               EUROPEISKA KOMMISSIONEN
            Bryssel den 22.5.2017
            COM(2017) 518 final
            Rekommendation till
            RÅDETS REKOMMENDATION
            om Nederländernas nationella reformprogram 2017med avgivande av rådets yttrande om Nederländernas stabilitetsprogram 2017

               Rekommendation till

               RÅDETS REKOMMENDATION

               om Nederländernas nationella reformprogram 2017

                  med avgivande av rådets yttrande om Nederländernas stabilitetsprogram 2017

               EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION

               med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 121.2 och 148.4,

               med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken
                  1
               , särskilt artikel 5.2,

               med beaktande av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1176/2011 av den 16 november 2011 om förebyggande och korrigering av makroekonomiska obalanser
                  2
               , särskilt artikel 6.1,

               med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation
                  3
               ,

               med beaktande av Europaparlamentets resolutioner
                  4
               ,

               med beaktande av Europeiska rådets slutsatser,

               med beaktande av sysselsättningskommitténs yttrande,

               med beaktande av ekonomiska och finansiella kommitténs yttrande,

               med beaktande av yttrandet från kommittén för socialt skydd,

               med beaktande av yttrandet från kommittén för ekonomisk politik, och

               av följande skäl:

               (1)Den 16 november 2016 antog kommissionen den årliga tillväxtöversikten
                  5
               , som inledde 2017 års europeiska planeringstermin för samordning av den ekonomiska politiken. Prioriteringarna i den årliga tillväxtöversikten godkändes av Europeiska rådet den 9–10 mars 2017. Den 16 november 2016 antog kommissionen, på grundval av förordning (EU) nr 1176/2011, rapporten om förvarningsmekanismen
                  6
               , där det angavs att Nederländerna var en av de medlemsstater som skulle bli föremål för en fördjupad granskning. Samma dag antog kommissionen också en rekommendation till rådets rekommendation om den ekonomiska politiken för euroområdet. Den rekommendationen godkändes av Europeiska rådet den 9–10 mars 2017 och antogs av rådet den 21 mars
                  7
               .

               (2)Med tanke på att ekonomierna i den ekonomiska och monetära unionen är tätt sammanvävda bör Nederländerna, i egenskap av ett land som har euron som valuta, se till att rekommendationen för euroområdet, som återspeglas i rekommendationerna 1–3, genomförs fullständigt och i tid.

               (3)Landsrapporten 2017 för Nederländerna
                  8
                offentliggjordes den 22 februari 2017. Den innehöll en bedömning av hur väl Nederländerna hade lyckats med de landsspecifika rekommendationer som rådet antog den 12 juli 2016, med uppföljningen av tidigare års rekommendationer och med sina nationella Europa 2020-mål. Den innehöll också en fördjupad granskning enligt artikel 5 i förordning (EU) nr 1176/2011, vars resultat också offentliggjordes den 22 februari 2017
                  9
               . Av analysen drog kommissionen slutsatsen att Nederländerna har makroekonomiska obalanser. Nederländerna har det största överskottet i bytesbalansen räknat som genomsnitt på tre år av BNP bland euroländerna. Överskottet tyder på en mindre optimal resursfördelning och borde innebära att det finns utrymme för ökad tillväxt och välfärd. Hushållens disponibla inkomst hålls tillbaka av en stor obligatorisk avgiftskil. Den privata skuldsättningen är hög, särskilt har hushållen stora bolån. Hushållens stora skulder ökar sårbarheten för finansiella chocker. Det är särskilt viktigt att vidta åtgärder för att minska risken för negativa effekter på den nederländska ekonomin och, med tanke på landets storlek och gränsöverskridande betydelse, även på hela den ekonomiska och monetära unionen.

               (4)Den 26 april 2017 lade Nederländerna fram sitt nationella reformprogram för 2017 och sitt stabilitetsprogram för samma år. De båda programmen har bedömts samtidigt för att deras inbördes samband ska kunna beaktas.

               (5)De relevanta landsspecifika rekommendationerna har beaktats i medlemsstaternas program för de europeiska struktur- och investeringsfonderna för perioden 2014–2020. Enligt lagstiftningen om de europeiska struktur- och investeringsfonderna
                  10
                får kommissionen begära att en medlemsstat ser över och ändrar sina relevanta program för de europeiska struktur- och investeringsfonderna när så krävs för att stödja genomförandet av relevanta landsspecifika rekommendationer. Kommissionen har lämnat ytterligare vägledning om tillämpningen av dessa bestämmelser
                  11
               .

               (6)Nederländerna omfattas för närvarande av stabilitets- och tillväxtpaktens förebyggande del och av skuldkriteriet. I sitt stabilitetsprogram för 2017 planerar regeringen en ökning av överskottet i den offentliga sektorns finanser från 0,5 % av BNP 2017 till 1,3 % av BNP 2020. Det medelfristiga budgetmålet – ett strukturellt underskott på 0,5 % av BNP – fortsätter att vara uppfyllt med marginal under hela programperioden. Enligt stabilitetsprogrammet förväntas den offentliga skuldkvoten falla till 58,5 % 2017, dvs. under fördragets referensvärde på 60 % av BNP. Regeringen planerar en fortsatt minskning av den offentliga skuldkvoten till 49,3 % av BNP 2020. Det makroekonomiska scenario som ligger till grund för dessa budgetprognoser är realistiskt. Enligt kommissionens vårprognos 2017 beräknas det strukturella saldot att stiga från ett överskott på 0,2 % av BNP 2017 till 0,4 % av BNP 2018, vilket är över det medelfristiga budgetmålet. Den offentliga skulden förväntas sjunka stadigt till en nivå under vad skuldkriteriet kräver. Sammantaget anser rådet att Nederländerna kan förväntas följa stabilitets- och tillväxtpaktens regler under 2017 och 2018. Samtidigt finns det utrymme för att mot bakgrund av de ihållande externa obalanserna använda finanspolitiken för att stötta den inhemska efterfrågan, i synnerhet för att främja investeringar i forskning och utveckling, och för att skapa förutsättningar för högre reallöneökningar.

