               4.10.2018

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               C 356/130

      P8_TA(2017)0440
      Det östliga partnerskapet: toppmötet i november 2017
      Europaparlamentets rekommendation av den 15 november 2017 till rådet, kommissionen och Europeiska utrikestjänsten om det östliga partnerskapet inför toppmötet i november 2017 (2017/2130(INI))
      (2018/C 356/18)

         Europaparlamentet utfärdar denna rekommendation

                  —

                  med beaktande av artiklarna 2, 3 och 8 samt avdelning V, särskilt artiklarna 21, 22, 36 och 37, i fördraget om Europeiska unionen (EU-fördraget), och femte delen i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (EUF-fördraget),

                  —

                  med beaktande av lanseringen av det östliga partnerskapet i Prag den 7 maj 2009 som en gemensam strävan för EU och dess östliga partnerländer Armenien, Azerbajdzjan, Georgien, Moldavien, Ukraina och Vitryssland,

                  —

                  med beaktande av de gemensamma förklaringarna från toppmötena inom det östliga partnerskapet i Warszawa 2011, Vilnius 2013 och Riga 2015,

                  —

                  med beaktande av förklaringen från ledarna för de 27 medlemsstaterna och från Europeiska rådet, Europaparlamentet och Europeiska kommissionen som antogs i Rom den 25 mars 2017,

                  —

                  med beaktande av rekommendationerna från och verksamheten i den parlamentariska församlingen Euronest, forumet för det civila samhället inom det östliga partnerskapet samt Regionkommittén och konferensen för regionala och lokala myndigheter i länderna inom det östliga partnerskapet (Corleap),

                  —

                  med beaktande av Europeiska kommissionens och Europeiska utrikestjänstens meddelanden om den europeiska grannskapspolitiken (EGP), särskilt 2017 års rapport om genomförandet av översynen av den europeiska grannskapspolitiken (JOIN(2017)0018) och 2017 års omarbetade arbetsdokument Eastern Partnership – 20 Deliverables for 2020: Focusing on key priorities and tangible results (SWD(2017)0300), samt 2016 års meddelande om en global strategi för Europeiska unionens utrikes- och säkerhetspolitik,

                  —

                  med beaktande av rådets (utrikes frågor) slutsatser om den europeiska grannskapspolitiken och det östliga partnerskapet,

                  —

                  med beaktande av sin rekommendation av den 5 juli 2017 till rådet om FN:s generalförsamlings 72:a session (1), av sina resolutioner, särskilt av den 15 juni 2017 om fallet Afgan Mukhtarli och mediesituationen i Azerbajdzjan (2), av den 6 april 2017 (3) och den 24 november 2016 (4) om situationen i Vitryssland, av den 16 mars 2017 (5) om EU:s prioriteringar för mötena i FN:s råd för mänskliga rättigheter under 2017, av den 13 december 2016 om kvinnors rättigheter i länderna i det östliga partnerskapet (6), av den 21 januari 2016 om associeringsavtalen/de djupgående och omfattande frihandelsområdena med Georgien, Moldavien och Ukraina (7) och av den 9 juli 2015 om översynen av den europeiska grannskapspolitiken (8),

                  —

                  med beaktande av det gemensamma uttalandet från parlamenten i Georgien, Moldavien och Ukraina av den 3 juli 2017,

                  —

                  med beaktande av artikel 113 i arbetsordningen,

                  —

                  med beaktande av betänkandet från utskottet för utrikesfrågor (A8–0308/2017), och av följande skäl:

                  A.

                  Det östliga partnerskapet bygger på gemensamma åtaganden mellan Armenien, Azerbajdzjan, Georgien, Moldavien, Ukraina, Vitryssland och Europeiska unionen för att fördjupa deras förbindelser och följa internationell rätt och grundläggande värden, såsom demokrati, rättsstatsprincipen, respekten för mänskliga rättigheter, grundläggande friheter och jämställdhet samt social marknadsekonomi, hållbar utveckling och god förvaltning.

                  B.

                  Det östliga partnerskapets gemensamma mål är att främja stabilitet, förtroendeskapande och samarbete, stödja demokratiska reformer, goda grannförbindelser, fredlig konfliktlösning och regionalt samarbete, förbättra mellanmänskliga kontakter och öka handeln i syfte att öka den politiska dialogen och förbindelserna samt det ekonomiska samarbetet och integrationen.

                  C.

                  Genom sin globala strategi och den omarbetade europeiska grannskapspolitiken strävar EU efter att föra partnerna närmare varandra via politiska förbindelser och ekonomisk integration med EU, samtidigt som man främjar politisk stabilitet, samhällelig motståndskraft och ekonomiskt välstånd i unionens grannskap samt ger möjligheter till privilegierade politiska och ekonomiska förbindelser anpassade till varje partnerlands ambitionsnivå.

                  D.

                  Eftersom EU anser att samarbete har ett egenvärde och är fast övertygat om att det leder till situationer som alla berörda parter vinner på, har EU åtagit sig att fortsätta samarbetet med alla länder inom det östliga partnerskapet, så länge de grundläggande europeiska värdena inte ifrågasätts eller undermineras.

                  E.

                  EU och partnerländerna måste matcha resurser och instrument mot de åtaganden som gjorts och partnerna måste fokusera mer på genomförandet av befintliga avtal.

                  F.

                  Deltagarna vid toppmötet i Riga 2015 efterlyste framsteg senast vid nästa toppmöte i fråga om 1) förstärkning av institutioner och god förvaltning, 2) rörlighet och mellanmänskliga kontakter, 3) ekonomisk utveckling och marknadsmöjligheter, samt 4) konnektivitet, energieffektivitet, miljön och klimatförändringar.

                  G.

                  Det har gjorts betydande framsteg efter det senaste toppmötet, särskilt genom ingåendet och ikraftträdandet av tre associeringsavtal, däribland ett avtal om ett djupgående och omfattande frihandelsområde med Georgien, Moldavien och Ukraina, samt om viseringsfrihet med Georgien och Ukraina sedan 2017 (och med Moldavien sedan 2014), vidare har förhandlingar om ett övergripande och fördjupat partnerskapsavtal med Armenien slutförts (vilket tjänar som exempel för att medlemskap i Eurasiska ekonomiska unionen kan kombineras med deltagande i EU:s grannskapsstrategi), förhandlingar om ett nytt övergripande avtal med Azerbajdzjan har inletts, större reformer har antagits i flera av dessa länder med politiskt, tekniskt och ekonomiskt stöd från Europeiska unionen och EU fortsätter att driva sin kritiska linje i politiken gentemot Vitryssland.

                  H.

                  Sedan det östliga partnerskapet inleddes i Prag har en del grundande medlemmar upplevt en övergripande försämring av situationen för de mänskliga rättigheterna och demokratiseringen har tagit ett steg tillbaka. En av de största utmaningarna kommer att vara att underlätta den pågående övergången till inkluderande, ansvariga, stabila och livskraftiga demokratier.

                  I.

                  Ökad rörlighet och främjandet av direkta personkontakter mellan partnerländerna och EU är fortfarande ett oundgängligt sätt att främja europeiska värden.

                  J.

                  Kommissionen och Europeiska utrikestjänsten har föreslagit en ny strategisk arbetsplan som kombinerar både bilateralt och regionalt samarbete och syftar till att vägleda EU och de sex partnerländerna i deras framtida arbete genom att fokusera på tjugo resultat fram till 2020.

                  K.

                  De östliga partnerländernas självständighet, suveränitet och territoriella integritet hotas fortfarande av olösta regionala konflikter, varav några inleddes och fortfarande aktivt underblåses av Ryska federationen, trots dess internationella åtaganden att upprätthålla den internationella rättsordningen. EU bör spela en aktivare roll för att nå en fredlig lösning på alla pågående konflikter i unionens grannskap. Rysslands aggression mot Ukraina, annekteringen av Krimhalvön och den fortsatta ockupationen av två georgiska regioner samt ryska hybridhot, däribland destabiliserande verksamhet och propaganda, utgör ett hot mot den europeiska säkerheten som helhet.

                  L.

                  Politiken för det östliga partnerskapet bygger på varje partnerlands suveräna rätt att välja ambitionsnivå för förbindelserna med EU. Partnerländer som eftersträvar närmare förbindelser med EU bör kunna räkna med mer stöd och hjälp för att uppnå ömsesidigt uppställda mål om de uppfyller befintliga reformåtaganden i enlighet med ”mer för mer”-principen.

                  1.

                  Europaparlamentet rekommenderar rådet, kommissionen och Europeiska utrikestjänsten

            Om det östliga partnerskapets framtid

                  a)

                  att säkerställa att toppmötet i november 2017 kommer att blicka framåt, ge ny dynamik och fastställa en tydlig politisk vision för det östliga partnerskapets framtid som en långsiktig politisk vision; att säkerställa att resultaten av detta toppmöte i första hand skapar grunden för att upprätthålla Europeiska unionens grundläggande värden, särskilt respekten för demokrati, mänskliga rättigheter, grundläggande friheter, rättsstatsprincipen, god förvaltning, medborgerliga rättigheter, icke-diskriminering och jämställdhet, som det östliga partnerskapet bygger på, med betoning på att dessa värden utgör kärnan i associeringsavtalen och med erkännande av de berörda partnerländernas åtagande att genomföra och främja dessa värden,

                  b)

                  att leva upp till de höga förväntningarna hos medborgarna i alla partnerländer när det gäller att sätta stopp för korruption, bekämpa organiserad brottslighet och stärka rättsstatsprincipen och god förvaltning; att därför eftersträva ett förnyat åtagande från partnerländernas sida om att anta och till fullo genomföra reformer inom rättsväsendet, den offentliga förvaltningen och kampen mot korruption och organiserad brottslighet på grundval av lämpliga färdplaner med tydligt angivna mål och tidsfrister,

                  c)

                  att stärka det civila samhället i partnerländerna och dess viktiga funktion inom det östliga partnerskapet, både som oumbärlig aktör i processen att befästa demokratin och som plattform för regionalt samarbete, genom att kompromisslöst motsätta sig all lagstiftning och alla åtgärder som har till syfte att inskränka det civila samhällets berättigade verksamhet och genom att främja dess djupare engagemang i utformningen, granskningen och övervakningen av genomförandet av reformer i samband med partnerskapet samt genom att främja offentliga institutioners öppenhet och ansvarsskyldighet,

                  d)

                  att främja valreformer för att säkerställa att regelverk är i linje med internationella standarder, rekommendationer från OSSE-ledda internationella valobservatörsuppdrag och Venedigkommissionens yttranden och att de uppnås genom en öppen process, är föremål för ett brett samråd och, så långt det är möjligt, konsensus med oppositionen och det civila samhället, för att förbättra valramarna utan att regeringspartierna gynnas; att säkerställa att EU strikt tillämpar de befintliga förpliktelser som är förknippade med valreformer,

                  e)

                  att säkerställa att resultaten av toppmötet i november 2017 tar hänsyn till det som redan har uppnåtts, framhåller vikten av att uppfylla alla åtaganden som redan har gjorts och ger nya impulser för det östliga partnerskapets framtid, däribland märkbara resultat för medborgarna, särskilt när det gäller sysselsättning, minskade socioekonomiska skillnader, transport, konnektivitet, energioberoende, rörlighet och utbildning, varvid en ny extern investeringsplan är ett viktigt instrument i detta hänseende,

                  f)

