukdomsspecifik dödlighet. När förstadier till livmoderhalscancer upptäcks kan minskad förekomst av livmoderhalscancer anses vara en mycket användbar indikator.(8) Randomiserade försök visar att screening för bröstcancer och kolorektal cancer är effektiv, och studier byggda på observation visar detsamma för livmoderhalscancer.(9) Screening innebär dock att människor testas för sjukdomar som ännu inte gett upphov till några symtom. Förutom de positiva effekterna för sjukdomsspecifik dödlighet kan screening också ha negativa sidoeffekter för dem som undersöks. Vårdgivarna bör vara medvetna om alla potentiella fördelar och risker med screening för en viss cancerform innan man börjar tillämpa nya populationsbaserade program för cancerscreening. Eftersom dagens allmänhet är välinformerad bör fördelarna och riskerna dessutom beskrivas på ett sådant sätt att den enskilde medborgaren själv kan bestämma om han eller hon vill delta i screeningprogrammen.(10) Etiska, juridiska, sociala, medicinska, organisatoriska och ekonomiska aspekter måste beaktas innan beslut fattas om genomförande av program för cancerscreening.(11) Vederbörlig hänsyn bör tas till de särskilda behoven hos personer som av särskilda skäl har förhöjd cancerrisk (t.ex. biologiska, genetiska samt livsstils-, miljö- eller arbetsmiljöbetingade skäl).(12) Folkhälsofördelar och kostnadseffektivitet för ett screeningprogram uppnås om programmet genomförs systematiskt, täcker hela den målgrupp det riktar sig till och utförs enligt riktlinjer för bästa praxis.(13) Cancerscreeningens kostnadseffektivitet beror på flera faktorer, till exempel epidemiologi, samt hur hälsovården organiseras och tillhandahålls.(14) Ett systematiskt genomförande kräver en organisation med möjlighet att kalla personer och kalla dem på nytt (call/recall system) med kvalitetssäkring på alla nivåer, samt en effektiv och relevant diagnostisering, behandling och eftervård i enlighet med evidensbaserade riktlinjer.(15) Centraliserade datasystem med en förteckning över vilka kategorier av personer som ingår i screeningprogrammets målgrupp liksom uppgifter om alla screeningtest, bedömningar och slutgiltiga diagnoser är nödvändiga för att man skall kunna genomföra organiserade screeningprogram.(16) Alla förfaranden för insamling, lagring, spridning och analys av uppgifter i de aktuella medicinska registren måste vara helt i överensstämmelse med de skyddsnivåer som anges i Europaparlamentets och rådets direktiv 95/46/EG av den 24 oktober 1995 om skydd för enskilda personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter(1) och i full överensstämmelse med medlemsstaternas tillämpliga bestämmelser om hantering och behandling av hälsouppgifter enligt artikel 8 i direktivet.(17) Screening av hög kvalitet inbegriper också analys av screeningprocessen och screeningresultatet samt snabb rapportering av resultaten till befolkningsgruppen och den personal som genomför screeningen.(18) Denna analys blir lättare att utföra om screeningdatabasen kan kopplas till uppgifter i cancerregister och databaser med uppgifter om dödlighet.(19) Högkvalitativ screening förutsätter lämplig utbildning av personalen.(20) Det har fastställts specifika resultatindikatorer för cancerscreeningtest. De bör regelbundet ses över.(21) Det bör finnas tillräckliga personella och ekonomiska resurser som garanti för en fullgod organisation och kvalitetskontroll i samtliga medlemsstater.(22) Åtgärder bör vidtas för att säkra att alla får lika tillgång till screening samtidigt som vederbörlig hänsyn tas till ett eventuellt behov av inriktning på särskilda socioekonomiska grupper.(23) Ett nödvändigt etiskt, juridiskt och socialt krav är att cancerscreening endast erbjuds till fullständigt informerade symtomfria personer, om screeningen visat sig minska sjukdomsspecifik dödlighet, om fördelarna och riskerna är väl kända och om screeningens kostnadseffektivitet är acceptabel.(24) De screeningmetoder som för närvarande uppfyller dessa stränga krav förtecknas i bilagan.(25) Inga andra screeningtest än de som förtecknats i bilagan är så vetenskapligt underbyggda att de kan erbjudas symtomfria personer i ett organiserat populationsbaserat program innan det särskilt har bevisats genom randomiserade kontrollerade försök att de minskar sjukdomsspecifik dödlighet.(26) De screeningtest som förtecknas i bilagan får erbjudas en befolkningsgrupp inom ramen för organiserade screeningprogram med kvalitetssäkring på alla nivåer endast om det finns god information om fördelar och risker, adekvata resurser för screening, uppföljning med kompletterande diagnostiska förfaranden och, om nödvändigt, behandling av alla med positivt testresultat.(27) Ett införande av de i bilagan rekommenderade screeningtest som visat sig effektiva bör allvarligt övervägas, och beslutet bör baseras på tillgänglig professionell sakkunskap och prioritering av hälso- och sjukvårdens resurser i varje medlemsstat.(28) När ett nytt screeningtest har bevisats vara effektivt kan utvärdering av modifierade test eventuellt göras genom användning av andra epidemiologiskt godkända surrogat-effektmått, om det prediktiva värdet för dessa effektmått är fastställt.