               28.10.2020

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               C 363/173

      P8_TA(2018)0483
      Försvar av akademisk frihet inom EU:s yttre åtgärder
      Europaparlamentets rekommendation av den 29 november 2018 till rådet, kommissionen och vice ordföranden för kommissionen/unionens höga representant för utrikes frågor och säkerhetspolitik avseende försvar av akademisk frihet inom EU:s yttre åtgärder (2018/2117(INI))
      (2020/C 363/24)

         Europaparlamentet utfärdar denna rekommendation

                  —

                  med beaktande av fördraget om Europeiska unionen och fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,

                  —

                  med beaktande av Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna, särskilt artikel 13,

                  —

                  med beaktande av EU:s strategiska ram för och EU:s handlingsplan om mänskliga rättigheter och demokrati (11855/2012), som antogs av rådet (utrikes frågor) den 25 juni 2012,

                  —

                  med beaktande av EU:s riktlinjer för yttrandefrihet både online och offline, vilka antogs av rådet (utrikes frågor) den 12 maj 2014,

                  —

                  med beaktande av EU:s årsrapport om mänskliga rättigheter och demokrati i världen 2016 och av Europeiska unionens politik på området,

                  —

                  med beaktande av rekommendationen om villkoren för lärare inom högre utbildning, som antogs av generalkonferensen för FN:s organisation för utbildning, vetenskap och kultur (Unesco) vid dess tjugonionde sammanträde den 21 oktober–12 november 1997,

                  —

                  med beaktande av Limadeklarationen om akademisk frihet och självständighet för institutioner för högre utbildning, som antogs i september 1988 av World University Service,

                  —

                  med beaktande av resolution 29/7 om rätten till utbildning, som antogs av FN:s råd för mänskliga rättigheter vid dess 42:a sammanträde den 2 juli 2015,

                  —

                  med beaktande av allmän kommentar nr 13 från FN:s kommitté för ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter, som antogs den 8 december 1999 vid dess tjugoförsta sammanträde,

                  —

                  med beaktande av yttrande 891/2017 från Venedigkommissionen,

                  —

                  med beaktande av rapporterna från nationella, europeiska och internationella icke-statliga organisationer, särskilt Principles of State Responsibility to Protect Higher Education from Attack,

                  —

                  med beaktande av sina tidigare resolutioner om grundläggande rättigheter,

                  —

                  med beaktande av den internationella konventionen om medborgerliga och politiska rättigheter,

                  —

                  med beaktande av den allmänna förklaringen om de mänskliga rättigheterna,

                  —

                  med beaktande av artikel 113 i arbetsordningen,

                  —

                  med beaktande av betänkandet från utskottet för utrikesfrågor (A8-0403/2018), och av följande skäl:

                  A.

                  Unesco definierar akademisk frihet som rätten, utan inskränkning genom föreskriven doktrin, till frihet i undervisning och debatt, frihet att bedriva forskning och sprida och offentliggöra resultaten av denna, till att fritt uttrycka sin åsikt om den institution eller det system som man arbetar inom, frihet från institutionell censur och frihet att delta i professionella eller representativa akademiska organ.

                  B.

                  Rätten till utbildning är av grundläggande vikt för åtnjutandet av alla andra mänskliga rättigheter och för uppnåendet av hållbar utveckling. Denna rätt kan åtnjutas endast i ett klimat av akademisk frihet och med självständighet för institutioner för högre utbildning.

                  C.

                  I Limadeklarationen om akademisk frihet och självständighet för institutioner för högre utbildning definieras akademisk frihet som friheten för medlemmar av den akademiska världen, vilket omfattar alla personer som – enskilt eller kollektivt – undervisar, studerar, forskar eller arbetar vid en institution för högre utbildning, för att söka, utveckla och överföra kunskap genom forskning, studier, diskussioner, dokumentation, produktion, skapande, undervisning, föreläsningar och skrivande.

                  D.

                  Denna definition måste vara förankrad i grundläggande demokratiska värderingar, däribland principer om lika tillträde och icke-diskriminering, ansvarsskyldighet, kritiskt och oberoende tänkande, institutionell självständighet och socialt ansvar. Demokratin är inte möjlig utan den akademiska friheten, som möjliggör en informerad debatt.

                  E.

                  Akademisk frihet är en nyckel till hållbar utveckling, särskilt för att uppnå målen för hållbar utveckling i Agenda 2030, där utbildning av hög kvalitet, vetenskaplig forskning och innovation har en central plats.

                  F.

                  Självständighet är en nödvändig förutsättning för att utbildningsinstitutioner ska kunna fullgöra sina uppgifter. Akademisk frihet kräver konstant och vaksamt skydd mot otillbörliga påtryckningar från staten eller kommersiella intressen.

                  G.

                  Akademisk frihet – med sina beståndsdelar tankefrihet, åsiktsfrihet, yttrandefrihet, föreningsfrihet, frihet att resa och undervisningsfrihet – bidrar till att skapa det utrymme där ett öppet och stabilt samhälle som präglas av mångfald har frihet att tänka, ifrågasätta och utbyta idéer och att skapa, ta del av och sprida kunskap.

                  H.

                  Angrepp på den akademiska friheten undergräver forskning, studier, undervisning, det offentliga samtalet och rätten till utbildning, vilket urholkar den akademiska kvaliteten och den sociala, politiska, ekonomiska och kulturella utvecklingen. Det är genom att resonera, lägga fram bevis och övertyga som man kommer fram till svaren på samhällsfrågorna.

                  I.

                  Rätten till utbildning, undervisning och forskning kan åtnjutas till fullo endast i ett klimat av akademisk frihet.

                  J.

                  Det är mycket viktigt att man på ett adekvat sätt tar itu med frågan om akademisk frihet under processen för EU-anslutning för att förhindra angrepp i EU:s medlemsstater, såsom försöken att stänga Centraleuropeiska universitetet (CEU) i Budapest, vilka är avsedda att leda till en omplacering av studenter till Wien från och med 2019, samt blockeringen av genusstudier i Ungern. Kandidatländerna bör göra åtaganden om centrala värden för den högre utbildningen, däribland akademisk frihet och institutionellt oberoende.

                  K.