                  att fortsätta sina strävanden att ta itu med arbetslösheten, särskilt ungdomsarbetslösheten, bland annat genom ett paket med stödåtgärder för ungdomar såsom EU4Youth-programmet, och utveckla kompetens som är anpassad för de föränderliga behoven på arbetsmarknaden, bland annat genom yrkesutbildning, främjande av entreprenörskap och lokala industrier, stöd till hållbart jordbruk, utveckling av turism och den digitala ekonomin samt utbyggnad av den sociala infrastrukturen samt den offentliga och privata tjänstesektorn, bland annat på hälso- och sjukvårdsområdet,

                  g)

                  att främja och aktivt stödja genomförandet av politiska åtgärder mot diskriminering i alla delar av samhället; att säkerställa jämställdhet i den offentliga politiken och främja anställbarhet och entreprenörskap bland kvinnor, med garanti för att denna politik fortsätter även efter måldatumet 2020,

                  h)

                  att åta sig att gemensamt arbeta för att öka rörligheten mellan EU och partnerländerna; att stödja Moldavien, Georgien och Ukraina vid genomförandet av avtalet om viseringsliberalisering och se till att upphävandemekanismer inte utnyttjas i framtiden, särskilt genom nära samarbete inom polis- och tullområdena som skydd mot säkerhetshot, brottslighet och överskridande av tillåten vistelsetid; att inleda viseringsdialoger med Armenien, främja Azerbajdzjans framsteg i genomförandet av avtal om förenklade viseringsförfaranden och återtagandeavtal i syfte att inleda en viseringsdialog i framtiden, och att slutföra förhandlingarna om avtal om förenklade viseringsförfaranden och återtagandeavtal med Vitryssland som gynnar landets medborgare, om dessa länder skulle göra betydande framsteg i fråga om grundläggande värden och uppfylla de bestämda villkor som definierats i handlingsplanerna för viseringsliberalisering,

                  i)

                  att ytterligare öka möjligheterna till närmare samarbete inom utbildning, forskning och innovation, särskilt genom att underlätta deltagande i program såsom Erasmus+, Spridning av spetskompetens och bredare deltagande och EU4Innovation samt tillhandahållande av lånegarantier från Europeiska investeringsbanksgruppen som ett led i dess InnovFin-program; att tillhandahålla stöd för att reformera utbildning och hantera forsknings- och innovationsgapet,

                  j)

                  att säkerställa att resultaten av toppmötet i november 2017 även ger nya impulser för att öka möjligheterna till hållbar ekonomisk tillväxt, en modernisering av befintliga sektorer, handel och investeringsmöjligheter, bland annat intraregionala möjligheter till gränsöverskridande samarbete och med särskild tonvikt på entreprenörskap och små och medelstora företag,

                  k)

                  att efterlysa justerat EU-stöd till associeringsagendorna och tillhörande strukturreformer, särskilt sådana som möjliggör förbättrad konkurrenskraft, ett gynnsammare företagsklimat och lämplig tillgång till finansieringskällor, bland annat genom EU4Business-initiativet; att noggrant övervaka genomförandet av djupgående och omfattande frihandelsavtal för att undvika social och miljömässig dumpning; att föreskriva riktat stöd till små och medelstora företag för att hjälpa dem att till fullo absorbera de djupgående och omfattande frihandelsavtalens potential; att främja och stödja en verklig reform av det ekonomiska systemet i syfte att fasa ut monopol och kringgå oligarkernas roll genom att införa lämpliga lagar samt en större reform av bank- och finanssektorn i syfte att bekämpa penningtvätt och skatteflykt,

                  l)

                  att stödja utvecklingen av nödvändig infrastruktur för transporter och konnektivitet, bland annat genom en investeringsplan med högt ställda mål för det transeuropeiska transportnätets stomnät, och att även främja intraregional handel; att stödja infrastrukturprojekt som kommer att ge nya möjligheter till handel och möjliggöra mer kommunikation och utbyte mellan EU och partnerländerna samt mellan partnerna,

                  m)

                  att förbättra både energioberoendet och energieffektiviteten genom särskilda investeringar och diversifieringen av energikällor, särskilt i fråga om förnybar energi och minskat beroende av fossila drivmedel, genom stärkt samarbete inom alla prioriterade områden som omfattas av EU:s energiunion och närmare integrering av partnerländernas energimarknader med EU:s energimarknad, med särskild inriktning på sammanlänkning och infrastruktur; att säkerställa att nya delar av rörledningsinfrastrukturen på land och till havs i regionen, däribland ledningen Nord Stream 2, ligger helt i linje med EU-lagstiftningen och att de inte underminerar den regionala energisäkerheten; att arbeta med de östliga partnerländerna för att stödja de hushåll som drabbas hårdast av stigande energipriser,

                  n)

                  att säkerställa fullständig respekt för internationella avtal och skyldigheter om kärnsäkerhet och miljöskydd; att öka insatserna för fullgörandet av klimatåtagandena, bland annat genom insatser för att öka allmänhetens medvetenhet och en gradvis och hållbar utfasning av föråldrade kraftverk i Armenien och Ukraina; att noga följa utvecklingen av nya projekt såsom kärnkraftverket i Ostrovets i Vitryssland,

                  o)

                  att säkerställa att resultaten av toppmötet i november 2017 även tar itu med de säkerhetshot och konflikter som påverkar partnerländernas och hela regionens oberoende, suveränitet, territoriella integritet, grundläggande mänskliga rättigheter samt politiska, sociala och ekonomiska stabilitet och utveckling,

                  p)

                  att förbinda sig att bevara EU-medlemsstaternas enighet i fråga om att bibehålla det kollektiva trycket på Ryssland – vars militära närvaro i regionen inte desto mindre ökat de senaste åren – särskilt genom förstärkta och riktade restriktiva åtgärder, för att lösa konflikten i östra Ukraina genom ett fullständigt och verkligt genomförande av Minskavtalen och genom att upprätthålla OSSE:s övervakningsuppdrag, för att lösa konflikten mellan Ryssland och Georgien genom påtagliga resultat i de internationella diskussionerna i Genève och Rysslands fullständiga genomförande av 2008 års avtal om vapenvila, för att återställa Ukrainas fulla suveränitet på Krim samt Georgiens suveränitet i landets ockuperade regioner Abchazien och Sydossetien och Moldaviens suveränitet i Transnistrien, för att ägna lika stor uppmärksamhet åt den farliga ekologiska situationen i östra Ukraina, för att stödja partnerländerna genom att stärka deras motståndskraft, och för att sätta stopp för ytterligare hot i form av statsunderstödda lönnmord, it-krigföring, desinformation och andra former av destabilisering,

                  q)

                  att understryka att det är oacceptabelt att en östlig partner deltar i militära övningar som är riktade mot EU och/eller dess partnerländer, såsom den ryskledda övningen ”Zapad 2017” i Vitryssland; att säkerställa att en partner inte deltar igen i några sådana övningar i framtiden,

                  r)

                  att begära ett omedelbart slut på de militära fientligheterna mellan armeniska och azerbajdzjanska styrkor, vilka i onödan kräver civilas och soldaters liv och hämmar den socioekonomiska utvecklingen; att på nytt bekräfta sitt stöd för det arbete som ordförandena för OSSE:s Minskgrupp gör för att lösa konflikten i Nagorno-Karabach samt för deras grundprinciper från 2009, som omfattar territoriell integritet, självbestämmande och icke-användning av våld; att uppmana Armenien och Azerbajdzjan att återuppta förhandlingarna i god tro i syfte att genomföra dessa principer för att lösa denna konflikt som inte kan lösas genom militärt ingripande; att uppmana regeringarna i Armenien och Azerbajdzjan att föra diskussioner på hög nivå och förplikta sig att bygga upp verkligt förtroende och inleda en dialog mellan de civila samhällena i Armenien och Azerbajdzjan; att göra ratificeringen av nya avtal mellan EU och var och en av parterna avhängig av meningsfulla åtaganden och betydande framsteg i riktning mot att lösa konflikten, genom att till exempel upprätthålla vapenvilan och stödja genomförandet av grundprinciperna från 2009,

                  s)

                  att begära fortsatt stöd till det arbete som utförs av EU:s och OSSE:s uppdrag i Georgien, Moldavien och östra Ukraina, eftersom deras verksamhet är viktig för att säkerställa fred och säkerhet för i första hand lokalbefolkningen; att säkerställa ett effektivt genomförande av dessa uppdrags mandat och uppmana Ryssland att garantera dem oinskränkt tillträde; att överväga att stödja utplaceringen av ett väpnat polisuppdrag från OSSE i östra Ukraina; att tillsammans med partnerländerna överväga en stärkt roll för EU för att lösa dessa konflikter, bland annat genom att inleda regelrätta uppdrag med högt ställda mål inom ramen för den gemensamma säkerhets- och försvarspolitiken (Gusp) för att öka säkerheten och stabiliteten,

                  t)

                  att mana EU:s partner att fullt ut samarbeta med EU för att hantera utmaningar såsom irreguljär migration, terrorism, it-brottslighet, människohandel, smuggling och olaglig handel,

                  u)

                  att inom politiken för det östliga partnerskapet överväga en tilltalande utökad modell för det östliga partnerskapet (EaP+) på längre sikt för associerade länder som har gjort väsentliga framsteg i genomförandet av reformer som hör samman med associeringsavtalet och det djupgående och omfattande frihandelsområdet, som slutligen skulle kunna leda till deltagande i tullunionen, energiunionen, den digitala unionen och Schengenområdet, tillträde till EU:s inre marknad, integrering i EU:s transportnät, industriella partnerskap, ökat deltagande i EU:s andra program och organ, fördjupat samarbete inom den gemensamma säkerhets- och försvarspolitiken och mer omedelbara åtgärder såsom fler unilaterala förmånstullar, en konkret tidsplan för slopande av roamingavgifter mellan partnerländerna och EU samt utbyggnad av bredband med hög kapacitet; att öppna denna utökade modell för andra länder inom det östliga partnerskapet när de väl är redo för sådana ökade åtaganden och har gjort väsentliga framsteg i genomförandet av ömsesidigt avtalade reformer,

                  v)

                  att för icke-associerade länder överväga nya sätt att stödja det civila samhället, företag, den akademiska världen och oberoende medier samt ungdomar, bland annat genom ytterligare finansiering och partnerskap för rörlighet,

                  w)

                  att i båda fallen säkerställa att de gemensamma målen vid behov fastställs både på medellång och lång sikt för att uppmuntra en del av partnerländerna att planera längre än till nästa val för mer strategiska visioner,