(29) Screeningmetoderna utvecklas ständigt. Samtidigt med tillämpningen av rekommenderade screeningmetoder bör därför utvärderingar göras av kvalitet, tillämplighet och kostnadseffektivitet hos nya metoder, om tillgängliga epidemiologiska uppgifter berättigar detta. Det pågående arbetet kan resultera i nya metoder som på sikt kan ersätta eller komplettera de test som förtecknas i bilagan eller vara tillämpliga på andra cancertyper.HÄRIGENOM REKOMMENDERAS ATT MEDLEMSSTATERNA1. Angående genomförande av program för cancerscreeninga) erbjuder evidensbaserad cancerscreening genom ett systematiskt populationsbaserat tillvägagångssätt och med kvalitetssäkring på alla relevanta nivåer. De test som bör övervägas i detta sammanhang förtecknas i bilagan,b) genomför program för cancerscreening i enlighet med de europeiska riktlinjerna om bästa praxis, där sådana finns, och främjar den fortsatta utvecklingen av bästa praxis för högkvalitativa cancerscreeningprogram på nationell och, där så är lämpligt, regional nivå,c) säkerställer att personer som deltar i ett screeningprogram grundligt informeras om fördelar och risker,d) säkerställer att det finns adekvata kompletterande diagnostiska förfaranden, behandling, psykologiskt stöd och eftervård i enlighet med evidensbaserade riktlinjer vid positivt testresultat,e) ställer personella och ekonomiska resurser till förfogande för att garantera en relevant organisation och kvalitetskontroll,f) bedömer och fattar beslut om genomförande av cancerscreeningprogram på nationell eller regional nivå beroende på sjukdomsbördan, tillgängliga hälso- och sjukvårdsresurser, cancerscreeningens sidoeffekter och kostnadseffekter samt de rön som framkommit vid vetenskapliga försök och pilotprojekt,g) upprättar ett systematiskt system med kallelse/förnyad kallelse (call/recall system) och kvalitetssäkring på alla lämpliga nivåer samt effektiv och relevant diagnostisering och behandling samt eftervård i enlighet med evidensbaserade riktlinjer,h) säkerställer att vederbörlig hänsyn tas till dataskyddslagstiftning, i synnerhet när det gäller uppgifter om personers hälsotillstånd, innan screeningen genomförs.2. Angående registrering och hantering av screeningdataa) tillhandahåller de centraliserade datasystem som behövs för att genomföra organiserade screeningprogram,b) på lämpligt sätt säkerställer att alla personer som ingår i målgruppen för screeningprogrammet inbjuds att delta, genom ett system med kallelse/förnyad kallelse,c) samlar in, hanterar och utvärderar uppgifter om alla screeningtest, bedömningar och slutgiltiga diagnoser,d) samlar in, hanterar och utvärderar data i full överensstämmelse med tillämplig lagstiftning om skydd av personuppgifter.3. Angående övervakninga) regelbundet övervakar den organiserade screeningens förlopp och resultat och snabbt underrättar allmänhet och screeningpersonal om resultaten,b) följer de standarder som fastställts av Europeiska nätverket av cancerregister för att upprätta och underhålla screeningdatabaser i full överensstämmelse med tillämplig lagstiftning om skydd av personuppgifter,c) ser över screeningprogrammen med lämpliga mellanrum.4. Angående utbildningger all personal på alla nivåer adekvat utbildning så att de kan erbjuda screening av hög kvalitet.5. Angående medverkan i screeninga) eftersträvar hög medverkan, baserad på fullständigt informerat samtycke, när organiserad screening erbjuds,b) vidtar åtgärder för att säkerställa lika tillgång till screening med vederbörlig hänsyn till att screeningen kan behöva inriktas på vissa socioekonomiska grupper.6. Angående införande av nya screeningtest med beaktande av internationella forskningsresultata) genomför nya cancerscreeningtest i den rutinmässiga hälso- och sjukvården först efter det att de har utvärderats i randomiserade kontrollerade försök,b) genomför försök, utöver dem som gäller specifika screeningparametrar och dödlighet, beträffande efterföljande behandling, kliniskt resultat, sidoeffekter, sjuklighet och livskvalitet,c) bedömer evidensnivån beträffande effekterna av nya metoder genom att slå samman resultat från representativa försök,d) överväger att införa i den rutinmässiga hälso- och sjukvården potentiellt lovande nya screeningtest som för närvarande utvärderas i randomiserade kontrollerade försök, så snart det finns övertygande evidens och andra relevanta aspekter, till exempel de olika hälso- och sjukvårdssystemens kostnadseffektivitet, har beaktats,e) överväger att i den rutinmässiga hälso- och sjukvården införa potentiellt lovande nya modifieringar av etablerade screeningtest, när modifieringens effektivitet har utvärderats med positivt resultat, eventuellt genom användning av andra epidemiologiskt godkända surrogatmått.7. Angående rapportering om genomförande och uppföljninglämnar rapport till kommissionen om genomförandet av denna rekommendation inom tre år efter det att den har antagits och därefter på kommissionens begäran, så att denna rekommendation kan följas upp på gemenskapsnivå.HÄRIGENOM UPPMANAS KOMMISSIONEN1. Att avge rapport om genomförandet av programmen för cancerscreening på grundval av den information som lämnats av medlemsstaterna senast utgången av det fjärde året efter dagen för antagande av denna rekommendation, att bedöma hur effektivt de föreslagna åtgärderna fungerar, och att bedöma behovet av ytterligare åtgärder.2. Att främja forskningssamarbete mellan medlemsstaterna och utbyte av bästa praxis när det gäller cancerscreening för att utveckla och utvärdera nya screeningmetoder eller förbättra de nuvarande metoderna.3. Att stödja europeisk forskning om cancerscreening, inklusive utveckling av nya riktlinjer och uppdatering av befintliga riktlinjer för cancerscreening.Utfärdad i Bryssel den 2 december 2003.På rådets vägnarR. MaroniOrdförande(1) EGT L 281, 23.11.1995, s. 31.BILAGASCREENINGTEST SOM UPPFYLLER KRAVEN I REKOMMENDATIONEN(1):- Cellprovscreening för avvikelser i livmoderhalsen med början tidigast vid 20 års ålder och senast vid 30 års ålder.- Mammografiscreening för bröstcancer hos kvinnor i åldern 50 till 69 år i enlighet med de europeiska riktlinjerna om kvalitetssäkring av mammografi.- Screening av ockult blod i avföringen för kolorektal cancer hos kvinnor och män i åldern 50 till 74 år.(1) De angivna åldersintervallen skall ses som maximiintervall; med förbehåll för nationell epidemiologisk evidens och prioritering kan mindre intervall vara lämpliga.