                  Den akademiska världen och utbildningsinstitutionerna blir allt sårbarare för inblandning, påtryckningar och repressalier från stater, näringslivet eller andra icke-statliga aktörer. Varje år rapporteras om hundratals angrepp mot universitet, institutioner för högre utbildning och deras medlemmar runt om i världen, bland annat mord, våld och försvinnanden, felaktigt fängslande/frihetsberövande, felaktigt åtal, förlust av ställning och uppsägningar/avstängningar från studier på felaktig grund, reserestriktioner eller begränsningar av rörelsefriheten och andra extrema eller systembetingade hot. Kränkningar av den akademiska friheten sker också inom medlemsstater i EU och unionens närmaste partner.

                  L.

                  Nedskärningar i offentlig finansiering av utbildning, inklusive högre utbildning, och det efterföljande behovet av alternativa inkomstkällor äventyrar den akademiska friheten, särskilt om sådan extern finansiering kommer från utländska auktoritära regimer eller multinationella företag.

                  M.

                  Utländska utbildningsinstitutioner inom EU utsätts för angrepp från nationella regeringar och kränkningar av sin akademiska frihet.

                  N.

                  Försöken att kontrollera eller tysta institutioner för högre utbildning eller deras forskare, studerande och personal sträcker sig långt utöver de enskilda individer och institutioner som är de direkta måltavlorna och påverkar samhället i stort, genom att utrymmet för ett inkluderande demokratiskt deltagande, yttrandefrihet och egenmakt åt alla medborgare krymper och framtida generationer berövas skickliga akademiker och forskare.

                  O.

                  För att rätten till utbildning ska kunna förverkligas i praktiken och den akademiska friheten garanteras måste staterna säkerställa en tillräcklig och pålitlig finansieringsnivå för utbildning. Politik för finansiell och ekonomisk åtstramning har allvarligt undergrävt den akademiska friheten och fortsätter att göra det runt om i världen, även inom EU.

                  P.

                  Kränkningar av den akademiska friheten tas sällan upp inom ramen för de mänskliga rättigheterna, vilket delvis återspeglar bristande kännedom om den akademiska friheten bland människorättsförsvarare, delvis beror på att klagomål ofta handlar om andra rättigheter som kränkts, såsom yttrandefriheten eller åsiktsfriheten. Till följd av detta är normerna på området underutvecklade och kränkningar av den akademiska friheten underrapporterade.

                  Q.

                  Det finns ett allmänt behov av både att öka medvetenheten om betydelsen av akademisk frihet som ett verktyg för att främja demokrati, respekt för rättsstaten och ansvarsskyldighet och att skapa möjligheter att förbättra förmågan att förespråka och försvara den.

                  R.

                  Det är viktigt att identifiera angrepp på den akademiska friheten som en del av en global företeelse och att uppmuntra till att erkänna drabbade akademiker och studerande inte bara som individer vars rättigheter kränks, utan även som människorättsförsvarare som angrips. Det behövs en kraftfull reaktion på internationell och nationell nivå, både från den högre utbildningen själv och från det civila samhället och den breda allmänheten.

                  S.

                  Många akademiker och studerande i riskzonen kan inte få tillgång till de möjligheter som EU-program för akademisk rörlighet och människorättsförsvarare erbjuder eftersom de inte uppfyller ansökningskriterierna eller har stora svårigheter att följa de allmänna förfarandena, kraven och tidsplanerna för ansökan.

                  T.

                  Finansieringsbegränsningar i EU:s program begränsar verksamheten för organisationer och universitet i EU som redan stöder studerande och forskare som är i riskzonen eller flyr sina länder till följd av hotet om förföljelse på grund av deras akademiska engagemang. Dessa organisationer och universitet behöver mer stöd till sin verksamhet och sina initiativ.

                  U.

                  EU har åtagit sig att främja och skydda mänskliga rättigheter, demokratiska institutioner och rättsstatliga principer i hela världen. I EU:s handlingsplan för mänskliga rättigheter och demokrati efterlyses en verkningsfullare EU-politik för stöd till mänskliga rättigheter och demokrati, vilket inbegriper att öka effektiviteten i dialoger om mänskliga rättigheter, förbättra synligheten och inverkan av landsstrategierna för mänskliga rättigheter, fokusera på ett verkningsfullt genomförande av EU:s riktlinjer för mänskliga rättigheter samt förbättra offentlig diplomati och kommunikation om mänskliga rättigheter.

                  1.

                  Europaparlamentet rekommenderar rådet, kommissionen och vice ordföranden för kommissionen/unionens höga representant för utrikes frågor och säkerhetspolitik att

                              a)

                              uttryckligen erkänna vikten av akademisk frihet i offentliga uttalanden, politik och åtgärder som rör EU:s yttre åtgärder, däribland ett erkännande av principerna om att tankar inte är brott och att kritik inte är illojalitet utan väsentliga delar av ett demokratiskt samhälle och dess utveckling, att utbildningsinstitutionernas självständighet alltid bör skyddas och att den akademiska friheten spelar en viktig roll i utbildningens framåtskridande och mänsklighetens och det moderna samhällets utveckling,

                              b)

                              erkänna att anspråk på akademisk frihet omfattas av befintlig människorättslagstiftning och härleds från rätten till utbildning och rätten till yttrande- och åsiktsfrihet, påminna om att den akademiska friheten omfattar friheten för akademiker att sprida information, bedriva forskning och förmedla kunskap och fakta utan inskränkningar, friheten att uttrycka sina synpunkter och åsikter — även om de är kontroversiella eller impopulära – på områdena för sin forskning och professionella sakkunskap, vilket kan inbegripa en granskning av hur offentliga institutioner fungerar i ett visst politiskt system och kritik av detta,

                              c)

                              offentligt kasta ljus på problemen med angrepp på den akademiska friheten, inklusive deras negativa konsekvenser, uttrycka oro över den akademiska världens sårbarhet för otillbörlig inblandning av nationella myndigheter, privata aktörer eller företagsintressen, påminna om staternas ansvar att garantera akademisk frihet, agera i enlighet med detta och på ett proaktivt sätt skydda institutioner för högre utbildning, akademiker och studerande från angrepp, oavsett dessas ursprung och karaktär,

                              d)

                              se till att EU-institutioner och företrädare för medlemsstaterna som besöker tredjeländer informeras om situationen för den akademiska friheten,

                              e)

                              visa stöd för institutioner, personal och studerande som riskerar eller har fallit offer för tvång eller våldsamma angrepp och offentligt fördöma sådana angrepp genom att ta upp frågan på alla nivåer, bland annat genom uttalanden, besök, inbjudningar till offentliga framträdanden och övervakning av rättegångar och fängelser samt specifika hänvisningar till enskilda fall av personer inom högre utbildning som befinner sig i riskzonen,

