title: Europaparlamentets och rådets rekommendation av den  16 november 2005  om filmarvet och konkurrenskraften i därtill kopplade branscher

text:
               9.12.2005

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               L 323/57

      EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS REKOMMENDATION

   av den 16 november 2005
   om filmarvet och konkurrenskraften i därtill kopplade branscher
   (2005/865/EG)
   EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR UTFÄRDAT DENNA REKOMMENDATION
   med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 157,
   med beaktande av kommissionens förslag (1) ,
   med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (2) ,
   efter att ha hört Regionkommittén,
   i enlighet med förfarandet i artikel 251 i fördraget (3), och
   av följande skäl:

               (1)

               Enligt artikel 151.4 i fördraget skall gemenskapen beakta de kulturella aspekterna då den handlar enligt andra bestämmelser i fördraget, särskilt för att respektera och främja sin kulturella mångfald.

               (2)

               Biofilm är en konstform som förvaras på ett skört medium, och det krävs därför aktiva åtgärder av offentliga myndigheter för att säkerställa att den bevaras. Biofilmer är ett väsentligt inslag i vårt kulturarv och förtjänar därför fullgott skydd.

               (3)

               Förutom sitt kulturella värde är biofilmer även en källa till historisk information om det europeiska samhället. De utgör omfattande vittnesmål om rikedomen hos Europas kulturella identiteter och mångfalden bland dess folk. Filmbilder erbjuder avgörande möjligheter att lära om det förflutna och göra samhälleliga betraktelser om vår civilisation.

               (4)

               Syftet med denna rekommendation är att bidra till bättre tillvaratagande av det europeiska filmarvets industriella och kulturella potential genom att främja en politik för innovation, forskning och teknisk utveckling när det gäller att konservera och restaurera biofilmer. De nedan rekommenderade åtgärderna syftar till att säkerställa att de nödvändiga förutsättningarna för en konkurrenskraftig filmindustri i gemenskapen existerar och att påskynda utvecklingen av konkurrenskraften.

               (5)

               Filmarvet är en viktig del av filmindustrin och genom att verka för att konservera, restaurera och ta till vara filmarvet kan man bidra till att förbättra filmindustrins konkurrenskraft.

               (6)

               Utvecklingen av den europeiska filmindustrin är av avgörande betydelse för Europa med tanke på dess betydande potential när det gäller tillgång till kultur, ekonomisk utveckling och skapande av arbetstillfällen. Detta gäller inte bara filmproduktion och filmvisning, utan även insamling, katalogisering, bevarande och restaurering av biofilmer. De förhållanden som främjar konkurrenskraften inom dessa branscher med anknytning till filmarvet måste förbättras, särskilt vad gäller bättre användning av den tekniska utvecklingen, exempelvis digitalteknik.

               (7)

               För att kunna utnyttja denna potential till fullo krävs det att det finns en framgångsrik och innovativ filmindustri inom gemenskapen. Detta kan åstadkommas lättare genom att man förbättrar förutsättningarna för konservering, restaurering och tillvaratagande av filmarvet och undanröjer hinder för industrins utveckling och fulla konkurrenskraft, särskilt genom att samla in, katalogisera, bevara och restaurera filmarvet och genom att göra det tillgängligt för utbildning, kulturella ändamål, forskning och andra liknande icke-kommersiella ändamål, i samtliga fall med iakttagande av bestämmelserna om upphovsrätt och närstående rättigheter.

               (8)

               Filmindustrins allmänna konkurrenskraft kommer att förbättras genom att en miljö skapas som främjar samarbete mellan utsedda organ, exempelvis europeiska, nationella eller regionala arkiv, filminstitut eller liknande inrättningar, i frågor som gäller konservering och skydd av filmarvet.

               (9)

               I rådets resolution av den 26 juni 2000 om bevarande och framhävande av det europeiska filmhistoriska kulturarvet (4) uppmanades medlemsstaterna att samarbeta för att restaurera och konservera filmarvet, inbegripet genom användning av digitalteknik, att utbyta goda lösningar på området, att främja successiv sammankoppling i nätverk av de europeiska arkivens databaser och att överväga möjligheten att använda dessa samlingar i undervisningssyfte.

               (10)

               I Europeiska konventionen om skydd av det audiovisuella arvet föreskrivs det att varje part genom lagstiftning eller annat lämpligt sätt skall införa en skyldighet att deponera material med rörliga bilder som ingår i det audiovisuella arvet och som producerats eller samproducerats på den berörda partens territorium.

               (11)

               I kommissionens meddelande av den 26 september 2001 om vissa rättsliga aspekter på biofilm och annan audiovisuell produktion (5) granskades möjligheten till lagstadgad deponering av audiovisuella verk på nationell eller regional nivå som ett möjligt sätt att bevara och värna om det europeiska audiovisuella arvet, och en bedömning av situationen vad gäller deponering av biofilm i medlemsstaterna initierades.

               (12)

               Vid rådets (kulturella och audiovisuella frågor) möte den 5 november 2001 konstaterade dess ordförande att innehållet i kommissionens meddelande mottagits positivt av rådet.

               (13)

               I sin resolution av den 2 juli 2002 (6) om kommissionens meddelande betonade Europaparlamentet vikten av att värna om filmarvet och gav sitt stöd till den europeiska konventionen om skydd av det audiovisuella arvet, som utgör ett viktigt referensdokument i en tid av stora tekniska förändringar. Den successiva övergången till digital teknik kommer att skapa bättre konkurrenskraft för den europeiska filmindustrin och på längre sikt bidra till minskade kostnader för katalogisering, deponering, konservering och restaurering av audiovisuella verk. Samtidigt kommer denna teknik att skapa nya möjligheter för innovation när det gäller skyddet av filmarvet.

               (14)

               I rådets resolution av den 24 november 2003 om deponering av biofilmer i Europeiska unionen (7) uppmanades medlemsstaterna att införa ett effektivt system för deponering och bevarande av de biofilmer som ingår i deras audiovisuella arv i sina nationella arkiv, filminstitut eller liknande institutioner, om sådana system inte redan finns.

               (15)

               Alla medlemsstater har redan infört system för att samla in och bevara biofilmer som ingår i deras audiovisuella arv. Fyra femtedelar av dessa system grundas på lagstadgade eller avtalsenliga skyldigheter att deponera alla filmer, eller åtminstone de filmer som har erhållit offentligt bidrag.

               (16)

               Med ”material med rörliga bilder” avses alla rörliga bilder som spelats in, oberoende av på vilket sätt och på vilket medium, med eller utan ljud, och som kan förmedla ett intryck av rörelse.

               (17)

               Med ”biofilm” avses material med rörliga bilder oavsett längd, särskilt spelfilm, tecknad film och dokumentärer, som är avsett att visas på biografer.

               (18)

               Med ”biofilmer som ingår i medlemsstaternas audiovisuella arv” avses filmproduktioner, inbegripet samproduktioner med andra medlemsstater och/eller tredjeländer, som medlemsstaterna, eller organ som utsetts av dem, definierat som sådana på grundval av objektiva, öppna och icke-diskriminerande kriterier. Medlemsstaternas audiovisuella arv utgör sammantaget det europeiska audiovisuella arvet.

               (19)

               För att säkerställa att det europeiska filmarvet vidarebefordras till framtida generationer, måste det systematiskt samlas in, katalogiseras, bevaras och restaureras, i samtliga fall med iakttagande av bestämmelserna om upphovsrätt och närstående rättigheter.

               (20)

               Det europeiska filmarvet bör vara mera tillgängligt för utbildning, kulturella ändamål, forskning och andra liknande icke-kommersiella ändamål, i samtliga fall med iakttagande av bestämmelserna om upphovsrätt och närstående rättigheter.

               (21)

               Att biofilmer överförs till arkiverande organ innebär inte att upphovsrätt och närstående rättigheter överförs till dem.

               (22)

               I artikel 5.2 c i Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/29/EG av den 22 maj 2001 om harmonisering av vissa aspekter av upphovsrätt och närstående rättigheter i informationssamhället (8) föreskrivs det att medlemsstaterna får föreskriva undantag eller inskränkningar för särskilda fall av mångfaldigande, utan direkt eller indirekt ekonomisk eller kommersiell vinning, av bibliotek som är tillgängliga för allmänheten eller av arkiv.

         HÄRIGENOM UPPMÄRKSAMMAS ATT KOMMISSIONEN AVSER

               1.

               att överväga att göra det obligatoriskt för mottagare av bidrag från EU att i åtminstone ett nationellt arkiv deponera ett exemplar av europeiska filmer som fått EU-bidrag,

               2.

               att stödja samarbete mellan de utsedda organen,

               3.

               att överväga att bekosta forskningsprojekt för långsiktigt bevarande och restaurering av filmer,

               4.

               att främja europeisk standardisering för filmkatalogisering, i syfte att förbättra databasernas driftskompatibilitet, inbegripet genom medfinansiering av standardiseringsprojekt och utökat utbyte av bästa metoder, varvid hänsyn skall tas till den språkliga mångfalden,

               5.

               att underlätta förhandlingarna om ett europeiskt standardavtal mellan utsedda organ och rättsinnehavare, i vilket det fastställs på vilka villkor utsedda organ får göra deponerade biofilmer tillgängliga för allmänheten,

               6.

               att övervaka och bedöma i vilken utsträckning åtgärderna i denna rekommendation fungerar effektivt, samt överväga behovet av ytterligare insatser.

         HÄRIGENOM REKOMMENDERAS ATT MEDLEMSSTATERNA förbättrar förutsättningarna för konservering, restaurering och tillvaratagande av filmarvet och undanröjer hinder för den europeiska filmindustrins utveckling och fulla konkurrenskraft genom att de

               1.

               uppmuntrar till förbättrat tillvaratagande av det europeiska filmarvets industriella och kulturella potential genom att systematiskt vidta åtgärder för konservering och restaurering genom att uppmuntra strategier för innovation, forskning och teknisk utveckling när det gäller konservering och restaurering av biofilmer,

               2.

               senast den 16 december 2007 antar lagstiftande, administrativa eller andra lämpliga åtgärder för att se till att biofilmer som ingår i deras audiovisuella arv systematiskt insamlas, katalogiseras, bevaras, restaureras och görs tillgängliga för utbildning, kulturella ändamål, forskning eller andra liknande icke-kommersiella ändamål, i samtliga fall med iakttagande av bestämmelserna om upphovsrätt och närstående rättigheter,

               3.

               utser lämpliga organ att självständigt och yrkesmässigt utföra de uppgifter i allmänhetens intresse som beskrivs i punkt 2, och ser till att de har tillgång till de bästa finansiella och tekniska resurser som står till förfogande,

               4.

               uppmuntrar de utsedda organen att genom överenskommelse eller avtal med rättsinnehavarna ange de villkor på vilka deponerade biofilmer kan göras tillgängliga för allmänheten,

               5.