            Om genomförandet av det östliga partnerskapet

                  x)

                  att påminna om principen om differentiering och om att omfattningen av och djupet på samarbetet med EU är beroende av både EU:s och partnerländernas ambitioner och reformernas takt och kvalitet, som ska utvärderas mot bakgrund av deras fullständiga och effektiva genomförande, särskilt respekten för demokrati, mänskliga rättigheter, grundläggande friheter, rättsstatsprincipen och god förvaltning;

                  y)

                  att understryka att det östliga partnerskapet syftar till att skapa de nödvändiga förutsättningarna för nära politiska förbindelser och ekonomisk integration, bland annat deltagande i EU-program; att upprepa att associeringsavtalen med Georgien, Moldavien och Ukraina inte utgör det slutgiltiga målet för deras förbindelser med EU; att på nytt bekräfta dessa länders EU-ambitioner; att påpeka att varje europeisk stat, enligt artikel 49 i EU-fördraget och i enlighet med Romförklaringen av den 25 mars 2017, kan ansöka om medlemskap i EU, förutsatt att landet ansluter sig till Köpenhamnskriterierna och demokratins principer, respekterar grundläggande friheter och mänskliga rättigheter, däribland minoriteternas rättigheter, samt upprätthåller rättsstatsprincipen; att i detta avseende med eftertryck uppmana medlemsstaterna att enas om en ambitiös förklaring från 2017 års toppmöte som fastställer lämpliga långsiktiga mål,

                  z)

                  att uppmana Georgien, Moldavien och Ukraina att fokusera på genomförandet av associeringsagendorna för att utnyttja alla de möjligheter som associeringsavtalen ger och även att delta i de gemensamma diskussionerna om de framsteg, möjligheter och utmaningar som finns i samband med reformer som är förknippade med associeringsavtal eller djupgående och omfattande frihandelsavtal; att påminna om betydelsen av ett verkligt genomförande av ovanstående reformer för ländernas framtida stabilitet och utveckling och samhällenas välstånd; att på nytt bekräfta att fördjupade förbindelserna inom den utökade modellen för det östliga partnerskapet och utsikterna för ett eventuellt EU-medlemskap kräver väsentliga framsteg i genomförandet av dessa reformer, särskilt när det gäller rättsstatsprincipen, respekten för mänskliga rättigheter och god förvaltning,

                  aa)

                  att säkerställa att strikta villkor alltid är kopplade till den nuvarande och framtida graden av samarbete och stöd för partnerländerna, och att de också uppfylls; att understryka att EU:s ekonomiska stöd till partnerländerna kommer att vara beroende av konkreta reformer och ett effektivt genomförande av dem, och att EU:s incitamentsbaserade strategi även fortsättningsvis kommer att gynna de partnerländer som satsar mest på ambitiösa reformer; att planera för att utbetalningar av stöd görs i form av mindre delbetalningar, så att EU kan agera bättre på oförutsedda kriser eller uteblivna reformer; att särskilt betona att inget övergripande avtal kommer att ratificeras med ett land som inte respekterar EU:s värden, särskilt vid uteblivet genomförande av beslut från Europeiska domstolen för de mänskliga rättigheterna och vid trakasserier, hot och förföljelse av människorättsförsvarare, icke-statliga organisationer och journalister; att även betona att tydliga riktmärken måste uppnås innan någon ny dialog om viseringsfrihet inleds och slutförs; att påminna om att en tillbakagång från det som uppnåtts tidigare systematiskt kommer att leda till att avtalen upphävs, även i fråga om viseringsfrihet och EU-finansiering,

                  ab)

                  att främja den multilaterala dimensionen av det östliga partnerskapet som ett sätt att öka det multilaterala förtroendeskapandet, särskilt i konfliktdrabbade områden, och skapa möjligheter för regionalt samarbete, bland annat genom transnationella plattformar för det civila samhället, samarbete mellan lokala och regionala myndigheter, och gränsöverskridande projekt, som t.ex. program för direkta personkontakter, där interkulturell dialog och den yngre generationen medverkar som förändringsfaktorer,

                  ac)

                  att betona vikten av att på ett konsekvent och ändamålsenligt sätt informera om den politik som rör det östliga partnerskapet, både internt och externt, och av att anpassa kommunikationen till enskilda regioner, särskilt för att överbrygga kunskapsklyftan vad gäller EU och EU:s förbindelser med sina partner; att erkänna det utmärkta arbete som hittills har utförts av arbetsgruppen East StratCom och att stödja dess aktiviteter med ytterligare finansiering; att ta itu med utmaningen att informera bättre om det östliga partnerskapets konkreta fördelar och mål, att motverka desinformation genom faktabaserad och tillgänglig information av hög kvalitet på alla partnerländernas språk och att säkerställa full respekt för yttrandefriheten,

                  ad)

                  att hålla fast vid att EU-stödet bör skräddarsys till den gemensamma ambitionsnivån för samarbetet med varje partnerland enligt principerna ”mer för mer” och ”mindre för mindre”; att särskilt uppmana EU att anpassa budgetinstrumenten, såsom det europeiska grannskapsinstrumentet och Europeiska fonden för hållbar utveckling, till de politiska uppgifterna och genomförandestrategierna, särskilt inom de årliga och fleråriga budgetförfarandena,

                  ae)

                  att välkomna kommissionens förslag att ge partnerländerna makroekonomiskt stöd, samtidigt som man är noga med att strikta och ändamålsenliga villkor ska vara knutna till förslagen, särskilt när det gäller att upprätthålla rättsstatsprincipen (bland annat ett oberoende rättsväsen och ett parlamentariskt system med flera partier), säkerställa god förvaltning (bland annat att bekämpa korruption på ett effektivt sätt) och att försvara de mänskliga rättigheterna och fria medier; att överlämna en detaljerad skriftlig rapport var sjätte månad till parlamentet och rådet om framstegen på dessa tre områden för partnerländer som redan får sådant stöd; att uppmana kommissionen att upprätta nya program för makroekonomiskt stöd till partnerländer som framgångsrikt har slutfört de senaste programmen, att systematiskt ta med dessa ovannämnda villkor i framtida förslag om sådant stöd och att säkerställa att de tillämpas strikt, särskilt i Moldaviens fall;

                  af)

                  att uppmana kommissionen, Europeiska investeringsbanken och andra multilaterala finansinstitut att arbeta för ett framgångsrikt genomförande av investeringsplanen för Europa och en särskild stödmekanism för länder inom det östliga partnerskapet som arbetar för att genomföra associeringsavtalen; att begära att en förvaltningsfond för Ukraina, Georgien och Moldavien inrättas baserad på bästa praxis för instrument med flera givare, med samtidig betoning på att denna förvaltningsfond bör vara inriktad på privata och offentliga investeringar, särskilt sådana i social och ekonomisk infrastruktur och som är inriktade på att öka absorptionsförmågan i fråga om investeringar, samt på samordningen av internationella finansinstitut och internationellt givarstöd i praktiken; att överväga att anordna en givarkonferens för Ukraina till stöd för landets humanitära behov till följd av konflikten i öst och annekteringen av Krim; att se till att användningen av alla dessa medel även granskas noga för att undvika alla former av missbruk,

                  ag)

                  att bekräfta sitt starka stöd för parlamentets bidrag till och granskning av politiken för det östliga partnerskapet, särskilt vad gäller politikens inverkan på medborgarnas liv; att i detta avseende stärka den parlamentariska församlingen Euronests roll inom det östliga partnerskapets nya multilaterala struktur, och de parlamentariska associerings- eller samarbetskommittéernas roll inom associerings- eller samarbetsråden; att välkomna de program för övergripande demokratistöd som håller på att genomföras; att uppmana parlamentsledamöter från partnerländerna att samarbeta för att granska genomförandet och utbyta bästa praxis; att öka samarbetet med forumet för det civila samhället inom det östliga partnerskapet i denna process,

                  ah)

                  att notera parlamentets föresats att öka sin övervakning av genomförandet av de internationella avtalen med de östliga partnerländerna och att öka sin kontroll av det EU-stöd som tillhandahålls i detta avseende; att reagera på parlamentets uppmaning till partnerländerna och till kommissionen att öka öppenheten kring alla mottagare av EU-medel; att uppmana kommissionen och utrikestjänsten att var sjätte månad översända en detaljerad skriftlig rapport om genomförandet av dessa avtal till parlamentet och rådet,

                  ai)

                  att notera parlamentets föresats att öka sin kontroll av förhandlingarna om framtida internationella avtal med de östliga partnerländerna; att uppmana rådet att utan dröjsmål överlämna alla tillämpliga förhandlingsdirektiv till parlamentet i enlighet med det tillämpliga interinstitutionella avtalet (9) att välkomna kommissionens och utrikestjänstens effektiva samarbete med parlamentet i fråga om att överlämna upplysningar om dessa förhandlingar, men att uppmana dem att utan dröjsmål även tillhandahålla utkasten till förhandlingstexter och paraferade avtal, i enlighet med tillämpligt ramavtal (10).

                  2.

                  Europaparlamentet uppdrar åt talmannen att översända denna rekommendation till rådet, kommissionen och Europeiska utrikestjänsten samt för kännedom till EU:s särskilda representant för Sydkaukasien och för krisen i Georgien, OSSE:s parlamentariska församling, Europarådets parlamentariska församling och de östliga partnerskapsländernas regeringar och parlament.

         (1)  Antagna texter, P8_TA(2017)0304.

         (2)  Antagna texter, P8_TA(2017)0267.

         (3)  Antagna texter, P8_TA(2017)0126.

         (4)  Antagna texter, P8_TA(2016)0456.

         (5)  Antagna texter, P8_TA(2017)0089.

         (6)  Antagna texter, P8_TA(2016)0487.

         (7)  Antagna texter, P8_TA(2016)0018.

         (8)  EUT C 265, 11.8.2017, s. 110.

         (9)  EUT C 95, 1.4.2014, s. 1.

         (10)  EUT L 304, 20.11.2010, s. 47.


title: Europeiska centralbankens rekommendation av den 28 december 2017 om utdelningsregler (ECB/2017/44)

text:
               11.1.2018

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               C 8/1

         EUROPEISKA CENTRALBANKENS REKOMMENDATION
   av den 28 december 2017
   om utdelningsregler
   (ECB/2017/44)
   (2018/C 8/01)
   ECB-RÅDET HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION
   med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 127.6 och 132,
   med beaktande av stadgan för Europeiska centralbankssystemet och Europeiska centralbanken, särskilt artikel 34,
   med beaktande av rådets förordning (EU) nr 1024/2013 av den 15 oktober 2013 om tilldelning av särskilda uppgifter till Europeiska centralbanken i fråga om politiken för tillsyn över kreditinstitut (1), särskilt artikel 4.3,
   med beaktande av Europeiska centralbankens förordning (EU) nr 468/2014 av den 16 april 2014 om upprättande av ramen för samarbete inom den gemensamma tillsynsmekanismen mellan Europeiska centralbanken och nationella behöriga myndigheter samt med nationella utsedda myndigheter (ramförordning om den gemensamma tillsynsmekanismen (SSM)) (ECB/2014/17) (2), och
   av följande skäl:
   Kreditinstituten måste fortsätta sina förberedelser för att i tid fullt ut kunna tillämpa Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 575/2013 (3) samt Europaparlamentets och rådets direktiv 2013/36/EU (4), detta i en situation med makroekonomiska utmaningar och en ekonomisk verklighet som innebär utmaningar för institutens lönsamhet och därmed även deras kapacitet att förstärka sin kapitalbas. Samtidigt som kreditinstituten finansierar ekonomin bidrar en konservativ utdelningspolitik till riskhanteringen och ett sunt banksystem. Samma metod som framgår av Europeiska centralbankens rekommendation ECB/2016/44 (5) bör tillämpas.
   HÄRIGENOM REKOMMENDERAS FÖLJANDE.
   I.

               1.

               Kreditinstituten bör anta utdelningsregler baserade på konservativa och försiktiga antaganden så att de även efter dessa utdelningar kan uppfylla tillämpliga kapitalkrav och slutsatserna av översyns- och utvärderingsprocessen.

                           a)

                           Kreditinstituten ska alltid uppfylla gällande minimikapitalkrav (krav enligt första pelaren). Detta inkluderar en kärnprimärkapitalrelation motsvarande 4,5 procent, en primärkapitalrelation motsvarande 6 procent och en total kapitalrelation motsvarande 8 procent enligt artikel 92 i förordning (EU) nr 575/2013.

                           b)

                           Därutöver ska kreditinstitut vid varje tidpunkt uppfylla de kapitalkrav som fastställs genom beslutet om tillsyns- och utvärderingsprocesser vid tillämpningen av artikel 16.2 a i förordning (EU) nr 1024/2013 och som går utöver kraven enligt första pelaren (krav enligt andra pelaren).