                              f)

                              stödja lika tillgång till den akademiska världen, oberoende av etnisk tillhörighet, kast, funktionsnedsättning, nationalitet, religiös övertygelse, könsidentitet, sexuell läggning eller annan status, i sina kontakter med tredjeländer ägna särskild uppmärksamhet åt att stödja undanröjandet av könsdiskriminering och alla former av våld och att bidra till att uppnå jämställdhet mellan könen och rätt till utbildning för alla,

                              g)

                              betona att angrepp mot den akademiska friheten även kan ta formen av it-angrepp, eftersom akademiker i dag allt oftare använder internet och sociala medier för att uttrycka sina idéer och åsikter,

                              h)

                              ta upp den akademiska friheten på olika nivåer i den politiska dialogen, bland annat i dialoger och samråd om mänskliga rättigheter med partnerländer, intensifiera de diplomatiska ansträngningarna med partnerländer genom bilateralt och multilateralt engagemang i samband med oroväckande incidenter som rör hot eller angrepp mot den akademiska friheten, särskilt våldsamma angrepp på institutioner och personer inom högre utbildning, liksom diskriminerande politik eller praxis, otillbörliga inskränkningar av forskning eller yttranden, felaktigt åtal eller frihetsberövande samt restriktioner för rätten att bilda och ansluta sig till fackföreningar, uppmuntra partnerländer att inrätta ramar för akademisk frihet och institutionellt oberoende och att övervaka genomförandet av dessa grundläggande rättigheter, se till att alla internationella samarbetsavtal med partnerländer respekterar dessa principer,

                              i)

                              inkludera försvar och skydd av den akademiska friheten och det institutionella oberoendet bland Köpenhamnskriterierna inom ramen för processen för EU-anslutning i syfte att förhindra angrepp mot den akademiska friheten i medlemsstaterna, såsom i fallet med Centraleuropeiska universitetet i Ungern,

                              j)

                              uppmuntra alla stater att göra så som de flesta av EU:s medlemsstater redan har gjort och ställa sig bakom och genomföra förklaringen om säkra skolor och dess åtföljande riktlinjer för att skydda skolor och universitet mot militär användning i väpnade konflikter, som fungerar som vägledning för ansvaret att skydda grundläggande värden, särskilt akademisk frihet och institutionellt oberoende, i samband med våldsamma angrepp och påtryckningar på högre utbildning,

                              k)

                              arbeta med FN, Europarådet, internationella organ, det civila samhället och universitet och högskolor för att skapa mekanismer för övervakning och rapportering av angrepp på, hot mot och otillbörliga restriktioner för högre utbildning och enskilda akademiker och att stärka och främja övervakning i syfte att öka medvetenheten, ställa förövare till svars och förbättra insatserna för att förebygga och reagera på angrepp mot den akademiska friheten,

                              l)

                              engagera sig i och uppmuntra till regelbunden dialog med universitetssamfund och organisationer som har i uppdrag att värna den högre utbildningen och främja den akademiska friheten, i syfte att utveckla de bästa politiska ramarna, initiativen och strategierna för opinionsbildning för akademisk frihet,

                              m)

                              bidra till utvecklingen av kapacitet för snabba, grundliga och transparenta utredningar av kränkningar av den akademiska friheten, särskilt i situationer som inbegriper våldsamma angrepp, stärka ansträngningarna för att förebygga och reagera på angrepp mot den akademiska friheten och vidta alla rimliga åtgärder för att ställa förövarna till svars,

                              n)

                              främja arbetet med forskning och opinionsbildning som syftar till reform av lagar och andra författningar som på ett otillbörligt sätt begränsar den akademiska friheten eller det akademiska oberoendet för institutioner för högre utbildning och främja institutionellt oberoende som ett sätt att skydda systemen för högre utbildning mot inblandning eller angrepp av stater, företag eller andra icke-statliga aktörer och bevara den högre utbildningen från politisering och ideologisk manipulering,

                              o)

                              intensifiera de diplomatiska ansträngningarna med partnerländer genom bilateralt och multilateralt engagemang i samband med oroväckande incidenter som rör hot eller angrepp mot den akademiska friheten, särskilt våldsamma angrepp på institutioner och personer inom högre utbildning, liksom diskriminerande politik eller praxis, otillbörliga inskränkningar av forskning eller yttranden och felaktigt åtal eller frihetsberövande,

                              p)

                              se över befintliga stöd- och skyddsmekanismer för människorättsförsvarare för att utveckla förmågan att identifiera och tillhandahålla stöd, inklusive skydd och stöd i nödsituationer, i fall som inbegriper angrepp på den akademiska friheten, även genom fysiskt skydd, rättsligt stöd och hjälp med visum, sjukvårdsstöd, övervakning av rättegångar och fängelser, opinionsbildning och lobbyverksamhet samt långsiktigt stöd under exil, uppmana i synnerhet det europeiska instrumentet för demokrati och mänskliga rättigheter att bland sina prioriteringar inkludera främjandet av akademisk frihet och stöd till akademiker i riskzonen,

                              q)

                              se över befintliga program och resurser för akademisk rörlighet och andra former av utbildnings- och forskningssamarbete, inbegripet deras kriterier, ansökningsförfaranden, krav, tidsramar och tidsplaner, i syfte att undanröja hinder som riskerar att utesluta annars kvalificerade akademiker eller studerande från tillgång till programerbjudanden, placeringar eller andra resurser, främja de befintliga projekt som finansieras av EU, såsom ”Academian Refuge”, som strävar efter att öka medvetenheten om vikten av den akademiska friheten inom den högre utbildningen och konsekvenserna för samhället som helhet om denna frihet förtrycks,

                              r)

                              se till att EU:s makroekonomiska stödprogram för tredjeländer och de europeiska finansinstitutens politik inte undergräver den akademiska friheten genom att stödja politik som minskar de nationella anslagen till utbildningssektorn,

                              s)

                              skapa nya initiativ inom befintliga och framtida program – eventuellt som synergier som utvecklas och finansieras av unionen genom dess budgetar för andra ändamål än utbildning och forskning – såsom instrumentet för stöd inför anslutningen (IPA III), Horisont 2020, Erasmus+ och Marie Skłodowska–Curie-åtgärderna, till nya EU-finansierade programåtgärder till stöd för att ge akademiker, forskarstuderande och doktorander i riskzonen med status som internationellt skyddsbehövande platser på europeiska institutioner för högre utbildning och forskning,

                              t)

                              stödja det pågående normativa arbetet på regional och internationell nivå, bland annat genom att anta en internationell förklaring om akademisk frihet och självständighet för institutioner för högre utbildning, uppmuntra EU och dess medlemsstater att ta initiativ beträffande akademisk frihet i FN:s råd för mänskliga rättigheter,

                              u)

                              säkerställa kontinuerligt stöd på hög nivå till Europeiska centrumet för universitetssamarbete och dess globala campus för mänskliga rättigheter och demokrati, som ett flaggskepp för EU:s stöd till utbildning om mänskliga rättigheter i hela världen.

