title: Rådets rekommendation av den 12 juli 2011 om Estlands nationella reformprogram 2011 och om avgivande av rådets yttrande om Estlands stabilitetsprogram för 2011–2015

text:
               20.7.2011

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               C 213/5

         RÅDETS REKOMMENDATION
   av den 12 juli 2011
   om Estlands nationella reformprogram 2011 och om avgivande av rådets yttrande om Estlands stabilitetsprogram för 2011–2015
   2011/C 213/02
   EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION
   med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 121.2 och 148.4,
   med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken (1), särskilt artikel 5.3,
   med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation,
   med beaktande av Europeiska rådets slutsatser,
   med beaktande av sysselsättningskommitténs yttrande,
   efter att ha hört ekonomiska och finansiella kommittén, och
   av följande skäl:

               (1)

               Den 26 mars 2010 kom Europeiska rådet överens om kommissionens förslag om att lansera en ny strategi för sysselsättning och tillväxt, Europa 2020, som bygger på en utökad samordning av den ekonomiska politiken, vilken kommer att inrikta sig på de nyckelområden som kräver åtgärder för att stärka Europas potential för hållbar tillväxt och konkurrenskraft.

               (2)

               Rådet antog den 13 juli 2010 en rekommendation om de allmänna riktlinjerna för medlemsstaternas och unionens ekonomiska politik (2010–2014) och den 21 oktober 2010 ett beslut om riktlinjer för medlemsstaternas sysselsättningspolitik (2), vilka tillsammans utgör de så kallade integrerade riktlinjerna. Medlemsstaterna uppmanades att beakta de integrerade riktlinjerna i sin nationella ekonomiska politik och sysselsättningspolitik.

               (3)

               Den 12 januari 2011 antog kommissionen den första årliga tillväxtöversikten, varigenom en ny era av ekonomisk styrning i EU och den första europeiska planeringsterminen för förhandsintegrerad politisk samordning inleddes, med förankring i Europa 2020-strategin.

               (4)

               Den 25 mars 2011 godkände Europeiska rådet prioriteringarna för finanspolitisk konsolidering och strukturreformer (i linje med rådets slutsatser av den 15 februari och 7 mars 2011 och med hänvisning till kommissionens årliga tillväxtöversikt). Det underströk behovet av att prioritera återställandet av sunda offentliga finanser, hållbar finanspolitik, minskad arbetslöshet genom arbetsmarknadsreformer och nya insatser för att öka tillväxten. Medlemsstaterna uppmanades att omsätta dessa prioriteringar i konkreta åtgärder som ska ingå i deras stabilitets- eller konvergensprogram och nationella reformprogram.

               (5)

               Den 25 mars 2011 uppmanade Europeiska rådet också de medlemsstater som deltar i europluspakten att i tid lägga fram sina åtaganden så att de kan tas med i deras stabilitets- eller konvergensprogram och nationella reformprogram.

               (6)

               Den 29 april 2011 lade Estland fram sitt stabilitetsprogram för 2011, som omfattar perioden 2011–2015, och sitt nationella reformprogram för 2011. För att kunna beakta inbördes samband mellan de båda programmen har de granskats samtidigt.

               (7)

               Estland drabbades särskilt hårt av den globala finanskrisen, som förstärkte nedgången från den högkonjunktur som landet upplevt vad gäller den inhemska fastighetsmarknaden och konsumtionen. Den kumulativa förlusten av BNP för 2008–2009 nådde 19 % och arbetslösheten nästan fyrdubblades till 16,8 % till 2010. Ekonomin har dock repat sig snabbt och den reala BNP-tillväxten väntas snabbt tillta de närmaste åren. Uppsvinget har främst drivits på av export, men inhemsk efterfrågan vinner terräng, huvudsakligen på grund av betydande investeringar. De ljusare tillväxtutsikterna har haft positiv inverkan på arbetsmarknaden. Sysselsättningen har ökat markant på senare tid även om långtidsarbetslösheten förblir hög. Inflationen ökade jämfört med föregående år, men väntas dämpas i linje med utvecklingen för de globala råvarupriserna.

               (8)

               Baserat på en bedömning av stabilitetsprogrammet enligt förordning (EG) nr 1466/97 anser rådet att det makroekonomiska scenario som ligger till grund för beräkningarna av de offentliga finanserna framstår som rimligt. Stabilitetsprogrammets finanspolitiska strategi på medellång sikt är att uppnå det medelfristiga målet, dvs. ett strukturellt saldo i balans, senast 2013, och att behålla det under resten av stabilitetsprogramperioden genom att eftersträva strukturella överskott under 2013 och därefter. Det nominella saldot i de offentliga finanserna beräknas nå överskott under 2013, medan det nominella underskottet på kort sikt väntas växa något på grund av engångseffekten av miljöinvesteringar i koldioxidkrediter. Budgetanpassningen i stabilitetsprogrammet bygger på att ökningstakten i den offentliga sektorns konsumtionsutgifter hålls tillbaka. Stabilitetsrogrammet innehåller vissa uppgifter om åtgärder för att nå det uppsatta målet för ställningen i de offentliga finanserna, och tidigare resultat när det gäller att uppnå de finanspolitiska målen minskar risken för att målen inte nås under de kommande åren. I synnerhet går de planerade reformerna ut på att uppnå effektivitetsvinster på en rad områden, såsom utbildning och aktiva arbetsmarknadsåtgärder. Riskerna i samband med de finanspolitiska målen förefaller därmed i stort sett uppväga varandra. Icke desto mindre kommer det att vara viktigt att de kommande budgetarna innehåller centrala upplysningar om de åtgärder som krävs för att ytterligare förbättra effektiviteten i de offentliga utgifterna och därmed stödja genomförandet av stabilitetsprogrammet.

               (9)

               Långtidsarbetslösheten förblir hög, och arbetslösheten har varit varaktigt och utvecklats i tämligen olika riktningar i regionerna. Trots stora ökningar sedan 2009 är satsningen på aktiva arbetsmarknadsåtgärder fortfarande en av de lägsta i EU, vilket betyder att endast en låg andel arbetslösa får aktivt stöd. Den estniska arbetsmarknaden är relativt flexibel och denna situation har stärkts av beslutet att skjuta upp höjningar av arbetslöshetsunderstödet i arbetsmarknadslagstiftningspaketet till 2013. Trots denna flexibilitet har Estland en relativt hög skattekil på arbetskraft, vilket skulle kunna få negativa följder för utbudet av och efterfrågan på arbetskraft. Problemet är särskilt akut med tanke på den höga arbetslösheten bland unga och lågutbildade, som riskerar att hamna i fattigdom. Planerade reformer för att minska socialförsäkringsavgifterna är ett steg i rätt riktning, men måste genomföras samtidigt som de offentliga finanserna stärks. Effektivitetsvinster skulle kunna uppnås genom att införa strängare behovsprövning och därmed målinrikta de andra förmåner bättre.

               (10)

               Estlands resursintensitet är bland de högsta i EU. Detta beror delvis på en produktionsstruktur som är inriktad på energiintensiva sektorer och industrier. En annan faktor är den låga energieffektiviteten på sektoriell nivå. I sitt nationella reformprogram har Estland ställt upp ett nationellt energibesparingsmål på 9 % år 2016 jämfört med prognoserna (16 % till 2020 i det nationella reformprogrammet). Dessutom innehåller programmet få upplysningar om när och hur åtgärderna kommer att genomföras och deras förväntade resultat. Det finns således möjligheter att förbättra energieffektiviteten ytterligare. Ökad energieffektivitet kommer troligtvis att få en positiv inverkan på miljön och energiförsörjningstryggheten, men kommer också att minska inflationstrycket och förbättra kostnadskonkurrenskraften.

               (11)

               Det finns en allmänt hög andelen människor med eftergymnasial utbildning, men trots detta skulle en ytterligare reform av utbildningssystemet på alla nivåer kunna bidra till att lösa problemet med kompetensbrist, det stora antalet skolor och högre utbildningsinstitutioner samt den bristande målinriktningen i yrkesutbildningen, vilket har medfört att en stor del av befolkningen är utan yrkeskvalifikationer (32 % under 2009). Med tanke på de nuvarande demografiska utvecklingen är det viktigt att förbättra kvaliteten på humankapitalet för att öka tillväxtpotentialen på medellång sikt. Om man till exempel ser till att högre utbildning är inriktad på områden av central betydelse för ekonomin (t.ex. ingenjörsvetenskap) skulle det kunna stödja den pågående omläggningen till sektorerna för handelsvaror. Utbildningsreformen skulle också bidra till att förbättra den offentliga sektorns effektivitet, eftersom det nuvarande utbildningsförvaltningssystemet är alltför splittrat på lokal nivå, vilket leder till både ineffektiva subventioner och tjänster av dålig kvalitet.

               (12)

               Estland har gjort ett antal åtaganden inom ramen för europluspakten. Åtagandena omfattar åtgärder för att ta itu med de offentliga finansernas hållbarhet, sysselsättning och konkurrenskraft. På det finanspolitiska området åtar sig Estland att uppnå balans i den offentliga sektorns finanser senast 2013 och ett överskott 2014, att införa ett krav i den grundläggande statsbudgetlagstiftningen på balans i den offentliga sektorns finanser samt att inleda en reform av de särskilda pensionssystemen. För att främja sysselsättningen planeras vissa skattelättnader. När det gäller konkurrenskraften är åtgärderna inriktade på innovation, högre utbildning och reform av den offentliga sektorn. Åtagandena enligt pakten avspeglar innehållet i det nationella reformprogrammet. De mål som anges i pakten skulle gynnas av ytterligare åtgärder för att stärka arbetsmarknadspolitiken och åtgärder för resurseffektivitet och energimarknaden. Åtagandena inom europluspakten har granskats och beaktats i rekommendationerna.

               (13)

               Kommissionen har bedömt stabilitetsprogrammet och det nationella reformprogrammet samt åtagandena inom ramen för europluspakten. Den har beaktat inte bara programmens relevans för en hållbar finanspolitik och socioekonomisk politik i Estland utan även i vilken utsträckning som EU:s regler och riktlinjer har iakttagits, mot bakgrund av behovet att stärka den övergripande ekonomiska styrningen i EU genom att framtida nationella beslut fattas med beaktande av synpunkter på EU-nivå. Samtidigt som det är nödvändigt att i kommande budgetar ange närmare åtgärder för att nå det finanspolitiska målet anser kommissionen att de estniska myndigheternas tidigare resultat minskar risken för att de finanspolitiska målen inte nås. Ytterligare åtgärder bör vidtas för att stärka arbetsmarknadspolitiken och göra det mer attraktivt att arbeta, för att förbättra humankapitalet genom en omfattande reform av utbildningssystemet och för att behandla frågorna om resurseffektivisering och energimarknaden.

               (14)

               Mot bakgrund av denna bedömning har rådet granskat 2011 års stabilitetsprogram för Estland och dess ståndpunkt (3) avspeglas särskilt i dess rekommendation 1 nedan. Rådet har, med beaktande av Europeiska rådets slutsatser av den 25 mars 2011, granskat Estlands nationella reformprogram.

         HÄRIGENOM REKOMMENDERAS Estland att vidta följande åtgärder under perioden 2011–2012:

               1.

               Uppnå ett strukturellt överskott senast 2013, och samtidigt begränsa underskottet år 2012 till högst 2,1 % av BNP, hålla strikt kontroll över utgifterna och öka effektiviteten i de offentliga utgifterna.

               2.