                           c)

                           Kreditinstituten ska också uppfylla det kombinerade buffertkravet enligt definitionen i artikel 128.6 i direktiv 2013/36/EU.

                           d)

                           Vid den aktuella övergångsperiodens utgång ska kreditinstituten också uppfylla sin kärnprimärkapitalrelation, sin primärkapitalrelation och sin totala kapitalrelation ”fullt ut” (6). Efter övergångsperiodernas utgång kommer alltså ovannämnda nyckeltal att tillämpas fullt ut, och detsamma gäller för det kombinerade buffertkravet enligt definitionen i artikel 128.6 i direktiv 2013/36/EU. Övergångsbestämmelserna framgår av avdelning XI i direktiv 2013/36/EU, och del 10 i förordning (EU) nr 575/2013.

                     Dessa krav ska uppfyllas både på konsoliderad och individuell nivå utom i fall där man väljer att inte tillämpa tillsynskraven på individuell nivå, i enlighet med artiklarna 7 och 10 i förordning (EU) nr 575/2013.

               2.

               För kreditinstitut som under 2018 betalar utdelning (7) avseende räkenskapsåret 2017, rekommenderar ECB följande:

                           a)

                           Kategori 1: Kreditinstitut som uppfyller i) de kapitalkrav som framgår av punkt 1 a, 1 b och 1 c, samt ii) som redan uppnår sina nyckeltal enligt vad som framgår av punkt 1 d fullt ut den 31 december 2017, bör dela ut sin nettovinst i form av utdelningar på ett konservativt sätt så att de även fortsättningsvis kan uppfylla alla krav och slutsatser från översyns- och utvärderingsprocessen, även om de ekonomiska och finansiella förutsättningarna skulle försämras.

                           b)

                           Kategori 2: Kreditinstitut som uppfyller de kapitalkrav som framgår av punkt 1 a, 1 b och 1 c den 31 december 2017, men som ännu inte uppnår sina nyckeltal enligt vad som framgår av punkt 1 d fullt ut den 31 december 2017, bör dela ut sin nettovinst i form av utdelningar på ett konservativt sätt så att de även fortsättningsvis kan uppfylla alla krav i slutsatserna från översyns- och utvärderingsprocessen, även om de ekonomiska och finansiella förutsättningarna skulle försämras. Därutöver bör de i princip endast ge utdelning till ägarna i sådan utsträckning att de åtminstone säkerställer att institutet befinner sig på en linjär (8) väg mot målet att uppnå alla kapitalkrav fullt ut i enlighet med punkt 1 d samt även slutsatserna från översyns- och utvärderingsprocessen.

                           c)

                           Kategori 3: Kreditinstitut som inte uppfyller kraven enligt punkt 1 a, 1 b eller 1 c bör i princip inte ge någon utdelning till ägarna.

                     Kreditinstitut som inte kan följa denna rekommendation eftersom de anser sig ha en rättslig skyldighet att betala en utdelning bör omedelbart kontakta sin gemensamma tillsynsgrupp.
               Kreditinstitut i kategorierna 1, 2 och 3 som avses i punkterna 2 a, 2 b och 2 c förväntas också uppfylla riktlinjerna för andra pelaren. I en situation där inga andra parametrar ändras kan det erfordrade kapitalet (9) förväntas vara i stort sett oförändrat. Om ett kreditinstitut inte, eller sannolikt inte, kan uppfylla de vägledande riktlinjerna för den andra pelaren, bör det omedelbart kontakta sin gemensamma tillsynsgrupp. ECB kommer att undersöka varför kreditinstitutets kapitalnivå fallit, eller förväntas falla, och kommer att överväga lämpliga och proportionerliga institutspecifika åtgärder.

         II.
   Denna rekommendation riktar sig till betydande enheter och betydande grupper som står under tillsyn enligt artikel 2.16 och 2.22 i förordning (EU) nr 468/2014 (ECB/2014/17).
   III.
   Denna rekommendation riktar sig även till de nationella behöriga myndigheterna och de nationella utsedda myndigheterna avseende mindre betydande enheter och mindre betydande grupper som står under tillsyn enligt artikel 2.7 och 2.23 i förordning (EU) nr 468/2014 (ECB/2014/17). De nationella behöriga myndigheterna och de nationella utsedda myndigheterna bör i lämplig omfattning tillämpa denna rekommendation på sådana enheter och grupper (10).

      Utfärdad i Frankfurt am Main den 28 december 2017.

         Mario DRAGHI

            ECB:s ordförande

      (1)  EUT L 287, 29.10.2013, s. 63.

      (2)  EUT L 141, 14.5.2014, s. 1.

      (3)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 575/2013 av den 26 juni 2013 om tillsynskrav för kreditinstitut och värdepappersföretag och om ändring av förordning (EU) nr 648/2012 (EUT L 176, 27.6.2013, s. 1).

      (4)  Europaparlamentets och rådets direktiv 2013/36/EU av den 26 juni 2013 om behörighet att utöva verksamhet i kreditinstitut och om tillsyn av kreditinstitut och värdepappersföretag, om ändring av direktiv 2002/87/EG och om upphävande av direktiv 2006/48/EG och 2006/49/EG (EUT L 176, 27.6.2013, s. 338).

      (5)  Europeiska centralbankens rekommendation (EU) nr 2016/44 av den 13 december 2016 om utdelningsregler (EUT C 481, 23.12.2016, s. 1).

      (6)  Alla krav avseende buffertar uppfylls fullt ut.

      (7)  Kreditinstitut kan bedrivas i olika former, t.ex. som börsnoterade företag eller som ömsesidiga banker, kooperativa banker eller som sparbanker. Uttrycket ”utdelning” omfattar i denna rekommendation varje form av utbetalning av kontanta medel som kräver bolagsstämmans godkännande.

      (8)  I praktiken innebär detta att kreditinstituten under en fyrårsperiod med start den 31 december 2014 i princip bör fondera 25 procent per år av det belopp som saknas för att de ska uppfylla kärnprimärkapitalrelation, primärkapitalrelationen och den totala kapitalrelation fullt ut i enlighet med avsnitt 1 d.

      (9)  Erfordrat kapital betyder kraven enligt första och andra pelaren, plus kapitalkonserveringsbufferten plus riktlinjerna för andra pelaren. Oaktat infasningen av kapitalkonserveringsbufferten måste kreditinstitut räkna med att de i framtiden också måste uppfylla de vägledande riktlinjerna för andra pelaren.

      (10)  Om denna rekommendation tillämpas på mindre betydande enheter och mindre betydande grupper som står under tillsyn som anser sig inte kunna uppfylla kraven eftersom de anser sig ha en rättslig skyldighet att betala utdelning bör de omedelbart kontakta sin nationella behöriga myndighet.


title: Rådets rekommendation av den 13 juli 2018 om Rumäniens nationella reformprogram 2018 med avgivande av rådets yttrande om Rumäniens konvergensprogram 2018

text:
               10.9.2018

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               C 320/98

      RÅDETS REKOMMENDATION
      av den 13 juli 2018
      om Rumäniens nationella reformprogram 2018 med avgivande av rådets yttrande om Rumäniens konvergensprogram 2018
      (2018/C 320/22)
      EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION
      med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 121.2 och 148.4,
      med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken (1), särskilt artikel 9.2,
      med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation,
      med beaktande av Europaparlamentets resolutioner,
      med beaktande av Europeiska rådets slutsatser,
      med beaktande av sysselsättningskommitténs yttrande,
      med beaktande av ekonomiska och finansiella kommitténs yttrande,
      med beaktande av yttrandet från kommittén för socialt skydd,
      med beaktande av yttrandet från kommittén för ekonomisk politik, och
      av följande skäl:

                  (1)

                  Den 22 november 2017 antog kommissionen den årliga tillväxtöversikten, som inledde 2018 års europeiska planeringstermin för samordning av den ekonomiska politiken. Den tog vederbörlig hänsyn till den europeiska pelaren för sociala rättigheter som proklamerades av Europaparlamentet, rådet och kommissionen den 17 november 2017. Prioriteringarna i den årliga tillväxtöversikten godkändes av Europeiska rådet den 22 mars 2018. Den 22 november 2017 antog kommissionen, på grundval av förordning (EU) nr 1176/2011, rapporten om förvarningsmekanismen, där det inte angavs att Rumänien var en av de medlemsstater som skulle bli föremål för en fördjupad granskning.

                  (2)

                  Landsrapporten 2018 för Rumänien offentliggjordes den 7 mars 2018. Den innehöll en bedömning av hur väl Rumänien hade lyckats med de landsspecifika rekommendationer som rådet antog den 11 juli 2017 (2), med uppföljningen av tidigare års landsspecifika rekommendationer och med sina nationella Europa 2020-mål.

                  (3)

                  Den 10 maj 2018 lade Rumänien fram sitt nationella reformprogram för 2018 och den 14 maj 2018 sitt konvergensprogram för 2018. De båda programmen har bedömts samtidigt för att deras inbördes samband ska kunna beaktas.

                  (4)

                  Vid programplaneringen för de europeiska struktur- och investeringsfonderna (nedan kallade ESI-fonder) för perioden 2014–2020 har relevanta landsspecifika rekommendationer beaktats. I enlighet med artikel 23 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1303/2013 (3) får kommissionen begära att en medlemsstat ska se över och föreslå ändringar av sin partnerskapsöverenskommelse och av relevanta program när så krävs för att stödja genomförandet av relevanta rekommendationer från rådet. Kommissionen har i riktlinjerna för tillämpning av åtgärder som sammanlänkar effektiva ESI-fonder med sund ekonomisk styrning beskrivit närmare hur den kommer att tillämpa denna bestämmelse.

                  (5)

                  Rumänien omfattas för närvarande av stabilitets- och tillväxtpaktens förebyggande del. I konvergensprogrammet för 2018 planerar regeringen ett samlat underskott på 2,95 % av BNP 2018, och räknar med att det därefter kommer att minska gradvis till 1,45 % av BNP 2021. Det medelfristiga budgetmålet, dvs. ett strukturellt underskott på 1 % av BNP, räknar man inte med att nå under programperioden fram till 2021. Det omräknade strukturella saldot väntas ligga på – 2,1 % 2021. Enligt konvergensprogrammet kommer den offentliga skuldkvoten att ligga kvar under 40 % av BNP fram till 2021. Det makroekonomiska scenario som ligger till grund för de här budgetprognoserna är gynnsamt. För övrigt har de åtgärder som ska stödja de planerade underskottsmålen inte beskrivits tillräckligt.