               (7)Den senaste tidens ökande sysselsättning beror främst på att antalet visstidsanställda och egenföretagare har ökat. Att andelen visstidsanställda är hög och ökar samt att egenföretagarna utan anställda ökar i snabb takt beror på de stora skillnaderna mellan tillämpliga arbetsrättsliga bestämmelser, skydd av arbetstagare samt skillnaderna i skatte- och socialförsäkringslagstiftningen. Trots att vissa åtgärder har vidtagits innebär vissa av dessa faktorer fortfarande att det finns ekonomiska incitament för anställda att börja arbeta som egenföretagare eller att det lönar sig att rekrytera på visstidskontrakt. Detta kan få synnerligen snedvridande effekter i periferin av arbetsmarknaden och kan ha bidragit till den måttliga aggregerade reallöneökning som konstaterats. Egenföretagare är oftare dåligt försäkrade mot funktionsnedsättning, arbetslöshet och ålderdom. Detta skulle kunna påverka socialförsäkringssystemets hållbarhet på längre sikt. Genomförandet av åtgärder för att komma åt falskt egenföretagande är vilande tills 2018. Sysselsättningsgraden för människor med migrantbakgrund förblir en viktig utmaning. Sysselsättningsgraden för migranter som inte är födda i EU är 20 procentenheter lägre än för människor födda i Nederländerna. Endast en liten del av den siffran förklaras av olikheter i ålder och utbildning.

               (8)Senare års stigande sparkvot för hushållen berodde delvis på mer sparande i den andra pelaren i pensionssystemet (obligatoriska privata tilläggssystem), som understöddes av regelverket. En lämplig fördelning av kostnader och risker inom och mellan generationer, utöver de regler som antagits i fråga om indexreglering och finansiella reserver (ramverk för finansiell bedömning) skulle hjälpa hushållen att placera sina ekonomiska resurser på ett mer tillväxtvänligt sätt. Regeringen tillkännagav sin avsikt att grundligt reformera den andra pelaren i pensionssystemet för att förbättra täckningen, skapa ett genomsynligare, flexiblare och försäkringstekniskt rättvisare system.

               (9)Stelbenthet och snedvridande incitament har byggts upp över årtionden och präglar nu bostadsfinansieringen och sparmönstren inom sektorn. Hushållens tendens att öka sina bolån i takt med stigande fastighetsvärden speglar i stort de skatteincitament som länge erbjudits, särskilt att räntan på bolån är helt avdragsgill. Trots den allt starkare ekonomiska återhämtningen har inga ytterligare åtgärder vidtagits för att angripa detta sedan 2012.

               (10)Investeringarna sjönk kraftigt under krisen och har endast delvis återhämtat sig sedan dess. Svagheten hos de investeringar som omfattar hela ekonomin förefaller ha ett starkt cykliskt drag, och framkallades av en nedgång på bostadsmarknaden och vissa beslut om konsolidering av de offentliga finanserna. Hindren för investeringar förefaller små, men förfarandena för att få ett bygglov är förhållandevis långa. De låga investeringarna i förnybar energi verkar vara kopplad till den tidigare marknadsdynamiken, osäkerheten på marknaden och regleringar. De offentliga och privata utgifterna för forskning och utveckling är låga om man ser till utbildningsnivå, studieresultat och den ekonomiska utvecklingen jämfört med de toppresterande medlemsstaterna. De offentliga utgifterna på detta område har stagnerat sedan 2014 och de privata satsningarna på forskning och utveckling ligger kvar på en låg nivå. Inga framsteg har gjorts när det gäller den relevanta rekommendationen.

               (11)Kommissionen har inom ramen för den europeiska planeringsterminen gjort en omfattande analys av Nederländernas ekonomiska politik och offentliggjort den i 2017 års landsrapport. Kommissionen har också bedömt stabilitetsprogrammet och det nationella reformprogrammet samt uppföljningen av de rekommendationer Nederländerna fått under tidigare år. Kommissionen har beaktat inte bara programmens relevans för hållbarheten i finanspolitiken och den socioekonomiska politiken i Nederländerna utan även i vilken mån EU:s regler och riktlinjer har iakttagits, mot bakgrund av behovet att stärka EU:s övergripande ekonomiska styrning genom att framtida nationella beslut fattas med beaktande av synpunkter på EU-nivå.

               (12)Mot bakgrund av denna bedömning har rådet granskat stabilitetsprogrammet, och anser i ett yttrande
                  12
                att Nederländerna kan förväntas följa stabilitets- och tillväxtpakten.

               (13)Mot bakgrund av kommissionens fördjupade granskning och denna bedömning har rådet granskat det nationella reformprogrammet och stabilitetsprogrammet. Dess rekommendationer enligt artikel 6 i förordning (EU) nr 1176/2011 återspeglas i rekommendationerna 1 och 3 nedan.

               HÄRIGENOM REKOMMENDERAS Nederländerna att under 2017 och 2018 vidta följande åtgärder:

               1. Använda finanspolitiken till att stötta den inhemska efterfrågan, i synnerhet investeringar i forskning och utveckling. Vidta åtgärder för att minska de kvarvarande snedvridningarna på bostadsmarknaden och incitamenten för hushållen att ta lån, i synnerhet genom att begränsa möjligheterna till skatteavdrag för bolåneräntor.

               2.Tackla kvarvarande hinder för att anställa personal på tillsvidarekontrakt. Ta itu med den stora ökningen av antalet egenföretagare utan anställda, bland annat genom att minska de skattefördelar som främjar egenföretagande utan att för den skull äventyra företagande, och göra det lättare för egenföretagare att få tillgång till ett socialt trygghetssystem till överkomligt pris. Baserat på den breda beredningsprocess som redan startat, göra pensionssystemets andra pelare öppnare och mer motståndskraftig mot chocker samt öka rättvisan mellan generationerna. Skapa förutsättningar för högre reallöneökningar med bibehållen respekt för den roll som arbetsmarknadens parter spelar.