				|

		52015PC0115

			Rekommendation till RÅDETS REKOMMENDATION i syfte att komma tillrätta med ett alltför stort offentligt underskott i Frankrike /* COM/2015/0115 final */

			   	Rekommendation till
RÅDETS REKOMMENDATION
i syfte att komma tillrätta med ett alltför
stort offentligt underskott i Frankrike
EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT
DENNA REKOMMENDATION
med beaktande av fördraget om Europeiska
unionens funktionssätt, särskilt artikel 126.7,
med beaktande av Europeiska kommissionens
rekommendation,
av följande skäl:
(1)       Enligt artikel 126 i
fördraget om Europeiska unionens funktionssätt ska medlemsstaterna undvika
alltför stora underskott i sina offentliga finanser.
(2)       Stabilitets- och
tillväxtpakten grundas på målet om sunda offentliga finanser, som ett sätt att
stärka förutsättningarna för prisstabilitet och stark varaktig tillväxt som kan
bidra till ökad sysselsättning.
(3)       Den 27 april 2009
fastslog rådet enligt artikel 104.6 i fördraget om upprättandet av Europeiska
gemenskapen att det förelåg ett alltför stort underskott i Frankrike. Det
rekommenderade att det alltför stora underskottet skulle korrigeras senast 2012[1], i enlighet med artikel
104.7 i EG-fördraget och artikel 3 i rådets förordning (EG) nr 1467/97 av den 7
juli 1997 om påskyndande och förtydligande av tillämpningen av förfarandet vid
alltför stora underskott[2].

(4)       Den 2 december 2009
fastställde rådet i enlighet med artikel 126.7 i fördraget om Europeiska
unionens funktionssätt, att effektiva åtgärder hade vidtagits av de franska
myndigheterna men att oväntade negativa ekonomiska händelser med stora negativa
effekter på de offentliga finanserna inträffat efter antagandet av rådets
rekommendation av den 27 april 2009. Följaktligen rekommenderade rådet
Frankrike att korrigera sitt alltför stora underskott senast 2013.
(5)       Den 21 juni 2013 fastställde
rådet i enlighet med artikel 126.7 i fördraget om Europeiska unionens
funktionssätt, att effektiva åtgärder hade vidtagits av de franska
myndigheterna men att oväntade negativa ekonomiska händelser med stora negativa
effekter på de offentliga finanserna inträffat efter antagandet av rådets
rekommendation av den 2 december 2009. Följaktligen rekommenderade rådet Frankrike
att korrigera sitt alltför stora underskott senast 2015. För att på ett
trovärdigt och varaktigt sätt få ned det offentliga underskottet till under
3 % av BNP rekommenderades Frankrike att a) uppnå ett nominellt underskott
på 3,9 % av BNP under 2013, 3,6 % under 2014 och 2,8 % under
2015, vilket bedömdes vara förenligt med att uppnå en förbättring av det
strukturella saldot med 1,3 % av BNP 2013, 0,8 % 2014 och 0,8 %
2015, baserat på kommissionens utvidgade vårprognos 2013; b) till fullo
genomföra de redan antagna åtgärderna för 2013 (1½% av BNP) och specificera,
anta och snabbt genomföra de nödvändiga konsolideringsåtgärderna för 2014 och
2015 för att uppnå den rekommenderade förbättringen av det strukturella saldot,
samtidigt som man fortsätter som planerat med en grundlig översyn av alla
utgiftskategorier inom samtliga delsektorer av den offentliga sektorn,
inklusive på socialförsäkrings- och lokal myndighetsnivå; c) använda alla
oväntade intäkter till att minska underskottet. Dessutom rekommenderades det
att åtgärder för att konsolidera de offentliga finanserna skulle säkerställa en
bestående förbättring av det strukturella saldot i de offentliga finanserna på
ett tillväxtfrämjande sätt. Rådet fastställer i sina rekommendationer
tidsfristen till den 1 oktober 2013 för Frankrike att vidta effektiva åtgärder
och, i enlighet med artikel 3.4a i rådets förordning (EG) nr 1467/97, i detalj
rapportera om den konsolideringsstrategi som planeras för att uppnå målen.