                  (6)

                  Den 16 juni 2017 beslutade rådet i enlighet med artikel 121.4 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (nedan kallat EUF-fördraget) att en konstaterad betydande avvikelse från det medelfristiga målet inträffade i Rumänien 2016. På grund av den fastställda betydande avvikelsen rekommenderade rådet den 16 juni 2017 Rumänien att vidta nödvändiga åtgärder för att säkerställa att de primära offentliga nettoutgifterna (4) inte ökade nominellt mer än 3,3 % 2017, vilket motsvarar en årlig strukturell anpassning på 0,5 % av BNP. Den 5 december 2017 fann rådet att Rumänien inte hade vidtagit verksamma åtgärder som svar på rådets rekommendation av den 16 juni 2017 och utfärdade en reviderad rekommendation. I den nya rekommendationen uppmanade rådet Rumänien att vidta nödvändiga åtgärder för att säkerställa att de primära offentliga nettoutgifterna inte ökar nominellt mer än 3,3 % 2018, vilket motsvarar en årlig strukturell anpassning på 0,8 % av BNP. Den 22 juni 2018 fann rådet (5) att Rumänien inte hade vidtagit verksamma åtgärder som svar på rådets rekommendation av den 5 december 2017. Baserat på 2017 års faktiska utfall konstaterades i Rumänien en betydande avvikelse från den rekommenderade anpassningen 2017.
                  I enlighet med artikel 121.4 i EUF-fördraget och artikel 10.2 i förordning (EG) nr 1466/97 utfärdade kommissionen den 23 maj 2018 en varning till Rumänien om att en betydande avvikelse från anpassningsbanan mot det medelfristiga budgetmålet konstaterades 2017. Den 22 juni 2018 antog rådet (6) ännu en rekommendation där det bekräftas att Rumänien måste vidta nödvändiga åtgärder för att säkerställa att de primära offentliga nettoutgifterna inte ökar nominellt mer än 3,3 % 2018, vilket motsvarar en årlig strukturell anpassning på 0,8 % av BNP. Enligt kommissionens vårprognos 2018 finns det en risk för avvikelse från den rekommendationen 2018.

                  (7)

                  Den 22 juni 2018 rekommenderade rådet Rumänien att vidta nödvändiga åtgärder för att säkerställa att de primära offentliga nettoutgifterna inte ökar nominellt mer än 5,1 % 2019, vilket motsvarar en årlig strukturell anpassning på 0,8 % av BNP. Enligt kommissionens vårprognos 2018 finns det en risk för avvikelse från det kravet 2019. Baserat på kommissionens vårprognos 2018 väntas vidare ett underskott i de offentliga finanserna på 3,4 % och 3,8 % av BNP för 2018 och 2019, vilket är över referensvärdet på 3 % i fördraget. Sammantaget anser rådet att väsentliga ytterligare åtgärder kommer att behövas från och med 2018 om Rumänien ska lyckas följa stabilitets- och tillväxtpaktens regler, mot bakgrund av kraftigt försämrade ekonomiska utsikter och i överensstämmelse med rekommendationen till Rumänien av den 22 juni 2018 för korrigering av den betydande konstaterade avvikelsen från anpassningsbanan mot det medelfristiga budgetmålet.

                  (8)

                  Rumäniens finanspolitiska planering bortser många gånger från budgetramen trots att landet behöver en ansvarsfull finanspolitik. Rumäniens lag om finanspolitiskt ansvar införlivar finanspakten med nationell lagstiftning. Reglerna i lagen är bra, men i praktiken tillämpas de ofta inte. Det strukturella underskottet ökade 2016 över det medelfristiga målet, vilket strider mot underskottsregeln. Budgeten för såväl 2017 som 2018 inriktades på ett samlat underskott på 3 % av BNP, vilket innebär en försämring av det strukturella saldot jämfört med regeln. De två ändringar i budgeten som gjordes under 2017 bröt mot förbuden att öka taken för de totala och primära underskotten respektive öka personalstyrkan och de totala offentliga utgifterna under det löpande budgetåret. Dessutom lämnades 2017, liksom tidigare år, uppdateringen av den finanspolitiska strategin till parlamentet långt efter föreskriven sista dag, vilket omöjliggör långsiktig budgetplanering.

                  (9)

                  Skattedisciplinen är fortfarande låg, särskilt när det gäller att betala mervärdesskatt. Rumänien har haft begränsad framgång under det senaste året med den upprepade landsspecifika rekommendationen att stärka skattedisciplinen och skatteuppbörden. Skillnaden mellan den mervärdesskatt som förväntas i teorin och den som faktiskt inbetalas är fortfarande mycket stor. För att förbättra efterlevnaden införde myndigheterna delbetalningar. Detta är valfritt, utom för insolventa företag och skattebetalare med stora utestående momsskulder. Systemet har dock ännu inte gett några synbara resultat. Planen att använda elektroniska kassaapparater anslutna till skattemyndighetens it-system väntar fortfarande på att sättas i verket.

                  (10)

                  Den finansiella sektorn fungerar allt bättre, men vissa tendenser påkallar vaksamhet. Banksektorn är väl kapitaliserad, och kvaliteten på tillgångarna har blivit bättre. Dock kräver flera initiativ till lagstiftning, som kan inverka negativt på avvecklingen av nödlidande lån liksom på krediter och investeringar, noggrann uppföljning. Den senaste tidens neddragning av bidragen till de förfinansierade pensionsfonderna i den andra pelaren har lindrat finanspolitiska bekymmer i det korta perspektivet, men den kan få negativa återverkningar på kapitalmarknaderna.

                  (11)

                  Läget på arbetsmarknaden har stramats åt till följd av att fler är i sysselsättning och att den arbetsföra befolkningen krymper på grund av att befolkningen åldras och många utvandrar. Samtidigt har Rumänien stor outnyttjad arbetskraftspotential, och flera grupper såsom unga, romer, långtidsarbetslösa och personer med funktionshinder har svårt att komma ut på arbetsmarknaden. Under det senaste året har framstegen i Rumänien varit små med den landsspecifika rekommendationen att stärka riktade aktiveringsåtgärder och integrerade offentliga tjänster med fokus på grupper som befinner sig längst från arbetsmarknaden. Trots ökade ekonomiska incitament för rörlighet har deltagandet i aktiva arbetsmarknadsåtgärder förblivit mycket lågt, och den administrativa bördan har varit stor. De offentliga sysselsättningsprogrammen med lokal förankring har lyckats dåligt med att ge deltagarna relevant kompetens och stödja övergången till vanlig sysselsättning. Det finns ingen uppföljning på individnivå för långtidsarbetslösa och personer som får socialt bistånd. Samarbetet mellan å ena sidan offentliga arbetsförmedlingar, å andra sidan social- och utbildningstjänsteleverantörer eller externa leverantörer är begränsat.

                  (12)

                  Risken för fattigdom eller social utestängning är mycket hög. Barnfamiljer, personer med funktionsnedsättning, romer och landsbygdsbefolkningen drabbas särskilt hårt. De stora inkomstskillnaderna håller i sig, också för att skatte- och bidragssystemet lyckas dåligt med att mildra inkomstskillnader förorsakade av marknaden. Det sociala referensindexet, som utgör underlag för beräkningen av de viktigaste sociala förmånerna har inte uppdaterats sedan 2008. Lagen om inkluderande minimiinkomst, som planerades för 2018, hade gett det sociala biståndet bättre täckning och fått det att räcka bättre. Men ikraftträdandet sköts upp i mer än ett år. Den lägre pensionsåldern för kvinnor leder till lägre pensioner, vilket förvärrar fattigdomen bland äldre och skillnaderna i sysselsättning mellan könen.

                  (13)

                  Arbetsmarknadens parter tar mycket liten del i arbetet med att utforma och genomföra ekonomiska och sociala reformer. Det tas ofta ingen hänsyn till synpunkter från arbetsmarknadens parter, inte ens när de är överens. Rumäniens regelverk för kollektiva avtalsförhandlingar bäddar inte för fungerande arbetsmarknadsrelationer. Dialogen mellan arbetsmarknadens parter kännetecknas av låg kollektivförhandlingsnivå, särskilt på sektorsnivå, och litet medlemskap i fackföreningar och arbetsgivarorganisationer. Höga krav på representativitet och vaga sektorsdefinitioner är bland de största hindren för en ändamålsenligare dialog mellan arbetsmarknadens parter. Lagändringar inriktade på ett bättre regelverk har gjort få framsteg hittills.

                  (14)

                  Under de senaste åren har minimilönen höjts flera gånger på ett godtyckligt sätt. Sedan 2015 har nettominimilönen stigit med mer än 60 %. 2017 fick ungefär 30 % av arbetstagarna minimilönen, vilket betyder att löneskalan är kraftigt sammanpressad. Ett förslag till en objektiv mekanism för höjningar av minimilönen har godkänts av arbetsmarknadens parter men inte satts i verket av regeringen.

                  (15)

                  Kompetensutbudet släpar efter i förhållande till ekonomins behov. Låg utbildningsnivå i grundläggande färdigheter och digital kompetens har en negativ effekt på konkurrenskraften, sysselsättningen och konvergensen. Få deltar i vuxenutbildning. Ett system för att anpassa de aktiva arbetsmarknadsåtgärderna till efterfrågan på kompetens har ännu inte införts, och förmågan att förutse kommande kompetensbehov och uppskatta de förväntade effekterna av den nya tekniken är svag. Utbildning till praktiska yrken är fortfarande ett andrahandsval, och utbildningarna är inte tillräckligt väl anpassade till arbetsmarknadens behov eller till specialiseringsstrategierna på region- eller branschnivå.

                  (16)

                  Utbildningssystemets svaga resultat är en del av förklaringen till de stora skillnaderna mellan människors framtidsutsikter och till försvagningen av Rumäniens tillväxtutsikter i ett längre perspektiv. Att erbjuda inkluderande, grundläggande kvalitetsutbildning är en utmaning, särskilt för romer och barn på landsbygden. Det behövs en övervakningsmetod för att tackla segregeringen i skolan. Andelen elever som lämnar skolan i förtid sjunker men är fortfarande hög. Ett system som varnar tidigt och fångar upp barn på väg att hoppa av skolan håller på att utvecklas, men fokus på kvalitetsutbildning är svagt. Trots vissa insatser står kvalitetssäkringsarbetet i skolor och i den högre utbildningen inför utmaningar. Mycket få skaffar sig högskoleutbildning. Relativt lite investeras i utbildning, och missgynnade skolor i synnerhet saknar lämpligt stöd.

                  (17)

                  Befolkningens hälsa är bättre, men den ligger fortfarande under unionsnormen. Tillgången till hälso- och sjukvård är fortfarande en utmaning, med negativ inverkan på barns utveckling, anställbarhet och hälsosamt åldrande. Låg finansieringsgrad och ineffektiv resursanvändning hämmar hälso- och sjukvårdssystemet, detta mot bakgrund av stor brist på läkare och sjuksköterskor. Tillgången till hälso- och sjukvården inskränks av vanligt förekommande underhandsbetalningar och de långa avstånden till hälso- och sjukvårdsinrättningar. Rumänien har gjort vissa framsteg med den landsspecifika rekommendationen att bekämpa informella betalningar, och ett tillsynssystem håller på att införas, men de konkreta resultaten har ännu inte bedömts. Den landsspecifika rekommendationen att växla till öppenvård har haft begränsad framgång hittills. Det pågående arbetet på att genomföra den nationella hälsostrategin hålls tillbaka av ändrade prioriteringar och dålig investeringsplanering.

                  (18)

                  Strategisk planering, den offentliga samrådsprocessen och lagstadgade konsekvensbedömningar har litet inflytande över utformningen, genomförandet och uppföljningen av politiken. Detta skadar regelverkens kvalitet och förutsägbarhet. Återkommande ändringar i lagstiftningen, t.ex. ändringar i skattelagen, inverkar vidare negativt på företagsklimatet. Berörda parters medverkan vid utformningen och genomförandet av reformerna är svag, och någon genuin dialog förekommer sällan, trots att de relevanta institutionella strukturerna finns. Former för att hantera de berörda parternas synpunkter i offentliga samråd ger inte några garantier för ordentlig uppföljning. Detta exemplifierades nyligen när man avstod från ett förslag om en objektiv metod för att höja minimilönen, trots att det var godkänt av arbetsmarknadens parter och hade åtgärdat en landsspecifik rekommendation. Inga konkreta resultat har uppnåtts på reformer av den offentliga förvaltningen. Antagandet av relevant lagstiftning om personalförvaltning i den offentliga förvaltningen har försenats. Regeringens generalsekretariat spelar en begränsad roll vid kvalitetskontroll av politikens utformning.