               överväger, framför allt i syfte att främja filmarvet, att inrätta eller stödja nationella filmakademier eller liknande organ,

               6.

               vidtar lämpliga åtgärder för att öka användningen av digital och ny teknik vid insamling, katalogisering, bevarande och restaurering av biofilmer,

         Insamling

               7.

               företar systematisk insamling av biofilmer som ingår i deras audiovisuella arv via obligatorisk lagstadgad eller avtalsenlig deponering hos de utsedda organen av åtminstone en kopia av hög kvalitet av varje sådan biofilm; när medlemsstaterna fastställer villkoren för deponering bör de se till att

                           a)

                           de under en övergångsperiod täcker de produktioner eller samproduktioner som fått offentligt bidrag på nationell eller regional nivå, och att de efter utgången av denna övergångsperiod, och i den mån det är praktiskt möjligt, täcker alla produktioner, inbegripet dem som inte fått offentligt bidrag,

                           b)

                           de deponerade biofilmerna är av god teknisk kvalitet, vilket underlättar bevarande och möjligheten att reproducera, och att de i förekommande fall åtföljs av metadata i standardiserad form,

                           c)

                           deponeringen sker samtidigt som filmen blir tillgänglig för allmänheten, eller högst två år senare,

         Katalogisering och inrättande av databaser

               8.

               antar lämpliga åtgärder (vilka eventuellt kan utgöra grunden för en arkiveringskod för filmproduktioner) för att främja katalogisering och registrering av deponerade biofilmer och uppmuntra till upprättandet av databaser med information om filmerna, med användning av europeiska och internationella standarder,

               9.

               främjar europeisk standardisering och driftskompatibilitet mellan filmdatabaser samt främjar deras tillgänglighet för allmänheten, exempelvis via Internet, särskilt genom aktivt deltagande av de utsedda organen,

               10.

               utforskar möjligheten att inrätta ett nätverk av databaser som omfattar det europeiska audiovisuella arvet tillsammans med berörda organisationer, särskilt Europarådet (Eurimages och Europeiska audiovisuella observatoriet),

               11.

               uppmanar arkiverande organ att tillföra sina lager högre värde genom att organisera dem i samlingar på EU-nivå, exempelvis enligt tema, upphovsman och tidsperiod,

         Bevarande

               12.

               antar lagstiftning eller använder andra metoder i enlighet med nationell praxis för att se till att de deponerade biofilmerna bevaras; åtgärder för bevarande bör särskilt omfatta

                           a)

                           reproduktion av filmer på nya medier,

                           b)

                           bevarande av utrustning för visning av biofilmer på olika medier,

         Restaurering

               13.

               inom ramen för sin lagstiftning inför alla åtgärder som krävs för att möjliggöra reproduktion av biofilmer som deponerats i restaureringssyfte, och samtidigt ser till att rättsinnehavare får del av den förbättrade industriella potential som deras verk får genom denna restaurering, på grundval av ett avtal mellan alla berörda parter,

               14.

               uppmuntrar projekt för restaurering av gamla filmer eller filmer med högt kulturellt eller historiskt värde,

         Att göra deponerade biofilmer tillgängliga för utbildning, kulturella ändamål, forskning eller andra liknande icke-kommersiella ändamål,

               15.

               antar alla nödvändiga lagstiftningsåtgärder eller administrativa åtgärder för att utsedda organ skall kunna göra de deponerade biofilmerna tillgängliga för utbildning, kulturella ändamål, forskning eller andra liknande icke-kommersiella ändamål, i samtliga fall med iakttagande av bestämmelserna om upphovsrätt och närstående rättigheter,

               16.

               vidtar lämpliga åtgärder för att se till att personer med funktionshinder har tillgång till de deponerade biofilmerna, i samtliga fall med iakttagande av bestämmelserna om upphovsrätt och närstående rättigheter,

         Yrkesutbildning och mediekompetens

               17.

               främjar yrkesutbildning inom alla områden med anknytning till filmarvet i syfte att verka för ökat tillvaratagande av filmarvets industriella potential,

               18.

               främjar användning av filmarvet som ett sätt att förstärka den europeiska dimensionen inom utbildning och främja den kulturella mångfalden,

               19.

               uppmuntrar och främjar undervisning i bild, filmproduktion och mediekompetens på alla utbildningsnivåer samt inom yrkesutbildningsprogram och europeiska program,

               20.

               i utbildningssyfte främjar ett nära samarbete mellan producenter, distributörer, utgivare och filminstitut, med beaktande av upphovsrätten och närstående rättigheter,

         Deponering

               21.

               överväger att införa ett system för frivillig eller obligatorisk deponering av

                           a)

                           tillhörande material och reklammaterial som gäller biofilmer vilka ingår i det nationella audiovisuella arvet,

                           b)

                           biofilmer som ingår i andra länders nationella audiovisuella arv,

                           c)

                           annat material med rörliga bilder än biofilmer,

                           d)

                           gamla biofilmer,

         Samarbete mellan utsedda organ

               22.

               uppmuntrar och stöder utsedda organ att utbyta information och samordna verksamheten på nationell och europeisk nivå i syfte att exempelvis

                           a)

                           se till att metoderna för insamling och konservering är enhetliga och databaserna driftskompatibla,

                           b)

                           ge ut, exempelvis i DVD-format, arkivmaterial med textning på så många som möjligt av Europeiska unionens språk, i samtliga fall med iakttagande av bestämmelserna om upphovsrätt och närstående rättigheter,

                           c)

                           sammanställa en europeisk filmografi,

                           d)

                           utarbeta en gemensam standard för elektroniskt informationsutbyte,

                           e)

                           genomföra gemensamma forsknings- och utbildningsprojekt och främja utvecklingen av europeiska nätverk för filmskolor och filmmuseum,

         Uppföljning av denna rekommendation

               23.

               informerar kommissionen vartannat år om de åtgärder som vidtagits till följd av denna rekommendation.

      Utfärdad i Strasbourg den 16 november 2005.

            På Europaparlamentets vägnar

         Batch of LUTTERWORTH

         J. BORRELL FONTELLES

            Ordförande

            På rådets vägnar

         Bach of LUTTERWORTH

            Ordförande

      (1)  EUT C 123, 30.4.2004, s. 4.

      (2)  EUT C 74, 23.3.2005, s. 18.

      (3)  Europaparlamentets yttrande av den 10 maj 2005 (ännu ej offentliggjort i EUT) och rådets beslut av den 24 oktober 2005.

      (4)  EGT C 193, 11.7.2000, s. 1.

      (5)  EGT C 43, 16.2.2002, s. 6.

      (6)  EUT C 271 E, 12.11.2003, s. 176.

      (7)  EUT C 295, 5.12.2003, s. 5.

      (8)  EGT L 167, 22.6.2001, s. 10.


Avis juridique important

|

32000H0263

2000/263/EG: Kommissionens rekommendation av den 20 mars 2000 om ändring av rekommendation 98/511/EG om samtrafik på en avreglerad telekommunikationsmarknad (Del 1 - Prissättning vid samtrafik) [delgivet med nr K(2000) 651] (Text av betydelse för EES)

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 083 , 04/04/2000 s. 0030 - 0034

Kommissionens rekommendationav den 20 mars 2000om ändring av rekommendation 98/511/EG om samtrafik på en avreglerad telekommunikationsmarknad (Del 1 - Prissättning vid samtrafik)[delgivet med nr K(2000) 651](Text av betydelse för EES)(2000/263/EG)EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR UTFÄRDAT DENNA REKOMMENDATIONmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,med beaktande av Europaparlamentets och rådets direktiv 97/33/EG av den 30 juni 1997 om samtrafik inom telekommunikation i syfte att säkerställa samhällsomfattande tjänster och samverkan genom tillämpning av principerna om tillhandahållande av öppna nät(1), ändrat genom direktiv 98/61/EG(2), särskilt artikel 7.5 i detta,efter samråd med den rådgivande kommitté som upprättats genom artikel 9.1 i rådets direktiv 90/387/EEG av den 28 juni 1990 om upprättandet av den inre marknaden för teletjänster genom att tillhandahålla öppna nät(3), ändrat genom Europaparlamentets och rådets direktiv 97/51/EG(4), ochav följande skäl:(1) I punkt 9 i kommissionens rekommendation 98/511/EG(5) om ändring av rekommendation 98/195/EG(6) om samtrafik på en avreglerad telekommunikationsmarknad (Del 1 - Prissättning vid samtrafik), anges att kommissionen senast den 31 juli 1999 skall se över och om nödvändigt uppdatera denna rekommendation, särskilt de avgifter som beräknats enligt "bästa kända metod" i punkt 4 och uppgifterna i bilaga II.(2) Som påpekades i den femte rapporten om genomförandet av EU:s lagstiftning på telekommunikationsområdet(7) har lämpliga kostnadsredovisningssystem ännu inte införts i flera medlemsstater och det anses därför lämpligt att i denna rekommendation uppdatera priserna enligt bästa kända metod för år 2000.(3) När det gäller att uppfylla kravet att samtrafikavgifter skall återspegla kostnaderna innebär avgifterna enligt bästa kända metod att de nationella regleringsmyndigheterna får riktlinjer för att bedöma de samtrafikavgifter för framkoppling av samtal som föreslås av operatörer som anmälts som operatörer med ett betydande inflytande på marknaden, då det inte finns tillräcklig information om kostnadsredovisning.(4) Det är lämpligt att man vid nästa omprövning av denna rekommendation i slutet av år 2000 framför allt tar ställning till frågan om det är nödvändigt att fortsätta offentliggöra avgifterna enligt bästa kända metod och den metod som används.HÄRIGENOM REKOMMENDERAS FÖLJANDE.Artikel 1Rekommendation 98/511/EG ändras på följande sätt:1) Punkt 4a skall ersättas med följande: "På grundval av de uppgifter som lämnas i bilaga II till denna rekommendation är följande avgifter, beräknade enligt 'bästa kända metod', de rekommenderade högsta samtrafikavgifterna från och med den 1 januari år 2000:Samtrafikavgifter beräknade enligt 'bästa kända metod'>PIC FILE= "L_2000083SV.003101.EPS">"2) Punkt 9 skall ersättas med följande: "Denna rekommendation, framför allt nödvändigheten av att fortsätta offentliggöra avgifter enligt bästa kända metod och den metod som används, kommer att omprövas i slutet år 2000".3) Figur 1a i del 1 i bilaga II skall ersättas med följande: "Figur 1a:Samtrafikavgifter för framkoppling av samtal (den 1 november 1999)>PIC FILE= "L_2000083SV.003102.EPS">"4) Tabellen i del 3 i bilaga II skall ersättas med tabellen i bilagan till denna rekommendation.Artikel 2Denna rekommendation riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdad i Bryssel den 20 mars 2000.På kommissionens vägnarErkki LiikanenLedamot av kommissionen(1) EGT L 199, 26.7.1997, s. 32.(2) EGT L 268, 3.10.1998, s. 37.(3) EGT L 192, 24.7.1990, s. 1.(4) EGT L 295, 29.10.1997, s. 23.(5) EGT L 228, 15.8.1998, s. 30.(6) EGT L 73, 12.3.1998, s. 42.(7) KOM (1999) 537.BILAGATabellKostnadsuppgifter för samtrafik för medlemsstaterna (den 1 november 1999)>Plats för tabell>(Källa:Kommissionen och nationella tillsynsmyndigheter.)Anm.:


title: Rekommendation till rådets beslut om Bulgariens och Rumäniens anslutning till konventionen av den 26 juli 1995 som utarbetats på grundval av artikel K.3 i fördraget om Europeiska unionen om upprättandet av en europeisk polisbyrå (Europolkonventionen)

text:
Viktigt rättsligt meddelande

|

52007PC0215

Rekommendation till Rådets beslut om Bulgariens och Rumäniens anslutning till konventionen av den 26 juli 1995 som utarbetats på grundval av artikel K.3 i fördraget om Europeiska unionen om upprättandet av en europeisk polisbyrå (Europolkonventionen)  /* KOM/2007/0215 slutlig - CNS 2007/0076 */