               Vidta åtgärder för att möta efterfrågan på arbetskraft och minska fattigdomsrisken, genom att på ett budgetneutralt sätt minska skattetrycket och socialförsäkringsavgifterna, samt genom att förbättra de aktiva arbetsmarknadspolitiska åtgärdernas effektivitet, inklusive genom att vidta åtgärder som riktar sig till unga och långtidsarbetslösa, särskilt inom områden med hög arbetslöshet.

               3.

               Säkerställa genomförandet av planerade incitament för att minska energiintensiteten och öka energieffektiviteten i ekonomin, särskilt inom byggnads- och transportsektorerna, inklusive genom att säkerställa bättre fungerande marknader.

               4.

               Genomföra reformen av utbildningssystemet och samtidigt prioritera åtgärder som förbättrar tillgången till förskoleundervisning och höja kvaliteten på och tillgången till yrkesutbildning. Se till att utbildningsresultaten i högre grad tillgodoser arbetsmarknadens behov och ge lågutbildade arbetare möjligheter att delta i livslångt lärande.

      Utfärdad i Bryssel den 12 juli 2011.

            På rådets vägnar

         J. VINCENT-ROSTOWSKI

            Ordförande

      (1)  EGT L 209, 2.8.1997, s. 1.

      (2)  Bibehålls för 2011 genom rådets beslut 2011/308/EU av den 19 maj 2011 om riktlinjer för medlemsstaternas sysselsättningspolitik (EUT L 138, 26.5.2011, s. 56).

      (3)  Enligt artikel 5.3 i förordning (EG) nr 1466/97.


title: Rådets rekommendation av den 12 juli 2011 om Ungerns nationella reformprogram 2011 och om avgivande av rådets yttrande om Ungerns uppdaterade konvergensprogram för 2011–2015

text:
               15.7.2011

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               C 209/10

         RÅDETS REKOMMENDATION
   av den 12 juli 2011
   om Ungerns nationella reformprogram 2011 och om avgivande av rådets yttrande om Ungerns uppdaterade konvergensprogram för 2011–2015
   2011/C 209/03
   EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION
   med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 121.2 och 148.4,
   med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken (1), särskilt artikel 9.3,
   med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation,
   med beaktande av Europeiska rådets slutsatser,
   med beaktande av sysselsättningskommitténs yttrande,
   efter samråd med ekonomiska och finansiella kommittén, och
   av följande skäl:

               (1)

               Europeiska rådet antog den 26 mars 2010 kommissionens förslag om att lansera en ny strategi för sysselsättning och tillväxt, Europa 2020. Strategin bygger på en utökad samordning av den ekonomiska politiken med inriktning på ett antal nyckelområden där åtgärder måste vidtas för att stärka den hållbara tillväxten och konkurrenskraften inom Europa.

               (2)

               Rådet antog den 13 juli 2010 en rekommendation om de allmänna riktlinjerna för medlemsstaternas och unionens ekonomiska politik (2010–2014) och den 21 oktober 2010 ett beslut om riktlinjer för medlemsstaternas sysselsättningspolitik (2), vilka tillsammans utgör de integrerade riktlinjerna. Medlemsstaterna uppmanades att beakta de integrerade riktlinjerna i sin nationella ekonomiska politik och sysselsättningspolitik.

               (3)

               Den 12 januari 2011 antog kommissionen den första årliga tillväxtöversikten, varigenom en ny era av ekonomisk styrning i EU och den första europeiska planeringsterminen för förhandsintegrerad politisk samordning inleddes, med förankring i Europa 2020-strategin.

               (4)

               Den 25 mars 2011 godkände Europeiska rådet prioriteringarna för budgetkonsolidering och strukturreformer (i linje med rådets slutsatser av den 15 februari och den 7 mars 2011 och med utgångspunkt i kommissionens årliga tillväxtöversikt). Europeiska rådet underströk behovet av att ge prioritet åt att sanera budgetarna och återställa den finanspolitiska hållbarheten, minska arbetslösheten genom arbetsmarknadsreformer och göra nya insatser för att öka tillväxten. Medlemsstaterna uppmanades att omvandla dessa prioriteringar i konkreta åtgärder som ska ingå i deras stabilitets- eller konvergensprogram och nationella reformprogram.

               (5)

               Den 15 april 2011 lade Ungern fram 2011 års uppdatering av konvergensprogrammet, omfattande perioden 2011–2015, och sitt nationella reformprogram för 2011. För att kunna beakta inbördes samband mellan de båda programmen har de granskats samtidigt.

               (6)

               Ungern drabbades hårt av krisen hösten 2008 genom att landet förlorade tillgång till marknadsbaserad finansiering. För att klara av dessa svårigheter genomförde Ungern ett anpassningsprogram som var inriktat på finanspolitisk konsolidering och övervakning av finanssektorn och som fick finansiellt stöd från EU och IMF. Mot denna bakgrund fick landet åter tillgång till marknaden under våren 2009 och ekonomin återhämtade sig från nedgången: efter en nedgång med 6,7 % 2009, ökade BNP med 1,2 % 2010 med stöd av växande export. Samtidigt ökade arbetslösheten till över 11 % från den nivå på 8 % som rådde före krisen. Under andra halvåret 2010 aviserade regeringen att betydande skattesänkningar skulle genomföras under perioden 2010–2013. För att begränsa försämringen av de offentliga finanserna införde den parallellt särskilda avgifter och gjorde ytterligare, permanenta, nedskärningar av utgifterna. Beslutet att avskaffa den obligatoriska privata pelaren i pensionssystemet har vidare resulterat i både permanenta och enstaka intäkter. Detta gjorde det möjligt att begränsa avmattningen 2010 till 0,4 % av BNP över underskottsmålet på 3,8 % av BNP, och det kommer att resultera i ett överskott 2011, men samtidigt försämrades den underliggande ställningen betydligt. Mot denna bakgrund, och i syfte att stärka den ekonomiska tillväxtpotentialen, aviserade regeringen ett strukturreformprogram i mars 2011 och antog ytterligare konsolideringsåtgärder.

               (7)

               Baserat på en bedömning av det uppdaterade konvergensprogrammet enligt rådets förordning (EG) nr 1466/97 anser rådet, på grundval av kommissionens avdelningars vårprognos 2011, att det makroekonomiska scenario som ligger till grund för beräkningarna av de offentliga finanserna framstår som något för optimistiskt, särskilt när det gäller utvecklingen av inhemsk efterfrågan. Uppdateringens syfte är att inom tidsfristen 2011 som rådet fastställt korrigera det alltför stora underskottet genom ett överskott på 2 % av BNP tack vare betydande engångsintäkter från pensionstillgångarna. Det offentliga underskottet skulle bli 2,5 % av BNP 2012 och därefter gradvis minska till 1,5 % av BNP 2015, främst till följd av återhållsamhet med utgifter. I uppdateringen bekräftas att Ungerns medelfristiga mål för de offentliga finanserna är ett strukturellt underskott på 1,5 % av BNP. Konsolideringsstrategin väntas minska det offentliga underskottet på ett strukturerat sätt och få skulden att minska till 64 % av BNP 2015. Strategins tyngdpunkt förefaller dock ligga i slutet av perioden i och med att de strukturella förbättringarna inte börjar komma förrän 2012, och den kumulativa strukturella försämringen på över 3 % av BNP under 2010 och 2011 ligger inte i linje med rådets rekommendation från juli 2009 där Ungern uppmanades att åstadkomma en strukturell anpassning på minst 0,5 % av BNP. Vårprognosen pekar på ett underskott på 3,3 % av BNP 2012, med antagande av vissa risker i genomförandet på 0,5 % av BNP; på denna grundval kan det inte uteslutas att referensvärdet kan överskridas på nytt under det året om inte ytterligare åtgärder vidtas. Den planerade minskningen av underskottet, som kommissionen räknat ut, möjliggör inte heller de strukturella anpassningar som är nödvändiga för att nå det medelfristiga målet till konvergensprogramperiodens slut, och framför allt sker ingen ytterligare strukturell anpassning efter 2013, även om marginalen till det medelfristiga målet är liten.
               Slutligen leder avskaffandet av den obligatoriska privata pelaren i pensionssystemet till ytterligare enstaka och permanenta intäkter, men det innebär också att de långsiktiga åtagandena ökar. Den påföljande troliga försämringen av den finanspolitiska hållbarheten på lång sikt, med beaktande av att delar av pensionsfondernas tillgångar används för att finansiera löpande utgifter, uppvägs delvis av ett flertal aviserade åtgärder med avseende på pensionssystemet i samband med det strukturella reformprogrammet (t. ex. de delvis redan genomförda förändringarna i den allmänna pelaren). I enlighet med kommissionens senaste utvärdering verkar risken med avseende på de offentliga finansernas hållbarhet på lång sikt vara medelstor.

               (8)

               Finanspolitisk konsolidering förblir en betydande utmaning. Om de aviserade åtgärderna och kompletterande strukturella åtgärder inte genomförs rigoröst, är det inte säkert att det alltför stora underskottet korrigeras på ett hållbart sätt och att tillräckligt snabba framsteg görs mot det medelfristiga målet. Den finanspolitiska konsolideringen kommer också att bidra till att skuldminskningen sker i lämplig takt och leda till bättre långsiktig hållbarhet som förefaller vara utsatt för medelstor risk. Genom att till fullo utnyttja extraordinära intäkter kan man skynda på konsolideringen. Mot denna bakgrund kommer myndigheternas halvårsrapport om förfarandet vid alltför stora underskott att vara ett värdefullt redskap för att nära följa hur konsolideringen framskrider.

               (9)

               I den nyligen antagna konstitutionen fastställs en skuldbroms vid 50 % av BNP och det finanspolitiska rådet ges vetorätt över den årliga budgeten, vilket kan vara ett första steg mot att förbättra det finanspolitiska ramverket. Emellertid kommer viktiga detaljer att specificeras först i de påföljande s.k. kardinallagarna (t.ex. de tillfälliga numeriska regler som ska gälla tills skuldkvoten är nere på 50 %, den exakta tolkningen av undantagsklausulen). Införandet av ett nominellt skuldtak kan om det används som ett universalmedel, allt annat oförändrat, leda till en konjunkturförstärkande finanspolitik. Dessutom har det moderniserade finanspolitiska organet ett relativt litet ansvarsområde (utarbeta ett yttrande om budgetförslaget, med vetorätt) som inte omfattar hela budgetprocessen (t.ex. genom realtidsbedömningar av ny politik med stora budgeteffekter). Slutligen har andra aspekter av den finanspolitiska styrningen ännu inte klargjorts, t.ex. finanspolitikens medelfristiga inriktning och frågan om transparens.

               (10)

               Sysselsättningsgraden är bland de lägsta i EU (60,4 %). Sysselsättningsgraden för kvinnor är också låg (55,0 %) och skillnaden i sysselsättningsgrad för kvinnor med och utan 0–6-åriga barn är näst störst i EU (33,6 jämfört med EU-genomsnittet 12,1 procentenheter). Barnomsorgen i Ungern brister både i kapacitet och kvalitet, och särskilt låg är tillgången utanför de större städerna och i regioner med mycket hög arbetslöshet. Att öka tillgången på barnomsorg skulle vara en viktig åtgärd för att underlätta för båda föräldrarna att delta i arbetslivet.

               (11)

               Ungern har haft en relativt hög skatt på arbete. Det nya inkomstskattesystemet råder delvis bot på systemets negativa sysselsättningseffekter, särskilt för över medelinkomsttagare och/eller de som har barn, och syftar således till att hantera de mest överhängande konkurrens- och befolkningsfrågorna. Även om skattesatsen har minskat, har skattebördan på låginkomsttagare utan barn faktiskt ökat, särskilt om man räknar med utfasningen av anställningsstöd i form av skattelättnader.