               Utfärdad i Bryssel den

                     På rådets vägnar

                     Ordförande

                     (1)
                  EGT L 209, 2.8.1997, s. 1.

                     (2)
                  EUT L 306, 23.11.2011, s. 25.

                     (3)
                  COM(2017) 518 final.

                     (4)
                  P8_ TA(2017)0038, P8_ TA(2017)0039 och P8_ TA(2017)0040.

                     (5)
                  COM(2016) 725 final.

                     (6)
                  COM(2016) 728 final.

                     (7)
                  2017/C92/01.

                     (8)
                  SWD(2017) 84 final.

                     (9)
                  COM(2017) 90 final.

                     (10)
                  Artikel 23 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1303/2013 av den 17 december 2013 om fastställande av gemensamma bestämmelser för Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden, Sammanhållningsfonden, Europeiska jordbruksfonden för landsbygdsutveckling och Europeiska havs- och fiskerifonden, om fastställande av allmänna bestämmelser för Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden, Sammanhållningsfonden och Europeiska havs- och fiskerifonden samt om upphävande av rådets förordning (EG) nr 1083/2006 (EUT L 347, 20.12.2013, s. 320).

                     (11)

                        COM(2014) 494 final.

                     (12)
                  Enligt artikel 5.2 i rådets förordning (EG) nr 1466/97.


               EUROPEISKA KOMMISSIONEN
            Bryssel den 22.5.2017
            COM(2017) 520 final
            Rekommendation till
            RÅDETS REKOMMENDATION
            om Polens nationella reformprogram 2017,med avgivande av rådets yttrande om Polens konvergensprogram 2017

               Rekommendation till

               RÅDETS REKOMMENDATION

               om Polens nationella reformprogram 2017,

                  med avgivande av rådets yttrande om Polens konvergensprogram 2017

               EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION

               med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 121.2 och 148.4,

               med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken
                  1
               , särskilt artikel 9.2,

               med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation
                  2
               ,

               med beaktande av Europaparlamentets resolutioner
                  3
               ,

               med beaktande av Europeiska rådets slutsatser,

               med beaktande av sysselsättningskommitténs yttrande,

               med beaktande av ekonomiska och finansiella kommitténs yttrande,

               med beaktande av yttrandet från kommittén för socialt skydd,

               med beaktande av yttrandet från kommittén för ekonomisk politik, och

               av följande skäl:

               (1)Den 16 november 2016 antog kommissionen den årliga tillväxtöversikten
                  4
               , som inledde 2017 års europeiska planeringstermin för samordning av den ekonomiska politiken. Prioriteringarna i den årliga tillväxtöversikten godkändes av Europeiska rådet den 9–10 mars 2017. Den 16 november 2016 antog kommissionen, på grundval av förordning (EU) nr 1176/2011, rapporten om förvarningsmekanismen
                  5
               , där det inte angavs att Polen var en av de medlemsstater som skulle bli föremål för en fördjupad granskning.

               (2)Landsrapporten 2017 för Polen
                  6
                offentliggjordes den 22 februari 2017. Den innehöll en bedömning av hur väl Polen hade lyckats med de landsspecifika rekommendationerna som rådet antog den 12 juli 2016, med uppföljningen av tidigare års rekommendationer och med sina nationella Europa 2020-mål.

               (3)Den 28 april 2017 lade Polen fram sitt nationella reformprogram för 2017 och sitt konvergensprogram för samma år. De båda programmen har bedömts samtidigt så att deras inbördes samband har kunnat beaktas.

               (4)De relevanta landsspecifika rekommendationerna har beaktats i medlemsstaternas program för de europeiska struktur- och investeringsfonderna för perioden 2014–2020. Enligt lagstiftningen om de europeiska struktur- och investeringsfonderna
                  7
                får kommissionen begära att en medlemsstat ser över och ändrar sina relevanta program för de europeiska struktur- och investeringsfonderna när så krävs för att stödja genomförandet av relevanta landsspecifika rekommendationer. Kommissionen har lämnat ytterligare vägledning om tillämpningen av dessa bestämmelser
                  8
               .

               (5)Polen omfattas för närvarande av stabilitets- och tillväxtpaktens förebyggande del. Enligt konvergensprogrammet för 2017 planerar regeringen en gradvis förbättring av budgetsaldot från ett underskott på 2,4 % av BNP för 2016 till 1,2 % av BNP för 2020. Det medelfristiga budgetmålet – ett strukturellt underskott på 1 % av BNP – förväntas inte nås fram till 2020, dvs. inte under den tid som omfattas av programmet. Enligt konvergensprogrammet förväntas den offentliga skuldkvoten i förhållande till BNP öka från 54,4 % av BNP 2016 till 55,3 % av BNP 2017, innan den sjunker till 52,1 % 2020. Det makroekonomiska scenario som ligger till grund för budgetprognoserna är gynnsamt.

               (6)Den 12 juli 2016 rekommenderade rådet Polen att åstadkomma en årlig finanspolitisk korrigering på 0,5 % av BNP på väg mot det medelfristiga budgetmålet. Enligt kommissionens vårprognos 2017 finns det en risk för en viss avvikelse från det kravet 2017.