                  2.

                  Europaparlamentet uppdrar åt talmannen att översända denna rekommendation till rådet, kommissionen och vice ordföranden för kommissionen/unionens höga representant för utrikes frågor och säkerhetspolitik.


title: Europeiska systemrisknämndens rekommendation av den 22 december 2020 om ändring av rekommendation ESRB/2015/2 om bedömningen av gränsöverskridande effekter och frivillig ömsesidighet för makrotillsynsåtgärder (ESRB/2020/16) 2021/C 43/01

text:
                  8.2.2021

                  SV

                  Europeiska unionens officiella tidning

                  C 43/1

         EUROPEISKA SYSTEMRISKNÄMNDENS REKOMMENDATION
         av den 22 december 2020
         om ändring av rekommendation ESRB/2015/2 om bedömningen av gränsöverskridande effekter och frivillig ömsesidighet för makrotillsynsåtgärder
         (ESRB/2020/16)
         (2021/C 43/01)
         EUROPEISKA SYSTEMRISKNÄMNDENS STYRELSE HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION
         med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,
         med beaktande av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1092/2010 av den 24 november 2010 om makrotillsyn av det finansiella systemet på EU-nivå och om inrättande av en europeisk systemrisknämnd (1), särskilt artiklarna 3 och 16–18,
         med beaktande av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 575/2013 av den 26 juni 2013 om tillsynskrav för kreditinstitut och värdepappersföretag och om ändring av förordning (EU) nr 648/2012 (2), särskilt artikel 458.8,
         med beaktande av Europeiska systemrisknämndens beslut ESRB/2011/1 av den 20 januari 2011 om arbetsordningen för Europeiska systemrisknämnden (3), särskilt artiklarna 18–20, och
         av följande skäl:

                     (1)

                     För att säkerställa effektiva och konsekventa nationella makrotillsynsåtgärder är det viktigt att komplettera det obligatoriska erkännandet enligt unionsrätten med frivillig ömsesidighet.

                     (2)

                     Ramverket för frivillig ömsesidighet för makrotillsynsåtgärder som framgår av Europeiska systemrisknämndens rekommendation ESRB/2015/2 (4) har som mål att alla exponeringsbaserade makrotillsynsåtgärder som aktiveras i en medlemsstat även vidtas i de andra medlemsstaterna.

                     (3)

                     Den 8 januari 2018 ändrades rekommendation ESRB/2015/2 genom Europeiska systemrisknämndens rekommendation ESRB/2018/1 (5) för att rekommendera att åtgärder med motsvarande effekt som en genomsnittlig riskvikt på minst 15 procent skulle antas för bostadslån som säkras genom en inteckning i bostäder i Finland, som den finländska Finansinspektionen tillämpade i enlighet med artikel 458.2 d vi i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 575/2013 (nedan kallad kapitalkravsförordningen), för kreditinstitut med tillstånd i Finland som tillämpar interna modeller (IRB-modeller) för att beräkna de lagstadgade kapitalkraven.

                     (4)

                     Som reaktion på den finländska Finansinspektionens beslut den 30 september 2020 att fr.o.m. den 31 december 2020 inte förlänga riskviktsgolvet har Europeiska systemrisknämndens styrelse beslutat att exkludera den finländska åtgärden från den förteckning över makrotillsynsåtgärder som bör antas baserat på ömsesidighet inom ramen för rekommendation ESRB/2015/2.

                     (5)

                     Rekommendation ESRB/2015/2 bör därför ändras i enlighet med detta.

               HÄRIGENOM REKOMMENDERAS FÖLJANDE.

            AVSNITT I

            Ändringar

         Rekommendation ESRB/2015/2 ska ändras på följande sätt:

                     1.

                     Avsnitt 1, delrekommendation C.1 ska ersättas med följande:

                                 ”1.

                                 Det rekommenderas att de relevanta myndigheterna antar motsvarande makrotillsynsåtgärder som antagits av andra relevanta myndigheter om detta rekommenderas av ESRB. Det rekommenderas att följande åtgärder, som beskrivs mer i detalj i bilagan, antas baserat på ömsesidighet:
                                 Belgien:

                                             —

                                             En ökad riskvikt för hushållsexponeringar för vilka säkerhet har ställts i form av bostadsfastigheter i Belgien, tillämpad i enlighet med artikel 458.2 d vi i förordning (EU) nr 575/2013 för kreditinstitut med tillstånd i Belgien som tillämpar interna modeller (IRB-modeller) för att beräkna de lagstadgade kapitalkraven, som består av

                                                         (a)

                                                         ett riskvägt tillägg om 5 procentenheter, och

                                                         (b)

                                                         ett proportionellt riskvägt tillägg som uppgår till 33 procent av de exponeringsviktade genomsnittliga riskvikterna som tillämpas på portföljen av hushållsexponeringar för vilka säkerhet har ställts i form av bostadsfastigheter i Belgien.

                                       Frankrike:

                                             —

                                             En skärpning av gränsen för stora exponeringar enligt artikel 395.1 i förordning (EU) nr 575/2013 vad gäller exponeringar mot högt skuldsatta stora icke-finansiella företag som har sitt säte i Frankrike till 5 procent av det godtagbara kapitalet, vilken i enlighet med artikel 458.2 d ii i förordning (EU) nr 575/2013 ska tillämpas på globalt systemviktiga institut och andra systemviktiga institut på högsta konsolideringsnivå inom sin banktillsynsperimeter.