(6)       Den 15 november 2013 drog
kommissionen slutsatsen att, baserat på kommissionens höstprognos 2013 hade
Frankrike vidtagit effektiva åtgärder för att följa rådets rekommendation av
den 21 juni 2013 om att nedbringa det offentliga underskottet under
referensvärdet på 3 % av BNP. Den ansåg därför att det inte krävdes några
ytterligare steg i förfarandet vid alltför stora underskott.
(7)       I enlighet med artiklarna 9.1
och 17.2 i förordning (EU) nr 473/2013 lade Frankrike den 1 oktober 2013
fram ett ekonomiskt partnerskapsprogram för kommissionen och rådet. Rådet ansåg
i sitt yttrande av den 10 december att det i det ekonomiska
partnerskapsprogrammet för Frankrike ingår en uppsättning finanspolitiska
strukturreformer som delvis stöder en effektiv och varaktig korrigering av det
alltför stora underskottet.
(8)       Den 5 mars 2014 utfärdade
kommissionen en rekommendation om åtgärder som Frankrike bör vidta för att
säkerställa en snabb korrigering av det alltför stora underskottet. I sin
rekommendation ansåg kommissionen att Frankrike behövde göra ytterligare
insatser för att säkerställa full överensstämmelse med rådets rekommendation av
den 21 juni 2013. I det stabilitetsprogram som lades fram den 7 maj 2014
redogjorde Frankrike för en rad ytterligare åtgärder för 2014. Med beaktande
även av att den budgetkonsolidering som uppnåddes 2013 var högre än vad som
väntats när kommissionen lade fram sin rekommendation, ansågs det att
stabilitetsprogrammet på det hela taget motsvarar kommissionens rekommendation.

(9)       Den 13 januari 2015 lade
kommissionen fram meddelandet Att på bästa sätt utnyttja flexibiliteten inom
stabilitets- och tillväxtpaktens befintliga regler (COM(2015) 12). I det
meddelandet klargörs det att kommissionen när den rekommenderar en tidsfrist
för korrigering av det alltför stora underskottet eller en förlängning av denna
tidsfrist kommer att ta hänsyn till om det finns en specifik strukturreformplan
som innehåller detaljerade och kontrollerbara uppgifter och trovärdiga
tidsplaner för antagande och genomförande. Kommissionen kommer att noga övervaka
genomförandet av reformerna. Om de överenskomna reformerna inte genomförs
kommer kommissionen att betrakta det som en försvårande omständighet vid
bedömningen av vilka effektiva åtgärder som vidtagits som svar på
rekommendationer enligt förfarandet vid alltför stora underskott, och när det
gäller att fastställa en ny tidsfrist för korrigering av det alltför stora
underskottet. Om inga effektiva åtgärder vidtas kommer förfarandet att trappas
upp och bidragen från europeiska struktur- och investeringsfonderna kan komma
att dras in. För medlemsstater i euroområdet innebär detta att kommissionen
kommer att rekommendera rådet att ålägga landet en straffavgift.
(10)     Enligt artikel 3.5 i
förordning (EG) nr 1467/97 får rådet på kommissionens rekommendation anta en
ändrad rekommendation enligt artikel 126.7 i EUF-fördraget, om effektiva
åtgärder har vidtagits och oväntade negativa ekonomiska händelser med stora
negativa effekter på de offentliga finanserna inträffar efter det att
rekommendationen har antagits. Sådana ekonomiska händelser ska bedömas mot
bakgrund av den ekonomiska prognos som låg till grund för rådets
rekommendation.
(11)     Enligt artikel 126.7 i
EUF-fördraget och artikel 3 i rådets förordning (EG) nr 1467/97 ska rådet ge
rekommendationer till den berörda medlemsstaten för att denna ska åtgärda
situationen med ett alltför stort underskott inom en viss tid. I
rekommendationen ska den berörda medlemsstaten få högst sex månader på sig att
vidtaga effektiva åtgärder för att korrigera det alltför stora underskottet;
denna tidsfrist kan förkortas till tre månader. I sin rekommendation om att
korrigera ett alltför stort underskott ska rådet också som ett riktmärke begära
att årliga budgetmål uppnås som, på grundval av den prognos som ligger till
grund för rekommendationen, är förenliga med en årlig förbättring av det
strukturella saldot på minst 0,5 % av BNP, dvs. det konjunkturrensade saldot
exklusive engångsåtgärder och andra tillfälliga åtgärder.
(12)     I kommissionens arbetsdokument
av den 29 maj 2013 beräknades kommissionens avdelningar att den franska
ekonomin skulle krympa med 0,1 % under 2013 och sedan öka med 0,6 %
respektive 1,1 % under 2014 och 2015. I kommissionens vårprognos 2013, som
låg till grund för de scenarier som anges i arbetsdokumentet av den 29 maj
2013, förväntas det harmoniserade indexet för konsumentpriser (HIKP) att öka
med 1,2 % under 2013 och 1,7 % under 2014. Dessa tillväxt- och
inflationsprognoser lades till grund för den rekommendation enligt artikel
126.7 i EUF-fördraget som rådet lade fram den 21 juni 2013. Under 2013 visade
sig tillväxten av BNP vara något högre än kommissionen beräknat, med en
BNP-ökning på 0,3 %. Å andra sidan ökade HIKP endast med 1,0 %.