               (12)

               Den offentliga arbetsförmedlingen lider av otillräcklig administrativ kapacitet, och tidigare tillförda medel har inte förbättrat effektiviteten när det gäller att integrera de arbetslösa på arbetsmarknaden. Finansieringen av sysselsättningsprogram är inte tillräckligt kopplad till resultaten, särskilt när det gäller nationellt finansierade åtgärder. Det har nyligen aviserats att den längsta perioden för arbetslöshetsersättning kommer att minskas till de lägsta nivåerna i EU. Det behövs en bedömning av hur denna åtgärd påverkar arbetsmarknaden, särskilt för att fastställa effektiviteten när det gäller att öka deltagandet på arbetsmarknaden.

               (13)

               Fattigdom och relaterade faktorer som arbetslöshet eller låg utbildning drabbar fortfarande vissa missgynnade grupper, särskilt romerna, i oproportionerligt hög utsträckning. De lågutbildade har särskilt låg sysselsättningsgrad (36,8 %, jämfört med det europeiska genomsnittet på 53,4 %), speciellt bland män. Enligt uppskattningar lever 70 % av den romska befolkningen under fattigdomströskeln. Det stora flertalet av dem bor i eftersatta regioner med liten tillgång till arbetsmarknadsmöjligheter och offentliga tjänster.

               (14)

               Små och medelstora företag har hämmats av komplicerade regelverk, tung administrativ börda och den offentliga förvaltningens begränsade ansvarighet och öppenhet. Små och medelstora företag har haft sämre tillgång till finansiering i tidigt skede än EU-genomsnittet. Det nationella reformprogrammet innehåller ett antal åtgärder för att minska den administrativa bördan. Andra finansieringsmekanismer än banker har ännu inte lika stor betydelse som i övriga europeiska länder. Effektiviteten i tidigare program för att stödja sektorn har inte utvärderats systematiskt.

               (15)

               Kommissionen har bedömt Ungerns konvergensprogram och nationella reformprogram och har också tagit hänsyn till regeringens avsikt att nära följa europluspakten. Den har beaktat inte bara programmens relevans för en hållbar finanspolitik och socioekonomisk politik i Ungern utan även i vilken utsträckning som EU:s regler och riktlinjer har iakttagits, mot bakgrund av behovet att stärka den övergripande ekonomiska styrningen i EU genom att framtida nationella beslut fattas med beaktande av synpunkter på EU-nivå. Kommissionen anser att tyngdpunkten i den finanspolitiska anpassningsstrategin, som huvudsakligen är baserad på utgiftssidan, ligger för långt fram i perioden. Den av rådet fastställda tidsfristen 2011 för att få ned underskottet under 3 % av BNP kan därför hållas endast tack vare betydande engångsintäkter från pensionstillgångar. En strukturell förbättring kommer inte att börja förrän 2012. Med hänsyn till riskerna i genomförandet kan det inte uteslutas att referensvärdet kan överskridas på nytt under det året om inte ytterligare åtgärder vidtas. På lite längre sikt förefaller dessutom inte konvergensprogrammet säkerställa fortsatta framsteg mot det medelfristiga målet, även om marginalen är liten. Ytterligare åtgärder för att öka deltagandet på arbetsmarknaden och modernisera arbetsförmedlingen skulle bidra till att öka sysselsättningsmöjligheterna. Fortsatt minskning av administrativa bördor skulle förbättra företagsklimatet och hjälpa små och medelstora företag att växa.

               (16)

               Mot bakgrund av denna bedömning, och med beaktande av rådets rekommendation av den 7 juli 2009 enligt artikel 126.7 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, har rådet granskat 2011 års uppdatering av Ungerns konvergensprogram och dess ståndpunkt (3) avspeglas bland annat i punkterna 1 och 2 nedan i dess rekommendation. Rådet har, med beaktande av Europeiska rådets slutsatser av den 25 mars 2011, granskat Ungerns nationella reformprogram.

         HÄRIGENOM REKOMMENDERAS Ungern att vidta följande åtgärder under perioden 2011–2012:

               1.

               Stärka den finanspolitiska insatsen för att minska den strukturella försämringen 2011 som är underförstådd i det planerade överskottet på 2 % av BNP, och se till att de offentliga finanserna 2012 inte åter visar ett underskott som överskrider 3 % av BNP, och därmed bidra till en sänkning av den höga offentliga skulddelen. Fullt ut genomföra de aviserade finanspolitiska åtgärderna och, vid behov, vidta ytterligare permanenta åtgärder senast i 2012 års budget för att säkra de finanspolitiska målen för det året. 2012 års budget bör också identifiera ytterligare åtgärder för att uppnå 2013 års mål i konvergensprogrammet. Säkerställa framsteg mot det medelfristiga målet med minst 0,5 % av BNP årligen fram till slutet av programperioden och utnyttja eventuella extraordinära intäkter till att skynda på den finanspolitiska konsolideringen.

               2.

               Anta och genomföra regler som anger de operativa aspekterna av den konstitutionella ramen för finanspolitisk styrning, inklusive bland annat de numeriska regler som ska tillämpas på central och lokal nivå fram till dess att skuldkvoten har minskat till under 50 % av BNP. När det gäller den finanspolitiska ramen, genomföra och stärka den fleråriga finanspolitiska planeringen, öka öppenheten i de offentliga finanserna och bredda det finanspolitiska rådets ansvarsområde.

               3.

               Öka deltagandet på arbetsmarknaden genom att på ett budgetneutralt sätt minska skattereformens effekter på låginkomsttagare. Stärka åtgärder för att främja kvinnors deltagande på arbetsmarknaden genom att bygga ut barnomsorg och förskola.

               4.

               Vidta åtgärder för att stärka kapaciteten hos den offentliga arbetsförmedlingen och andra tjänsteleverantörer för att höja kvaliteten och effektiviteten när det gäller utbildning, hjälp med att söka arbete och individualiserade tjänster. Stärka aktiva arbetsmarknadsåtgärder som kopplas till positiva bevisgrundade resultat. Införa, i samråd med berörda parter, skräddarsydda program för lågutbildade och andra särskilt missgynnade grupper.

               5.

               Förbättra företagsklimatet genom att genomföra alla de åtgärder som i det nationella reformprogrammet anges för reform av regelverket och minskade administrativa bördor. Bedöma effektiviteten i den nuvarande politiken för stöd till små och medelstora företag och anpassa offentliga program för att förbättra tillgången till andra finansieringskällor än banker.

      Utfärdad i Bryssel den 12 juli 2011.

            På rådets vägnar

         J. VINCENT-ROSTOWSKI

            Ordförande

      (1)  EGT L 209, 2.8.1997, s. 1.

      (2)  Upprätthålls för 2011 genom rådets beslut 2011/308/EU av den 19 maj 2011 om riktlinjer för medlemsstaternas sysselsättningspolitik (EUT L 138, 26.5.2011, s. 56).

      (3)  Enligt artikel 9.3 i rådets förordning (EG) nr 1466/97.


				|

		52012DC0315

			Rekommendation till RÅDETS REKOMMENDATION om Luxemburgs nationella reformprogram för 2012 och om avgivande av rådets yttrande om Luxemburgs stabilitetsprogram för 2012–2015 /* COM/2012/0315 final - 2012/ () */