                  (19)

                  Låg kvalitet på infrastrukturen, bl.a. på områdena transporter, avfall och avloppsvatten, begränsar Rumäniens tillväxtutsikter. Offentliga investeringar kännetecknas av låg effektivitet särskilt vid projektberedning och prioritetssättning. Väg-, järnvägs- och vattenledsinfrastrukturens allmänna skick och tillförlitlighet kommer fortfarande till korta, reformen av transportsektorn går framåt mycket långsamt. Framstegen i reformen av avfallsförvaltningen är också långsamma, medan sektorerna för fast avfall och för avloppsvatten båda står inför utmaningar. Huvudplanen för transporter och den nationella planen för avfallsförvaltning är tänkta att ge handfast ledning för investeringar och att stärka förvaltningsförmågan i sektorn, men samordningen mellan projektplanering och strategisk planering har hittills varit begränsad. Rumänien gjorde vissa framsteg med den landsspecifika rekommendationen att stärka prioritetssättningen och beredningen för offentliga investeringsprojekt.

                  (20)

                  Effektiv och transparent offentlig upphandling är fortfarande centralt för att Rumänien ska kunna nå strategiska mål och ta itu med viktiga utmaningar, däribland effektiva offentliga utgifter, kamp mot korruption samt främjande av innovation och hållbar tillväxt för alla. Rumänien har gjort vissa framsteg med de landsspecifika rekommendationerna att genomföra strategin för offentlig upphandling, men planen har ännu inte genomförts fullt ut. Samtidigt är det fortfarande en utmaning att öka effektiviteten i offentlig upphandling och att använda den mer strategiskt, att säkerställa verksam revision och bekämpa bedrägerier. Det krävs kontinuerlig övervakning av att vidtagna åtgärder förblir i kraft och av att reformer inte avvecklas. Svårigheterna att uppnå effektivitet och transparens i offentliga upphandlingar gäller i synnerhet de stora infrastrukturinvesteringarna i regionsjukhusen i Iași, Cluj och Craiova.

                  (21)

                  Statsägda företag har en nyckelroll i sådana viktiga infrastruktursektorer som energi och järnvägar. Men operativt och finansiellt presterar de sämre än de privata motsvarigheterna. Styrningen av de statsägda företagen har avsevärt försvagats på senare tid, med som resultat att framstegen med landsspecifika rekommendationer från 2015 och 2016 gått tillbaka. Det är inte bara så att tillämpningen av den nya lagstiftningen har varit långsam, det pågår också försök att undandra ett antal företag från dess tillämpningsområde. Vidare har offentliggörandet av ekonomiska uppgifter om statsägda företag försenats. Ett resultat av detta är att grundläggande förutsättningar för effektiv användning av offentliga resurser skadas, och utrymme medges för snedvridande investeringsbeslut. I februari 2018 uppmanade konstitutionsdomstolen parlamentet att se över undantagen.

                  (22)

                  Utvecklingen under det gångna året har inneburit ett ifrågasättande av huruvida Rumäniens betydande framsteg när det gäller att reformera rättsväsendet och bekämpa korruption på hög nivå är oåterkalleliga och uthålliga. Rättsväsendets oberoende ifrågasätts och de rättsliga institutionerna och den rättsliga ramen för bekämpning av korruption utsätts för påtryckningar, medan arbetet på de återstående utmaningarna hålls tillbaka alltmer. Genomförandet av den nationella strategin 2016–2020 för korruptionsbekämpning och arbetet på ytterligare åtgärder för att förebygga och bekämpa korruption framskrider på teknisk nivå, men mer påtagligt politiskt stöd behövs, eftersom korruption och problem med förvaltningen av den offentliga sektorn kvarstår på alla nivåer och är bland de viktigaste utmaningarna för företagsklimatet.

                  (23)

                  Inom ramen för samarbets- och kontrollmekanismen fortsätter kommissionen att övervaka reformen av rättsväsendet och kampen mot korruption i Rumänien. Därför omfattas de områdena inte av de landsspecifika rekommendationerna för Rumänien, men de har betydelse för utvecklingen av en positiv socioekonomisk miljö i landet.

                  (24)

                  Kommissionen har inom ramen för den europeiska planeringsterminen för 2018 gjort en omfattande analys av Rumäniens ekonomiska politik och redogjort för den i 2018 års landsrapport. Den har även bedömt konvergensprogrammet för 2018, det nationella reformprogrammet för 2018 samt uppföljningen av de rekommendationer Rumänien har fått tidigare år. Kommissionen har beaktat inte bara programmens relevans för hållbarheten i finanspolitiken och den socioekonomiska politiken i Rumänien utan också i vilken utsträckning unionens regler och riktlinjer har iakttagits, mot bakgrund av behovet att stärka den övergripande ekonomiska styrningen i unionen genom att framtida nationella beslut fattas med beaktande av synpunkter på unionsnivå.

                  (25)

                  Mot bakgrund av denna bedömning har rådet granskat konvergensprogrammet för 2018, och dess yttrande (7) återspeglas särskilt i rekommendation (1) nedan.

            HÄRIGENOM REKOMMENDERAS Rumänien att under 2018 och 2019 vidta följande åtgärder:

                  1.

                  Säkerställa efterlevnad av rådets rekommendation av den 22 juni 2018 att korrigera den betydande avvikelsen från anpassningsbanan mot det medelfristiga budgetmålet. Säkerställa full tillämpning av budgetramen. Stärka skattedisciplinen och skatteuppbörden.

                  2.

                  Slutföra den inkluderande minimiinkomstreformen. Förbättra dialogen mellan arbetsmarknadens parter. Säkerställa att minimilönenivån sätts på basis av objektiva kriterier. Förbättra kompetensutveckling och tillgången på grundläggande kvalitetsutbildning, särskilt för romer och barn på landsbygden. Förbättra tillgången till hälso- och sjukvård, även genom växling till öppenvård.

                  3.

                  Öka förutsägbarheten i beslutsfattandet genom att besluta om systematisk och verkningsfull användning av konsekvensbedömningar, samråd och samverkan med berörda parter vid utformning och genomförande av reformer. Förbättra beredning och prioritetssättning vid stora infrastrukturprojekt samt snabba upp genomförandet, särskilt på områdena transporter, avfall och avloppsvatten. Förbättra öppenhet och effektivitet i offentliga upphandlingar. Stärka styrningen av statsägda företag.

         Utfärdad i Bryssel den 13 juli 2018.

               På rådets vägnar

            H. LÖGER

               Ordförande

         (1)  EGT L 209, 2.8.1997, s. 1.

         (2)  EUT C 261, 9.8.2017, s. 1.

         (3)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1303/2013 av den 17 december 2013 om fastställande av gemensamma bestämmelser för Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden, Sammanhållningsfonden, Europeiska jordbruksfonden för landsbygdsutveckling och Europeiska havs- och fiskerifonden, om fastställande av allmänna bestämmelser för Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden, Sammanhållningsfonden och Europeiska havs- och fiskerifonden samt om upphävande av rådets förordning (EG) nr 1083/2006 (EUT L 347, 20.12.2013, s. 320).

         (4)  De primära offentliga nettoutgifterna består av de totala offentliga utgifterna exklusive ränteutgifter, utgifter för EU-program som motsvaras fullt ut av inkomster från EU-medel och icke-diskretionära förändringar i utgifterna för arbetslöshetsförmåner. Nationellt finansierade fasta bruttoinvesteringar fördelas över fyra år. Diskretionära åtgärder på inkomstsidan eller lagstadgade inkomstökningar är inräknade. Engångsåtgärder på såväl inkomst- som utgiftssidan är avräknade.

         (5)  Rådets beslut (EU) 2018/923 av den 22 juni 2018 om fastställande av att Rumänien inte har vidtagit effektiva åtgärder för att följa rådets rekommendation av den 5 december 2017 (EUT L 164, 29.6.2018, s. 42).

         (6)  Rådets rekommendation av den 22 juni 2018 för korrigering av den konstaterade betydande avvikelsen från anpassningsbanan för att uppnå det medelfristiga budgetmålet i Rumänien (EUT C 223, 27.6.2018, s. 3).

         (7)  Enligt artikel 9.2 i förordning (EG) nr 1466/97.


title: Rådets rekommendation av den 13 juli 2018 om Irlands nationella reformprogram 2018 med avgivande av rådets yttrande om Irlands stabilitetsprogram 2018

text:
               10.9.2018

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               C 320/27

      RÅDETS REKOMMENDATION
      av den 13 juli 2018
      om Irlands nationella reformprogram 2018 med avgivande av rådets yttrande om Irlands stabilitetsprogram 2018
      (2018/C 320/07)
      EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION
      med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 121.2 och 148.4,
      med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken (1), särskilt artikel 5.2,
      med beaktande av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1176/2011 av den 16 november 2011 om förebyggande och korrigering av makroekonomiska obalanser (2), särskilt artikel 6.1,
      med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation,
      med beaktande av Europaparlamentets resolutioner,
      med beaktande av Europeiska rådets slutsatser,
      med beaktande av sysselsättningskommitténs yttrande,
      med beaktande av ekonomiska och finansiella kommitténs yttrande,
      med beaktande av yttrandet från kommittén för socialt skydd,
      med beaktande av yttrandet från kommittén för ekonomisk politik, och
      av följande skäl:

                  (1)

                  Den 22 november 2017 antog kommissionen den årliga tillväxtöversikten, som inledde 2018 års europeiska planeringstermin för samordning av den ekonomiska politiken. Den tog vederbörlig hänsyn till den europeiska pelaren för sociala rättigheter som proklamerades av Europaparlamentet, rådet och kommissionen den 17 november 2017. Prioriteringarna i den årliga tillväxtöversikten godkändes av Europeiska rådet den 22 mars 2018. Den 22 november 2017 antog kommissionen, på grundval av förordning (EU) nr 1176/2011, rapporten om förvarningsmekanismen, där det angavs att Irland var en av de medlemsstater som skulle bli föremål för en fördjupad granskning. Samma dag antog kommissionen också en rekommendation till rådets rekommendation om den ekonomiska politiken i euroområdet som Europeiska rådet godkände den 22 mars 2018. Den 14 maj 2018 antog rådet rekommendationen om den ekonomiska politiken i euroområdet (3) (nedan kallad rekommendationen för euroområdet).

                  (2)

                  Med tanke på att ekonomierna i den ekonomiska och monetära unionen är tätt sammanvävda bör Irland, i egenskap av en medlemsstat som har euron som valuta, se till att rekommendationen om euroområdet, som återspeglas i rekommendationerna nedan, särskilt rekommendationerna 1 och 2, genomförs fullständigt och i tid.