(13)     I kommissionens vinterprognos
2015 beräknas BNP ha ökat med 0,4 % under 2014, dvs. 0,2 procentenheter
lägre än vad som förutsågs i det grundscenario som ligger till grund för
rekommendationen enligt förfarandet vid alltför stora underskott.
BNP-tillväxten beräknas i huvudsak ha drivits på av en lagerökning samt av
offentlig och privat konsumtion, medan investeringarna och nettoexporten
förväntas ha minskat. Som jämförelse kan nämnas att när rekommendationen
utfärdades förväntades investeringarna under 2014 öka till följd av att
företagens förtroende tilltog, samtidigt som den externa efterfrågan
förväntades bli mycket starkare. Sedan dess har fallande energipriser och svag
ekonomisk aktivitet uppvägt den inverkan på priserna som följt av den
mervärdesskattförändring som infördes i januari 2014. Som en följd av detta
kommer inflationen (HIKP) att ha minskat till 0,6 % under 2014.
Inflationen under 2013 och 2014 blev betydligt lägre än vad som förutsågs under
våren 2013. Under 2015 förväntas BNP öka med 1,0 % medan HIKP förväntas
ligga stabilt (0,0 % inflation).
(14)     För 2013 uppgick underskottet
i de offentliga finanserna till 4,1 % av BNP, vilket ligger över det mål
på 3,9 % av BNP som fastställdes i rekommendationen av den 21 juni 2013.
Framför allt påverkades de offentliga inkomsterna negativt av den under förväntan
låga elasticiteten i skatteintäkterna, trots diskretionära åtgärder motsvarande
27 miljarder euro (1,3 % av BNP) enligt kommissionen. Den finanspolitiska
ansträngningen såsom den mäts genom förändringen i det strukturella saldot var
1,0 % av BNP. Med korrigering för revideringar för bortfall i fråga om
potentiell tillväxt och inkomster (0,2 procentenhet av BNP) uppgick
förändringen i det strukturella saldot för 2013 till 1,2 % av BNP. Detta
är mindre än den förbättring på 1,3 % av BNP som rådet rekommenderade den
21 juni 2013, om än med liten marginal. På grundval av diskretionära åtgärder
på inkomstsidan och utvecklingen av de totala utgifterna jämfört med det
scenario som anges i rådets rekommendation av den 21 juni 2013 ligger
bedömningen enligt ”bottom-up-metoden” av den finanspolitiska ansträngningen på
-0,1 % av BNP, dvs. något under de 0,0 % av BNP i form av ytterligare
åtgärder som anses vara nödvändiga för att uppnå de finanspolitiska mål som
fastställs i rådets rekommendation.
(15)     Enligt kommissionens vinterprognos
2015 kommer det nominella underskottet att ha ökat ytterligare under 2014 trots
betydande ansträngningar för att begränsa ökningen av de offentliga utgifterna.
Besparingar förväntas till följd av en fortsatt frysning av lönerna i den
offentliga sektorn, följderna av pensionsreformen och lägre utgifter på lokal
nivå. Dessa förväntas ha kompenserats av den utvidgning av skatteavdraget för
konkurrenskraft och sysselsättning (CICE), som enligt ESN 2010-reglerna
redovisas som offentliga utgifter och vars kostnader beräknas uppgå till 11
miljarder euro (0,4 % av BNP) år 2014. På inkomstsidan har omdaningarna i
mervärdesskattesatser från och med den 1 januari och fördubblingen av den
exceptionella bolagsskatt som betalas av stora företag haft en positiv inverkan
på skatteintäkterna. Däremot har den oväntat låga reala BNP-tillväxten och
inflationen, tillsammans med en fortsatt låg elasticitet i skatteintäkterna i
förhållande till BNP,  inverkat negativt på skatteintäkterna.
(16)     Det strukturella underskottet,
baserat på kommissionens vinterprognos 2015, beräknas minska från 3,3 % av
BNP 2013 till 2,9 % 2014. Om man tar hänsyn till korrigeringarna för
nedjusteringen av den potentiella produktionsökningen (+ 0,0 procentenhet
av BNP) och oförutsedda inkomster (+ 0.2 procentenhet av BNP) jämfört med
prognosen vid tidpunkten då rådets rekommendation utfärdades, uppgår den årliga
finanspolitiska ansträngningen för 2014 till 0,6 % av BNP. Med korrigering
för den negativa inverkan av övergången till ENS 2010 på kostnaderna för
skattekrediter som ska betalas (en utveckling som anses ligga utanför den
offentliga sektorns kontroll), hamnar ”top-down”-bedömningen av den
finanspolitiska ansträngningen på 0,7 % av BNP vilket är något lägre än
den rekommenderade finanspolitiska ansträngningen på 0,8 % av BNP. Jämfört
med den ekonomiska prognos som låg till grund för rådets rekommendation av den
21 juni 2013, uppgår ytterligare åtgärder som genomförts på inkomstsidan,
tillsammans med utvecklingar på utgiftssidan som justerats för ENS 2010, till
1,1 % av BNP, i linje med den nivå som rådet ansåg nödvändiga den 21 juni
2013 (”över 1 % av BNP”). Den sammanlagda ansträngningen under perioden
2013-2014 ligger således på 1,9 % av BNP på grundval av den korrigerade
förändringen av det strukturella saldot, jämfört med de 2,1 % av BNP som
rekommenderats av rådet. Baserat på en ”bottom-up”-bedömning ligger den
sammanlagda ansträngningen något över 1,0 %, i linje med den nivå som
rådet anser vara nödvändig.