			   	Rekommendation till
RÅDETS REKOMMENDATION
om Luxemburgs nationella reformprogram för
2012
och om avgivande av rådets yttrande om Luxemburgs stabilitetsprogram för
2012–2015
EUROPEISKA UNIONENS RÅD UTFÄRDAR
DENNA REKOMMENDATION
med beaktande av fördraget om Europeiska
unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 121.2 och 148.4,
med beaktande av rådets förordning (EG) nr
1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga
finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken[1], särskilt
artikel 5.2,
med beaktande av Europeiska kommissionens
rekommendation[2],
med beaktande av Europaparlamentets
resolutioner[3],
med beaktande av Europeiska rådets slutsatser,
med beaktande av sysselsättningskommitténs
yttrande,
efter att ha hört ekonomiska och finansiella
kommittén, och
av följande skäl:
(1)       Den 26 mars 2010 antog
Europeiska rådet Europeiska kommissionens förslag till en ny strategi för
sysselsättning och tillväxt – Europa 2020. Strategin bygger på en utökad
samordning av den ekonomiska politiken med inriktning på ett antal
nyckelområden där åtgärder måste vidtas för att öka Europas potential för
hållbar tillväxt och konkurrenskraft.
(2)       Den 13 juli 2010 antog rådet
en rekommendation om de allmänna riktlinjerna för medlemsstaternas och unionens
ekonomiska politik (2010–2014) och den 21 oktober 2010 ett beslut om riktlinjer
för medlemsstaternas sysselsättningspolitik[4], vilka tillsammans utgör de så kallade
integrerade riktlinjerna. Medlemsstaterna uppmanades att beakta de integrerade
riktlinjerna i sin nationella ekonomiska politik och sysselsättningspolitik.
(3)       Den 12 juli 2011 antog rådet
en rekommendation om Luxemburgs nationella reformprogram för 2011 och avgav ett
yttrande om Luxemburgs uppdaterade stabilitetsprogram för 2011–2014.
(4)       Kommissionen antog den 23
november 2011 den andra årliga tillväxtöversikten, vilket inledde den andra
europeiska planeringsterminen med integrerad politisk förhandssamordning
förankrad i Europa 2020-strategin. Den 14 februari 2012 antog kommissionen, på
grundval av förordning (EU) nr 1176/2011, Rapporten om varningsmekanismen[5], i vilken
Luxemburg inte finns med bland de medlemsstater för vilka en närmare granskning
skulle utföras.
(5)       Den 2 mars 2012 godkände
Europeiska rådet prioriteringarna för att säkerställa finansiell stabilitet,
finanspolitisk konsolidering och åtgärder för att främja tillväxten. Europeiska
rådet betonade behovet av att eftersträva differentierad och tillväxtfrämjande
finanspolitisk konsolidering, återställa normala lånevillkor i ekonomin, främja
tillväxt och konkurrenskraft, ta itu med arbetslösheten och krisens sociala
följdverkningar samt modernisera den offentliga förvaltningen.
(6)       Den 2 mars 2012 uppmanade
Europeiska rådet också de medlemsstater som deltar i europluspakten att i tid
lägga fram sina åtaganden så att de kan inkludera dem i sina stabilitets- eller
konvergensprogram och nationella reformprogram.
(7)       Den 27 april 2012 lade
Luxemburg fram sitt stabilitetsprogram för perioden 2012–2015 och sitt nationella
reformprogram för 2012. I syfte att beakta inbördes samband mellan de båda
programmen har de bedömts samtidigt.
(8)       Baserat på bedömningen av
2012 års stabilitetsprogram enligt rådets förordning (EG) nr 1466/97 anser
rådet att det makroekonomiska scenario som ligger till grund för programmets
finanspolitiska beräkningar är rimligt. I synnerhet ligger programmets scenario
för 2012 och 2013 mycket nära kommissionens vårprognos 2012. Beräkningar av
underskott på medellång sikt genomförs enligt ett något optimistiskt
tillväxtscenario, över den potentiella tillväxten men ändå klart under
genomsnittliga historiska nivåer. Syftet med den finanspolitiska strategi som
skisseras i programmet är att få ned underskottet från 1,5 % år 2012 till
0,9 % år 2014, med ett konsolideringspaket motsvarande cirka 1,2 % av
BNP, och ge ett större handlingsutrymme i händelse av negativa störningar.
Programmet bekräftar det tidigare målet på medellång sikt avseende ett
strukturellt överskott på 0,5 %. Detta mål på medellång sikt kan dock inte
anses vara lämpligt enligt bestämmelserna i stabilitets- och tillväxtpakten
eftersom det, på grundval av nuvarande politik och beräkningar, inte förefaller
ta tillräcklig hänsyn till de implicita skulder som är kopplade till den
åldrande befolkningen, trots att skulden ligger under fördragets referensvärde.
Dessutom skulle Luxemburg – baserat på både kommissionens vårprognos för 2012
och det (omräknade) strukturella saldot i de offentliga finanserna enligt
programmet – påtagligt avvika från sitt eget mål på medellång sikt från och med
2012. Ökningstakten för de offentliga utgifterna, efter diskretionära åtgärder
på inkomstsidan, väntas påtagligt överstiga riktmärket för utgifter enligt
definitionen i stabilitets- och tillväxtpakten. Den offentliga bruttoskulden –
20 % av BNP – ligger under fördragets referensvärde.
(9)       Den 20 januari 2012 antog
regeringen i Luxemburg ett lagförslag för att reformera pensionssystemet för
både den privata och den offentliga sektorn. Reformen inbegriper vissa korrigeringsmekanismer,
för den händelse systemets finansiella läge skulle utvecklas negativt, och
innehåller anpassningar av den mycket generösa beräkningsmetoden för förmåner.
Den nya beräkningsmetoden kommer emellertid att fasas in under en mycket lång
tidshorisont på 40 år. Dessutom är möjligheterna till förtidspensionering i
stort sett oförändrade, och inga åtgärder har föreslagits för att koppla den
lagstadgade pensionsåldern till den förväntade livslängden. På det hela taget
tar Luxemburg steg i rätt riktning, men den föreslagna reformen förefaller inte
utgöra en tillräcklig garanti för långsiktig hållbarhet i de offentliga
finanserna.
(10)     I januari 2012 antog det
nationella parlamentet en lag för att begränsa tillämpningen av den automatiska
löneindexeringen mellan 2012 och 2015 i syfte att öka konkurrenskraften i
Luxemburgs ekonomi. Utöver en eventuell ändring av referensindexet har
regeringen emellertid inte tillkännagivit några ytterligare planer på en
permanent revidering av lönebildningssystemet. Luxemburgs produktivitet är för
närvarande mycket hög, men manöverutrymmet när det gäller
produktivitetsökningar blir allt mindre. En permanent revidering av
lönebildningssystemet, i samråd med arbetsmarknadens parter och i enlighet med
nationell praxis, är nödvändig för att man ska kunna bevara konkurrenskraften i
Luxemburgs ekonomi på längre sikt.
(11)     Luxemburg har vidtagit några
relevanta och trovärdiga åtgärder för att ta itu med landets relativt höga
ungdomsarbetslöshet. För att underlätta ungdomars inträde på arbetsmarknaden
behövs det emellertid en enhetlig strategi för att, bland annat, stärka
samarbetet mellan kommuner och förbättra arbetsförmedlingarnas effektivitet.
Unga arbetssökande, särskilt sökande med lägre utbildningsnivå, skulle också ha
nytta av ytterligare investeringar i utbildning.
(12)     Luxemburg väntas få svårt att
nå sitt mål för 2020 avseende minskade utsläpp av växthusgaser. Enligt de
senaste beräkningarna inför 2020, på grundval av befintliga åtgärder, väntas
Luxemburg öka sina utsläpp inom sektorer som inte omfattas av EU:s
utsläppshandelssystem med 9 % mellan 2005 och 2020, samtidigt som
minskningsmålet är 20 %. Vägtransportsektorn är den mest betydande
utsläppskällan och har en stor utsläppsminskningspotential. Drivmedelspriserna
hör fortfarande till de lägsta i EU, något som uppmuntrar ”bränsleturism” och
medför negativa externa effekter i form av föroreningar och trafikstockningar.
Ytterligare åtgärder krävs för att minska utsläppen av växthusgaser. Om inga
sådana åtgärder vidtas kommer man att behöva använda kostsamma flexibla
mekanismer.
(13)     Luxemburg har gjort en rad
åtaganden inom ramen för europluspakten. Dessa åtaganden – och genomförandet av
åtagandena från 2011 – handlar om att förbättra konkurrenskraften, främja
sysselsättningen och stärka den finansiella stabiliteten. Kommissionen har
bedömt genomförandet av åtagandena inom ramen för europluspakten. Resultaten av
denna bedömning har beaktats i rekommendationerna.
(14)     Inom ramen för den europeiska
planeringsterminen har kommissionen genomfört en omfattande analys av
Luxemburgs ekonomiska politik. Den har bedömt stabilitetsprogrammet och det
nationella reformprogrammet. Kommissionen har beaktat inte bara programmens
relevans för en hållbar finanspolitik och socioekonomisk politik i Luxemburg
utan även i vilken utsträckning EU:s regler och riktlinjer har iakttagits, mot
bakgrund av behovet att stärka den övergripande ekonomiska styrningen i EU
genom att framtida nationella beslut fattas med beaktande av synpunkter på
EU-nivå. Kommissionens rekommendationer inom ramen för den europeiska
planeringsterminen återspeglas i rekommendationerna 1–5 nedan.
(15)     Mot bakgrund av denna
bedömning har rådet granskat Luxemburgs stabilitetsprogram, och dess yttrande[6]
återspeglas särskilt i rekommendation 1 nedan.
HÄRIGENOM REKOMMENDERAS Luxemburg att
vidta följande åtgärder under perioden 2012–2013:
1.           Bevara en sund ställning i de
offentliga finanserna, med korrigering av eventuella avvikelser från ett
budgetmål på medellång sikt som säkerställer de offentliga finansernas
långsiktiga hållbarhet, särskilt med hänsyn till implicita skulder som är
kopplade till den åldrande befolkningen. För detta ändamål bör Luxemburg
förstärka och strikt genomföra den finanspolitiska strategin, med stöd av tillräckligt
specificerade åtgärder, för år 2013 och framåt, inklusive nå riktmärket för
utgifter.
2.           Öka effekterna av den
föreslagna pensionsreformen genom att påskynda genomförandet av åtgärder som
begränsar åldersrelaterade utgifter, vidta ytterligare åtgärder för att öka
förvärvsfrekvensen bland äldre arbetstagare, särskilt genom att begränsa
möjligheterna till förtidspensionering, och vidta åtgärder för att koppla den
lagstadgade pensionsåldern till den förväntade livslängden, för att säkerställa
pensionssystemets långsiktiga hållbarhet.
3.           Vidta ytterligare åtgärder
för att i samråd med arbetsmarknadens parter och i enlighet med nationell
praxis reformera löneförhandlings- och löneindexeringssystemen, i syfte att
bevara konkurrenskraften i Luxemburgs ekonomi på längre sikt, i ett första steg
genom att bibehålla nuvarande ettåriga indexeringsintervall efter 2014 och
genom att minska effekten av energi och andra volatila poster på
referensindexet.
4.           Fortsätta ansträngningarna
för att minska ungdomsarbetslösheten genom att förstärka de berörda aktörernas
delaktighet och genom att stärka utbildningsåtgärder, framförallt för
arbetssökande med låg utbildningsnivå, i syfte att uppnå en bättre
överensstämmelse mellan ungdomars färdigheter och kvalifikationer å ena sidan
och arbetsmarknadens behov å andra sidan.
5.           Se till att målen avseende
minskade växthusgasutsläpp från sektorer som inte omfattas av EU:s
utsläppshandelssystem kommer att uppfyllas, särskilt genom att integrera ett
miljötänkande i skattesystemet.
Utfärdad i Bryssel den
                                                                       På
rådets vägnar
                                                                       Ordförande
[1]               EGT L
209, 2.8.1997, s. 1.
[2]               COM(2012)
315 final.
[3]               P7_TA(2012)0048
och P7_TA(2012)0047
[4]               Rådets
beslut 2012/238/EU av den 26 april 2012.
[5]               COM(2012)
68 final.
[6]               Enligt
artikel 5.2 i rådets förordning (EG) nr 1466/97.


Avis juridique important

|

32003H0613

Kommissionens rekommendation av den 6 augusti 2003 om riktlinjer om de reviderade tillfälliga beräkningsmetoderna för industribuller, flygtrafikbuller, vägtrafikbuller och järnvägstrafikbuller och relaterade utsläppsdata (Text av betydelse för EES) [delgivet med nr K(2003) 2807]