	[pic] | EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION |Bryssel den 25.4.2007KOM(2007) 215 slutlig2007/0076 (CNS)Rekommendation tillRÅDETS BESLUTom Bulgariens och Rumäniens anslutning till konventionen av den 26 juli 1995 som utarbetats på grundval av artikel K.3 i fördraget om Europeiska unionen om upprättandet av en europeisk polisbyrå (Europolkonventionen)(framlagt av kommissionen)MOTIVERINGGenom 2005 års anslutningsakt för Bulgarien och Rumänien[1] infördes ett förenklat system för Bulgariens och Rumäniens anslutning till de konventioner (och protokoll) som medlemsstaterna ingått på grundval av artikel 34 (tidigare artikel K.3) i fördraget om Europeiska unionen eller artikel 293 i EG-fördraget. Det är inte längre nödvändigt att såsom tidigare förhandla fram och ingå särskilda protokoll om anslutning till dessa konventioner (vilket hade krävt ratificering av 27 stater). Enligt artikel 3.3 i anslutningsakten skall Bulgarien och Rumänien helt enkelt ansluta sig till dessa konventioner och protokoll i kraft av anslutningsakten.Enligt artikel 3.3 och 3.4 i anslutningsakten skall rådet anta ett beslut för att fastställa vilken dag dessa konventioner skall träda i kraft för Bulgarien och Rumänien och för att göra alla de anpassningar av konventionerna som krävs på grund av de två nya medlemsstaternas anslutning (vilket i alla händelser skulle omfatta antagandet av konventionerna på bulgariska och rumänska språken, så att dessa versioner äger lika giltighet). Rådet skall vidta åtgärder på rekommendation av kommissionen efter att ha hört Europaparlamentet.Bilaga I till anslutningsakten innehåller en förteckning över de sju berörda konventionerna och protokollen på området rättsliga och inrikes frågor.Förteckningen omfattar konventionen av den 26 juli 1995 som utarbetats på grundval av artikel K 3 i fördraget om Europeiska unionen om upprättandet av en europeisk polisbyrå (Europolkonventionen), protokollet av den 24 juli 1996, upprättat på grundval av artikel K 3 i fördraget om Europeiska unionen, om förhandsavgörande av Europeiska gemenskapernas domstol, angående tolkningen av konventionen om upprättandet av en europeisk polisbyrå, protokollet av den 19 juni 1997 om privilegier och immunitet för Europol, medlemmarna i organen, dess biträdande direktörer och dess tjänstemän, utarbetat på grundval av artikel K 3 i fördraget om Europeiska unionen och artikel 41.3 i Europolkonventionen, protokollet av den 30 november 2000, utarbetat på grundval av artikel 43.1 i konventionen om upprättandet av en europeisk polisbyrå (Europolkonventionen), om ändring av artikel 2 och av bilagan till konventionen, protokollet av den 28 november 2002 om ändring av konventionen om upprättandet av en europeisk polisbyrå (Europolkonventionen) och protokollet om privilegier och immunitet för Europol, medlemmarna i organen, dess biträdande direktörer och dess tjänstemän, och protokollet av den 27 november 2003, utarbetat på grundval av artikel 43.1 i konventionen om upprättandet av en europeisk polisbyrå (Europolkonventionen), om ändring av konventionen.Syftet med kommissionens rekommendation till ett rådsbeslut är att i enlighet med artikel 3.4 i anslutningsakten göra de anpassningar som krävs på grund av Bulgariens och Rumäniens anslutning till ovannämnda konvention och protokoll.2007/0076 (CNS)Rekommendation tillRÅDETS BESLUTom Bulgariens och Rumäniens anslutning till konventionen av den 26 juli 1995 som utarbetats på grundval av artikel K.3 i fördraget om Europeiska unionen om upprättandet av en europeisk polisbyrå (Europolkonventionen)EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR BESLUTAT FÖLJANDEmed beaktande av fördraget om Europeiska unionen,med beaktande av anslutningsfördraget för Bulgarien och Rumänien,med beaktande av anslutningsakten för Bulgarien och Rumänien (nedan kallad ”anslutningsakten”), särskilt artikel 3.4,med beaktande av kommissionens rekommendation[2],med beaktande av Europaparlamentets yttrande[3], ochav följande skäl:1.  Konventionen om upprättandet av en europeisk polisbyrå (Europolkonventionen), nedan kallad ”Europolkonventionen”, undertecknades i Bryssel den 26 juli 1995 och trädde i kraft den 1 oktober 1998.2.  Europolkonventionen kompletterades med två protokoll som undertecknades den 24 juli 1996 respektive den 19 juni 1997 och trädde i kraft den 29 december 1998 respektive den 1 juli 1999[4].3.  Europolkonventionen ändrades genom tre andra protokoll som undertecknades den 30 november 2000[5], den 28 november 2002[6] respektive den 27 november 2003[7] och som träder i kraft nittio dagar efter det att anmälan har gjorts av den medlemsstat, som är medlem av Europeiska unionen vid tidpunkten för rådets antagande av den akt genom vilken detta protokoll upprättas, som sist fullgör denna formalitet.4.  Europolkonventionen trädde i kraft i Tjeckien, Estland, Cypern, Lettland, Litauen, Ungern, Malta, Polen, Slovenien och Slovakien efter deras anslutning till Europeiska unionen.5.  Enligt artikel 3.3 i anslutningsakten skall Bulgarien och Rumänien ansluta sig till de konventioner och protokoll mellan medlemsstaterna som förtecknas i bilaga I till anslutningsakten, bland annat till Europolkonventionen och till protokollen av den 24 juli 1996, 19 juni 1997, 30 november 2000, 28 november 2002 respektive den 27 november 2003. De skall träda i kraft gentemot Bulgarien och Rumänien den dag som rådet fastställer.6.  I enlighet med artikel 3.4 i 2005 års anslutningsakt skall rådet göra alla anpassningar som krävs på grund av anslutningen till dessa konventioner och protokoll.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1Europolkonventionen och protokollen av den 24 juli 1996 respektive den 19 juni 1997 skall träda i kraft för Bulgarien och Rumänien den första dagen i den första månaden efter den dag då detta beslut har antagits.Artikel 2Protokollen av den 30 november 2000, den 28 november 2002 respektive den 27 november 2003 skall träda i kraft för Bulgarien och Rumänien den dag då dessa protokoll träder i kraft.Artikel 3Texterna till Europolkonventionen och protokollen av den 24 juli 1996, 19 juni 1997, 30 november 2000, 28 november 2002 respektive den 27 november 2003, som upprättats på bulgariska och rumänska språken och åtföljer detta beslut, skall gälla på samma villkor som de övriga språkversionerna av Europolkonventionen och protokollen av den 24 juli 1996, 19 juni 1997, 30 november 2000, 28 november 2002 respektive den 27 november 2003.Artikel 4Detta beslut får verkan dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning .Utfärdat i Bryssel denPå rådets vägnarOrdförandeBILAGA Texten på bulgariska och rumänska språken till Europolkonventionen och protokollen av den 24 juli 1996, 19 juni 1997, 30 november 2000, 28 november 2002 respektive den 27 november 2003.[1] EUT L 157, 5.12.2005, s. 203.[2] EUT C […], […], s. […].[3] EUT C […], […], s. […].[4] Protokollet av den 24 juli 1996 på grundval av artikel K 3 i fördraget om Europeiska unionen om förhandsavgörande av Europeiska gemenskapernas domstol, angående tolkningen av konventionen om upprättandet av en europeisk polisbyrå (Europol) (EGT C 299, 9.10.1996, s. 2); protokollet av den 19 juni 1997 om privilegier och immunitet för Europol, medlemmarna i organen, dess biträdande direktörer och dess tjänstemän, utarbetat på grundval av artikel K 3 i fördraget om Europeiska unionen och artikel 41.3 i Europolkonventionen (EGT C 221, 19.7.1997, s. 2).[5] EGT C 358, 13.12.2000, s. 2.[6] EGT C 312, 16.12.2002, s. 2.[7] EUT C 2, 6.1.2004, s. 3.


title: Rådets rekommendation av den 14 juli 2015 om Italiens nationella reformprogram 2015, med avgivande av rådets yttrande om Italiens stabilitetsprogram 2015

text:
               18.8.2015

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               C 272/61

         RÅDETS REKOMMENDATION
   av den 14 juli 2015
   om Italiens nationella reformprogram 2015, med avgivande av rådets yttrande om Italiens stabilitetsprogram 2015
   (2015/C 272/16)
   EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION
   med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 121.2 och 148.4,
   med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken (1), särskilt artikel 5.2,
   med beaktande av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1176/2011 av den 16 november 2011 om förebyggande och korrigering av makroekonomiska obalanser (2), särskilt artikel 6.1,
   med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation,
   med beaktande av Europaparlamentets resolutioner,
   med beaktande av Europeiska rådets slutsatser,
   med beaktande av sysselsättningskommitténs yttrande,
   med beaktande av ekonomiska och finansiella kommitténs yttrande,
   med beaktande av yttrandet från kommittén för socialt skydd,
   med beaktande av yttrandet från kommittén för ekonomisk politik, och
   av följande skäl:

               (1)

               Den 26 mars 2010 godkände Europeiska rådet kommissionens förslag om en ny strategi för tillväxt och sysselsättning, Europa 2020, som bygger på stärkt samordning av den ekonomiska politiken. Strategin fokuserar på de nyckelområden där åtgärder behövs för att stärka förutsättningarna för hållbar tillväxt och konkurrenskraft i Europa.