               (7)Under 2018 väntas Polen mot bakgrund av den finanspolitiska situationen ytterligare närma sig det medelfristiga budgetmålet – ett strukturellt underskott på 1 % av BNP. Enligt en anpassningsmatris som man gemensamt kommit överens om inom stabilitets- och tillväxtpakten innebär den anpassningen ett krav på en nominell tillväxt i de primära offentliga nettoutgifterna
                  9
                på högst 3,7 % under 2018. Detta skulle motsvara en strukturell anpassning på 0,5 % av BNP. Om politiken ligger fast finns det en risk för en betydande avvikelse från det kravet under 2018. Rådet anser överlag att Polen måste vara redo att vidta ytterligare åtgärder 2017, och att ytterligare åtgärder kommer att krävas från 2018, för att följa stabilitets- och tillväxtpaktens regler. I enlighet med förordning (EG) nr 1466/97 bör man vid bedömningen av budgetplanerna och utfallet emellertid ta hänsyn till medlemsstatens budgetbalans med beaktande av konjunktursvängningarna. Enligt kommissionens meddelande som åtföljer dessa landsspecifika rekommendationer måste man vid bedömningen av 2018 års utfall av budgeten vederbörligen beakta målet om en finanspolitisk inriktning som bidrar till att både stärka den pågående återhämtningen och säkerställa hållbarheten i Polens offentliga finanser. Kommissionen har för avsikt att använda det utrymme som finns för skönsmässig bedömning med tanke på Polens konjunkturläge.

               (8)I 2017 års landsrapport konstaterades att vissa framsteg hade gjorts när det gäller förbättrad skatteuppbörd, då Polen genomfört en rad reformer som syftar till att skärpa skattesystemet. Reformernas påverkan på skatteuppbörd och kostnader för efterlevnad av skattelagstiftningen bör bevakas noga. Däremot gjordes inga framsteg när det gäller att begränsa den utbredda tillämpningen av sänkta momssatser, som påverkar momsintäkterna negativt och inte är ett effektivt socialpolitiskt instrument.

               (9)Polen står inför utgiftstryck på flera områden, särskilt områden med anknytning till den åldrande befolkningen. Därför måste mekanismer införas för att bedöma hur effektiva och ändamålsenliga de offentliga utgifterna är när det gäller att omfördela resurser. Mot bakgrund av detta har regeringen tillkännagivit planer om att stärka budgetprocessen, särskilt avseende den medelfristiga budgetramen och när det gäller att integrera utgiftsöversyner i budgetprocessen. I det finanspolitiska systemet saknas ett oberoende finanspolitiskt råd.

               (10)Befolkningen i arbetsför ålder väntas minska i Polen, vilket begränsar tillväxtpotentialen under de kommande årtiondena. Den polska arbetsmarknaden har varit stark de senaste åren. Sysselsättningsgraden fortsätter att öka, men flera politiska åtgärder som vidtagits nyligen kan komma att minska arbetskraftsdeltagandet, särskilt bland kvinnor, lågutbildade och äldre. Sänkningen av den lagstadgade pensionsåldern i slutet av 2017 väntas uppmuntra en del äldre arbetstagare att gå i pension. I det polska sociala trygghetssystemet är incitamenten att börja arbeta begränsade. Det nya barnbidraget väntas minska fattigdomen och ojämlikheten, men det kan också påverka arbetskraftsdeltagandet bland föräldrar, huvudsakligen kvinnor, negativt. Barnbidragets storlek och inkomstprövningen motverkar de arbetsincitament som ingår i andra sociala förmåner. Sedan september 2016 är det inte längre obligatoriskt för femåringar att gå i förskola och andelen barn under tre i formell barnomsorg är bland den lägsta i EU. Trots åtgärder är arbetsmarknaden fortsatt starkt segmenterad, med negativa effekter på produktiviteten och uppbyggnaden av humankapitalet. Det finns fortfarande hinder för en större användning av tillsvidareanställningar. Kodifieringskommittén tar nu fram nya utkast till individuell och kollektiv arbetslagstiftning. Detta är ett tillfälle att undanröja hindren.

               (11)Den genomsnittliga faktiska pensionsåldern har stigit under de senaste åren, men den är fortfarande betydligt lägre än den lagstadgade pensionsåldern. En högre faktisk pensionsålder är nödvändig för att ekonomin ska växa, pensionerna räcka och pensionssystemet bli finanspolitiskt hållbart. Det nyligen fattade beslutet om att sänka den lagstadgade pensionsåldern till 60 för kvinnor och 65 för män går emellertid i motsatt riktning. Det kostsamma socialförsäkringssystemet för jordbrukare (KRUS) är en annan orsak till låg rörlighet på arbetsmarknaden och dold arbetslöshet inom jordbruket.

               (12)Utbildningssystemet har förbättrats avsevärt under de två senaste årtiondena. Femtonåringarnas baskunskaper är tydligt bättre än EU-genomsnittet och andelen unga med högst grundskoleutbildning är en av de lägsta i EU. Det finns dock fortfarande utrymme att förbättra elevernas kompetens så att den anpassas till en arbetsmarknad i snabb förändring. De kommande förändringarna inom grund- och gymnasieskola innebär stora organisatoriska utmaningar och en kortare skolgång vilket kan påverka utbildningens kvalitet negativt. Ytterligare förändringar för att anpassa skola och yrkesutbildning till arbetsmarknadens behov har också aviserats, men i vilken utsträckning de kommer att åtgärda nuvarande brister återstår att se. Regeringen har inlett ett samråd om en reform av den högre utbildningen för att förbättra resultaten inom sektorn och dess relevans för arbetsmarknaden. Deltagandet i vuxenutbildning är otillräckligt i Polen och nivån på baskunskaperna hos äldre vuxna är i genomsnitt låg, vilket försämrar deras anställbarhet.

               (13)Brister i den fysiska planeringen ökar den administrativa bördan vid ansökan om bygglov. Markanvändningsplanerna omfattar en begränsad del av Polens territorium och är ofta av låg kvalitet. I områden utan markanvändningsplaner beviljas bygglov på grundval av enstaka administrativa beslut om markexploatering, vilket skapar risker och osäkerhet för investerare. Utkastet till bygglagstiftning syftar till att konsolidera processerna för fysisk planering och lätta på investerarnas administrativa börda. Reformen är en möjlighet att förbättra situationen, beroende på den slutgiltiga versionen av lagen och dess genomförande.