Europeiska unionens officiella tidning nr L 212 , 22/08/2003 s. 0049 - 0064

Kommissionens rekommendationav den 6 augusti 2003om riktlinjer om de reviderade tillfälliga beräkningsmetoderna för industribuller, flygtrafikbuller, vägtrafikbuller och järnvägstrafikbuller och relaterade utsläppsdata[delgivet med nr K(2003) 2807](Text av betydelse för EES)(2003/613/EG)EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION UTFÄRDAR DENNA REKOMMENDATIONmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,med beaktande av Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/49/EG av den 25 juni 2002 om bedömning och hantering av omgivningsbuller(1), särskilt punkt 2.2 i bilaga II till detta, ochav följande skäl:(1) Enligt bilaga II till direktiv 2002/49/EG rekommenderas tillfälliga beräkningsmetoder för fastställande av de gemensamma måtten Lden och Lnight för industribuller, flygtrafikbuller, vägtrafikbuller och järnvägstrafikbuller för de medlemsstater som saknar egna beräkningsmetoder, eller för de medlemsstater som vill ändra beräkningsmetod.(2) Enligt punkt 2.2 i bilaga II till direktiv 2002/49/EG måste de fyra rekommenderade tillfälliga beräkningsmetoderna anpassas till definitionerna av Lden och Lnight.. Kommissionen skall offentliggöra riktlinjer om de reviderade beräkningsmetoderna och fastställa utsläppsdata för flygtrafik-, vägtrafik- och järnvägstrafikbuller, på basis av tillgängliga uppgifter.(3) De åtgärder som anges i den här rekommendationen överensstämmer med yttrandet från den kommitté som inrättats genom artikel 18 i Europaparlamentets och rådets direktiv 2000/14/EG(2).HÄRIGENOM REKOMMENDERAS FÖLJANDE.1. De riktlinjer om reviderade beräkningsmetoder som nämns i punkt 2.2 i bilaga II till direktiv 2002/49/EG och de utsläppsdata för flygplans-, vägtrafik- och järnvägstrafikbuller på basis av tillgängliga uppgifter finns i bilagan till denna rekommendation.2. Denna rekommendation riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdad i Bryssel den 6 augusti 2003.På kommissionens vägnarMargot WallströmLedamot av kommissionen(1) EGT L 189, 18.7.2002, s. 12.(2) EGT L 162, 3.7.2000, s. 1.BILAGARiktlinjer om de reviderade tillfälliga beräkningsmetoderna för industribuller, flygtrafikbuller, vägtrafikbuller och järnvägstrafikbuller och relaterade utsläppsdata1. INLEDNINGEnligt artikel 6 och bilaga II till direktiv 2002/49/EG rekommenderas tillfälliga beräkningsmetoder för fastställande av de gemensamma måtten Lden och Lnight för vägtrafikbuller, järnvägstrafikbuller, flygtrafikbuller och industribuller för de medlemsstater som saknar egna beräkningsmetoder eller för de medlemsstater som vill ändra beräkningsmetod. Metoderna är följande:- För VÄGTRAFIKBULLER: Den franska beräkningsmetoden "NMPB-routes-96 (SETRA-CERTU-LCPC-CSTB)", som det hänvisas till i "Arrêté du 5 mai 1995 relatif au bruit des infrastructures routières, Journal Officiel du 10 mai 1995, article 6" samt i den franska standarden "XPS 31-133". I de här riktlinjerna benämns metoden "XPS 31-133".- För JÄRNVÄGSTRAFIKBULLER: Den nederländska beräkningsmetoden, som offentliggjorts i "Reken- en Meetvoorschrift Railverkeerslawaai '96, Ministerie Volkshuisvesting, Ruimtelijke Ordening en Milieubeheer, 20 november 1996". I de här riktlinjerna benämns metoden "RMR".- För FLYGTRAFIKBULLER: ECAC. CEAC dok. 29 "Report on Standard Method of Computing Noise Contours around Civil Airports", 1997. I de här riktlinjerna benämns metoden "ECAC doc. 29".- För INDUSTRIBULLER: ISO 9613-2: "Akustik - Dämpning av ljud under utbredning utomhus - Del 2: Allmän beräkningsmetod". I de här riktlinjerna benämns metoden "ISO 9613".Dessa metoder måste anpassas till definitionerna av Lden och Lnight.Riktlinjerna gäller de reviderade tillfälliga beräkningsmetoderna och innehåller utsläppsdata för flygtrafikbuller, vägtrafikbuller och järnvägstrafikbuller på basis av tillgängliga uppgifter. Man bör observera att dessa uppgifter är resultatet av en genomgång av tillgängliga uppgifter som skall användas i de tillfälliga beräkningsmetoder som rekommenderas för transportbuller. Även om de utsläppsdata som behandlas i dessa riktlinjer inte kan omfatta alla specifika situationer som kan uppkomma i Europa, inte minst i fråga om väg- och järnvägstrafik, innehåller de instrument som gör det möjligt att ta fram ytterligare data med hjälp av mätningar. Slutligen bör det understrykas att användningen av de data som presenteras i dessa riktlinjer inte är obligatorisk, och att det står de medlemsstater som vill använda de tillfälliga beräkningsmetoderna fritt att använda andra data, dock under förutsättning att dessa data är lämpliga att använda tillsammans med aktuella metoder.2. ANPASSNING AV DE TILLFÄLLIGA BERÄKNINGSMETODERNA2.1 Allmän anpassning av bullermåtten Lden och Lnight2.1.1 Allmänna synpunkterI artiklarna 3 och 5 samt i bilaga I till direktiv 2002/49/EG definieras bullermåtten Lday (dagmått), Levening (kvällsmått), Lnight (nattmått) och det sammansatta måttet Lden (dag-kvälls-nattmått). Enligt artikel 5 i direktiv 2002/49/EG skall bullermåtten Lden och Lnight användas vid uträkningen av strategiska bullerkartor.Värdet för Lden räknas fram från Lday, Levening och Lnight med hjälp av följande formel:>Hänvisning till >I direktiv 2002/49/EG krävs att Lday, Levening och Lnight skall vara den ekvivalenta ljudtrycksnivån enligt definitionen i ISO 1996-2: 1987, fastställd över ett års samtliga dags-, kvälls- och nattperioder.I ISO 1996-2:1987 definieras den genomsnittliga långsiktiga ljudnivån som en A-vägd ekvivalent kontinuerlig ljudtrycksnivå som kan fastställas genom beräkningar där hänsyn tas till hur ändrad aktivitet hos ljudkällan och ändrade meteorologiska förhållanden påverkar utbredningen. ISO 1996-2 tillåter att termer för meteorologisk korrigering används, och det hänvisas till de meteorologiska korrigeringarna i ISO 1996-1, även om den inte innehåller någon metod för hur man fastställer och använder sådan korrigering.Slutligen ges i bilaga I till direktiv 2002/49/EG utrymme för medlemsstaterna att förkorta kvällsperioden med 1 eller 2 timmar. Dag- och/eller nattperioden måste förlängas i motsvarande grad. Grundformeln för att beräkna Lden måste anpassas så att dessa förändringar återspeglas i en eller flera av bedömningsperioderna. På så vis får man fram en mer allmän formel:>Hänvisning till >där- te är längden på den kortare kvällsperioden, där 2 <= te <= 4,- td är den motsvarande längden på dagperioden,- tn är den motsvarande längden på nattperioden, och- td + te + tn = 24 timmar.2.1.2 Mätpunktens höjdNär det gäller strategisk bullerkartläggning fastställs i direktiv 2002/49/EG att mätpunkten (eller "bedömningspunkten") skall vara 4 ± 0,2 m ovanför markytan. Eftersom Lden är ett sammansatt mått som beräknats utifrån Lday, Levening, Lnight, gäller höjdkravet även dessa mått.2.1.3 Meteorologisk korrigeringI bilaga I till direktiv 2002/49/EG definieras tidsperioden "år" när det gäller bulleremissioner (det berörda året i fråga om bulleremission) och meteorologiska förhållanden (ett genomsnittligt år i fråga om meteorologiska förhållanden). I direktivet sägs inget om vad som utmärker ett genomsnittligt år.I den meteorologiska världen är det praxis att man härleder genomsnittliga meteorologiska villkor för en plats baserat på en statistisk analys av tio års detaljerade meteorologiska mätningar på eller i närheten av platsen. Detta krav på långsiktiga mätningar och analyser minskar sannolikheten för att man måste ta fram tillräckliga uppgifter för samtliga platser där en bullerkartläggning skall ske. I de fall tillräckliga uppgifter saknas, föreslås att man använder en förenklad form av meteorologiska data som är proportionerliga mot förekomsten av variationer i utbredningsförhållandena. I enlighet med exemplet med förenklade antaganden (se XPS 31-133) bör sådana data väljas ut i enlighet med försiktighetsprincipen och principen om förebyggande som tillämpas i EU:s miljölagstiftning som syftar till att skydda medborgarna från potentiellt farliga och/eller skadliga effekter. Mot bakgrund av detta rekommenderas ett försiktigt (som gynnar utbredning) tillvägagångssätt när sådana förenklade meteorologiska data väljs ut. Det tillvägagångssätt som beskrivs i tabell 1 rekommenderas därför för meteorologiska korrigeringar när man skall räkna fram EU-bullermått.TABELL 1 Bedömningstabell för meteorologisk korrigering>Plats för tabell>2.2 Anpassning av vägtrafikbullermetoden "XPS 31-133"2.2.1 Beskrivning av beräkningsmetodernaDen rekommenderade tillfälliga beräkningsmetoden för vägtrafikbuller är den franska beräkningsmetoden "NMPB-Routes-96 (SETRA-CERTU-LCPC-CSTB)", som det hänvisas till i "Arrêté du 5 mai 1995 relatif au bruit des infrastructures routières, Journal Officiel du 10 mai 1995, Article 6" och i den franska standarden "XPS 31-133". I den metoden beskrivs ett detaljerat tillvägagångssätt för att beräkna ljudnivåer från trafik i närheten av en väg och där den meteorologiska påverkan på ljudutbredningen tas med i beräkningen.2.2.2 Meteorologisk korrigering och beräkning av långsiktiga nivåerDen långsiktiga nivån Llongterm beräknas med hjälp av följande formel:>Hänvisning till >där- LF är ljudnivån som räknats fram under gynnsamma ljudutbredningsförhållanden,- LH är ljudnivån som räknats fram under enhetliga ljudutbredningsförhållanden,- p är långsiktiga meteorologiska förhållanden som är gynnsamma för ljudutbredning och som fastställts enligt punkt 2.1.3.2.2.3 Översiktstabell över nödvändiga anpassningar>Plats för tabell>2.3 Järnvägstrafikbuller2.3.1 Beskrivning av beräkningsmetodenDen rekommenderade tillfälliga beräkningsmetoden för järnvägstrafikbuller är "RMR", dvs. Nederländernas nationella beräkningsmetod, som offentliggjorts i "Reken- en Meetvoorschrift Railverkeerslawaai '96, Ministerie Volkshuisvesting, Ruimtelijke Ordening en Milieubeheer, 20 november 1996". Metoden erbjuder två olika beräkningssätt: SRM I (förenklad metod) och SRM II (detaljerad metod). När man fattar beslut om vilken metod som skall användas för den strategiska bullerkartläggningen enligt direktiv 2002/49/EG skall man följa de villkor som anges i det nederländska dokumentet för att bestämma vilken av de två metoderna som skall användas.2.3.2 Översiktstabell över nödvändiga anpassningar>Plats för tabell>2.4 Flygtrafikbuller2.4.1 Beskrivning av beräkningsmetodenDen rekommenderade tillfälliga bullerberäkningsmetoden för flygtrafikbuller är ECAC.CEAC Doc. 29 "Report on Standard Method of Computing Noise Contours around Civil Airports", 1997. Bland de olika tillvägagångssätten för att modellera flygvägar, sägs i bilaga II.2 till direktiv 2002/49/EG att den segmenteringsteknik som avses i avsnitt 7.5 i ECAC.CEAC dok. 29 tillämpas. Det senare dokumentet innehåller dock inte de förfaranden som behövs för sådan beräkning av segmentering. Dessa riktlinjer innehåller dock sådana förfaranden (se punkt 2.4.2).Det bör observeras att den Europeiska civila luftfartskonferensen (ECAC) år 2001 inledde en genomgång av ECAC:s dok. 29 i syfte att förbättra och uppdatera modellen för flygtrafikbuller. I direktiv 2002/49/EG, i dess version från juli 2002, hänvisas det visserligen uttryckligen till 1997 års version av ECAC:s dok. 29, bör man vara uppmärksam på den ändrade versionen av metoden när den antas av ECAC, så att - om det visar sig lämpligt och nödvändigt - man kan införa den nya metoden i bilaga II till direktiv 2002/49/EG som den rekommenderade metoden för beräkning av flygtrafikbuller. Innan det sker, bör man dock kontrollera närmare om den ändrade metoden är lämplig att använda för strategisk bullerkartläggning så som det krävs i direktiv 2002/49/EG.2.4.2 SegmenteringsteknikI enlighet med direktiv 2002/49/EG skall bullerexponeringsnivåer från flygplan i drift beräknas med hjälp av en segmenteringsteknik. Även om det i ECAC dok. 29 hänvisas till sådan teknik, innehåller det dokumentet inga anvisningar om hur beräkningarna skall utföras. I de här riktlinjerna rekommenderas användning av den segmenteringsmetod som beskrivs i handledningen "Technical Manual of the Integrated Noise Model (INM) Version 6.0", som publicerades i januari. Metoden beskrivs i grova drag i nedanstående stycken.Flygvägen (gäller både rak flygning och flygning som inte går i raka banor) delas in i segment, där varje segment är rakt (och motorvarvtalet och hastigheten är konstanta). Minimilängden för segment är 3 meter. För varje liten böjning på segmenten beräknas tre x- och y-punkter fram. Dessa punkter avgränsar ett segment. Den första punkten befinner sig i början av böjningen, den tredje i slutet och den andra i mitten.För varje del av segmenten i flygvägen eller - om det är nödvändigt - det utvidgade segmentet räknar man ut punkten för det närmaste vinkelräta förbiflygningsavståndet (PCPA - perpendicular closest point of approach) i förhållande till iakttagaren och det sneda avståndet från iakttagaren till PCPA (se figur 1).Figur 1. Bestämning av det närmaste vinkelräta förbiflygningsavståndet på flygvägen och det sneda avståndet för ett segment P1P2, när beräkningspunkten CP ligger utanför segmentet a, framför segmentet b eller bakom segmentet c.a)>PIC FILE= "L_2003212SV.005401.TIF">b)>PIC FILE= "L_2003212SV.005402.TIF">c)>PIC FILE= "L_2003212SV.005403.TIF">Det sneda avståndet d till PCPA bestämmer vilka data som skall läsas av från Noise-Power-Distance-kurvorna (NPD) samt stegringsvinkeln. Avståndet i horisontalplanet från beräkningspunkten CP på marken till den vertikala projiceringen av PCPA bestämmer avståndet i sidled för beräkningen av dämpningen i sidled (om det är relevant).