               (2)

               Den 14 juli 2015 antog rådet, på grundval av kommissionens förslag, en rekommendation om de allmänna riktlinjerna för medlemsstaternas och unionens ekonomiska politik och den 21 oktober 2010 ett beslut om riktlinjer för medlemsstaternas sysselsättningspolitik (3). Tillsammans utgör dessa de integrerade riktlinjer som medlemsstaterna uppmanades att beakta i sin nationella ekonomiska politik och sysselsättningspolitik.

               (3)

               Den 8 juli 2014 antog rådet en rekommendation (4) om Italiens nationella reformprogram 2014 och avgav ett yttrande om Italiens uppdaterade stabilitetsprogram 2014. Den 28 november 2014, i linje med Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 473/2013 (5), lade kommissionen fram sitt yttrande om Italiens utkast till budgetplan för 2015.

               (4)

               Den 28 november 2014 antog kommissionen den årliga tillväxtöversikten, som markerar inledningen av 2015 års europeiska planeringstermin för samordning av den ekonomiska politiken. Samma dag antog kommissionen, på grundval av förordning (EU) nr 1176/2011, även rapporten om varningsmekanismen, i vilken Italien angavs som en av de medlemsstater som skulle bli föremål för en fördjupad granskning.

               (5)

               Den 18 december 2014 godkände Europeiska rådet prioriteringarna för att främja investeringar, intensifiera strukturreformerna och fortsätta med en ansvarsfull, tillväxtfrämjande konsolidering av de offentliga finanserna.

               (6)

               Den 26 februari 2015 offentliggjorde kommissionen 2015 års landsrapport för Italien. Den innehöll en bedömning av hur väl Italien hade lyckats med de landspecifika rekommendationer som antogs den 8 juli 2014. Landsrapporten innehåller också resultaten av den fördjupade granskningen i enlighet med artikel 5 i förordning (EU) nr 1176/2011. Av analysen drog kommissionen slutsatsen att Italien har alltför stora makroekonomiska obalanser som kräver kraftfulla politiska åtgärder och särskild övervakning. Framför allt är det viktigt att ta itu med grundorsaken till den fortsatt låga produktiviteten och svaga konkurrenskraften och att få statsskulden att minska. Behovet av åtgärder är särskilt stort för att minska risken för negativa effekter på den italienska ekonomin och, på grund av dess storlek, på den ekonomiska och monetära unionens ekonomi i allmänhet.

               (7)

               Den 28 april 2015 lade Italien fram sitt nationella reformprogram för 2015 och sitt stabilitetsprogram för 2015. I syfte att beakta deras inbördes samband har de båda programmen bedömts samtidigt.

               (8)

               Italien omfattas för närvarande av stabilitets- och tillväxtpaktens förebyggande del och av övergångsreglerna för skuldkriteriet under 2013–2015. Den 27 februari 2015 utfärdade kommissionen en rapport enligt artikel 126.3 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, eftersom Italien inte förväntades göra tillräckliga framsteg mot att uppfylla skuldkriteriet under 2014–2015. Analysen ledde till slutsatsen att skuldkriteriet bör vara uppfyllt vid den tiden.

               (9)

               Den 30 april 2015, efter brytdatumet för den ekonomiska vårprognosen, ogiltigförklarade den italienska författningsdomstolen en tillfällig icke-indexering av högre pensioner under 2012–2013. Den 18 maj 2015 antog regeringen ett lagdekret med anledning av beslutet och bekräftade stabilitetsprogrammets finanspolitiska mål. Mot bakgrund av denna information kan slutsatserna från februarirapporten i enlighet med artikel 126.3 i EUF-fördraget i stort sett fortfarande anses giltiga i detta läge. De exakta budgeteffekterna av detta beslut kommer att bero på hur regeringen genomför det, vilket fortfarande inte har klargjorts. Mot bakgrund av denna nya uppgift kan utfärdandet av en rapport enligt artikel 126.3 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt komma att bedömas som motiverat längre fram. I avsaknad av denna nya del och i väntan på ytterligare klargörande, kan slutsatserna från februarirapporten i stort sett fortfarande anses giltiga i detta läge.

               (10)

               I stabilitetsprogrammet för 2015 har Italien begärt en tillfällig avvikelse på 0,4 procentenheter av BNP från den nödvändiga anpassningen mot det medelfristiga målet 2016, för att ta hänsyn till de större strukturreformerna som ska ge en positiv effekt på de offentliga finansernas långsiktiga hållbarhet. I Italiens nationella reformprogram för 2015 finns närmare uppgifter om vad som stödjer dessa reformer. De reformområden som enligt programmet förväntas ge en positiv effekt på de offentliga finansernas hållbarhet är bland annat i) den offentliga förvaltningen och en förenkling av denna, ii) produkt- och tjänstemarknaden, iii) arbetsmarknaden, iv) civilrätten, v) utbildningen, vi) en skatteväxling och vii) utgiftsöversyn som en finansieringsåtgärd. Myndigheterna beräknar att reformernas effekt på den reala BNP kommer att bli 1,8 procentenheter till 2020, vilket verkar rimligt. Om reformerna genomförs fullt ut och i planerad tid kommer de att ge en positiv effekt på de offentliga finansernas hållbarhet. Beroende på om den italienska regeringen vidtar nödvändiga åtgärder under 2015 för att på lämpligt sätt kompensera för den bestående effekten av förvaltningsdomstolens beslut för att säkerställa att i) Italien även fortsättningsvis omfattas av stabilitets- och tillväxtpaktens förebyggande del, ii) en lämplig säkerhetsmarginal behålls i förhållande till fördragets referensvärde och iii) det medelfristiga målet nås inom de fyra år som stabilitetsprogrammet varar. För närvarande uppfyller Italien enligt bedömningen kraven för den begärda tillfälliga avvikelsen under 2016, under förutsättning att de avtalade reformerna genomförs ordentligt, vilket kommer att övervakas inom ramen för den europeiska planeringsterminen.

               (11)

               I stabilitetsprogrammet för 2015 planeras en successiv förbättring av det nominella underskottet till 2,6 % av BNP 2015 och därefter till 1,8 % av BNP 2016. I stabilitetsprogrammet för 2015 planerar regeringen att det medelfristiga målet om en balanserad budget i strukturella termer ska nås senast 2017. Det omräknade strukturella saldot (6) uppnår det medelfristiga budgetmålet 2018. Det verkar rimligt att det medelfristiga målet kan uppnås till 2017, med hänsyn till tillämpningen av klausulen om strukturreformer och åtagandena i stabilitetsprogrammet för 2015.

               (12)

               Den offentliga skuldkvoten förväntas nå sin kulmen på 132,5 % av BNP 2015, för att därefter gradvis sjunka till 120,0 % 2019. Det makroekonomiska scenario som ligger till grund för budgetprognoserna är rimligt. Det återstår dock för regeringen att specificera de ytterligare nedskärningarna i utgifterna som ska göra det möjligt att undvika den lagstadgade momshöjningen under 2016.

               (13)

               Italien bör förbättra sitt strukturella saldo med 0,25 % av BNP under 2015. Utifrån kommissionens vårprognos 2015 stämmer den planerade strukturella anpassningen i riktning mot det medelfristiga målet på 0,3 % av BNP under 2015 överens med Italiens åtagande enligt den förebyggande delen av stabilitets- och tillväxtpakten. Under 2016 bör Italien förbättra sitt strukturella saldo med minst 0,1 % av BNP, med beaktande av den tillåtna avvikelsen utifrån klausulen om strukturreformer. Enligt antagandet om oförändrad politik visar kommissionens prognos en försämring på 0,2 % av BNP och det finns därför risk för en viss avvikelse. Det kommer därför att krävas ytterligare åtgärder. Rådet anser, på grundval av sin bedömning av stabilitetsprogrammet och med beaktande av kommissionens vårprognos 2015, att det finns risk för att Italien inte kommer att följa stabilitets- och tillväxtpaktens regler.

               (14)

               Den italienska regeringens omfattande privatiseringsprogram har försenats under 2014 trots de förväntade bidragen till de skuldminskande insatserna, som är en stor utmaning för Italien. Under 2014 uppgick privatiseringen därför till 0,2 % av BNP, vilket är under målet på 0,7 % per år.

               (15)

               Under det senaste året har Italien gjort betydande framsteg för att minska skattetrycket för arbetstagare, som ändå är högt. Antalet och omfattningen av skatteutgifter, särskilt de sänkta momsskattesatserna, är fortfarande alltför höga. När det gäller fastighetsbeskattning har endast mindre framsteg gjorts med en reform av taxeringsvärdet, och det är särskilt viktigt att se över föråldrade taxeringsvärden. Översynen av miljöskatterna och avskaffandet av miljöskadliga subventioner har ännu inte påbörjats. Italien har tillsatt en kommitté om miljöbeskattning. Dessa olika dimensioner omfattas av tillämpningsbestämmelserna för skattereformer, vars genomförande dock har försenats på grund av att det inte finns några lagstiftningsdekret. Trots vissa åtgärder på området undermineras det italienska skattesystemets effektivitet fortfarande av en kostsamt låg efterlevnad av skattelagstiftningen och högt skatteundandragande (uppskattades av regeringen till 91 miljarder per år eller 5,6 % av BNP). Regeringen har vidtagit åtgärder för att göra självdeklarationerna korrekta och dessa åtgärder måste nu genomföras fullt ut.

               (16)

               Endast begränsade framsteg har gjorts för att åstadkomma en bestående förbättring av de offentliga utgifternas effektivitet och kvalitet på alla nivåer. De budgetbesparingar som lagstiftats om, inbegripet på regional och lokal nivå, når inte upp till målet i det nationella reformprogrammet för 2014. Det övergripande långsiktiga arbetet i budgetförfarandet hindras av att utgiftsöversynen ännu inte utgör en integrerad del av processen. Allvarliga brister påverkar fortfarande förvaltningen av EU-medel, särskilt i de södra regionerna. En nationell strategisk plan för hamnar och logistik håller på att tas fram men endast enstaka åtgärder har vidtagits för att förbättra hamnförvaltningarna och deras inlandsförbindelser.