(17)     Klyftan mellan en bedömning
"top-down" och ”bottom-up” av den finanspolitiska ansträngningen
beror huvudsakligen på justeringen nedåt i inflationstakten sedan juni 2013.
Framför allt har prognosen för tillväxten av BNP-deflatorn för 2014 reviderats
nedåt med 0,9 procentenheter mellan rådets rekommendation av den 21 juni 2013
och kommissionens vinterprognos 2015. Skatteintäkterna påverkas starkt av
justeringar nedåt i inflationstakten. Som jämförelse kan nämnas att offentliga
utgifter, som i Frankrike drivs ofta av normer som antagits i nominella termer,
är mindre känsliga för revideringar av inflationen under årets lopp. Ingen
korrigering med anledning av den därav följande försämringen i det nominella
saldot genomförs vid beräkningen av det strukturella saldot, som endast tar hänsyn
till resultatklyftan uttryckt i volym. ”Top-down”-bedömningen av den
finanspolitiska ansträngningen är därför känslig för ändringar i inflationen.
vad gäller ”bottom-up”-indikatorn kan resultaten av diskretionära åtgärder som
vidtagits under 2014 anses ha påverkats endast marginellt av den oväntat låga
inflationen. I den mån vissa offentliga utgiftsposter under den offentliga
sektorns kontroll anpassades till den minskade inflationen skulle
”bottom-up”-indikatorn ha kunnat påverkas positivt. Till följd bland annat av
frysningar av ett antal offentliga utgifter för 2014 har den övergripande
effekten av justeringen nedåt i inflation på ”bottom-up”-indikatorn sannolikt
varit begränsad.
(18)     Därför gör de tillgängliga
uppgifterna det på det hela taget inte möjligt att fastställa huruvida
verksamma insatser uteblivit.
(19)     Den offentliga skuldsättningen
i förhållande till BNP, som låg på 78,8 % 2009, har sedan dess ökat
snabbt, till 92,2 % 2013. Enligt kommissionens vinterprognos 2015 kommer
skuldkvoten att fortsätta att öka över prognoshorisonten, till 95,3 %
2014, 97,1 % 2015 och 98,2 % 2016, på grund av fortfarande relativt
höga underskott i de offentliga finanserna och dämpad nominell BNP-tillväxt.
Stock-/flödesjusteringarna förväntas påverka skuldutvecklingen negativt under
prognosperioden.
(20)     Enligt kommissionens
vinterprognos 2015 väntas det totala underskottet uppgå till 4,1 % av BNP
under 2015, väl över det mål på 2,8 % av BNP som anges i rådets
rekommendation av den 21 juni 2013, och riktmärket på 3 % av BNP. Den
avsevärda försämringen av de offentliga finanserna till följd av ekonomins
generellt sett svagare ställning i förhållande till den prognos som ligger till
grund för rådets rekommendation av den 21 juni 2013 tyder på att det är motiverat
med en ändrad rekommendation i enlighet med artikel 126.7 i fördraget om
Europeiska unionens funktionssätt för att Frankrike ska få en ny tidsfrist för
att korrigera det alltför stora underskottet i enlighet med bestämmelserna i
stabilitets- och tillväxtpakten.
(21)     Den 21 november 2014 skickade
de franska myndigheterna en skrivelse till kommissionen, i vilken Frankrike
åtar sig att genomföra en rad strukturella reformer för att genomföra 2014 års
landsspecifika rekommendationer som rådet utfärdade den 8 juli 2014. Den 12
december 2014 offentliggjorde regeringen ett reformprogram som beskriver
reformernas prioriteringar fram till 2017. Detta reformprogram har bekräftats i
ett meddelande om det nationella reformprogrammet, som offentliggjordes den 18
februari 2015. Myndigheterna lade också fram en beräkning av den förväntade
makroekonomiska effekten av de viktigaste strukturella reformer som inletts
sedan 2012. De viktigaste reformerna omfattar i synnerhet en minskning av
arbetskostnaderna genom ett skatteavdrag för företag (crédit d’impôt pour la
compétitivité et l’emploi – CICE) och ytterligare minskningar av
arbetsgivarens sociala avgifter genom pacte de responsabilité et de
solidarité. Dessa åtgärder förväntas bidra till att stimulera tillväxten
och förbättra de offentliga finansernas hållbarhet, och bör därför inte dras
tillbaka. För att sänkningarna av arbetskostnaderna ska få full effekt krävs
emellertid kompletterande arbetsmarknadsreformer för att minska lönestelheten.