- Om höjden ändras i segmentet, bestäms höjden enligt följande: om beräkningspunkten CP ligger utanför segmentet, används höjden i PCPA (linjär interpolering), om CP ligger bakom eller framför segmentet, används höjden i den segmentpunkt som ligger närmast CP.- Om hastigheten ändras i segmentet, bestäms hastigheten enligt följande: om beräkningspunkten CP ligger utanför segmentet, används hastigheten i PCPA (linjär interpolering), om CP ligger bakom eller framför segmentet, används hastigheten i den segmentpunkt som ligger närmast CP.- Om motorns varvtal ändras i segmentet eller om ljudnivån ändras beroende på att varvtalet ändras (Δξ), bestäms nivån enligt följande: om beräkningspunkten CP ligger utanför segmentet, används nivån i PCPA (linjär interpolering), om CP ligger bakom eller framför segmentet, används nivån i den segmentpunkt som ligger närmast CP.Andelen ljudenergi från ett segment, eller "bullerdelen" beräknas med hjälp av den modell som används i INM 6.0.Om de standarddata som det hänvisas till i avsnitt 3.3.2 används (baserade på LA,max), skall det "skalavstånd" sL som det hänvisas till i INM 6.0 i den tekniska handledningen beräknas på följande sätt:>Hänvisning till >där- v är den faktiska hastigheten i m/s, och- τ är varaktigheten för förbiflygningen i sekunder."Skalavståndet" införs för att man skall vara säker på att den totala exponeringen som är resultatet av beräkningen av "bullerdelen" överensstämmer med NPD-data.Den samlade ljudnivån för en hel förbiflygning räknas fram genom att man lägger ihop ljudnivån för de enskilda segmenten på energibasis.2.4.3 Beräkning av de totala bullernivåernaInnan man kan bestämma ljudexponeringsnivån i den totala trafiken från en beräkningspunkt måste ljudexponeringsnivån (SEL) beräknas för varje enskilt flygplan enligt följande:- Om beräkningarna baseras på SEL NPD-data för en referenshastighet (vanligtvis 160 knop för jetflygplan och 80 knop för små propellerdrivna flygplan).>Hänvisning till >- Om beräkningarna baseras på LA,max-NPD-data (som de standarddata som det hänvisas till i punkt 3.3.2):>Hänvisning till >där- SEL(ξ,d)v,ref är SEL i en punkt med koordinaterna (x,y) och som orsakas av ett flygplans rörelser vid start eller landning med ökat motorvarvtal ξ vid det kortaste avståndet d som tagits från NDP-kurvan för det ökade motorvarvtalet ξ och det kortaste avståndet d,- LA(ξ,d) är ljudnivån i en punkt med koordinaterna (x,y) och som orsakas av ett flygplans rörelser vid start eller landning med ökat motorvarvtal ξ vid det kortaste avståndet d som tagits från NDP-kurvan för det ökade motorvarvtalet ξ och det kortaste avståndet d,- Λ(β,l) är den extra ljuddämpningen vid utbredning i sidled i förhållande till flygplansriktningen vid horisontalt avstånd i sidled l och stigningsvinkel β,- ΔL är riktningsfunktionen för buller vid start bakom den punkt där flygplanet sätts i rörelse,- ΔV är korrigeringen för faktisk hastighet på flygvägen där Δv = 10.lg (vref/v) där:- vref är den hastighet som används i NPD-data,- v är den faktiska hastigheten på flygvägen,- ΔA är utökade varaktigheten beroende på hastigheten v som räknats fram i enlighet med avsnitt 3.3.2,- ΔF är korrigeringen för den slutliga längden på flygvägssegmentet.Antalet rörelser för samtliga flygplansgrupper och samtliga flygvägar under ett år skall fastställas separat för dag-, kvälls- och nattperioderna.Utifrån de betingelserna skall bullermåtten Lden och Lnight i direktiv 2002/49/EG beräknas enligt följande>Hänvisning till >och>Hänvisning till >där- Nd,i,j är antalet rörelser från den j:e flygplansgruppen på den i:e flygvägen under ett genomsnittligt dygns dagperiod,- Ne,i,j är antalet rörelser från den j:e flygplansgruppen på den i:e flygvägen under ett genomsnittligt dygns kvällsperiod,- Nn,i,j är antalet rörelser från den j:e flygplansgruppen på den i:e flygvägen under ett genomsnittligt dygns nattperiod,- Tn är längden på nattperioden uttryckt i sekunder,- SELi,j är ljudexponeringsnivån från den j:e flygplansgruppen på den i:e flygvägen,Antalet rörelser en genomsnittlig dag räknas fram som genomsnittet för antalet rörelser under ett år med hjälp av följande formel:>Hänvisning till >där rörelserna beräknas separat för dag-, kvälls- och nattperioderna och markeras med "d" för dagperioden, "e" för kvällsperioden och "n" för nattperioden.Formeln Lden innehåller ett påslag på + 5 dB för kvällsperioden (faktor 3,16) och ett påslag på + 10 dB för nattperioden (faktor 10) för att det skall tas hänsyn till antalet rörelser under nattperioden.2.4.4 Översiktstabell över nödvändiga anpassningarI nedanstående tabell visas innehållet i ECAC Doc. 29 kapitel för kapitel och med de likheter, olikheter och de anpassningar som är nödvändiga för att kraven i direktiv 2002/49/EG skall uppfyllas.>Plats för tabell>2.5 Industribuller2.5.1 Beskrivning av beräkningsmetodDen rekommenderade tillfälliga beräkningsmetoden för industribuller utgörs av ISO 9613-2: "Akustik - Dämpning av ljud under utbredning utomhus - Del 2: Allmän beräkningsmetod". I den metoden, som benämns "ISO 9613-2" i dessa riktlinjer, specificeras en beräkningsmetod för ljuddämpningen vid utbredningen utomhus i syfte att förutsäga ljudnivån i omgivningen från olika källor, även industriella.2.5.2 Översiktstabell över nödvändiga anpassningar>Plats för tabell>3. EMISSIONSDATA3.1 Vägtrafikbuller - "Guide du bruit 1980"3.1.1 MätmetoderI "XPS 31-133" hänvisas till "Guide du Bruit 1980" som den standardmässiga emissionsmodellen för beräkning av vägtrafikbuller. Om en medlemsstat som antar denna tillfälliga beräkningsmetod vill uppdatera emissionsfaktorerna, rekommenderas den mätmetod som beskrivs nedan. Det kan vara värt att observera att de franska myndigheterna under 2002 inledde ett projekt som hade som mål att emissionsvärdena skulle utvärderas. Man bör observera dessa nya värden och de metoder som använts för att utveckla dem, när de offentliggörs av behöriga myndigheter, så det är möjligt, om det är lämpligt och om det anses nödvändigt, att använda dem vid beräkningen av vägtrafikbuller.Ett fordons bullernivå fastställs genom mätning av den maximala ljudnivån (vid förbipassering) LAmax i dB mätt 7,5 meter från fordonens mittplan. Ljudnivån mäts separat för olika fordonstyper, hastigheter och trafikflöden. Hänsyn tas också till vägbanans lutning, men inte uttryckligen till vägytan. För att överensstämmelsen med de ursprungliga mätvillkoren skall bibehållas, måste mätningar av fordonets akustiska egenskaper ske av fordon som framförs på något av följande underlag: cementbetong, mycket tunn bitumenasfalt 0/14, halvgranulerad bitumenasfalt 0/14, ytförsegling 6/10, ytförsegling 10/14. I enlighet med den uppställning som presenteras i punkt 3.1.4 läggs därefter en korrigering till.Mätningarna kan antingen utföras på enskilda isolerade fordon i trafik eller på speciella sträckor under kontrollerade villkor. Fordonshastigheten mäts med en Doppler-radar (med en noggrannhet på cirka 5 % vid låga hastigheter). Trafikflödet uppskattas antingen med subjektiva observationer (accelererad, inbromsad eller flytande) eller med hjälp av mätningar. Mikrofonen placeras 1,2 meter ovanför marken på ett avstånd av 7,5 meter från fordonens mittplan.Ljudeffektnivån Lw och bulleremissionerna E skall, med hjälp av "XPS 31-133" och i enlighet med specifikationerna i "Guide du Bruit 1980", beräknas utifrån den uppmätta ljudtrycksnivån Lp och fordonshastigheten V med hjälp av följande formel:>Hänvisning till >och>Hänvisning till >3.1.2 Bulleremissioner och trafik3.1.2.1 BulleremissionerTermen bulleremission kan definieras enligt följande:>Hänvisning till >där V är fordonshastigheten.Emissionen E är följaktligen en ljudnivå som kan mätas i dB(A) som ljudnivån Leq på referensisophonen och som räknas fram genom mätning av ett fordon per timme vid trafikvillkor som är beroende av följande faktorer:- Fordonstyp.- Hastighet.- Trafikflöde.- Längsgående profil.3.1.2.2 FordonstypFöljande två fordonstyper används vid framräkningen av ljudnivån:- Lätta fordon (fordon som olastade väger mindre än 3,5 ton).- Tunga fordon (fordon som olastade väger 3,5 ton eller mer).3.1.2.3 HastighetFör tydlighetens skull används parametern hastighet i den här metoden för hela genomsnittliga hastighetsområdet (från och med 20 till 120 km/h). För lägre hastigheter (under 60-70 km/h beroende på situation) förfinas dock metoden genom parametern trafikflöde som beskrivs nedan.För att bestämma den långsiktiga ljudnivån i Leq räcker det att känna till genomsnittshastigheten för en fordonsflotta. En sådan genomsnitthastighet kan definieras enligt följande:- Medianhastigheten V50, dvs. den hastighet som överskrids eller underskrids av 50 % av samtliga fordon.- Medianhastigheten V50 plus halva standardavvikelsen för hastigheterna.Samtliga genomsnittshastigheter som bestäms med hjälp av någon av dessa två metoder och som visar sig vara under 20 km/h anges till 20 km/h.Om tillgängliga data inte möjliggör en exakt bestämning av genomsnittshastigheten, kan följande allmänna regel följas: för varje vägavsnitt, används den maximalt tillåtna hastigheten för det avsnittet. Om den maximalt tillåtna hastigheten ändras, måste ett nytt vägavsnitt anges. En ytterligare korrigering införs för det lägre hastighetsintervallet (under 60-70 km/h beroende på situation). Den korrigeringen anpassas efter vilken typ av de fyra flödestyperna det rör sig om (se nedan). Slutligen anges samtliga hastigheter under 20 km/h till 20 km/h.3.1.2.4 Olika typer av trafikflödenTrafiklödestyp är en parameter som kompletterar hastigheten. Parametern omfattar acceleration, inbromsning, motorbelastning och ryckig eller flytande trafikflöde. Man skiljer mellan följande fyra flöden:Flytande trafikflöde: Trafiken flyter med i princip konstant hastighet på det vägavsnitt som skall undersökas. Med "flytande" avses att flödet är stabilt under minst tio minuter både vad gäller tid och rum. Variationer kan uppträda under dagen men utan att de är abrupta eller ryckiga. Trafiken flyter utan nämnvärda accelerationer eller inbromsningar. Den här flödestypen förekommer på motorvägsanslutningar, landsvägar, på ringvägar (utom i rusningstrafik) och på större genomfartsleder i städer.Pulserande stabilt flöde: Ett flöde som kännetecknas av att en stor del av trafiken befinner sig i ett övergångsstadium (dvs. fordonen accelererar eller bromsar in) som är instabilt både i fråga om tid (dvs. trafikflödet ändras hastigt under kort tid) och rum (närsomhelst kan oregelbundna stockningar uppstå på det vägavsnitt som skall undersökas). Det går dock att fastställa en genomsnittshastighet för den här typen av flöde, eftersom det är stabilt och repetitivt under en tillräckligt lång tid. Flödestypen uppträder i stadskärnor, på större vägar som nästan är igenkorkade, på anslutningsvägar med många korsningar, på parkeringsplatser, vid övergångsställen och vid korsningar som leder till bostadsområden.Pulserande accelererande flöde: Pulserande och följaktligen turbulent flöde. En stor del av fordonen accelererar, vilket i sin tur innebär att hastigheten bara är av vikt vid vissa punkter och att den inte är konstant under den tillryggalagda sträckan. Typiska exempel är större vägar efter en korsning, eller på motorvägspåfarter eller vid betalstationer, etc.Pulserande inbromsande flöde: Denna typ utgör motsatsen till föregående, eftersom en stor del av fordonen bromsar in. Förekommer oftast vid större korsningar, vid motorvägsavfarter eller vid infarter till betalstationer, etc.3.1.2.5 Tre längsgående profilerI syfte att det skall tas hänsyn till skillnaderna i ljudemissioner beroende på vägbanans lutning, definieras tre följande längsgående profiler:- En horisontal vägbana eller ett horisontalt vägbaneavsnitt vars lutning i trafikriktningen är mindre än 2 %.- En stigande vägbana vars stigning i trafikriktningen är större än 2 %.