               (17)

               Italiens offentliga förvaltning kännetecknas fortfarande av betydande ineffektivitet, vilket har negativ påverkan på affärsklimatet och på landets förmåga att genomföra reformer på ett effektivt sätt. Satsningar på att förbättra den institutionella ramen och den offentliga förvaltningens allmänna kvalitet har gjorts och fortsätter. En omfattande reform av grundlagen som framför allt syftar till att förtydliga ansvarsfördelningen mellan statliga, regionala och lokala myndigheter, förväntas till slutet av 2015. En omfattande reform av den offentliga förvaltningen inriktad på bland annat personalomsättning, rörlighet och ersättning har ännu inte påbörjats. Ett antal åtgärder har vidtagits för att främja insyn och ge befogenheter till den nationella korruptionsbekämpande myndigheten, men trots det har översynen av bestämmelserna om preskriptionstider – som andra internationella organisationer betraktar som en grundsten i kampen mot korruption i Italien – ännu inte genomförts. På senare år har viktiga åtgärder vidtagits både för att förbättra tillgången till rättsväsendet, genom en översyn av domstolarnas geografiska belägenhet och genom att skapa specialdomstolar, och för att minska behovet av domstolar genom främja tvistlösning utanför domstol. Längden på förhandlingarna är fortfarande ett stort problem och de reformer som genomförts har ännu inte visat några resultat.

               (18)

               Sedan slutet av 2008 har andelen nödlidande lån i den italienska banksektorn ökat kraftigt, främst i samband med bankers exponering mot företag. Hittills har saneringen av osäkra tillgångar varit otillräcklig och avyttringen har förblivit begränsad. Det beror delvis på att den privata marknaden för osäkra fordringar är underutvecklad i Italien. I den nyare lagstiftningen har man tagit itu med svagheter i ägarstyrningen av de största kooperativa bankerna (banche popolari), och en överenskommelse mellan stiftelserna och de italienska myndigheterna nåddes i april 2015, bland annat i syfte att minska stiftelsernas inflytande över bankernas styrning. En icke-bindande styrningsreform håller för närvarande på att utarbetas av små kooperativa banker (banche di credito cooperative) för att sedan genomföras genom lagstiftning. Ytterligare omstrukturering och konsolidering av den italienska banksektorn är motiverat för att förbättra effektiviteten i förmedlingen av finansieringstjänster och främja den ekonomiska återhämtningen.

               (19)

               Omfattande tillämpningsbestämmelser för reformering av arbetsmarknaden, den så kallade arbetsakten, antogs i december 2014 och går i samma riktning som tidigare reformer. Den handlar främst om ändringar i lagen om anställningsskydd, systemet för arbetslöshetsersättning, hur den aktiva och passiva arbetsmarknadspolitiken styrs och fungerar samt balansen mellan familj och arbetsliv. Det faktiska genomförandet av denna lag kommer i första hand att bero på om den nödvändiga genomförandelagstiftningen antas. I denna behandlas användningen av lönekompletteringssystem, översynen av avtalsvillkor, balans i arbetslivet och en förstärkning av den aktiva arbetsmarknadspolitiken. Löneförhandlingar på lokal nivå, som kunde bidra till att bättre matcha löner med produktivitet och uppmuntra till innovativa lösningar i företag, förekommer endast i ett mindre antal företag. I avtalet från januari 2014 föreskrivs förfaranden för att mäta fackföreningarnas representativitet inom tillverkningssektorn, och det skulle kunna främja förhandlingar på lokal nivå, men har ännu inte tagits i bruk. Kvinnors deltagande på arbetsmarknaden är fortfarande bland det lägsta i unionen, även om det ökar. Dessutom nådde ungdomsarbetslösheten nästan 43 % under det tredje kvartalet 2014, och andelen ungdomar mellan 15 och 24 år som varken arbetar eller studerar är den högsta i unionen. En del av orsakerna ligger i utbildningssystemet, som fortfarande karakteriseras av resultat under EU-genomsnittet och en relativt hög andel ungdomar med enbart grundskoleutbildning. Bland personer i åldern 15–34 år som har tagit examen från högre utbildning hade endast 54,6 % fått jobb inom tre år efter avslutade studier, jämfört med EU-genomsnittet på 78,6 %. Italien har haft bland de största ökningarna av fattigdom och social utestängning i unionen, viket särskilt har drabbat barn. Programmen för socialt bistånd är fortfarande fragmenterade och ineffektiva när det gäller att hantera detta problem, vilket leder till stor kostnadsineffektivitet.

               (20)

               En mängd restriktioner för konkurrensen hindrar fortfarande produkt- och tjänstemarknaderna från att fungera som de ska. En lag som ska motverka vissa hinder inom ett antal sektorer väntar på att antas i parlamentet. Betydande hinder kvarstår i vissa sektorer som omfattas av lagen (juridiska tjänster och apotek) samt i andra sektorer, däribland lokala offentliga tjänster, flygplatser och hamnar, banker och hälso- och sjukvård. Betydande svagheter finns också inom offentlig upphandling trots att centraliserad upphandling används allt mer. Lokala offentliga tjänster, som uppvisar tydliga tecken på ineffektivitet, skyddas fortfarande från konkurrens, vilket får negativa effekter även på de offentliga finanserna. Öppna anbudsförfaranden används för en mindre del av upphandlingen, medan den övervägande delen av kontrakten tilldelas via intern upphandling och liknande förfaranden.

               (21)

               Kommissionen har inom ramen för den europeiska planeringsterminen gjort en omfattande analys av Italiens ekonomiska politik och offentliggjort den i 2015 års landsrapport. Kommissionen har också bedömt stabilitetsprogrammet och det nationella reformprogrammet samt uppföljningen av de rekommendationer Italien har fått tidigare år. Kommissionen har inte bara beaktat programmens relevans för hållbarheten i finanspolitiken och den socioekonomiska politiken i Italien utan också i vilken utsträckning EU:s regler och riktlinjer har iakttagits, mot bakgrund av behovet att stärka den övergripande ekonomiska styrningen i unionen genom att framtida nationella beslut fattas med beaktande av synpunkter på EU-nivå. Rekommendationerna inom ramen för den europeiska planeringsterminen återspeglas i rekommendationerna 1–6 nedan.

               (22)

               Mot bakgrund av denna bedömning har rådet granskat stabilitetsprogrammet, och dess yttrande (7) återspeglas särskilt i rekommendation 1 nedan.

               (23)

               Mot bakgrund av kommissionens fördjupade granskning och denna bedömning har rådet granskat det nationella reformprogrammet och stabilitetsprogrammet. Dess rekommendationer enligt artikel 6 i förordning (EU) nr 1176/2011 återspeglas i rekommendationerna 1–6 nedan.

               (24)

               I samband med den europeiska planeringsterminen har kommissionen dessutom analyserat den ekonomiska politiken i euroområdet som helhet. På grundval av analysen har rådet utfärdat särskilda rekommendationer som riktar sig till de medlemsstater som har euron som valuta (8). I egenskap av ett land som har euron som valuta bör Italien också se till att dessa rekommendationer genomförs fullständigt och i tid.

         HÄRIGENOM REKOMMENDERAS Italien att under 2015 och 2016 vidta följande åtgärder:

               1.

               Uppnå en finanspolitisk korrigering på minst 0,25 % av BNP mot det medelfristiga budgetmålet 2015 och på 0,1 % av BNP under 2016, genom att vidta nödvändiga strukturåtgärder under såväl 2015 som 2016, med beaktande av den tillåtna avvikelsen för genomförandet av större strukturreformer. Se till att utgiftsöversynen blir en integrerad del av budgetförfarandet. Snabbt och grundligt genomföra privatiseringsprogrammet och använda eventuella oförutsedda intäkter till att ytterligare få ner skuldkvoten i den offentliga sektorn. Genomföra tillämpningsbestämmelserna för skattereformen senast i september 2015, särskilt översynen av skatteutgifter och taxeringsvärden och åtgärderna för att förbättra efterlevnaden av skattelagstiftningen.

               2.

               Anta den nationella strategiska planen för hamnar och logistik, framför allt för att främja intermodala transporter genom bättre anslutningar. Se till att byrån för territoriell sammanhållning kommer i gång med full verksamhet så att förvaltningen av EU-medel kraftigt förbättras.

               3.

               Anta och genomföra de planerade lagarna som ska förbättra den institutionella ramen och modernisera den offentliga förvaltningen. Senast i mitten av juni 2015 ha sett över bestämmelserna om preskriptionstider. Se till att de reformer som genomförs för att förbättra civilrättens effektivitet också förkortar förhandlingstiderna.

               4.

               Senast i slutet av 2015 införa bindande åtgärder för att hantera de svagheter som finns kvar i ägarstyrningen av banker, genomföra den överenskomna stiftelsereformen, och vidta åtgärder för att intensifiera den brett baserade minskningen av nödlidande lån.

               5.

               Anta lagstiftningsdekreten om utformningen och användningen av lönekompletteringssystem, översynen av avtalsvillkor, balans mellan arbete och privatliv och förstärkningen av den aktiva arbetsmarknadspolitiken. I samråd med arbetsmarknadens parter och i enlighet med nationell praxis främja ett effektivt ramverk för avtalsförhandlingar på lokal nivå. Anta och genomföra den planerade skolreformen och utöka den yrkesinriktade utbildningen på universitets- och högskolenivå, som en del i satsningarna för att motverka ungdomsarbetslösheten.

               6.

               Genomföra förenklingsplanen för 2015–2017 för att minska den administrativa bördan och regelbördan. Anta konkurrensfrämjande åtgärder inom alla sektorer som omfattas av konkurrenslagstiftningen och vidta kraftfulla åtgärder för att avlägsna de hinder som återstår. Se till att kontrakten för lokala offentliga tjänster som inte uppfyller kraven på intern tilldelning korrigeras senast vid slutet av 2015.

      Utfärdad i Bryssel den 14 juli 2015.

            På rådets vägnar

         P. GRAMEGNA

            Ordförande

      (1)  EGT L 209, 2.8.1997, s. 1.

      (2)  EUT L 306, 23.11.2011, s. 25.

      (3)  Upprätthålls genom rådets beslut 2014/322/EU av den 6 maj 2014 om riktlinjer för medlemsstaternas sysselsättningspolitik för 2014 (EUT L 165, 4.6.2014, s. 49).

      (4)  Rådets rekommendation av den 8 juli 2014 om Italiens nationella reformprogram 2014, med avgivande av rådets yttrande om Italiens stabilitetsprogram för 2014 (EUT C 247, 29.7.2014, s. 57).

      (5)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 473/2013 av den 21 maj 2013 om gemensamma bestämmelser för övervakning och bedömning av utkast till budgetplaner och säkerställande av korrigering av alltför stora underskott i medlemsstater i euroområdet (EUT L 140, 27.5.2013, s. 11).

      (6)  Det strukturella saldot, så som det räknats om av kommissionen utifrån uppgifterna i stabilitetsprogrammet enligt en gemensamt avtalad metod.

      (7)  Enligt artikel 5.2 i förordning (EG) nr 1466/97.