Ytterligare reformer som regeringen lagt fram omfattar bland annat 2014 års
pensionsreform, åtgärder för en reform av lokala myndigheter, förbättrat
företagsklimat och ökad konkurrens inom tjänstesektorn. Utkastet till lagen om
tillväxt och ekonomisk verksamhet berör konkurrensproblem för rättstillämpare,
öppnar sektorn för busstransporter, minskar inträdeshindren i detaljhandeln och
inför en uppmjukning av reglerna för arbete på söndagar. Dessutom omfattar
detta utkast en reform av förfarandena för individuella uppsägningstvister.
Sammanlagt förväntas de strukturreformer som inletts sedan 2013 bidra till
ekonomisk tillväxt och de offentliga finansernas långsiktiga hållbarhet.
Myndigheternas bedömning att dessa reformer skulle öka BNP med 3,3
procentenheter till 2020 verkar emellertid överdrivna.
(22)     Den information och de
åtaganden som de franska myndigheterna lagt fram i fråga om strukturella
reformer går i rätt riktning, mot bakgrund av de krav som beskrivs i
kommissionens meddelande COM(2015) 12 av den 13 januari 2015 om att på bästa
sätt använda flexibiliteten inom de befintliga reglerna i stabilitets- och
tillväxtspakten, för att Frankrike ska kunna komma i åtnjutande av en
förlängning av tidsfristen för korrigeringen av det alltför stora underskottet
med mer än ett år. I sitt meddelande 2015 European Semester: Assessment
of growth challenges, prevention and correction of macroeconomic imbalances,
and results of in-depth reviews under Regulation (EU) No 1176/2011 pekade
kommissionen på Frankrikes begränsade gensvar på tidigare rekommendationer mot
bakgrund av de makroekonomiska obalanserna, och drog slutsatsen att Frankrike
har alltför stora makroekonomiska obalanser som kräver särskild övervakning och
kraftfulla politiska åtgärder. I maj kommer kommissionen att överväga att, med
beaktande av ambitionsnivån i det nationella reformprogrammet och andra
åtaganden som presenterats fram till detta datum, rekommendera rådet att anta
rekommendationer, i enlighet med artikel 7.2 i förordning (EG)
nr 1176/2011, för att fastställa att det föreligger en alltför stor
obalans och rekommendera att Frankrike vidtar korrigerande åtgärder som ska
fastställas i en plan för korrigerande åtgärder. Strukturreformer är inte bara
viktigt för att ta itu med alltför stora obalanser och stärka den potentiella
tillväxten, utan också för att säkerställa de offentliga finansernas
hållbarhet.
(23)     Att bevilja Frankrike
ytterligare ett år, vilket är regeln enligt rådets förordning (EG)
nr 1467/97, skulle vara alltför krävande under de nuvarande dåliga
ekonomiska förhållandena, eftersom det skulle kräva en årlig förbättring av det
strukturella saldot under 2015 och 2016 med mer än 1,0 % av BNP, vilket
ligger över den genomsnittliga årliga ansträngning som rekommenderades av rådet
den 21 juni 2013 för perioden 2013–2015. Mot bakgrund av kommissionens
vinterprognos 2015 skulle en sådan justering ha en mycket negativ inverkan på
tillväxten under både 2015 och 2016. Därför, och med hänsyn tagen till de
strukturella reformplaner som Frankrike nämner samt det nationella reformprogram
som fortfarande väntas, i enlighet med ovan nämnda meddelande av den 13 januari
2015, är det lämpligt att förlänga tidsfristen för Frankrike för att få ett
slut på det alltför stora underskottet med två år. De franska myndigheterna bör
se till att både de antagna och de planerade reformerna verkligen kommer att
genomföras fullt ut och att de, om så krävs, förstärks. I linje med ovan nämnda
meddelande av den 13 januari 2015 kommer kommissionen, om Frankrike underlåter
att genomföra ett ambitiöst reformprogram, att betrakta detta som en
försvårande omständighet vid bedömningen av vilka effektiva åtgärder som
vidtagits som svar på denna rekommendation.
(24)     Att bevilja Frankrike två
ytterligare år skulle innebära nominella underskottsmål på 4,0 % av BNP för
2015, 3,4 % för 2016 och 2,8 % för 2017. Den underliggande årliga
förbättringen av det strukturella budgetsaldot skulle bli 0,5 % av BNP
2015, 0,8 % 2016 och 0,9 % 2017. För 2015 skulle anpassningen således
bli 0,2 procentenhet högre än den förbättring på 0,3 % av BNP av det
strukturella saldot som förväntas enligt kommissionens vinterprognos 2015. I
grundscenariot för 2015 och 2016, enligt kommissionens vinterprognos 2015,
beräknas åtgärder som beaktas på intäktssidan beräknas uppgå till 0,1 %
respektive -0,1 % av BNP. För 2017 uppgår de diskretionära åtgärder som
ingår i den utvidgade prognosen till -0,2 % av BNP. I dessa ingår det
aviserade avskaffandet av contribution sociale de solidarité des sociétés
liksom även den successiva minskningen av den lagstadgade bolagsskattesatsen.