- En sluttande vägbana vars sluttning i trafikriktningen är större än 2 %.Denna definition kan tillämpas direkt för enkelriktade vägar. På vägar med trafik i bägge körriktningarna, krävs en separat beräkning för varje körriktning och därefter en sammanläggning av resultaten om man vill uppnå en så exakt bedömning som möjligt.3.1.3 Kvantifierade bulleremissionsvärden för olika trafiktyper3.1.3.1 Schematisk framställning"Guide du bruit" innehåller nomogram som anger värdet på ljudnivån Leq (1 timme), i dB(A), (kallas också bulleremission E, se punkt 3.1.2.1). Ljudnivån anges separat för ett enskilt lätt fordon (bulleremissionen är då "Elv") och ett enskilt tungt fordon (bulleremissionen är då "Ehv") per timme. För dessa enskilda fordonstyper är E en funktion av hastighet (se punkt 3.1.2.3), trafikflöde (se punkt 3.1.2.4) och längsgående profil (se punkt 3.1.2.5). Den ljudnivå som visas i nomogrammen innehåller inga korrigeringar för vägytan; de här riktlinjerna innehåller dock ett korrigeringsschema (se punkt 3.1.4).Den frekvensberoende ljudtrycksnivån LAwi (uttryckt i dB(A)) från en sammansatt punktkälla i i ett givet oktavband j räknas fram utifrån de enskilda ljudemissionsnivåerna för lätta och tunga fordon som hämtats från nomogram 2 i "Guide du Bruit 1980" (kallas "nomogram 2" i dessa riktlinjer) med hjälp av följande formel:>Hänvisning till >där:- LAw/m är den totala ljudtrycksnivån (uttryckt i dB(A)) per meter längd längs det vägavsnitt som motsvarar angivna källinjen. Nivån räknas ut med hjälp av följande formel:>Hänvisning till >där- Elv är ljudemissionen för lätta fordon enligt definitionen i nomogram 2,- Ehv är ljudemissionen för tunga fordon enligt definitionen i nomogram 2,- Qlv är volymen lätta fordon under referensintervallet,- Qhv är volymen tunga fordon under referensintervallet,- Ψ är den korrigering för buller som uppkommer via vägbanan enligt definitionen i avsnitt 3.1.4,- li är längden på det avsnitt av källinjen som motsvaras av en sammansatt punktkälla I, uttryckt i meter,- R(j) är det spektrala värdet (uttryckt i dB(A)) för oktavbandet j som anges i tabell 2.TABELL 1 Normaliserat A-vägt oktavband över trafikbullerspektrum, framräknat från det tredje oktavspektrumet i EN 1793-3>Plats för tabell>3.1.4 Korrigering för vägytan3.1.4.1 InledningÖver en viss hastighet kommer det mesta av bullret från ett fordon från däckens kontakt med vägytan. Bullret beror på fordonets hastighet, typ av vägyta (i synnerhet om det rör sig om porösa eller ljuddämpande ytor) och på däckstypen. "Guide du bruit 1980" innehåller ett standarvärde för bulleremissioner för en vägyta av standardtyp. Uppställningen nedan kan vara en hjälp vid införandet av korrigeringar för vägytan. Den är förenlig med bestämmelserna i EN ISO 11819-1.3.1.4.2 Definitioner av typ av vägyta- Slät asfalt (betong eller mastix): Den referensvägyta som definieras i EN ISO 11819-1. Det är en tät och slät yta med en maximal stenstorlek på 11-16 mm. Ytan är antingen av betong eller en sten-mastix-blandning.- Porös yta: I det här fallet rör det sig om en yta med en hålrumsvolym på minst 20 %. Ytan får inte vara äldre än fem år (åldersgränsen beror på att de porösa ytornas absorptionsförmåga försämras i takt med att hålrummen fylls. Om ytan specialunderhålls kan åldersgränsen tas bort. När ytan är fem år måste dock mätningar genomföras för att man skall kunna fastställa ytans akustiska egenskaper. Ytans bullerdämpande förmåga är beroende av fordonshastigheten).- Cementbetong och räfflad asfalt: Den här typen omfattar både cementbetong och asfalt med grov yta.- Släta gatstenar: Gatstenar med mindre än 5 millimeters avstånd mellan stenarna.- Gatstenar med grov yta: Gatstenar med 5 millimeters avstånd eller mer mellan stenarna.- Övriga: är en öppen kategori där medlemsstaterna kan tillfoga korrigeringar för andra ytor. För att användningen och resultaten skall harmoniseras, måste uppgifterna samlas in i enlighet med EN ISO 11819-1. De insamlade uppgifterna skall föras in i tabellen. Vid samtliga mätningar måste förbipasseringshastigheten vara densamma som den referenshastighet som anges i standarden. Beräkning med hjälp av det statistiska förbipasseringsindexet (SPBI) skall användas för att utvärdera hur procentandelen tunga fordon påverkar resultatet. För att beräkna SPBI för de tre procentområden som anges i tabell 3 (0-15 %, 16-25 % och  > 25 %) kommer motsvarande 10 %, 20 %, 30 % att användas.TABELL 3 Korrigeringsschema för vägyta av standardtyp>Plats för tabell>3.1.4.3 Rekommenderat korrigeringsschemaTABELL 4 Förslag på korrigeringsschema för vägyta>Plats för tabell>3.2 Järnvägstrafikbuller3.2.1 InledningDen nederländska järnvägens bullerberäkningsmetod (RMR) omfattar en egen emissionsmodell som beskrivs i detalj i kapitel 2 i den ursprungliga nederländska texten. Den emissionsmodellen kan fortsätta att användas i samtliga medlemsstater utan ändringar.När det gäller emissionsdata anges i punkt 3.2.2 i dessa riktlinjer den nederländska emissionsdatabasen som den rekommenderade standarddatabasen. De mätmetoder som beskrivs i punkt 3.2.2.2 tillåter dock att medlemsstaterna kan ta fram nya emissionsdata som kompensation för bristen på emissionsdata från icke-nederländsk rullande materiel på icke-nederländska järnvägar i standarddatabasen.3.2.2 BulleremissionsmodellenInnan man beräknar den "ekvivalenta kontinuerliga ljudtrycksnivån" skall alla fordon som använder ett visst punkt av en järnvägslinje och som följer motsvarande tjänsteriktlinjer placeras i en av de tio kategorier som visas i punkt 3.2.2.1 nedan eller, i tillämpliga fall, i ytterligare kategorier efter det att mätningar utförts enligt avsnitt 3.2.2.2.3.2.2.1 Befintliga tågkategorierDe befintliga kategorier som finns i den nederländska emissionsdatabasen skiljs främst åt genom framdrivningssystem och bromssystem enligt följande uppställning:>Plats för tabell>3.2.2.2 MätmetodBulleremissionskaraktäristiken hos ett järnvägsfordon eller ett järnvägsspår kan fastställas genom mätningar. Mätmetoden beskrivs i följande skrift:- Reken- en Meetvoorschrift "Railverkeerslawaai 2002, Ministerie Volkshuisvesting, Ruimtelijke Ordening" en Milieubeheer, 28 maart 2002Tre förfaranden anges för bestämning av karaktäristiken hos nya tågkategorier eller icke-nederländsk rullande materiel på icke-nederländska järnvägar (förfaranden A och B) och icke-nederländska järnvägar (förfarande C).- Förfarande A är en förenklad metod med vilken man kan bestämma om ett järnvägsfordon kan hänföras till en befintlig kategori (se punkt 3.2.2.1). Metoden kan också användas för nya (ännu inte byggda) fordon där det är omöjligt att genomföra bullermätningar. Kategoriindelningen sker främst på basis av tågens framdrivningssystem (diesel, eldrift, hydrauldrift) och bromssystem (skivbromsar eller klotsbromsar).- Förfarande B omfattar metoder för att få fram emissionsdata för järnvägsfordon som inte nödvändigtvis passar in i en befintlig tågkategori. Därför införs en så kallad fri kategori till vilken man kan tilldela alla typer av fordonskategori, under förutsättning att fordonets bulleremissioner fastställts enligt det här förfarandet. Vid framtagandet av dessa uppgifter tas hänsyn till avståndet mellan vagnarna, bullret från rälsen samt hjulens friktion mot rälsen. Hänsyn tas också till de olika bullerkällorna: buller från framdrivningen, rullningen och aerodynamiken tillsammans med de olika källornas höjd.- Genom förfarande C fastställs spårens (sliprar, ballast, etc.) akustiska egenskaper. Bullerberäkningsmetoden baseras på det faktum att spårens karaktäristik i oktavbanden inte är beroende av fordonstypen eller av fordonshastigheten. För att kontrollera detta är det nödvändigt att utföra mätningar vid samma punkt vid två olika hastigheter (skillnaden skall vara 20 respektive 30 %). Skillnaden i den beräknade spårkaraktäristiken bör vara under 3 dB i varje oktavband. Om korrigeringen är hastighetsberoende, skall ytterligare undersökningar genomföras som kan leda till att man upptäcker hastighetsberoende karaktäristik.3.2.2.3 EmissionsmodellOm man utför beräkningarna enligt SRM 1, fastställs utsläppsvärden dB(A) enligt följande formel:>Hänvisning till >där- Enr,c är emissionstermen per järnvägsfordonskategori för icke-bromsade tåg,- Er,c är emissionstermen för bromsade tåg,- c är tågkategorin,- y är det totala antalet närvarande kategorier.Emissionsvärdena per järnvägsfordonskategori bestäms enligt följande formel:>Hänvisning till >>Hänvisning till >där standardemissionsvärdena ac, bc, ar,c och br,c finns angivna i RMR.Om SRM II används bestäms för varje tågkategori och för varje höjd på ljudkällan (upp till fem höjder) emissionsvärden per oktavband. Efter det att man fastställt emissionskaraktäristiken för olika tågkategorier, beräknas emissionerna för ett specifikt järnvägsavsnitt med beaktande av att olika tågkategorier passerar förbi (och det faktum att inte alla kategorier har ljudkällor på samtliga nivåer) samt att tåg passerar under olika förhållanden (bromsade eller obromsade). Emissionsfaktorn i oktavband i beräknas enligt följande:>Hänvisning till >där n är antalet tågkategorier som använder det järnvägsavsnitt som skall undersökas,>Hänvisning till >(resp.>Hänvisning till >) är emissionstermen för obromsade (resp. bromsade) tågenheter i varje tågkategori (c = 1 till n), i oktavband i och i mäthöjd h (h = 0 m, 0,5 m, 2 m, 4 m and 5 m - beroende på tågkategori) beräknad enligt följande formel:>Hänvisning till >>Hänvisning till >där->Hänvisning till >och>Hänvisning till >(resp.>Hänvisning till >och>Hänvisning till >): emissionstermer för tågkategori c under obromsade (resp. bromsade) förhållanden, för oktavband i, i mäthöjd h.- Qc: medianantalet obromsade enheter i den berörda järnvägsfordonskategorin.- Qbr,c: medianantalet bromsade enheter i den berörda järnvägsfordonskategorin.- Vc: medianhastigheten hos förbipasserande obromsade järnvägsfordon.- Vbr,c: medianhastigheten hos förbipasserande järnvägsfordon.- bb: typ av spår som används och i vilket skick järnvägsdelen befinner sig i.- m: uppskattning av förekomsten av ojämnheter i spåret.- Cbb,i,m: korrigering för ojämnheter i spåret och rälsens friktion.3.3 Flygtrafikbuller3.3.1 InledningFörutom en genomgång av tillgängliga databaser innehåller dessa riktlinjer i punkt 3.3.2 en standardrekommendation för beräkning av flygtrafikbuller runt flygplatser med användning av ECAC doc.29 ändrat enligt punkt 2.4.Så som det understryks i inledningen till dessa riktlinjer är användningen av de standarddata som rekommenderas inte obligatorisk, och medlemsstaterna kan använda andra data, dock under förutsättning att de är lämpliga att använda tillsammans med ECAC doc.29.Dessutom bör man observera det pågående arbete som rör upprättandet av en uppdaterad och internationellt överenskommen databas över flygtrafikbuller. En sådan databas skulle kunna utarbetas gemensamt av Eurocontrol och American Federal Aviation Authority (den amerikanska flygtrafikmyndigheten).3.3.2 StandardrekommendationParallellt med en översyn av tillgängliga databaser har man funnit att följande dokument (se nedan) innehåller de kompletta uppgifter, exempelvis i fråga om NPD-data och effektuppgifter, för de flesta typer av civila flygplan, inklusive den nya generationens tystare flygplan, som behövs för beräkning av flygplansbuller:- "ÖAL-Richtlinie 24-1 Lärmschutzzonen in der Umgebung von Flughäfen Planungs- und Berechnungsgrundlagen. Österreichischer Arbeitsring für Lärmbekämpfung Wien 2001."- "Neue zivile Flugzeugklassen für die Anleitung zur Berechnung von Lärmschutzbereichen (Entwurf), Umweltbundesamt, Berlin 1999".Dessa baseras på flygplansgrupper och innehåller LA,max-nivåer. Med följande formel kan man beräkna SEL-värden med hjälp av förbiflygningsvaraktigheten som en extra parameter.SEL (angivet i dB(A)) beräknas utifrån beräknas LA,max>Hänvisning till >& >Hänvisning till >där T0 = 1 sekund och T i sekunder enligt följande formel:>Hänvisning till >där- A och B är konstanter som är olika för start och inflygning och för olika flygplan med fasta vingar,- d är det sneda avståndet i meter (se punkt 2.4.2),- V är hastigheten i m/s.De ljudnivåer som anges gäller för det ändrade motorvarvtalet vid start och landning. Det sänkta motorvarvtalet efter start återspeglas i ljudnivåminskningarna ΔLξ vid vissa höjder och hastigheter.För varje flygplansgrupp anges standardprofiler för start med angivande av hastighet V och höjd H i förhållande till avståndet σ på marken från den punkt där flygplanet sätts i rörelse och, i fråga om längre avstånd, med dH/dσ.Ljudnivådata och effektdata är normaliserade för en temperatur på 15 °C, luftfuktighet på 70 % och ett tryck på 1013,25 HPa. De kan användas vid temperaturer på upp till 30 °C och när produkten av den relativa fuktigheten och temperaturen är högre än 500.