      (8)  EUT C 272, 18.8.2015, s. 98.


title: Rekommendation till rådets yttrande i enlighet med artikel 5.3 i rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om Spaniens uppdaterade stabilitetsprogram, 2001-2005

text: ---pagebreak---  ---pagebreak---  ---pagebreak---  ---pagebreak---  ---pagebreak---  ---pagebreak---


title: Europeiska centralbankens rekommendation av den 29 november 2007 till Europeiska unionens råd om externa revisorer för Bank Ċentrali ta' Malta/Central Bank of Malta (ECB/2007/17)

text:
               15.12.2007

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               C 304/1

      EUROPEISKA CENTRALBANKENS REKOMMENDATION

   av den 29 november 2007
   till Europeiska unionens råd om externa revisorer för Bank Ċentrali ta' Malta/Central Bank of Malta
   (ECB/2007/17)
   (2007/C 304/01)
   ECB-RÅDET HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION
   med beaktande av stadgan för Europeiska centralbankssystemet och Europeiska centralbanken (nedan kallad ECBS-stadgan), särskilt artikel 27.1 i denna, och
   av följande skäl:

               1)

               Räkenskaperna för Europeiska centralbanken (ECB) och de nationella centralbankerna i Eurosystemet granskas av oavhängiga externa revisorer som ECB-rådet har rekommenderat och Europeiska unionens råd godkänt.

               2)

               Enligt artikel 1 i rådets beslut 2007/504/EG av den 10 juli 2007 i enlighet med artikel 122.2 i fördraget om Maltas införande av den gemensamma valutan den 1 januari 2008 (1) uppfyller Malta nu de nödvändiga villkoren för att införa euron och Maltas undantag enligt artikel 4 i 2003 års anslutningsakt upphävs med verkan från och med den 1 januari 2008.

               3)

               Enligt artikel 20 i den ändrade lagen om Bank Ċentrali ta' Malta/Central Bank of Malta, som träder i kraft den 1 januari 2008, kommer årsredovisningarna för Bank Ċentrali ta' Malta/Central Bank of Malta att granskas i enlighet med artikel 27 i ECBS-stadgan.

               4)

               Bank Ċentrali ta' Malta/Central Bank of Malta har utsett PriceWaterhouseCoopers och Ernst & Young som sina externa revisorer för räkenskapsåret 2008.

         HÄRIGENOM REKOMMENDERAS FÖLJANDE.
   Det rekommenderas att PriceWaterhouseCoopers och Ernst & Young utses till externa revisorer för Bank Ċentrali ta' Malta/Central Bank of Malta för räkenskapsåret 2008.

      Utfärdad i Frankfurt am Main den 29 november 2007.

         Jean-Claude TRICHET

            ECB:s ordförande

      (1)  EUT L 186, 18.7.2007, s. 32.


				|

		52013PC0709

			Rekommendation till RÅDETS BESLUT om beviljande av ömsesidigt bistånd till Rumänien /* COM/2013/0709 final - 2013/ () */