               (14)Under 2016 minskade investeringarna avsevärt på grund av att EU:s strukturfonder utnyttjades mindre, vilket berodde på övergången mellan programperioder som ökade osäkerheten bland privata investerare. Företagsklimatet är allmänt gynnsamt. Näringslivets förtroende påverkades av det ökade antalet regeländringar och den begränsade omfattningen av offentliga samråd när det gäller en rad viktiga lagar. Rättslig säkerhet, förtroende för kvalitet och förutsägbarhet när det gäller regelverk, beskattning, politik och institutioner är viktiga faktorer för att öka investeringarna. Rättsstatsprincipen och ett oberoende domstolsväsen är också nödvändiga i det här sammanhanget. Det nuvarande systemhotet mot rättstaten skapar rättsosäkerhet. När regeringen strävar efter att öka sin roll i ekonomin är det viktigt att säkerställa att investeringsbeslut är hållbara. På flera områden är regleringarna fortfarande betungande.

               (15)Vägnätet har utvecklats snabbt tack vare EU-finansiering men dödligheten i trafiken är fortfarande än av de högsta i EU, vilket ger höga sociala kostnader. Trots att det finns omfattande EU-finansiering står järnvägssektorn fortsatt inför stora hinder vid genomförande av projekt. Att säkerställa att järnväganläggningar får en lång livslängd fortsätter att vara en utmaning, då det saknas ett flerårigt program för underhåll av järnvägsinfrastruktur.

               (16)Ca 60 % av kapaciteten hos Polens anläggningar för fossila bränslen är äldre än 30 år. De kommer därför att kräva avsevärda investeringar under de kommande åren. Under 2016 var elnätens sammankopplingsnivå den lägsta i EU. Detta, i kombination med att ett avsevärt antal anläggningar ska läggas ned och att efterfrågan på el ökar, bidrar till dåliga utsikter för en tillräcklig kraftförsörjning. Det finns en risk för att de bindande nationella 2020-målen för förnybar energi inte kan uppnås. Efter att ha anlagt en terminal för flytande naturgas har Polen avsevärt förbättrat försörjningstryggheten vad avser gas. Polen har också utvecklat sitt nationella gasöverförings- och gasdistributionsnät. Arbetet på regionalt viktiga gasförbindelseledningar har dock inte framskridit enligt planeringen.

               (17)Kommissionen har inom ramen för den europeiska planeringsterminen gjort en omfattande analys av Polens ekonomiska politik och offentliggjort den i 2017 års landsrapport. Den har även bedömt konvergensprogrammet och det nationella reformprogrammet samt uppföljningen av de rekommendationer Polen har fått tidigare år. Kommissionen har beaktat inte bara programmens relevans för hållbarheten i finanspolitiken och den socioekonomiska politiken i Polen, utan även i vilken utsträckning EU:s regler och riktlinjer har iakttagits, mot bakgrund av behovet att stärka EU:s övergripande ekonomiska styrning genom att framtida nationella beslut fattas med beaktande av synpunkter på EU-nivå.

               (18)Mot bakgrund av denna bedömning har rådet granskat konvergensprogrammet, och dess yttrande
                  10
                återspeglas särskilt i rekommendation 1 nedan.

               HÄRIGENOM REKOMMENDERAS Polen att under 2017 och 2018 vidta följande åtgärder:

               1.Föra en finanspolitik som motsvarar kraven i stabilitets- och tillväxtpaktens förebyggande del, vilket innebär avsevärda finanspolitiska insatser för 2018. När politiska åtgärder vidtas bör målet om en finanspolitisk inriktning som bidrar till att både stärka den pågående återhämtningen och säkerställa hållbarheten i Polens offentliga finanser beaktas. Förbättra de offentliga utgifternas effektivitet och begränsa tillämpningen av sänkta momssatser.

               2.Öka deltagandet på arbetsmarknaden, särskilt för kvinnor och äldre, även genom att gynna lämplig kompetens och undanröja hinder för mer varaktiga anställningsformer. Säkerställa ett hållbart och tillräckligt pensionssystem genom att vidta åtgärder för att höja den faktiska pensionsåldern och genom att inleda en reform av pensionssystemet.

               3.Undanröja hinder för investeringar, särskilt inom transportsektorn.

               Utfärdad i Bryssel den

                     På rådets vägnar

                     Ordförande

                     (1)
                  EGT L 209, 2.8.1997, s. 1.

                     (2)
                  COM(2017) 520 final.

                     (3)
                  P8_ TA(2017)0038, P8_ TA(2017)0039 och P8_ TA(2017)0040.

                     (4)
                  COM(2016) 725 final.

                     (5)
                  COM(2016) 728 final.

                     (6)
                  SWD(2017) 86 final.

                     (7)
                  I artikel 23 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1303/2013 av den 17 december 2013 om fastställande av gemensamma bestämmelser för Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden, Sammanhållningsfonden, Europeiska jordbruksfonden för landsbygdsutveckling och Europeiska havs- och fiskerifonden, om fastställande av allmänna bestämmelser för Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden, Sammanhållningsfonden och Europeiska havs- och fiskerifonden samt om upphävande av rådets förordning (EG) nr 1083/2006 (EUT L 347, 20.12.2013, s. 320).

                     (8)

                        COM(2014) 494 final.

                     (9)
                  De offentliga nettoutgifterna består av de totala offentliga utgifterna exklusive ränteutgifter, utgifter för EU-program som motsvaras fullt ut av inkomster från EU-medel och icke-diskretionära förändringar i utgifterna för arbetslöshetsersättning. Nationellt finansierad fast bruttoinvestering fördelas över fyra år. Diskretionära åtgärder på inkomstsidan eller lagstadgade inkomstökningar är inräknade. Engångsåtgärder på såväl inkomst- som utgiftssidan är avräknade.