                                       Sverige:

                                             —

                                             Ett för varje kreditinstitut specifikt golv om 25 procent för den exponeringsviktade genomsnittliga riskvikten som tillämpas på portföljen av hushållsexponeringar mot gäldenärer med hemvist i Sverige som säkras genom fastigheter i enlighet med artikel 458.2 d vi i förordning (EU) nr 575/2013, för kreditinstitut som har tillstånd i Sverige och tillämpar internmetoden (IRB) för att beräkna de lagstadgade kapitalkraven.”

                     2.

                     Bilagan ska ersättas med bilagan till den här rekommendationen.

            AVSNITT II

            Ikraftträdande

         Denna rekommendation träder i kraft den 1 januari 2021.

            Utfärdad i Frankfurt am Main den 22 december 2020.

                  På ESRB-styrelsens vägnar

               Francesco MAZZAFERRO

                  Chef för ESRB:s sekretariat

            (1)  EUT L 331, 15.12.2010, s. 1.

            (2)  EUT L 176, 27.6.2013, s. 1.

            (3)  EUT C 58, 24.2.2011, s. 4.

            (4)  Europeiska systemrisknämndens rekommendation ESRB/2015/2 av den 15 december 2015 om bedömningen av gränsöverskridande effekter och frivillig ömsesidighet för makrotillsynsåtgärder (EUT C 97, 12.3.2016, s. 9).

            (5)  Europeiska systemrisknämndens rekommendation ESRB/2018/1 av den 8 januari 2018 om ändring av rekommendation ESRB/2015/2 om bedömningen av gränsöverskridande effekter och frivillig ömsesidighet för makrotillsynsåtgärder (EUT C 41, 3.2.2018, s. 1).

            BILAGA
            Bilagan till rekommendation ESRB/2015/2 ska ersättas med följande:

                     ”Bilaga

                        Belgien

                           En ökad riskvikt för hushållsexponeringar för vilka säkerhet har ställts i form av bostadsfastigheter i Belgien, tillämpad på kreditinstitut med tillstånd i Belgien som tillämpar interna modeller (IRB-modeller) i enlighet med artikel 458.2 d vi i förordning (EU) nr 575/2013. Tillägget består av två komponenter:

                                 (a)

                                       ett riskvägt tillägg om 5 procentenheter, och

                                 (b)

                                       ett proportionellt riskvägt tillägg som uppgår till 33 procent av de exponeringsviktade genomsnittliga riskvikterna som tillämpas på portföljen av hushållsexponeringar för vilka säkerhet har ställts i form av bostadsfastigheter i Belgien.

                           I.   Beskrivning av åtgärden

                                 1.

                                 Den belgiska åtgärden, tillämpad i enlighet med artikel 458.2 d vi i förordning (EU) nr 575/2013 på kreditinstitut med tillstånd i Belgien som tillämpar interna modeller (IRB-modeller), består av en ökad riskvikt för hushållsexponeringar för vilka säkerhet har ställts i form av bostadsfastigheter i Belgien, som består av två komponenter:

                                             (a)

                                             Den första komponenten består av ett tillägg om 5 procentenheter på den riskvikt för hushållsexponeringar för vilka säkerhet har ställts i form av bostadsfastigheter i Belgien som erhålls efter beräkningen av den andra delen av den ökade riskvikten i enlighet med punkt b.

                                             (b)

                                             Den andra komponenten består av ett riskvägt tillägg på 33 procent av de exponeringsviktade genomsnittliga riskvikterna som tillämpas på portföljen av hushållsexponeringar för vilka säkerhet har ställts i form av bostadsfastigheter i Belgien. Det exponeringsviktade genomsnittet är genomsnittet av de individuella lånens riskvikter beräknat i enlighet med artikel 154 i förordning (EU) nr 575/2013, viktat med det relevanta exponeringsvärdet.

                           II.   Ömsesidighet

                                 2.

                                 I enlighet med artikel 458.5 i förordning (EU) nr 575/2013 rekommenderas det att de relevanta myndigheterna i berörda medlemsstater antar motsvarande åtgärder som antagits i Belgien för filialer i Belgien till nationellt auktoriserade kreditinstitut som använder internmetoden (IRB) inom den tidsfrist som framgår av delrekommendation C.3.

                                 3.

                                 Relevanta myndigheter bör anta motsvarande åtgärder som antagits i Belgien genom att tillämpa dessa på nationellt auktoriserade kreditinstitut som använder internmetoden (IRB) och som har direkta hushållsexponeringar för vilka säkerhet har ställts i form av bostadsfastigheter i Belgien. I enlighet med delrekommendation C.2 bör de relevanta myndigheterna tillämpa samma åtgärd som har genomförts i Belgien av den aktiverande myndigheten inom den tidsfrist som framgår av delrekommendation C.3.

                                 4.

                                 Om samma makrotillsynsåtgärd inte kan antas enligt den nationella lagstiftningen rekommenderas de relevanta myndigheterna, efter samråd med ESRB, tillämpa sådana makrotillsynsåtgärder i enlighet med sin nationella lagstiftning som bäst motsvarar de åtgärder som beskrivs ovan, inklusive antagandet av tillsynsåtgärder och utövandet av tillsynsbefogenheter enligt avdelning VII kapitel 2 avsnitt IV i Europaparlamentets och rådets direktiv 2013/36/EU (*1). Det rekommenderas att relevanta myndigheter antar motsvarande åtgärder inom fyra månader efter det att denna rekommendation har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.

                           III.   Relevant tröskelvärde

                                 5.

                                 Åtgärden kompletteras av ett institutspecifikt relevant tröskelvärde på 2 miljarder euro för tillämpningen av de minimis-principen av andra relevanta myndigheter som vidtar motsvarande åtgärder.

                                 6.

                                 I överensstämmelse med avsnitt 2.2.1 i rekommendation ESRB/2015/2 får de relevanta myndigheterna i berörda medlemsstater undanta enskilda nationellt auktoriserade institut som använder internmetoden (IRB) som har icke-väsentliga hushållsexponeringar som säkras av bostäder i Belgien om dessa understiger det relevanta tröskelvärdet motsvarande 2 miljarder euro. När de relevanta myndigheterna tillämpar tröskelvärdet bör de granska hur exponeringarna utvecklas och de bör tillämpa de belgiska åtgärderna på tidigare undantagna enskilda nationellt auktoriserade kreditinstitut om det relevanta tröskelvärdet motsvarande 2 miljarder euro överskrids.