			   	MOTIVERING
1. Inledning
Efter EU:s och IMF:s gemensamma medelfristiga
ekonomiska stödprogram för Rumänien från våren 2009 till våren 2011, under
vilket 5 miljarder euro utbetalades från EU och 12,9 miljarder euro från IMF,
antog Europeiska unionens råd den 12 maj 2011 ett beslut om ett uppföljande
förebyggande program och ställde medelfristigt ekonomiskt stöd med upp till 1,4
miljarder euro till förfogande för Rumänien[1].
I det andra programmet, som också var ett gemensamt program mellan EU och IMF,
utbetalades inga medel av EU eller IMF i linje med programmets förebyggande
karaktär.
Den 4 juli 2013 begärde de rumänska
myndigheterna, mot bakgrund av de kvarstående riskerna i samband med landets
betalningsbalans, ett tredje medelfristigt ekonomiskt EU-stödprogram.
Programmet genomförs genom ett gemensamt stand-by-avtal med IMF. Biståndet från
EU och IMF väntas behandlas som förebyggande, utan att några faktiska
utbetalningar planerats. Den 9 juli hörsammade den ekonomiska och finansiella
kommittén denna begäran och gav kommissionen i uppdrag att förhandla fram ett
nytt gemensamt förebyggande program mellan EU och IMF.
Under perioden 17–31 juli 2013 förde
kommissionen tillsammans med IMF förhandlingar i Bukarest. En överenskommelse
nåddes på tjänstemannanivå om villkoren för och innehållet i ett nytt program.
Ett nytt program skulle fortsätta att ge stöd åt regeringens ekonomiska program
som bland annat syftar till att konsolidera makroekonomisk, finanspolitisk och
finansiell stabilitet, öka ekonomins motståndskraft och tillväxtpotential, öka
den administrativa kapaciteten, reformera skatteförvaltningen och förbättra
förvaltningen och kontrollen av de offentliga finanserna. Ett nytt program
skulle pågå i 24 månader och bestå av förebyggande EU på upp till 2 miljarder
euro och stöd av IMF på upp till 1,75 miljarder SDR (omkring 2 miljarder euro)
enligt ett stand-by-avtal. Dessutom kommer Världsbanken att fortsätta att
tillhandahålla tidigare utlovat stöd på 891 miljoner euro, varav 514 miljoner
euro ännu inte har utbetalats.
2. Makroekonomisk utveckling och
makroekonomiska utsikter
Rumänien har redovisat en positiv ekonomisk
tillväxt sedan 2011. Den senaste utvecklingen tyder på att tillväxten under
2013 kommer att ligga på cirka 2 %, vilket är något högre än tillväxtberäkningen
på 1,6 % i kommissionens vårprognos. De främsta drivkrafterna för tillväxt
är ett gott exportresultat (främst på grund av bilindustrin och tjänster) och
en god skörd. Denna positiva utveckling döljer dock en svag inhemsk
efterfrågan, utan konsumtionsökning och utan att några investeringsavtal
ingicks under det första halvåret 2013.
När det gäller den framtida utvecklingen
väntas tillväxten gradvis stärkas, eftersom strukturreformerna börjar ge
resultat, förmågan att tillgodogöra sig EU-medlen förbättras och exporten
fortsätter att vara stark under det att den europeiska ekonomin återhämtar sig.
Om man utgår från en genomsnittlig skörd beräknas tillväxten bli något över
2 % under 2014. Den inhemska efterfrågan förväntas bli den viktigaste
drivkraften bakom tillväxten, driven av investeringar och privat konsumtion,
medan nettoexporten förväntas ge upphov till ett litet negativt bidrag,
eftersom importen med stöd av en ökad inhemsk efterfrågan förväntas öka under
2014.
Inflationen, mätt enligt det harmoniserade
konsumentprisindexet, låg kvar på en hög nivå (ca 6 %) i Rumänien under
perioden 2009–2011, men sjönk under 2012 till ett genomsnitt på 3,4 %.
Pristrycket ökade igen mot slutet av 2012 och under den första hälften av 2013.
Inflationen förväntas minska under det andra halvåret 2013, tack vare en
kraftig nedgång i livsmedelspriserna och en trendvändning vad gäller
baseffekterna och understiger 3,5 % vid utgången av 2013, vilket ligger
inom centralbankens målintervall (2,5 % ± 1 procentenhet). En
ytterligare avmattning förväntas under 2014.
3.
Offentliga finanser
Rumänien har lyckats konsolidera sina
offentliga finanser under de senaste åren genom att minska det offentliga
underskottet från 9 % av BNP år 2009 till strax under 3 % av BNP år
2012. Detta resultat gjorde det möjligt för rådet att den 21 juni 2013 upphäva
förfarandet vid alltför stora underskott för Rumänien. Ett nytt program skulle
stödja regeringens ytterligare åtgärder för att konsolidera de offentliga
finanserna som syftar till att nå Rumäniens mål på medellång sikt om ett
strukturellt underskott på 1 % av BNP till 2015. Myndigheterna står fast
vid sitt åtagande om det tidigare programmets underskottsmål på 2,4 %
enligt nationalräkenskapssystemet (i ENS-termer) för 2013. Under 2014 planeras
ytterligare konsolidering i linje med stabilitets- och tillväxtpaktens krav. På
grundval av nuvarande indikationer skulle Rumänien nå ett underskott på
2 % i ENS-termer i linje med landets uppdatering av konvergensprogrammet
för 2013.
Under de förhandlingar som fördes i Bukarest i
juli kom man överens om en korrigering av budgeten efter halva året som
möjliggjorde vissa förändringar i inkomster och utgifter, samtidigt som man
behöll det övergripande underskottsmålet för 2013 på 2,3 % i likvida medel
och 2,4 % i ENS-termer. Den reviderade budgeten leder till lägre inkomster
och minskar inhemska kapitalinvesteringar, minskar avsättningar för
korrigeringar som avser EU-medel och minskar överföringarna till andra
offentliga administrativa enheter. När det gäller 2014 års budget undersöker
myndigheterna sätt att öka inkomsterna, huvudsakligen genom att bredda
skatteunderlaget. En viktig utmaning på utgiftssidan är det successiva
införandet av lagen om enhetliga löner som man enades om under det första programmet.
När man uppnått huvuddelen av den
finanspolitiska konsolidering som krävs kommer inriktningen för det nya
programmet att bli att förbättra den finanspolitiska styrningen. I programmet
kommer man att sträva efter att uppgradera det finanspolitiska ramverket för
att få det att överensstämma med kraven i det finanspolitiska paketet,
tillsammans med ett antal andra förbättringar av innehållet i den
finanspolitiska strategin och insynen i budgetprocessen. Det kommer att krävas
förbättringar i samband med den årliga investeringsbedömningen och
investeringsbedömningen på medellång sikt efter det att kontrollsystemet för
åtaganden färdigställts (för att förhindra ny ackumulering av obetalda
skulder), samt förbättringar i skatteförvaltningen för en mer effektiv
skatteuppbörd.
4. Utvecklingen på de finansiella
marknaderna och inom banksektorn
Villkoren på de finansiella marknaderna har
förbättrats betydligt sedan sommaren 2012 till följd av en förbättring av
stämningsläget på de globala marknaderna och en stabilisering av den inhemska
politiska situationen mot årets slut. Utvecklingen har i stort sett rört sig i
samma riktning som de andra länderna i regionen och fortsatt att vara relativt
gynnsam under det första halvåret 2013. Den femåriga kreditswappsspreaden för
statspapper för Rumänien sjönk från nästan 500 räntepunkter i maj 2012 till
under 200 räntepunkter i början av januari 2013, och har rört sig kring något
över 200 räntepunkter sedan slutet av juni 2013. Efter betydande förluster i
maj 2012 återhämtade sig börsindexet BET fram till slutet av 2012. Det har
varit volatilt sedan dess, men ökade cirka 10 % fram till början av
september 2013.
Trots den uppåtgående utvecklingen vad gäller
värdeminskade tillgångar (andelen nödlidande lån uppgick till 20,3 % i
juni 2013), låg banksektorns kapitalisering kvar på betryggande nivåer
(kapitaltäckningsgraden uppgick till 14,7 % i juni). Risker som
sammanhänger med ökningen av nödlidande lån har mildrats genom en försiktig
strategi i samband med avsättningar till låneförluster, även om avsättningarna
fortsätter att utgöra en belastning för lönsamheten (avkastningen på eget
kapital uppgick till 6 % under första halvåret 2013 efter tre år av
förluster). Centralbanken fortsätter att noga övervaka banker med en moderbank från
perifera länder i euroområdet som har upprätthållit tillräckliga
kapitalbuffertar. Effekterna av krisen i Cypern mildrades tack vare
överenskommelsen om att överföra den lokala insättningsbasen i den rumänska
filialen i Bank of Cyprus till Marfin Bank, som är dotterföretag till Laiki
Group. Skuldavvecklingen i utländska banker och minskningen i moderbankens
finansiering (-14,6 % sedan december 2012) fortsätter att, även om de
gjorts enligt den regionala utvecklingen och i stort sett utförts under ordnade
former, kräva nära uppmärksamhet av tillsynsmyndigheten.
5.
Betalningsbalans och externa finansieringsbehov
Rumänien förväntas bibehålla full tillgång
till statspappersmarknaderna under den planerade programperioden (24 månader)
om ingen ogynnsam extern utveckling inträffar. Kreditswappsspreadarna har nått
sin lägsta nivå sedan 2010. Det höga underskottet i bytesbalansen förväntas
minska från cirka 4 % av BNP under 2012 till ca 2 % under 2013,
främst tack vare en minskning av underskottet i handelsbalansen.
Enligt grundscenariot bör inget offentligt
eller externt finansieringsunderskott förverkligas under de kommande två åren.
Rumänien fortsätter dock att vara sårbart för växelkursvolatilitet och volatila
internationella kapitalrörelser. Enligt ett ogynnsamt scenario kan
finansieringen av bytesbalansen komma att bli svår och tillgången till
statspappersmarknaden skulle kunna hindras. I det senare fallet skulle en
första försvarslinje vara statskassans kassareserv (cirka sex månaders
finansieringsbehov) och i mindre utsträckning den rumänska centralbankens
internationella valutareserver. Om Rumänien skulle erfara utdragna och akuta
finansieringsproblem skulle det förebyggande programmet kunna aktiveras och de
tillgängliga medlen (2 miljarder euro från EU som kan betalas ut i två
delbetalningar om 1 miljard euro och upp till 2 miljarder euro från
standby-avtalet med IMF) skulle göra det möjligt att täcka finansiella och
budgetmässiga åtaganden i samband med statsskulden. Ett nytt program skulle
också ge finansmarknaderna en försäkran om att Rumänien har förbundit sig att
följa ett ambitiöst ekonomiskt reformprogram.
6. EU-stöd inom ramen för
betalningsbalansfaciliteten ingår som en del i en internationell insats
Mot bakgrund av den alltjämt höga risken för
att drabbas av betalningsbalansproblem och som förutsätter ett fast åtagande
från de rumänska myndigheterna att genomföra ett finanspolitiskt, finansiellt
och strukturellt saneringsprogram, rekommenderade kommissionen, efter samråd
med Ekonomiska och finansiella kommittén den 3 oktober 2013, att rådet ska anta
ett beslut om att fortsätta att bevilja ömsesidigt bistånd till Rumänien i
enlighet med artikel 143 i fördraget (EUF-fördraget). Den rumänska regeringen
ska genomföra sitt ekonomiska program för att ta itu med kvarvarande brister,
mildra kvarstående hot mot hållbarheten i dess betalningsbalans och utveckla
den kapacitet som krävs för att utforma och genomföra den ekonomiska politiken
utan internationellt stöd.
Vidare föreslår kommissionen, efter samråd med
Ekonomiska och finansiella kommittén, att rådet ska anta ett beslut om
förebyggande medelfristigt ekonomiskt stöd med upp till 2 miljarder euro till
Rumänien för att stödja hållbarheten i Rumäniens betalningsbalans. Det förebyggande ekonomiska EU-stödet kan komma att tas i
anspråk och framställan om utbetalningar får göras till och med den 30
september 2015.
7. Huvudsakligt innehåll i ett nytt program
Det nya förebyggande ekonomiska stödet
understödjer regeringens ekonomiska program som bland annat syftar till att
konsolidera den makroekonomiska, finanspolitiska och finansiella stabiliteten,
öka ekonomins motståndskraft och tillväxtpotential, öka den administrativa
kapaciteten, reformera skatteförvaltningen och förbättra förvaltningen och
kontrollen av de offentliga finanserna. De särskilda ekonomisk-politiska
villkoren kommer att fastställas i ett samförståndsavtal som kommissionen ska
ingå med de rumänska myndigheterna. Samförståndsavtalet kommer att garantera
resultaten av de två tidigare programmen och överföra de ännu icke uppfyllda
villkoren från det andra programmet.
A: Finanspolitisk konsolidering
Efter korrigeringen av det alltför stora
underskottet förväntas Rumänien minska sitt strukturella budgetsaldo i linje
med paktens krav till dess att landet når sitt mål på medellång sikt om ett
strukturellt underskott i de offentliga finanserna på 1 % av BNP år 2015,
och därefter bibehålla det. I programmet kommer man vidare att fortsätta
insatserna för att undvika ackumulering av den offentliga sektorns obetalda
förfallna skulder, både på central och lokal myndighetsnivå. Lönekostnaderna i
den offentliga sektorn måste hållas kvar på en hållbar nivå, samtidigt som
löneökningarna och sysselsättningen begränsas i den offentliga sektorn.
B: Finanspolitisk styrning och strukturella
finanspolitiska reformer
För att fast förankra den finanspolitisk
konsolideringen kommer programmet att inbegripa en ytterligare förstärkning av
ramen för den finanspolitiska styrningen. Genomförandet av den finanspolitiska
pakten är av avgörande betydelse i detta sammanhang, på samma sätt som att
förbättringar i den fleråriga budgetplaneringen kommer att säkerställa en mer
hållbar finanspolitik.
Regeringen kommer att få stöd genom ett
omfattande tekniskt bistånd från IMF och Världsbanken på området förvaltning
och kontroll av de offentliga finanserna. Genomförandet av ett kontrollsystem
för åtaganden, som kommer att genomföras under flera steg, ska bidra till att
minska och kontrollera obetalda förfallna skulder. Inom hälso- och sjukvårdssektorn
kommer mekanismerna för budgetkontroll att stärkas genom förbättrade ramar för