                     (10)
                  Enligt artikel 9.2 i rådets förordning (EG) nr 1466/97.


               EUROPEISKA KOMMISSIONEN
            Bryssel den 26.11.2015
            COM(2015) 692 final
            Rekommendation till
            RÅDETS REKOMMENDATION
            om den ekonomiska politiken för euroområdet
            {SWD(2015) 700 final}

               Rekommendation till

               RÅDETS REKOMMENDATION

               om den ekonomiska politiken för euroområdet

               EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION

               med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 136 jämförd med artikel 121.2,

               med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken
                  1
               , särskilt artikel 5.2,

               med beaktande av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1176/2011 av den 16 november 2011 om förebyggande och korrigering av makroekonomiska obalanser
                  2
               , särskilt artikel 6.1,

               med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation,

               med beaktande av Europeiska rådets slutsatser,

               med beaktande av ekonomiska och finansiella kommitténs yttrande,

               med beaktande av yttrandet från kommittén för ekonomisk politik, och

               av följande skäl:

               (1)Den ekonomiska återhämtningen fortsätter i måttlig takt i euroområdet
                  3
               . För att upprätthålla och stärka tillväxten i euroområdet krävs fortsatta politiska insatser som understödjer en balanserad anpassning i den privata och den offentliga sektorn, förbättrar anpassningsförmågan och ökar ekonomins konkurrenskraft och tillväxtpotential på medellång till lång sikt. Tillväxten hämmas av sviterna efter de senaste ekonomiska och finansiella kriserna, bland annat den pågående externa ombalanseringen, den höga offentliga och privata skuldsättningen, den höga arbetslösheten samt de ihållande strukturella stelheterna på nationella arbets- och produktmarknader. Investeringarna är fortsatt svaga på grund av dessa faktorer men också på grund av andra flaskhalsar, t.ex. ett ogynnsamt företagsklimat, ineffektivitet i den offentliga förvaltningen och hinder för tillgången till finansiering.

               (2)Genomförandet av långtgående strukturreformer som höjer produktiviteten och stärker tillväxtpotentialen måste främjas i linje de politiska prioriteringarna i den årliga tillväxtöversikten för 2016 för alla EU-medlemsstater
                  4
               .  Om strukturreformerna genomförs gemensamt i medlemsstaterna kan de ge fördelar till hela euroområdet genom positiva spridningseffekter, särskilt via handels- och finanskanaler. Trots vissa framsteg med reformerna för att förbättra arbetsmarknadernas motståndskraft kvarstår stora skillnader i euroområdet, särskilt i fråga om långtids- och ungdomsarbetslösheten. De medlemsstater som före krisen genomförde omfattande arbetsmarknadsreformer och reformer av de sociala trygghetssystemen har bättre kunnat stödja sysselsättningen och bevara rättvisa förhållanden under den ekonomiska nedgången. Sådana reformer omfattar flexibla och tillförlitliga avtalsbestämmelser, övergripande strategier för livslångt lärande, effektiva aktiva arbetsmarknadsåtgärder och moderna sociala trygghetssystem. Resultaten kan också förbättras genom en minskning av skattekilen på arbete, särskilt för låginkomsttagare, och rättvisa skattesystem.

               (3)Lämpligt utformade reformer som genomförs snabbt kan bidra till att åtgärda befintliga obalanser i euroområdet och förhindra uppkomsten av nya. De tematiska diskussionerna i Eurogruppen, med större fokus på riktmärken och med kollegialt tryck och utbyte av bästa praxis, kan bidra till att främja konvergensen i riktning mot bättre resultat. Eurogruppen bör därför ytterligare stärka de tematiska diskussionerna om reformer på områden som har avgörande betydelse för EMU:s funktionssätt och regelbundet övervaka genomförandet av reformerna i euroområdets medlemsstater samt framstegen med korrigeringen av obalanserna inom ramen för förfarandet vid makroekonomiska obalanser.

               (4)Finanspolitiken är en fråga av avgörande gemensamt intresse i den ekonomiska och monetära unionen. En ansvarsfull nationell finanspolitik som följer de gemensamma finanspolitiska reglerna är av avgörande betydelse för att säkerställa en hållbar skuldsättning och göra det möjligt för de finanspolitiska stabilisatorerna att verka och mildra landsspecifika ekonomiska störningar. Mot bakgrund av de stora spridningseffekterna mellan euroområdets medlemsstater är det dessutom viktigt att åstadkomma en lämplig finanspolitisk inriktning i euroområdet som helhet och undvika konjunkturförstärkande finanspolitik. Detta kräver en förstärkning av samordningen av finanspolitiken inom euroområdet med full respekt för stabilitets- och tillväxtpakten. I detta sammanhang förefaller den i stort sett neutrala samlade finanspolitiska inriktning i euroområdet som förväntas under 2016 vara lämplig mot bakgrund av de övergripande makroekonomiska förhållandena och nedåtriskerna för tillväxten. När det gäller 2017 bör finanspolitiken, på grundval av prognosen om ett gradvis mindre produktionsgap, balansera behovet av att undvika procyklikalitet och minska den offentliga skulden för att återställa de finanspolitiska buffertarna. Detta bör avspeglas då de uppdaterade stabilitetsprogrammen utarbetas under våren 2016, med beaktande av den senaste ekonomiska och finanspolitiska utvecklingen. Innehållet i de finanspolitiska strategierna är ännu inte tillräckligt tillväxtfrämjande. Medlemsstaterna bör hålla tematiska diskussioner om förbättringar i de offentliga finansernas kvalitet och hållbarhet, vilket framhölls i rekommendationerna till euroområdets medlemsstater sommaren 2015
                  5
               .