                                 7.

                                 Om det saknas kreditinstitut som har tillstånd i de berörda medlemsstaterna, som har filialer belägna i Belgien eller som har direkta hushållsexponeringar för vilka säkerhet har ställts i form av bostadsfastigheter i Belgien, som använder internmetoden (IRB) och som har exponeringar gentemot belgiska marknaden för bostadsfastigheter motsvarande minst 2 miljarder euro, får relevanta myndigheter i de berörda medlemsstaterna besluta att inte vidta motsvarande åtgärder enligt avsnitt 2.2.1 i rekommendation ESRB/2015/2. I sådana fall bör de relevanta myndigheterna dock granska hur exponeringarna utvecklas och det rekommenderas att man tillämpar de belgiska åtgärderna om kreditinstitut som använder internmetoden (IRB) överskrider tröskelvärdet på 2 miljarder euro.

                                 8.

                                 I överensstämmelse med avsnitt 2.2.1 i rekommendation ESRB/2015/2 är tröskelvärdet motsvarande 2 miljarder euro ett rekommenderat maximalt tröskelvärde. Berörda myndigheter som antar ömsesidiga åtgärder får därför, istället för att tillämpa det rekommenderade tröskelvärdet, anta ett lägre tröskelvärde för sina jurisdiktioner om detta är lämpligt, eller anta motsvarande åtgärder utan att använda ett relevant tröskelvärde.

                        Frankrike

                        En skärpning av gränsen för stora exponeringar enligt artikel 395.1 i förordning (EU) nr 575/2013 vad gäller exponeringar mot högt skuldsatta stora icke-finansiella företag som har sitt säte i Frankrike till 5 procent av det godtagbara kapitalet, vilken i enlighet med artikel 458.2 d ii i förordning (EU) nr 575/2013 ska tillämpas på globalt systemviktiga institut och andra systemviktiga institut på högsta konsolideringsnivå inom sin banktillsynsperimeter.

                     I.   Beskrivning av åtgärden

                                 1.

                                 Den franska åtgärden, som tillämpas i enlighet med artikel 458.2 d ii i förordning (EU) nr 575/2013 och införs för globalt systemviktiga institut och andra systemviktiga institut på högsta konsolideringsnivå inom sin banktillsynsperimeter (inte på undergruppsnivå), omfattar en skärpning av gränsen för stora exponeringar vad gäller exponeringar mot högt skuldsatta stora icke-finansiella företag som har sitt säte i Frankrike till 5 procent av det godtagbara kapitalet.

                                 2.

                                 Ett icke-finansiellt företag definieras som en privaträttslig fysisk eller juridisk person som har sitt säte i Frankrike, och som på sin nivå respektive på högsta konsolideringsnivå ingår i sektorn icke-finansiella företag enligt definitionen i punkt 2.45 i bilaga A till Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 549/2013 (*2).

                                 3.

                                 Åtgärden är tillämplig på exponeringar mot icke-finansiella företag som har sitt säte i Frankrike samt på exponeringar mot grupper av icke-finansiella företag med inbördes anknytning enligt följande:

                                             a)

                                             För icke-finansiella företag som ingår i en grupp av icke-finansiella företag med inbördes anknytning som har sitt säte på högsta konsolideringsnivå i Frankrike, är åtgärden tillämplig på summan av nettoexponeringarna mot gruppen och alla dess enheter med inbördes anknytning i den mening som avses i artikel 4.1.39 i förordning (EU) nr 575/2013.

                                             b)

                                             För icke-finansiella företag som ingår i en grupp av icke-finansiella företag med inbördes anknytning som har sitt säte på högsta konsolideringsnivå utanför Frankrike, är åtgärden tillämplig på summan av

                                                         (i)

                                                         exponeringar mot icke-finansiella företag som har sitt säte i Frankrike,

                                                         (ii)

                                                         exponeringar mot enheter i Frankrike eller utomlands som icke-finansiella företag enligt punkt i har direkt eller indirekt kontroll över i den mening som avses i artikel 4.1.39 i förordning (EU) nr 575/2013,

                                                         (iii)

                                                         exponeringar mot enheter i Frankrike eller utomlands som är ekonomiskt beroende av icke-finansiella företag enligt punkt i i den mening som avses i artikel 4.1.39 i förordning (EU) nr 575/2013.
                                                         Åtgärden omfattar därför inte icke-finansiella företag som inte har sitt säte i Frankrike eller icke-finansiella företag som inte är ett dotterbolag eller en ekonomiskt beroende enhet i, och som inte direkt eller indirekt kontrolleras av, ett icke-finansiellt företag som har sitt säte i Frankrike.
                                                         I enlighet med artikel 395.1 i förordning (EU) nr 575/2013 är åtgärden tillämplig med hänsyn tagen till effekten av kreditriskreducerande metoder samt undantag enligt artiklarna 399–403 i förordning (EU) nr 575/2013.

                                 4.

                                 Ett globalt systemviktigt institut eller annat systemviktigt institut måste bedöma ett icke-finansiellt företag som har sitt säte i Frankrike som stort om dess ursprungliga exponering mot det icke-finansiella företaget, eller mot gruppen av icke-finansiella företag med inbördes anknytning enligt punkt 3, uppgår till minst 300 miljoner euro. Det ursprungliga exponeringsvärdet beräknas i enlighet med artiklarna 389 och 390 i förordning (EU) nr 575/2013 utan hänsyn tagen till effekten av kreditriskreducerande metoder samt undantag enligt artiklarna 399–403 i förordning (EU) nr 575/2013, såsom rapporterats i enlighet med artikel 9 i kommissionens genomförandeförordning (EU) nr 680/2014 (*3).

                                 5.

                                 Ett icke-finansiellt företag bedöms som högt skuldsatt om det har en skuldsättningsgrad över 100 procent och en finansieringstäckningsgrad under 3, beräknat på högsta gruppkonsolideringsnivå enligt följande:

                                             (a)

                                             Bruttosoliditetsgrad är kvoten mellan den totala skulden minus likvida medel och eget kapital.

                                             (b)

                                             Finansieringstäckningsgrad är kvoten mellan å ena sidan förädlingsvärde plus driftssubventioner minus i) löner, ii) rörelserelaterade skatter och avgifter, iii) övriga ordinarie nettorörelsekostnader exklusive nettoräntor och liknande kostnader, samt iv) avskrivningar och amorteringar, och å andra sidan räntor och liknande kostnader.
                                             Dessa kvoter beräknas baserat på redovisningsaggregat som definieras i enlighet med tillämpliga standarder, såsom framgår av det icke-finansiella företagets redovisning, som vid behov har godkänts av en auktoriserad revisor.