rapportering och övervakning, särskilt när det gäller sjukhus- och
läkemedelsutgifter för att undvika att förfallna obetalda skulder ackumuleras
på nytt. En skärpning kommer att ske vad gäller prioriteringen av de offentliga
investeringarna för att förbättra landets tillväxtpotential.
C: Offentlig skuldförvaltning
Myndigheterna kommer att vidta nödvändiga
åtgärder för att förbättra förvaltningen av den offentliga skulden i syfte att
minska finansieringskostnaderna och riskerna och öka den genomsnittliga
löptiden för offentliga skulder.
D: Reglering och tillsyn av den finansiella
sektorn
Inom den finansiella sektorn kommer
myndigheterna att fortsätta att förbättra EU-ramen för återhämtning och
rekonstruktion av banker och lagstiftningen om fonden för insättningsgarantier
genom ändring av GO 39/1996 och GEO 99/2006. För att påskynda processen med att
ordna upp i balansräkningen har Rumäniens centralbank (NBR) klargjort bestämmelserna
för avskrivning av lån med den rumänska bankföreningen och den kommer att
utarbeta en fullständig analys av tillgångarnas kvalitet inom banksektorn. I
syfte att ytterligare utveckla kapitalmarknaden och diversifiera bankernas
finansieringskällor kommer myndigheterna att ändra lagstiftningen för
säkerställda obligationer. Att bevara kreditgivningsdisciplinen och undvika
moralisk risk bland låntagare bidrar i väsentlig grad till att främja den
finansiella stabiliteten. Regeringen kommer därför fortsatt att avhålla sig
från att anta lagstiftningsförslag (som exempelvis lagen om personlig konkurs)
och uppmuntra bestämmelser i inkassolagstiftningen som skulle kunna undergräva
kreditdisciplinen. Myndigheterna kommer i stor utsträckning att samråda med alla
berörda aktörer, med hänsyn tagen även till den konsekvensbedömning som den
rumänska centralbanken färdigställt om de nya bestämmelserna om oskäliga
villkor i lagen för tillämpningen av civilprocesslagen, se till att talan som
väcks om oskäliga villkor hanteras av en domstol med högre rang eller en unik
specialdomstol, samt vidta alla åtgärder som är nödvändiga för att säkerställa
en konsekvent tillämpning av dessa bestämmelser. För att stärka tillsynen över
andra finansiella marknader än bankmarknader och främja konsumentskyddet kommer
myndigheterna att säkerställa att lagstiftningen om den integrerade finansiella
tillsynsmyndigheten som inte omfattar banker, finansinspektionen, ändras för
att uppfylla internationell bästa praxis.
E: Strukturreformer
Strukturreformer syftar till att förbättra
marknadens funktion, öka dess uthållighet vid externa chocker och stärka
Rumäniens långsiktiga tillväxtpotential. De strukturreformer som planeras i
detta program är en del av den bredare planering som fastställs i Rumäniens
nationella reformprogram och som omfattas av de landsspecifika rekommendationer
som riktas till Rumänien inom ramen för den europeiska planeringsterminen.
Omstruktureringen av statsägda företag,
inbegripet privatisering, kommer att trappas upp för att minska riskerna för
den allmänna statliga budgeten i samband med ackumulerade förfallna skulder och
rörelseförluster, samtidigt som man ökar den ekonomiska lönsamheten i de flesta
av dessa företags verksamhet. Myndigheterna kommer att vidta åtgärder för att
stärka företagsstyrningen i de statsägda bolagen, även inom den finansiella
sektorn.
Inom energisektorn kommer de utestående
åtgärder som man enades om inom ramen för de två tidigare programmen att
genomföras, däribland genomförandet av färdplanerna för avregleringen av gas-
och av elmarknaden.
En annan viktig pelare i de strukturreformer
som planeras i programmet består i att förbättra företagsklimatet och
underlätta tillgången till finansiering för små och medelstora företag.
Programmet syftar till att minska den administrativa bördan för små och
medelstora företag och underlätta deras tillgång till bankkapital och eget
kapital, minska den rättsliga osäkerheten genom att förbättra fastighets- och
egendomsregister samt stödja små och medelstora företag när de expanderar
utomlands. Dessutom kommer programmet att stödja reformen av ramen för
immaterialrätt, särskilt i samband med patent, i syfte att dra till sig
utländska direktinvesteringar till forsknings- och innovationsverksamhet.
När det gäller arbetsmarknaden ska programmet
underlätta fullbordandet av 2010 års pensionsreform genom att införa samma
pensionsålder för kvinnor och män.
Förutom ovan nämnda stora åtgärdsområden för
att förbättra den offentliga förvaltningens effektivitet på områden som är
centrala för att planera programmets genomförande kommer de rumänska
myndigheterna att uppmanas att var sjätte månad lämna en rapport till
Ekonomiska och finansiella kommittén (EFC)/Kommittén för ekonomisk politik
(EPC) om de framsteg som gjorts på detta område.
F: Penningpolitik
Penningpolitiken kommer fortsatt att inriktas
på prisstabilitet för att hålla inflationen inom den rumänska centralbankens
inflationsmålsintervall (2,5 % ± 1 procentenhet).
Rekommendation till
RÅDETS BESLUT
om beviljande av ömsesidigt bistånd till
Rumänien
EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT
DETTA BESLUT
med beaktande av fördraget om Europeiska
unionens funktionssätt, särskilt artikel 143,
med beaktande av Europeiska kommissionens
rekommendation efter samråd med Ekonomiska och finansiella kommittén, och
av följande skäl:
(1)       Rumänien har genomfört ett
betydande reformprogram sedan 2009. Under två betalningsbalansprogram har
Rumänien i stort sett korrigerat sina externa makroekonomiska obalanser och
förfarandet vid alltför stora underskott upphävdes av rådet den 21 juni 2013.
Den finanspolitiska konsolideringen bör fortsätta i enlighet med stabilitets-
och tillväxtpaktens krav i syfte att uppfylla målet för de offentliga
finanserna på medellång sikt under 2015. Regeringen har på nytt fått
fullständig tillgång till marknadsbaserad finansiering och växelkursen har i
stort sett varit stabil sedan mitten av 2009.
(2)       Den makroekonomiska och
finansiella stabiliteten bör konsolideras genom en försiktig finanspolitik. De
strukturreformer som inleddes i de tidigare programmen bör fullföljas och, om
så krävs, stärkas för att minska bristerna och stärka grunden för framtida
tillväxt och för att komma i kapp.
(3)       Rådet ser regelbundet över
den ekonomiska politik som genomförs i Rumänien, särskilt vid de årliga
granskningarna av Rumäniens uppdateringar av konvergensprogrammet och
genomförandet av det nationella reformprogrammet samt vid den återkommande
granskningen av Rumäniens framsteg inom ramen för konvergensprogrammet.
(4)       De totala bruttofinansieringsbehoven
fram till slutet av 2015 är helt täckta i det ekonomiska programmets
grundscenario, och regeringen fortsätter att ha tillgång till marknadsbaserad
finansiering, men de betydande risker som omgärdar grundscenariot ger stöd för
Rumäniens begäran om förebyggande ekonomiskt stöd som en uppföljning av det
stöd som beviljats genom rådets beslut 2009/458/EG[2] och 2011/298/EU[3].
(5)       De rumänska myndigheterna har
begärt ekonomiskt stöd från EU och andra internationella finansinstitut till
stöd för betalningsbalansens hållbarhet och för att säkerställa att den
internationella valutareserven kan upprätthållas på en försiktig nivå, även i
händelse av en ogynnsam ekonomisk utveckling.
(6)       Trots förbättringar i
bytesbalansen är Rumänien fortfarande sårbart för växelkursvolatilitet och
volatila internationella kapitalrörelser. Vid ett ogynnsamt scenario som
kännetecknas av en åtstramning av nuvarande goda likviditet, kan situationer
uppstå där finansieringskostnaderna för Rumänien skulle öka och eventuellt på
ett abrupt sätt. Dessutom skulle en ogynnsam utveckling i euroområdet kunna ge
upphov till ett förnyat tryck på banksektorn. De återstående bristerna
motiverar beviljandet av ömsesidigt EU-stöd.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Enda artikel
EU ska bevilja Rumänien ömsesidigt stöd.
Utfärdat i Bryssel den
                                                                       På
rådets vägnar
                                                                       Ordförande
BUDGETKONSEKVENSER
(se
artikel 16 i arbetsordningen).
POLITIKOMRÅDE: AVDELNING 01 – EKONOMI OCH
FINANS
VERKSAMHET: FINANSIELLA TRANSAKTIONER OCH
INSTRUMENT
1.           FÖRSLAGETS BETECKNING:
BERÖRDA BUDGETRUBRIKER (nummer och beteckning)
Förslag till rådets beslut om förebyggande
medelfristigt ekonomiskt EU-stöd tillsammans med rekommendation till rådets
beslut om beviljande av ömsesidigt bistånd till Rumänien.
01 04 01 01 Europeiska unionens garanti för EU-lån
som har upptagits för att stödja betalningsbalanser.
2.           RÄTTSLIG GRUND:
Artikel 143 i EUF-förordningen, rådets förordning
nr 332/2002.
3.           SAMMANLAGDA BELOPP FÖR
BUDGETÅRET (i euro)
Genom denna punkt inrättas EU:s garantifacilitet.
Den gör det möjligt för kommissionen att verkställa lånebetalningar
(amorteringar, ränta och andra avgifter) om gäldenären (Rumänien) skulle
inställa betalningarna.
Den budgetpost (p.m.) som avser budgetgarantin
kommer bara att utnyttjas om anspråk faktiskt görs på garantin. Några sådana
anspråk väntas normalt inte förekomma.
3a – Innevarande år
Ej tillämpligt
   ||   || Åtagandebemyndiganden
 Inledande anslag för budgetåret (budget) ||   ||
 Överföringar ||   ||
 Tilläggsanslag ||   ||
 Totala anslag ||   ||
 Anslag som redan tagits i anspråk under ett annat arbetsprogram ||   ||
 Disponibelt saldo ||   ||
 Belopp till den föreslagna åtgärden ||   ||
3b – Överföringar
Ej tillämpligt
   ||   || Åtagandebemyndiganden
 Överföringar ||   ||
 Anslag som redan tagits i anspråk under ett annat arbetsprogram ||   ||
 Disponibelt saldo ||   ||
 Belopp till den föreslagna åtgärden ||   ||
3c – Nästa budgetår
Ej tillämpligt
   ||   || Åtagandebemyndiganden
 Inledande anslag för budgetåret (budget) ||   || p.m.
 Överföringar ||   ||
 Tilläggsanslag ||   ||
 Totala anslag ||   ||
 Anslag som redan tagits i anspråk under ett annat arbetsprogram ||   ||
 Disponibelt saldo ||   ||
 Belopp till den föreslagna åtgärden ||   || p.m.
4.           BESKRIVNING AV ÅTGÄRDEN
Det föreslagna förebyggande medelfristiga
ekonomiska stödet till Rumänien består, om det tas i anspråk, av ett EU-lån
(som ska finansieras genom upplåning av EU på de internationella
kapitalmarknaderna eller med finansinstitut) till ett belopp av 2 miljarder
euro. Det ska ges inom ramen för ett internationellt finansieringsprogram, där
bl.a. ett IMF-lån ingår avseende 1,75 miljarder SDR (cirka 2 miljarder
euro) enligt ett stand-by-avtal. Världsbanken har gjort 1 miljard euro
tillgängligt inom ramen för ett utvecklingspolitiskt lån (DPL) med möjlighet
till ett uppskjutet kreditutnyttjandet (DDO). Dessutom kommer Världsbanken att
fortsätta att tillhandahålla tidigare utlovat stöd på 891 miljoner euro, varav
514 miljoner euro som ännu inte har utbetalats. Det förebyggande medelfristiga
ekonomiska EU-stödet till Rumänien är avsett att åtgärda de kvarstående
riskerna kring hållbarheten i Rumäniens betalningsbalans. Även om det är
tydligt att underskottet i bytesbalansen har minskat, innebär volatila
kapitalflöden risker för landets finansiering. Det förebyggande biståndet ger
också fortsatt stöd åt regeringens ekonomiska program som bland annat syftar
till att konsolidera makroekonomisk, finanspolitisk och finansiell stabilitet,
öka den administrativa kapaciteten, reformera skatteförvaltningen, förbättra
förvaltningen och kontrollen av de offentliga finanserna och öka den rumänska
ekonomins motståndskraft och tillväxtpotential. Slutligen är detta bistånd, som
ska förvaltas av kommissionen, i samråd med Ekonomiska och finansiella
kommittén, ett sätt att säkerställa att den ekonomiska politiken i Rumänien är
förenlig med Rumäniens åtaganden i EU-sammanhang och med rådets
rekommendationer, särskilt i samband med genomförandet av det nationella
reformprogrammet samt konvergensprogrammet.
EU:s upplåning på kapitalmarknaderna eller från
finansinstitut för att omsätta lånet till Rumänien täcks, om en begäran
inkommer från Rumänien och efter en positiv bedömning från kommissionen efter
samråd med ekonomiska och finansiella kommittén, av garantin från EU. Lånet tas
upp på kapitalmarknaderna eller från finansinstitut. Det lånebelopp som kan
beviljas Rumänien skulle komma att uppgå till 2 miljarder euro.
Europeiska unionens garantifacilitet kommer att
göra det möjligt för kommissionen att sköta lånebetalningarna om Rumänien
skulle ställa in betalningarna.
För att fullgöra sina förpliktelser får
kommissionen provisoriskt utnyttja egna likvida medel för lånebetalningar. I så
fall gäller artikel 12 i rådets förordning (EG, Euratom) nr 1150/2000 av den 22
maj 2000 om genomförande av beslut 2007/436/EG, Euratom om systemet för
gemenskapens egna medel (EGT L 130, 31.5.2000, s. 1).
5.           BERÄKNINGSMETOD
Ej tillämpligt.
6.           PLAN ÖVER UTBETALNINGAR (i
euro)
Ej tillämpligt.
 Rubrik || Anslag || Betalningar
   ||   ||   || År n || År n+1 || År n+2 || År n+3 || Följande budgetår
   || År n ||   ||   ||   ||   ||   ||
   || År n+1 ||   ||   ||   ||   ||   ||
   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
   || År n ||   ||   ||   ||   ||   ||
   || År n+1 ||   ||   ||   ||   ||   ||
   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
   || Totalt ||   ||   ||   ||   ||   ||
[1]               Det första programmet omfattades av rådets beslut
2009/459/EG och det andra programmet av rådets beslut 2011/288/EU.
[2]               EUT
L 150, 13.6.2009, s. 6.
[3]               EUT
L 132, 12.5.2011, s. 28.