               (5)Bankunionen måste genomföras till fullo. För det första måste direktivet om återhämtning och resolution av banker vara fullständigt införlivat senast den 30 november 2015, vilket krävs för samtliga 28 medlemsstater. För det andra måste, när det gäller resolution av banker, lämpliga arrangemang för övergångsfinansiering införas utan dröjsmål så att den gemensamma resolutionsfonden kan täcka alla potentiella finansieringsbehov från och med den 1 januari 2016. Dessutom bör man komma överens om en finanspolitiskt neutral säkerhetsmekanism för den gemensamma resolutionsfonden så snart som möjligt under övergångsperioden. Slutligen föreslog kommissionen som en del av vidareutvecklingen av bankunionen den 24 november 2015 att det skulle inrättas ett europeiskt system för insättningsgaranti för euroområdets medlemsstater
                  6
               .

               (6)Situationen på finansmarknaden är fortfarande på det hela taget gynnsam i euroområdet, mot bakgrund av en ackommoderande penningpolitisk inriktning. Ekonomiska fundamenta är dock fortfarande svaga, vilket tillsammans med den fortsatt höga skuldsättningen i den privata sektorn fortsätter att påverka efterfrågan på banklån och därigenom den ekonomiska tillväxten. Bankernas balansräkningar är fortsatt utsatta för påfrestningar till följd av det stora antalet nödlidande lån, vilket hämmar utlåningen. De olika och ibland bristfälliga insolvensordningarna i EU bidrar till att försena skuldsaneringen i den privata sektorn, vilket hämmar investeringarna.

               (7)Arbetet med att fullborda EMU måste fortsätta även om framsteg har gjorts med att stärka dess struktur. De fem ordförandenas rapport från juni 2015 visar vägen framåt för att fullborda EMU senast 2025
                  7
               . Den 21 oktober 2015 antog Europeiska kommissionen en första uppsättning uppföljningsförslag till rapporten
                  8
               . Medlemsstaterna i Eurogruppen bör ta gemensamt ansvar och på ett lämpligt sätt gå vidare med genomförandet av de kort- och medelfristiga initiativen i riktning mot att fullborda den ekonomiska och monetära unionen. För att ytterligare underlätta konvergensen i euroområdet inbegriper förslagen åtgärder för att stärka euroområdesdimensionen i den europeiska planeringsterminen genom bland annat tidigare offentliggörande av rekommendationerna för euroområdet. Syftet är att identifiera gemensamma utmaningar tidigt i processen så att förslagen kan ligga till grund för utarbetandet av de landsspecifika rekommendationer till euroområdets medlemsstater som ska antas senare under den europeiska planeringsterminen.

               HÄRIGENOM REKOMMENDERAS medlemsstaterna i euroområdet att enskilt och gemensamt vidta följande åtgärder inom Eurogruppen under 2016 och 2017:

               1.Bedriva en politik som stödjer återhämtning, främjar konvergens, underlättar korrigeringen av makroekonomiska obalanser och förbättrar anpassningsförmågan. I detta syfte bör medlemsstaterna, särskilt de med hög privat skuldsättning och stor utlandsskuld, genomföra reformer för att öka produktiviteten, främja nya arbetstillfällen, stärka konkurrenskraften och förbättra företagsklimatet. Medlemsstater med stora överskott i bytesbalansen bör prioritera åtgärder som bidrar till att kanalisera alltför stort sparande till den inhemska ekonomin och därigenom stimulera inhemska investeringar.

               2.Genomföra reformer som kombinerar i) flexibla och pålitliga anställningsavtal som främjar övergångar på arbetsmarknaden och gör att man kan undvika en tudelad arbetsmarknad, ii) övergripande strategier för livslångt lärande, iii) effektiva strategier för att hjälpa arbetslösa att komma tillbaka in på arbetsmarknaden, iv) moderna sociala trygghetssystem som stöder dem som är i behov av stöd och ger incitament till inträde på arbetsmarknaden samt v) öppna och konkurrenskraftiga produkt- och tjänstemarknader. Minska skattekilen på arbete, särskilt för låginkomsttagare, på ett budgetneutralt sätt för att främja nya arbetstillfällen

               3.Bevara den planerade i huvudsak neutrala finanspolitiska inriktningen under 2016. Med avseende på 2017, minska den offentliga skulden för att återställa de finanspolitiska buffertarna och samtidigt undvika procyklikalitet, med full respekt för stabilitets- och tillväxtpakten. Särskilja de olika medlemsstaternas finanspolitiska insats med hänsyn till deras situation när det gäller kraven i stabilitets- och tillväxtpakten och deras stabiliseringsbehov, samt spridningseffekter i de olika länderna i euroområdet. I detta syfte diskutera euroområdets finanspolitiska inriktning i tid inför utarbetandet och inlämnandet av stabilitetsprogrammen och utkasten till budgetplaner.

               4.Underlätta en successiv minskning av bankernas nödlidande lån och förbättra insolvensförfarandena för företag och hushåll. Främja en metodisk skuldsanering i medlemsstater med hög privat skuldsättning, bland annat genom att underlätta resolution av ohållbar privat skuldsättning.

               Utfärdad i Bryssel den

                     På rådets vägnar

                     Ordförande

                     (1)
                  EUT L 209, 2.8.1997, s. 1.

                     (2)
                  EUT L 306, 23.11.2011, s. 25.

                     (3)
                  Kommissionens ekonomiska höstprognos 2015.

                     (4)
                  Årlig tillväxtöversikt för 2016.

                     (5)
                  EUT L 272, 18.8.2015, s. 98.

                     (6)
                  COM(2015) 586 final, 24.11.2015.

                     (7)
                  Färdigställandet av EU:s ekonomiska och monetära union, rapport av Jean-Claude Juncker i nära samarbete med Donald Tusk, Jeroen Dijsselbloem, Mario Draghi och Martin Schulz.