                           II.   Ömsesidighet

                                 6.

                                 Relevanta myndigheter bör anta motsvarande åtgärder som antagits i Frankrike genom att tillämpa dessa på nationellt auktoriserade globalt systemviktiga institut och andra systemviktiga institut på högsta konsolideringsnivå inom jurisdiktionen för sin banktillsynsperimeter.

                                 7.

                                 Om samma makrotillsynsåtgärd inte kan antas enligt den nationella lagstiftningen i enlighet med delrekommendation C.2 rekommenderas det att de relevanta myndigheterna, efter samråd med ESRB, antar en sådan makrotillsynsåtgärd i enlighet med den nationella lagstiftning som bäst motsvarar den aktiverade makrotillsynsåtgärden. Det rekommenderas att relevanta myndigheter antar motsvarande åtgärder inom sex månader efter det att denna rekommendation har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.

                           III.   Relevant tröskelvärde

                                 8.

                                 Åtgärden kompletteras av ett kombinerat relevant tröskelvärde för tillämpningen av de minimis-principen av andra relevanta myndigheter som vidtar motsvarande åtgärder.

                                             (a)

                                             Ett tröskelvärde på 2 miljarder euro för de totala ursprungliga exponeringarna för nationellt auktoriserade globalt systemviktiga institut och andra systemviktiga institut på högsta konsolideringsnivå inom sin banktillsynsperimeter gentemot den franska sektorn icke-finansiella företag.

                                             (b)

                                             Ett tröskelvärde på 300 miljoner euro för nationellt auktoriserade globalt systemviktiga institut och andra systemviktiga institut motsvarande eller överstigande det tröskelvärde som anges i punkt a för

                                                         (i)

                                                         en enstaka ursprunglig exponering mot ett icke-finansiellt företag som har sitt säte i Frankrike,

                                                         (ii)

                                                         summan av ursprungliga exponeringar mot en grupp av icke-finansiella företag med inbördes anknytning som har sitt säte på högsta konsolideringsnivå i Frankrike, beräknat i enlighet med punkt 3 a,

                                                         (iii)

                                                         summan av ursprungliga exponeringar mot icke-finansiella företag som har sitt säte i Frankrike och som ingår i en grupp av icke-finansiella företag med inbördes anknytning som har sitt säte på högsta konsolideringsnivå utanför Frankrike såsom rapporterats i mallarna C 28.00 och C 29.00 i bilaga VIII till genomförandeförordning (EU) nr 680/2014.

                                             (c)

                                             Ett tröskelvärde på 5 procent av de globalt systemviktiga institutens och de andra systemviktiga institutens godtagbara kapital på högsta konsolideringsnivå, för exponeringar identifierade under punkt b med hänsyn tagen till effekten av kreditriskreducerande metoder samt undantag enligt artiklarna 399–403 i förordning (EU) nr 575/2013.
                                             De tröskelvärden som avses i punkterna b och c ska tillämpas oberoende av om enheten eller det icke-finansiella företaget är högt skuldsatt eller ej.
                                             Det ursprungliga exponeringsvärdet enligt punkterna a och b beräknas i enlighet med artiklarna 389 och 390 i förordning (EU) nr 575/2013 utan hänsyn tagen till effekten av kreditriskreducerande metoder samt undantag enligt artiklarna 399–403 i förordning (EU) nr 575/2013, såsom rapporterats i enlighet med artikel 9 i kommissionens genomförandeförordning (EU) nr 680/2014.

                                 9.

                                 I överensstämmelse med avsnitt 2.2.1 i rekommendation ESRB/2015/2 får de relevanta myndigheterna i den berörda medlemsstaten undanta de nationellt auktoriserade globalt systemviktiga institut eller andra systemviktiga institut på högsta konsolideringsnivå inom sin banktillsynsperimeter som inte åsidosätter det kombinerade relevanta tröskelvärdet enligt punkt 8. När de relevanta myndigheterna tillämpar tröskelvärdet bör de granska hur exponeringarna för nationellt auktoriserade globalt systemviktiga institut eller andra systemviktiga institut utvecklas mot den franska sektorn icke-finansiella företag samt hur koncentrationen av exponeringar för nationellt auktoriserade globalt systemviktiga institut eller andra systemviktiga institut utvecklas mot stora icke-finansiella företag som har sitt säte i Frankrike, och de bör tillämpa den franska åtgärden på tidigare undantagna nationellt auktoriserade globalt systemviktiga institut eller andra systemviktiga institut på högsta konsolideringsnivå inom sin banktillsynsperimeter när det kombinerade relevanta tröskelvärdet enligt punkt 8 har åsidosatts. Relevanta myndigheter uppmanas även att uppmärksamma andra marknadsaktörer inom sin jurisdiktion på systemriskerna med den ökade skuldsättningsgraden i stora icke-finansiella företag som har sitt säte i Frankrike.

                                 10.

                                 Om det saknas globalt systemviktiga institut eller andra systemviktiga institut som är auktoriserade i de berörda medlemsstaterna på högsta konsolideringsnivå inom deras banktillsynsperimeter och som har exponeringar mot den franska sektorn icke-finansiella företag över tröskelvärdet enligt punkt 8, får relevanta myndigheter i de berörda medlemsstaterna besluta att inte vidta motsvarande åtgärder enligt avsnitt 2.2.1 i rekommendation ESRB/2015/2. I sådana fall bör de relevanta myndigheterna granska hur exponeringarna för nationellt auktoriserade globalt systemviktiga institut och andra systemviktiga institut utvecklas mot den franska sektorn icke-finansiella företag samt hur koncentrationen av exponeringar för nationellt auktoriserade globalt systemviktiga institut och andra systemviktiga institut utvecklas mot stora icke-finansiella företag som har sitt säte i Frankrike, och de bör tillämpa den franska åtgärden när ett globalt systemviktigt institut eller annat systemviktigt institut på högsta konsolideringsnivå inom sin banktillsynsperimeter överstiger det kombinerade relevanta tröskelvärdet enligt punkt 8. Relevanta myndigheter uppmanas även att uppmärksamma andra marknadsaktörer inom sin jurisdiktion på systemriskerna med den ökade skuldsättningsgraden i stora icke-finansiella företag som har sitt säte i Frankrike.