(25)     För att uppnå budgetmålen är
det viktigt att myndigheterna till fullo genomför de redan anmälda åtgärderna
för 2015 och att de snabbt specificerar, antar och genomför ytterligare
åtgärder som krävs för att uppnå budgetmålen under 2015, 2016 och 2017. Bland
annat har de flesta av de åtgärder som ligger till grund för Frankrikes
åtagande att minska den beräknade trenden i de offentliga utgifterna med 50
miljarder EUR fram till 2017 ännu inte fastställts för 2016 och 2017. På det
hela taget måste situationen noggrant övervakas och myndigheterna bör vara redo
att vidta korrigerande åtgärder i händelse av utgiftsavvikelser eller lägre än
väntade effekter av diskretionära åtgärder på inkomstsidan.
HÄRIGENOM REKOMMENDERAS FÖLJANDE.
(1)
Frankrike bör få situationen med det alltför stora
offentliga underskottet att upphöra senast 2017.
(2)
Frankrike bör nå ett nominellt underkott på
4,0 % av BNP 2015, 3,4 % 2016 och 2,8 % 2017, vilket är
förenligt med att uppnå en förbättring av det strukturella saldot på 0,5 %
av BNP 2015, 0,8 % 2016 och 0,9 % 2017. Detta skulle kräva
ytterligare åtgärder på 0,2 % av BNP under 2015, 1,2 % av BNP 2016
och 1,3 % av BNP 2017, baserat på kommissionens utvidgade vinterprognos
2015.
(3)
Frankrike bör till fullo genomföra de redan antagna
åtgärderna för 2015 och se till att en ytterligare finanspolitisk ansträngning
enligt punkt 2 görs före utgången av april 2015,. Detta skulle kräva att man
specificerade, antog och genomförde ytterligare strukturella diskretionära åtgärder
motsvarande 0,2 % av BNP för att minska klyftan till den rekommenderade
förbättringen av det strukturella saldot med 0,5 % av BNP för 2015.
(4)
Frankrike bör intensifiera sina ansträngningar för
att finna möjligheter till besparingar inom alla den offentliga sektorns
delsektorer, inbegripet på socialförsäkrings- och lokal myndighetsnivå, och
använda alla oväntade intäkter till att minska underskottet. Åtgärder för att
konsolidera de offentliga finanserna bör säkerställa en varaktig förbättring av
saldot i den offentliga sektorns finanser och bör inte inverka menligt på
förbättringen av den franska ekonomins konkurrenskraft.
(5)
Rådet fastställer tidsfristen till den 10 juni 2015
för Frankrike att vidta effektiva åtgärder och, i enlighet med artikel 3.4a i
rådets förordning (EG) nr 1467/97, i detalj rapportera om den
konsolideringsstrategi som planeras för att uppnå målen. Frankrike bör i detalj
redogöra för i) de ytterligare diskretionära åtgärder motsvarande 0,2 % av
BNP som antagits för att garantera att den rekommenderade förbättring av det
strukturella saldot under 2015 uppnås och ii) de viktigaste finanspolitiska
åtgärder som angivits för uppnående av målen under 2016 och 2017. Lagen om
planering av de offentliga finanserna  (”Loi de programmation des finances
publiques”) bör uppdateras för att spegla den nya anpassningen. De franska
myndigheterna bör före tidsfristens utgång företa en oberoende
förhandsutvärdering av de viktigaste åtgärder som ligger till grund för
anpassningen för 2016 och 2017.
(6)
Frankrike bör rapportera till kommissionen och
Ekonomiska och finansiella kommittén i enlighet med artikel 10 i rådets
förordning (EU) nr 473/2013 och i överensstämmelse med specifikationerna i
kommissionens delegerade förordning (EU) nr 877/2013. Rapporten bör läggas
fram för första gången senast den 10 december 2015 och därefter var sjätte
månad. De rapporter som lämnades in den 10 december bör redogöra för det
uppdaterade budgetutkastet, som svar på kommissionens yttrande om utkastet till
budgetplan för 2016. Rapporten bör senast den 10 juni uppdatera och ytterligare
precisera de närmare uppgifterna om de särskilda finanspolitiska åtgärder som
planeras eller som redan har vidtagits för att uppnå den rekommenderade
förbättringen av det strukturella saldot för följande år, och för att garantera
en snabb och varaktig korrigering av det alltför stora underskottet inom den
fastställda tidsfristen.
Frankrike ska rapportera om den reformplan som
presenteras i det meddelande som offentliggjordes den 18 februari 2015 och som
därefter kommer att kompletteras i det nationella reformprogrammet som ska
genomföras strikt i syfte att förbättra tillväxtutsikterna och bidra till de
offentliga finansernas långsiktiga hållbarhet.
Det kommer att vara viktigt att stötta den
finanspolitiska konsolideringen genom omfattande strukturella reformer i
enlighet med rådets rekommendationer som riktar sig till Frankrike inom ramen
för den europeiska planeringsterminen, särskilt de som avser förfarandet vid
makroekonomiska obalanser.
Denna rekommendation riktar sig till
Republiken Frankrike.
Utfärdad i Bryssel den
                                                                       På
rådets vägnar
                                                                       Ordförande
[1]               Alla dokument avseende Frankrikes alltför stora
underskott finns på http://ec.europa.eu/economy_finance/economic_governance/sgp/deficit/countries/france_en.htm.
[2]               EGT L 209, 2.8.1997, s. 6.