title: Rådets rekommendation av den 12 juli 2011 om Greklands nationella reformprogram 2011

text:
               20.7.2011

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               C 213/12

         RÅDETS REKOMMENDATION
   av den 12 juli 2011
   om Greklands nationella reformprogram 2011
   2011/C 213/04
   EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION
   med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 121.2 och 148.4,
   med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation,
   med beaktande av Europeiska rådets slutsatser,
   med beaktande av sysselsättningskommitténs yttrande, och
   av följande skäl:

               (1)

               Europeiska rådet antog den 26 mars 2010 kommissionens förslag om att lansera en ny strategi för sysselsättning och tillväxt, Europa 2020. Strategin bygger på en utökad samordning av den ekonomiska politiken med inriktning på ett antal nyckelområden där åtgärder behövs för att stärka den hållbara tillväxten och konkurrenskraften inom EU.

               (2)

               Rådet antog den 13 juli 2010 en rekommendation om de allmänna riktlinjerna för medlemsstaternas och unionens ekonomiska politik (2010–2014) och den 21 oktober 2010 ett beslut om riktlinjer för medlemsstaternas sysselsättningspolitik (1), vilka tillsammans utgör de integrerade riktlinjerna. Medlemsstaterna uppmanades att beakta de integrerade riktlinjerna i sin nationella ekonomiska politik och sysselsättningspolitik.

               (3)

               Den 12 januari 2011 antog kommissionen den första årliga tillväxtöversikten, varigenom en ny era av ekonomisk styrning i EU och den första europeiska planeringsterminen för förhandsintegrerad politisk samordning inleddes, med förankring i Europa 2020-strategin.

               (4)

               Den 25 mars 2011 godkände Europeiska rådet prioriteringarna för budgetkonsolidering och strukturreformer (i linje med rådets slutsatser av den 15 februari och den 7 mars 2011 och med utgångspunkt i kommissionens årliga tillväxtöversikt). Det underströk behovet av att ge prioritet åt att sanera budgetarna och återställa den finanspolitiska hållbarheten, minska arbetslösheten genom arbetsmarknadsreformer och göra nya insatser för att öka tillväxten.

               (5)

               Grekland lade den 3 maj 2010 fram ett omfattande korrigeringsprogram som fick finansiellt stöd på 110 miljarder euro från medlemsstaterna i euroområdet och IMF. I det åtföljande samförståndsavtalet och dess successiva tillägg fastställs de villkor för den ekonomiska politiken som ligger till grund för utbetalningen av det finansiella stödet.

               (6)

               De viktigaste politiska villkoren har lagts fast i rådets beslut 2010/320/EU av den 10 maj 2010 (2), och dess senare ändringar (3), riktat till Grekland i syfte att förstärka och skärpa den finanspolitiska övervakningen samt förelägga Grekland att vidta de åtgärder för att minska underskottet som anses nödvändiga för att komma till rätta med situationen med ett alltför stort underskott enligt artiklarna 136 och 126.9 i fördraget.

               (7)

               Den 25 mars 2011 uppmanade Europeiska rådet också de medlemsstater som deltar i europluspakten att i tid lägga fram sina åtaganden så att de kan tas med i medlemsstaternas stabilitets- eller konvergensprogram och nationella reformprogram. Grekland förväntas lägga fram ett uppdaterat stabilitetsprogram och specifika åtaganden och åtgärder inom europluspakten för 2011 baserade på det uppdaterade ekonomiska saneringsprogrammet.

               (8)

               Under det senaste decenniet har Greklands tillväxt baserats på ohållbara drivkrafter: Konsumtion och investering i bostäder har åtföljts av stora reallöneökningar och snabb kreditexpansion; låga realräntor som hängde samman med införandet av euron och liberalisering av finansmarknaden har drivit på den snabba tillväxten. Sårbarhetsfaktorerna uppdagades i den globala krisen 2008–2009: ohållbar finanspolitik, delvis dold av otillförlitlig statistik och tillfälligt höga intäkter; oflexibla arbets- och produktmarknader; minskande konkurrenskraft och växande utlandsskuld. Banksektorn påverkades inte inledningsvis, men så småningom av den ekonomiska krisen och förtroendekrisen. Omfattningen av de offentliga finansernas försämring avslöjades sent på grund av allvarliga brister i Greklands system för redovisning och statistik. Detta ledde till att genomförandet av korrigerande åtgärder försenades. Till följd av ökad oro över Greklands finanspolitiska hållbarhet och allt större global riskovillighet, förvärrades marknadens inställning till Grekland kraftigt i början av 2010. I april 2010 begärde Grekland internationellt finansiellt stöd eftersom landet hade stora finansieringsbehov och inte fick tillgång till internationella kapitalmarknader.

               (9)

               Grekland åtog sig att genomföra det ekonomiska och finansiella korrigeringsprogrammet för att komma till rätta med finanspolitiska och externa obalanser och återskapa det kortsiktiga förtroendet. På medellång sikt skulle det lägga grunden för en tillväxtmodell som bygger mer på investering och export som stöd för tillväxt och sysselsättning. I saneringsprogrammet anges omfattande insatser på tre fronter: i) en påskyndad strategi för konsolidering av de offentliga finanserna, stödd av strukturella finanspolitiska åtgärder och bättre finanspolitisk kontroll, ii) strukturreformer inom arbets- och produktmarknaderna för att skapa konkurrenskraft och tillväxt, samt iii) insatser för att trygga bankväsendets stabilitet.

               (10)

               Kommissionen har bedömt utkastet till nationellt reformprogram. Den har beaktat inte bara dess relevans för en hållbar finanspolitik och socioekonomisk politik i Grekland utan även dess förenlighet med EU:s regler och riktlinjer, mot bakgrund av behovet att stärka den övergripande ekonomiska styrningen i EU genom att framtida nationella beslut fattas med beaktande av synpunkter på EU-nivå. I detta sammanhang betonar kommissionen vikten av att genomföra de planerade åtgärderna för att följa beslut 2010/230/EU.

         HÄRIGENOM REKOMMENDERAS Grekland att vidta följande åtgärder:
   Till fullo genomföra de åtgärder som anges i beslut 2010/320/EU, i dess lydelse enligt beslut 2011/257/EU, och som specificeras ytterligare i samförståndsavtalet av den 3 maj 2010 och dess efterföljande tillägg, särskilt det senaste tillägget av den 2 juli 2011.

      Utfärdad i Bryssel den 12 juli 2011.

            På rådets vägnar

         J. VINCENT-ROSTOWSKI

            Ordförande

      (1)  Upprätthålls för 2011 genom rådets beslut 2011/308/EU av den 19 maj 2011 om riktlinjer för medlemsstaternas sysselsättningspolitik (EUT L 138, 26.5.2011, s. 56).

      (2)  EUT L 145, 11.6.2010, s. 6.

      (3)  Rådets beslut av den 7 september 2010 (2010/486/EU), (EUT L 241, 14.9.2010, s. 12); Rådets beslut av den 20 december 2010 (2011/57/EU), (EUT L 26, 29.1.2011, s. 15); Rådets beslut av den 7 mars 2011 (2011/257/EU), (EUT L 110, 29.4.2011, s. 26).