                                 11.

                                 I överensstämmelse med avsnitt 2.2.1 i rekommendation ESRB/2015/2 är det kombinerade relevanta tröskelvärdet som avses i punkt 8 ett rekommenderat maximalt tröskelvärde. Berörda myndigheter som antar ömsesidiga åtgärder får därför, istället för att tillämpa det rekommenderade tröskelvärdet, anta ett lägre tröskelvärde för sina jurisdiktioner om detta är lämpligt, eller anta motsvarande åtgärder utan att använda ett relevant tröskelvärde.

                        Sverige

                        Ett för varje kreditinstitut specifikt golv om 25 procent för den exponeringsviktade genomsnittliga riskvikten som tillämpas på portföljen av hushållsexponeringar mot gäldenärer med hemvist i Sverige som säkras genom fastigheter i enlighet med artikel 458.2 d vi i förordning (EU) nr 575/2013, för kreditinstitut som har tillstånd i Sverige och tillämpar internmetoden (IRB) för att beräkna de lagstadgade kapitalkraven.

                     I.   Beskrivning av åtgärden

                                 1.

                                 Den svenska åtgärden, tillämpad i enlighet med artikel 458.2 d vi i förordning (EU) nr 575/2013 på kreditinstitut med tillstånd i Sverige som tillämpar internmetoden (IRB), består av ett för kreditinstitutet specifikt golv om 25 procent för den exponeringsviktade genomsnittliga riskvikten som tillämpas på portföljen av hushållsexponeringar mot gäldenärer med hemvist i Sverige som säkras genom fastigheter.

                                 2.

                                 Det exponeringsviktade genomsnittet är genomsnittet av de individuella exponeringarnas riskvikter beräknat i enlighet med artikel 154 i förordning (EU) nr 575/2013, viktat med det relevanta exponeringsvärdet.

                           II.   Ömsesidighet

                                 3.

                                 I enlighet med artikel 458.5 i förordning (EU) nr 575/2013 rekommenderas det att de relevanta myndigheterna i berörda medlemsstater antar motsvarande åtgärder som antagits i Sverige för filialer i Sverige till nationellt auktoriserade kreditinstitut som använder internmetoden (IRB) inom den tidsfrist som framgår av delrekommendation C.3.

                                 4.

                                 Relevanta myndigheter bör anta motsvarande åtgärder som antagits i Sverige genom att tillämpa dessa på nationellt auktoriserade kreditinstitut som använder internmetoden (IRB) och som har direkta hushållsexponeringar mot gäldenärer med hemvist i Sverige som säkras genom fastigheter. I enlighet med delrekommendation C.2 bör de relevanta myndigheterna tillämpa samma åtgärd som har genomförts i Sverige av den aktiverande myndigheten inom den tidsfrist som framgår av delrekommendation C.3.

                                 5.

                                 Om samma makrotillsynsåtgärd inte kan antas enligt den nationella lagstiftningen rekommenderas det att de relevanta myndigheterna, efter samråd med ESRB, antar en sådan makrotillsynsåtgärd i enlighet med den nationella lagstiftning som bäst motsvarar den aktiverade makrotillsynsåtgärden. Det rekommenderas att relevanta myndigheter antar motsvarande åtgärder inom fyra månader efter det att denna rekommendation har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.

                           III.   Relevant tröskelvärde

                                 6.

                                 Åtgärden kompletteras av ett institutspecifikt relevant tröskelvärde på 5 miljarder svenska kronor för en eventuell tillämpning av de minimis-principen av andra relevanta myndigheter som vidtar motsvarande åtgärder.

                                 7.

                                 I överensstämmelse med avsnitt 2.2.1 i rekommendation ESRB/2015/2 får de relevanta myndigheterna i berörda medlemsstater undanta enskilda nationellt auktoriserade institut som använder internmetoden (IRB) som har icke-väsentliga hushållsexponeringar mot gäldenärer med hemvist i Sverige som säkras genom fastigheter som understiger det relevanta tröskelvärdet om 5 miljarder svenska kronor. När de relevanta myndigheterna tillämpar tröskelvärdet bör de granska hur exponeringarna utvecklas och de bör tillämpa de svenska åtgärderna på tidigare undantagna enskilda nationellt auktoriserade kreditinstitut om det relevanta tröskelvärdet om 5 miljarder svenska kronor överskrids.

                                 8.

                                 Om det saknas kreditinstitut med tillstånd i de berörda medlemsstaterna med filialer belägna i Sverige eller med direkta hushållsexponeringar mot gäldenärer med hemvist i Sverige, som säkras genom fastigheter, som använder internmetoden (IRB) och har hushållsexponeringar motsvarande minst 5 miljarder svenska kronor mot gäldenärer med hemvist i Sverige, som säkras genom fastigheter, får relevanta myndigheter i de berörda medlemsstaterna besluta att inte vidta åtgärder motsvarande de svenska i enlighet med avsnitt 2.2.1 i rekommendation ESRB/2015/2. I sådana fall bör de relevanta myndigheterna dock granska hur exponeringarna utvecklas och det rekommenderas att man tillämpar de svenska åtgärderna om kreditinstitut som använder internmetoden (IRB) överskrider tröskelvärdet på 5 miljarder svenska kronor.

                                 9.

                                 I överensstämmelse med avsnitt 2.2.1 i rekommendation ESRB/2015/2 är tröskelvärdet motsvarande 5 miljarder svenska kronor ett rekommenderat maximalt tröskelvärde. Berörda myndigheter som antar ömsesidiga åtgärder får därför, istället för att tillämpa det rekommenderade tröskelvärdet, anta ett lägre tröskelvärde för sina jurisdiktioner om detta är lämpligt, eller anta motsvarande åtgärder utan att använda ett relevant tröskelvärde.

               (*1)  EUT L 176, 27.6.2013, s. 338.

               (*2)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 549/2013 av den 21 maj 2013 om det europeiska national- och regionalräkenskapssystemet i Europeiska unionen (EUT L 174, 26.6.2013, s. 1).

               (*3)  Kommissionens genomförandeförordning (EU) nr 680/2014 av den 16 april 2014 om tekniska standarder för genomförande av instituts tillsynsrapportering enligt Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 575/2013 (EUT L 191, 28.6.2014, s. 1).”