                  (3)

                  Landsrapporten 2018 för Irland offentliggjordes den 7 mars 2018. Den innehöll en bedömning av hur väl Irland hade lyckats med de landsspecifika rekommendationer som rådet antog den 11 juli 2017 (4), med uppföljningen av tidigare års landsspecifika rekommendationer och med sina nationella Europa 2020-mål. Den innehöll också en fördjupad granskning enligt artikel 5 i förordning (EU) nr 1176/2011, vars resultat också offentliggjordes den 7 mars 2018. Av analysen drog kommissionen slutsatsen att Irland har makroekonomiska obalanser. Det är särskilt de stora stockarna av privata och offentliga skulder och nettoutlandsskulden som utgör sårbarheter. Förbättringarna är dock avsevärda. De senaste årens starka produktivitetsökning har lett till förbättrad konkurrenskraft och till en positiv bytesbalans som medfört att den stora nettoutlandsskulden snabbt minskat. Den starka ekonomiska tillväxten fortsätter att stödja den privata skuldsaneringen. Den privata skuldsättningen är ändå fortsatt hög, men den stora effekt som de multinationella företagens verksamhet har måste beaktas då företagens skuldsättning värderas, medan hushållens skuldsättning i stort ligger i linje med fundamenta. Den offentliga sektorns skuld väntas ligga kvar på en nedåtgående trend, och underskottet närmar sig balans. Bostadspriserna ökar i snabb takt, men troligtvis från undervärderade nivåer, vilket också stärker hushållens balansräkningar. Bankerna är välkapitaliserade och deras lönsamhet ökar gradvis. Stocken av nödlidande lån är fortsatt stor, men fortsätter att krympa. Det har vidtagits politiska åtgärder för att ta itu med den här sårbarheten, men för vissa åtgärder tar det tid innan de förväntade effekterna kan nås.

                  (4)

                  Den 18 april 2018 lade Irland fram sitt nationella reformprogram för 2018 och den 30 april 2018 sitt stabilitetsprogram för 2018. För att beakta deras inbördes samband har de båda programmen bedömts samtidigt.

                  (5)

                  Vid programplaneringen för de europeiska struktur- och investeringsfonderna (nedan kallade ESI-fonder) för 2014–2020 har relevanta landsspecifika rekommendationer beaktats. Enligt artikel 23 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1303/2013 (5) får kommissionen begära att en medlemsstat ska se över och föreslå ändringar av sin partnerskapsöverenskommelse och av relevanta program när så krävs för att stödja genomförandet av relevanta rekommendationer från rådet. Kommissionen har i riktlinjerna för tillämpning av åtgärder som sammanlänkar effektiva ESI-fonder med sund ekonomisk styrning beskrivit närmare hur den kommer att tillämpa den bestämmelsen.

                  (6)

                  Irland omfattas för närvarande av stabilitets- och tillväxtpaktens förebyggande del och av övergångsreglerna för skuldkriteriet. I sitt stabilitetsprogram för 2018 förväntar sig regeringen att det samlade underskottet ska sjunka till 0,2 % av BNP 2018 och att det fortsätter att stegvis förbättras och övergår i ett överskott på 0,4 % av BNP 2021. Det medelfristiga budgetmålet – ett strukturellt underskott på 0,5 % av BNP – väntas uppnås från och med 2019. Enligt stabilitetsprogrammet för 2018 väntas den offentliga skuldkvoten sjunka till 66 % av BNP under 2018 och fortsätta att sjunka till 58,7 % för 2021. Det makroekonomiska scenario som ligger till grund för dessa budgetprognoser är realistiskt. Samtidigt har de åtgärder som ska stödja de planerade underskottsmålen från 2019 och framåt inte beskrivits tillräckligt.

                  (7)

                  Den 11 juli 2017 rekommenderade rådet Irland att säkerställa att de primära offentliga nettoutgifternas nominella tillväxt inte överskrider 2,4 % 2018, vilket motsvarar en årlig strukturell anpassning på minst 0,6 % av BNP. Samtidigt påpekade rådet att man då bör ha en finanspolitisk inriktning som bidrar både till att stärka den pågående återhämtningen och säkerställa hållbarheten i Irlands offentliga finanser. Enligt kommissionens vårprognos 2018 finns det en risk för en viss avvikelse från den rekommenderade finanspolitiska anpassningen 2018 och under 2017 och 2018 tillsammans.

                  (8)

                  Under 2019 bör Irland uppnå sitt medelfristiga budgetmål. Det är förenligt med att de primära offentliga utgifternas nominella tillväxt (6) inte överskrider 5,3 % (7), vilket motsvarar en årlig strukturell anpassning på 0,1 % av BNP. Enligt kommissionens vårprognos 2018 beräknas det strukturella saldot uppgå till ett underskott på 0,4 % av BNP 2019, vilket är högre än det medelfristiga budgetmålet. Irland väntas följa övergångsreglerna för skuldkriteriet 2018 och iaktta skuldkriteriet 2019. Sammantaget anser rådet att Irland måste vara redo att vidta ytterligare åtgärder för att säkerställa efterlevnad under 2018 och att landet väntas följa stabilitets- och tillväxtpaktens regler 2019. Med tanke på skillnaden mellan måtten på BNP och inhemsk produktion i Irland och den tillhörande effekten på skuldkvoten, Irlands gällande konjunkturförhållanden och de ökande externa riskerna, skulle det vara klokt att använda eventuella oförutsedda intäkter till att ytterligare sänka den offentliga skuldkvoten.

                  (9)

                  De offentliga finanserna har stärkts ytterligare mot bakgrund av en stadig produktionsökning, men ändå kvarstår riskerna för intäktsvolatilitet, och det finns utrymme för att göra intäkterna mer motståndskraftiga mot ekonomiska fluktuationer och negativa störningar. En begränsning av omfattningen av och antalet skatteutgifter och en breddning av skattebasen skulle stabilisera intäkterna mot bakgrund av den ekonomiska volatiliteten. En del nya skatteåtgärder har dock varit inriktade på nedskärningar och lättnader och verkar ytterligare ha ökat beroendet av mycket konjunkturkänsliga intäktskällor. Dessutom har Irland möjlighet att förbättra hur skattesystemet kan bidra till att nå landets miljömål.

                  (10)

                  Såsom framhölls i 2018 års rekommendation för euroområdet, är kampen mot skattebetalarnas aggressiva planeringsmetoder viktig för att förhindra snedvridningar av konkurrensen mellan företag, sörja för rättvis behandling av skattebetalarna och trygga de offentliga finanserna. Spridningseffekter av skattebetalarnas aggressiva planeringsmetoder mellan medlemsstaterna kräver att de nationella strategierna samordnas för att komplettera EU-lagstiftningen. De upphovsrättsliga ersättningarnas och aktieutdelningarnas höga andel av BNP tyder på att Irlands skatteregler används av företag som ägnar sig åt aggressiv skatteplanering. Ett begränsat uttag av källskatt på utgående (dvs. från EU-invånare till invånare i länder utanför EU) upphovsrättsliga ersättningar och aktieutdelningar som görs av företag med säte i Irland kan leda till att de betalningarna undgår beskattning helt och hållet, om de inte omfattas av skatt i den mottagande jurisdiktionen. Dessutom kan företag använda vissa bestämmelser i de bilaterala skatteavtalen mellan Irland och några andra länder för att åsidosätta den nya regeln om skatterättslig hemvist som infördes i landet 2015 och en ytterligare analys av frågan är berättigad. Resultatet av det samråd som Irland hållit till följd av en oberoende översyn av bolagsskattelagstiftningen kommer att vara relevant för utformningen av den aviserade skattereformen. Kommissionen noterar den senaste tidens positiva åtgärder som aviserats eller antagits (dvs. åtgärder för att bekämpa inhemsk aggressiv skatteplanering och möjliga defensiva åtgärder mot listade icke samarbetsvilliga jurisdiktioner). På grundval av den senaste tidens samtal kommer kommissionen att fortsätta den konstruktiva dialogen för att bekämpa skattebetalarnas aggressiva planeringsmetoder.

                  (11)

                  Risker för den långsiktiga statsfinansiella hållbarheten med koppling till kostnaden för en åldrande befolkning finns kvar. Irland har vidtagit vissa mer betydande effektivitetsåtgärder som ett kostnadsbesparande avtal med läkemedelsbranschen, ett system för finansiell förvaltning och aktivitetsbaserad finansiering. Några åtgärder har också vidtagits för att förbättra tillgången till primärvård. Det irländska hälso- och sjukvårdssystemet är dyrt och står inför många utmaningar, som förvärras av en snabbt åldrande befolkning. Dessutom kan primär- och närvården ännu inte avlasta det ökande trycket på slutenvårdens kapacitet och kostnader. Den planerade övergången till allmän hälso- och sjukvård måste få stöd av en flerårig budgetplanering och bättre utgiftskontroll. Den måste också ha en omfattande utgiftsöversyn av hälso- och sjukvårdssektorns effektivitet och ändamålsenlighet som underlag. Dessutom bör man överväga att stärka primärvårdens roll som grindvakt åt Irlands överbelastade sjukhus. Trots en rad reformer för att ta kontroll över de offentliga pensionsutgifterna, väntas pensionssystemet totala underskott att öka kraftigt på lång sikt. Ett snabbt genomförande av färdplanen för pensionsreformen är avgörande för att stärka det irländska pensionssystemets finansiella hållbarhet.

                  (12)

                  Många år med låga investeringar efter den ekonomiska kraschen tar ut sin rätt när det gäller tillgången till adekvat infrastruktur inom transport, ren energi, vattentjänster, bostäder och telekommunikationer. Ständig bostadsbrist tillsammans med stigande efterfrågan fortsätter att underblåsa fastighetsprisökningarna. Även om priserna inte verkade vara övervärderade 2016, är överkomligheten ett orosmoment. Om man inte tar tag i problemen, kommer begränsningarna av bostadsutbudet att bidra till att obalanser byggs upp. Tillsammans med samhällsplanering är bättre infrastruktur en mycket viktig förutsättning för att kunna bemöta bostadsbristen och för att stärka privata investeringar, produktivitetsökningar och en balanserad ekonomisk utveckling i regionerna. Dessutom kommer infrastrukturinvesteringar i ren energi, ren kollektivtrafik och vattenförsörjning samt intensifierade satsningar på förnybar energi och den cirkulära ekonomin att vara grundläggande för att Irland ska kunna lyckas med sin övergång till en miljömässigt motståndskraftig ekonomi med låga utsläpp. Den nationella utvecklingsplanen 2018–2027 och den nationella planeringsramen, som ingår i Irlands 2040-strategi, kommer att vara stora steg i rätt riktning när de genomförs i nära samordning med intressenterna.

                  (13)

                  Med de nuvarande klimatåtgärderna kommer Irland inte att uppnå sina klimatmål inom Europa 2020. Man har bara gjort mindre framsteg med att fasa ut fossila bränslen i viktiga delar av ekonomin, främst jordbruket, vägtransporter och bostadssektorn. Därmed blir det nödvändigt för Irland att använda sig av tillgängliga flexibiliteter för att kunna följa beslutet om ansvarsfördelning, t.ex. köpa utsläppsrätter från andra medlemsstater. Nationella prognoser som offentliggjorts under 2017 visar på omfattningen av de extra insatser som krävs: utsläppen inom ramen för beslutet om ansvarsfördelning (med bindande årliga mål för utsläpp av växthusgaser för 2013–2020) väntas att öka fram till 2025, innan de stabiliserar sig på en nivå något under utsläppsnivån 2005, på basis av gällande strategier. Irland antog nyligen en nationell minskningsplan med en färdplan för en koldioxidsnål ekonomi och ett enhetligt ramverk för att ta itu med kvarvarande problem i energisektorn. I sin nuvarande form innehåller planen få nya, specifika utsläppsbegränsningsåtgärder. I den nationella planeringsramen finns också en miljödel, som ett erkännande av det faktum att adekvat samhällsplanering kommer att vara avgörande för klimatåtgärderna med tanke på att befolkningen bor mycket utspritt och att Irland bara har ett fåtal större tätorter, som alla har stora trafik- och kollektivtrafikproblem. Slutligen kommer den nationella utvecklingsplanen för 2018–2027 och ett effektivt genomförande av den att få en avgörande roll för att minska användningen av fossila bränslen i ekonomin. Planen avgör i vilken utsträckning ytterligare medel kommer att mobiliseras för utfasningen av fossila bränslen i energisektorn, införandet av förnybara energikällor och förbättringen av kollektivtrafiken och energieffektiviteten.

                  (14)

                  En utmaning för Irland är att säkerställa att tillväxten omfattar alla. Arbetslösheten sjönk till 6,7 % 2017 men vissa grupper står fortfarande långt från arbetsmarknaden och befinner sig i socialt utanförskap. Socialförsäkrings- och skattesystemen är mycket bra på att minska fattigdom och ojämlikhet, och Irland har vidtagit åtgärder för att uppmuntra människor att arbeta genom att förmåner och tilläggsersättningar fasas ut. Irlands ihållande höga andel personer som riskerar fattigdom eller social utestängning är kopplad till den höga andelen människor som bor i hushåll med låg arbetsintensitet (nästan två gånger högre än EU-genomsnittet och högst i EU – 18,2 % mot 10,5 % 2016). Det gäller särskilt för hushåll med ensamstående föräldrar. Nästan tre fjärdedelar av de som inte arbetar i Irland är ekonomiskt inaktiva. Både den totala andelen personer och andelen barn som riskerar fattigdom eller social utestängning sjönk något under 2016 men ligger ändå högre än EU-genomsnittet. Följaktligen måste Irland fullfölja genomförandet av sin handlingsplan för arbetslösa hushåll, däribland genom att förbättra det integrerade stödet till dem som befinner sig längst från arbetsmarknaden. Utbudet av sociala boenden kräver fortsatt uppmärksamhet om det ska gå att uppfylla de ambitiösa målen och den höga efterfrågan.

                  (15)

                  Tillgången till barnomsorg på heltid till adekvat kostnad och av hög kvalitet är fortfarande en utmaning. Enligt OECD var utgifterna för barnomsorg i förhållande till lönen i Irland 2015 de högsta i EU för ensamstående föräldrar och de näst högsta för par. De höga barnomsorgskostnaderna kan vara ett hinder för ett avlönat jobb, särskilt i låginkomsthushåll, däribland hushåll med ensamstående föräldrar. Detta har en negativ effekt på kvinnors förvärvsfrekvens som 2016 var 65,4 %, vilket ligger nära EU-genomsnittet. Ett lagförslag om ett program för bidrag till barnomsorg (Single Affordable Childcare Scheme) har nästan slutförts i parlamentet. Förseningar i genomförandet har redan blivit uppenbara. Kvaliteten på barnomsorgen har också främjats, främst genom initiativ för att garantera att personalen har gedigen utbildning.

                  (16)

                  Skillnaden i förvärvsfrekvens mellan låg-, medel- och högutbildade var 2016 bland de största i EU och de lågutbildades förvärvsfrekvens är tio procentenheter lägre än före den ekonomiska krisen. En konsekvens – kopplad till förändringen av näringslivet – är att kompetensglapp och kompetensbrist har dykt upp på flera områden. Det visar att det finns ett behov av att snabba på strategier och åtgärder för kompetensutveckling och omskolning. Irland har framför allt ett lågt deltagande i livslångt lärande bland lågutbildade förvärvsarbetande, vilket gör dem sårbara för en förändrad arbetskraftsefterfrågan. Irland har totalt sett en av de lägsta nivåerna på digitala färdigheter i EU, vilket står i skarp kontrast till den höga andel högskoleutbildade inom naturvetenskap, teknik, ingenjörsvetenskap och matematik som tar examen från den högre utbildningen i Irland. Irland har också en av de lägsta förvärvsfrekvenserna i EU för personer med funktionsnedsättning.

                  (17)

                  De multinationella företagen ligger till största del bakom produktivitetsökningarna i Irland. Skillnaden i produktivitetsutfall mellan de företagen och irländska inhemska företag – främst små och medelstora företag – växer. Vissa multinationella företags höga internationella rörlighet och aktuella osäkerhetsfaktorer kan äventyra den irländska ekonomins hållbarhet och motståndskraft på längre sikt. Ny forskning visar att spridningseffekterna och fördelarna för de irländskägda företagen av de mulitnationella företagens verksamhet i Irland är begränsade när det gäller produktivitetsökningar, innovation och exportresultat. Irländska företag som bedriver FoU drar dock nytta av spridningseffekter från de multinationella företagen. Offentliga incitament för att bedriva FoU och öka tillgången på utbildade arbetstagare för små och medelstora företag i Irland skulle främja spridningen av ny teknik till sådana företag. För att säkerställa de irländska företagens konkurrenskraft krävs dessutom att man begränsar ökningen av vissa insatsvaror och av juridiska kostnader, vilket det irländska konkurrensrådet har påpekat upprepade gånger. Hinder på marknaden för juridiska tjänster fortsätter att vara en utmaning som hämmar konkurrensen och ökar kostnaderna för dem som använder tjänsterna. Det påverkar främst småföretagen eftersom det fördyrar deras rättstvister. Inga genomförandeförordningar är ännu på plats för den nya lagen om juridiska tjänster. De offentliga samråden, som är ett krav vid genomförandelagstiftning, är mycket försenade.

                  (18)

                  Även om Irlands finansiella sektor är på god väg att återhämta sig, är historiska problem fortfarande en hämsko. Irland fortsätter visserligen att göra framsteg när det gäller att minska andelen nödlidande lån, men deras andel av alla lån (11,2 % i september 2017) är ändå en av de högsta i EU. Överskuldsättning, marknadskoncentration och ökad osäkerhet inom vissa exportnäringar tynger de små och medelstora företagens efterfrågan av lån, som är fortsatt dämpad. Det är viktigt att minska de långvariga skulderna, där de som är förfallna till betalning med över två år står för runt 60 % av alla bolån med förseningar 2017. Att minska skulder som inte betalats av på länge kan också bidra till att lösa problemet med överskuldsättning, som minskar företagens – särskilt de små och medelstora företagens – incitament att använda lån på ett mer produktivt sätt. Även om Irlands centralbank i sin rapport från fjärde kvartalet 2017 om skulder i samband med hypotekslån och återtagande noterade att cirka 87 % av de omstrukturerade lånen uppfyller villkoren har den visat att omstruktureringar som medför tillfälliga betalningsminskningar är särskilt benägna att åter drabbas av betalningsinställelser. Återtagande och avskrivningar som en sista utväg skulle kunna bli mer genomförbara och kompletteras av ett starkt konsumentskydd som säkerställer en positiv utveckling i fråga om försäljning av lån på andrahandsmarknaden, samtidigt som varaktigheten för omstruktureringslösningar garanteras.

                  (19)

                  Kommissionen har inom ramen för 2018 års europeiska planeringstermin gjort en omfattande analys av Irlands ekonomiska politik och redogjort för den i 2018 års landsrapport. Den har även bedömt stabilitetsprogrammet för 2018, det nationella reformprogrammet för 2018 samt uppföljningen av de rekommendationer Irland har fått tidigare år. Kommissionen har beaktat inte bara programmens relevans för hållbarheten i finanspolitiken och den socioekonomiska politiken i Irland, utan också i vilken utsträckning unionens regler och riktlinjer har iakttagits, mot bakgrund av behovet att stärka den övergripande ekonomiska styrningen i unionen genom att framtida nationella beslut fattas med beaktande av synpunkter på unionsnivå.

                  (20)

                  Mot bakgrund av denna bedömning har rådet granskat stabilitetsprogrammet för 2018 och dess yttrande (8) återspeglas särskilt i rekommendation 1 nedan.

                  (21)

                  Mot bakgrund av kommissionens fördjupade granskning och denna bedömning har rådet granskat det nationella reformprogrammet 2018 och stabilitetsprogrammet 2018. Dess rekommendationer enligt artikel 6 i förordning (EU) nr 1176/2011 återspeglas i rekommendationerna 1–3 nedan.

            HÄRIGENOM REKOMMENDERAS Irland att 2018 och 2019 vidta följande åtgärder:

                  1.

                  Uppnå det medelfristiga budgetmålet under 2019. Använda oförutsedda intäkter för att påskynda minskningen av den offentliga skuldkvoten. Begränsa omfattningen av och antalet skatteutgifter och bredda skattebasen. Ta itu med den väntade ökningen av åldersrelaterade utgifter genom att öka kostnadseffektiviteten i hälso- och sjukvården och genom att fullfölja de planerade pensionsreformerna.

                  2.

                  Säkerställa ett snabbt och effektivt genomförande av den nationella utvecklingsplanen, däribland när det gäller ren energi, transporter, bostäder, vattentjänster samt barnomsorg av kvalitet och till överkomliga priser. Prioritera kompetensutveckling av den vuxna befolkningen i arbetsför ålder, med inriktning på digitala färdigheter.

                  3.

                  Främja produktivitetstillväxten i de irländska företagen, särskilt små och medelstora företag, genom att stimulera forskning och innovation med riktade strategier, mer direkta finansieringsformer och mer strategiskt samarbete med utländska multinationella företag, offentliga forskningscentrum och universitet. Främja snabbare och hållbara minskningar av långvariga skulder genom användning av andrahandsmarknader, med utgångspunkt i initiativ för sårbara hushåll, och, vid behov, genom att använda avskrivningar av exponeringar som inte går att få tillbaka.

         Utfärdad i Bryssel den 13 juli 2018.

               På rådets vägnar

            H. LÖGER

               Ordförande

         (1)  EGT L 209, 2.8.1997, s. 1.

         (2)  EUT L 306, 23.11.2011, s. 25.

         (3)  EUT C 179, 25.5.2018, s. 1.

         (4)  EUT C 261, 9.8.2017, s. 1.

         (5)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1303/2013 av den 17 december 2013 om fastställande av gemensamma bestämmelser för Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden, Sammanhållningsfonden, Europeiska jordbruksfonden för landsbygdsutveckling och Europeiska havs- och fiskerifonden, om fastställande av allmänna bestämmelser för Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden, Sammanhållningsfonden och Europeiska havs- och fiskerifonden samt om upphävande av rådets förordning (EG) nr 1083/2006 (EUT L 347, 20.12.2013, s. 320).

         (6)  De offentliga nettoutgifterna består av de totala offentliga utgifterna exklusive ränteutgifter, utgifter för EU-program som motsvaras fullt ut av inkomster från EU-medel och icke-diskretionära förändringar i utgifterna för arbetslöshetsförmåner. Nationellt finansierade fasta bruttoinvesteringar fördelas över fyra år. Diskretionära åtgärder på inkomstsidan eller lagstadgade inkomstökningar är inräknade. Engångsåtgärder på såväl inkomst- som utgiftssidan är avräknade. Utgiftsriktmärket speglar en anpassning för att korrigera för en avvikelse i den tioåriga referenstakten för potentiell tillväxt som orsakades av den exceptionellt höga reala BNP-tillväxten under 2015. Till följd av den metod som de irländska myndigheterna har använt för sina beräkningar av budgeten 2017 har kommissionen använt sig av genomsnittet av den potentiella tillväxttakten för 2014 och 2016.

         (7)  Precis som 2018 speglar utgiftsriktmärket en anpassning för att korrigera för en avvikelse i den tioåriga referenstakten för potentiell tillväxt som orsakades av den exceptionellt höga reala BNP-tillväxten under 2015.

         (8)  Enligt artikel 5.2 i förordning (EG) nr 1466/97.