                     (8)
                  http://ec.europa.eu/priorities/economic-monetary-union/docs/single-market-strategy/communication-emu-steps_en.pdf


               EUROPEISKA KOMMISSIONEN
            Bryssel den XXX
            [...](2016) XXX draft
            Rekommendation till
            RÅDETS REKOMMENDATION
            om Sveriges nationella reformprogram 2016,med avgivande av rådets yttrande om Sveriges konvergensprogram 2016

               Rekommendation till

               RÅDETS REKOMMENDATION

               om Sveriges nationella reformprogram 2016,

                  med avgivande av rådets yttrande om Sveriges konvergensprogram 2016

               EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION

               med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 121.2 och 148.4,

               med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken
                  1
               , särskilt artikel 9.2,

               med beaktande av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1176/2011 av den 16 november 2011 om förebyggande och korrigering av makroekonomiska obalanser
                  2
               , särskilt artikel 6.1,

               med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation
                  3
               ,

               med beaktande av Europaparlamentets resolutioner
                  4
               ,

               med beaktande av Europeiska rådets slutsatser,

               med beaktande av sysselsättningskommitténs yttrande,

               med beaktande av ekonomiska och finansiella kommitténs yttrande,

               med beaktande av yttrandet från kommittén för socialt skydd,

               med beaktande av yttrandet från kommittén för ekonomisk politik, och

               av följande skäl:

               (1)Den 26 november 2015 antog kommissionen den årliga tillväxtöversikten, som inledde 2016 års europeiska planeringstermin för samordning av den ekonomiska politiken. Prioriteringarna i den årliga tillväxtöversikten godkändes av Europeiska rådet den 17–18 mars 2016. Den 26 november 2015 antog kommissionen på grundval av förordning (EU) nr 1176/2011 rapporten om förvarningsmekanismen, där Sverige konstaterades vara en av de medlemsstater som skulle bli föremål för en fördjupad granskning.

               (2)Landsrapporten för Sverige 2016
                  5
                publicerades den 26 februari 2016. Den innehöll en bedömning av hur väl Sverige hade lyckats med den landsspecifika rekommendation som rådet antog den 14 juli 2015 och med sina nationella Europa 2020-mål. Den innehöll också den fördjupade granskning som föreskrivs i artikel 5 i förordning (EU) nr 1176/2011. Den 8 mars 2016 lade kommissionen fram resultaten av den fördjupade granskningen
                  6
               . Av analysen drog kommissionen slutsatsen att Sverige har makroekonomiska obalanser. Framför allt är hushållens skuldsättning hög och ökar på grund av höga och stigande bostadspriser samt positiva kreditflöden. Detta utgör en risk för en oordnad korrigering med återverkningar på den reala ekonomin och banksektorn. Makrotillsynsåtgärder har vidtagits, men de kan vara otillräckliga. Det finns brister i politiken för bostadsrelaterad beskattning, amortering av bostadslån och bostadsutbudets och hyresmarknadens funktion.

               (3)Den 28 april 2016 lade Sverige fram sitt nationella reformprogram för 2016 och sitt konvergensprogram för 2016. För att beakta de båda programmens inbördes samband har de bedömts samtidigt.

               (4)Vid programplaneringen för de europeiska struktur- och investeringsfonderna för 2014–2020 har relevanta landsspecifika rekommendationer beaktats. Enligt artikel 23 i förordning (EU) nr 1303/2013 får kommissionen begära att en medlemsstat ser över och föreslår ändringar av sin partnerskapsöverenskommelse och av relevanta program när så krävs för att stödja genomförandet av relevanta rekommendationer från rådet. Kommissionen har i riktlinjerna för tillämpning av åtgärder som sammanlänkar effektiva europeiska struktur- och investeringsfonder med sund ekonomisk styrning
                  7
                beskrivit närmare hur den kommer att tillämpa denna bestämmelse.

               (5)Sverige omfattas för närvarande av stabilitets- och tillväxtpaktens förebyggande del. Enligt konvergensprogrammet för 2016 förutser regeringen ett budgetsaldo på -0,4 % av BNP och ska under programperioden fortsätta att ligga kvar på det medelfristiga budgetmålet, dvs. ett strukturellt underskott på 1 % av BNP. Enligt konvergensprogrammet väntas den offentliga skuldkvoten sjunka till 42,5 % av BNP under 2016 och fortsätta att sjunka till 39,1 % 2019. Det makroekonomiska scenario som ligger till grund för dessa budgetprognoser är realistiskt för 2016 och försiktigt därefter. Enligt kommissionens vårprognos 2016 beräknas det strukturella saldot ligga på -0,5 % av BNP för 2016 och -0,9 % för 2017, över det medelfristiga budgetmålet. Möjliga framtida avvikelser kommer att bedömas mot bakgrund av kraven att hålla det strukturella saldot vid det medelfristiga budgetmålet. Rådet anser, på grundval av sin bedömning av konvergensprogrammet och kommissionens vårprognos 2016, att Sverige kan väntas följa stabilitets- och tillväxtpaktens regler.

               (6)De svenska hushållens skuldsättning är mycket hög och har det senaste årtiondet ökat i en takt som är en av de snabbaste i EU. Enligt Riksbankens beräkningar var hushållens låneskulder i förhållande till den disponibla årsinkomsten 175 % 2015, och i förhållande till BNP 87 %. Sverige har ett av de starkaste skatteincitamenten att äga sin bostad i EU till följd av relativt låga fastighetsskatter och generös avdragsrätt för bostadsräntor. Hushållens höga skuldsättning utgör en risk för den makroekonomiska stabiliteten. Regeringen har vidtagit vissa åtgärder för att bromsa hushållens skuldsättning, däribland ny lagstiftning som ska införa ett obligatoriskt amorteringskrav för nya bostadslån, som riksdagen antog den 23 mars 2016. Den nya åtgärden försenades kraftigt eftersom det uppstod frågor kring makrotillsynsmyndighetens mandat att införa kravet. Det finns risk att de ytterligare åtgärder som kan komma att krävas för att ta itu med Sveriges ökande obalanser kan försenas på samma sätt, om man inte ser över regelverket för makrotillsynsmyndighetens uppdrag. Regeringen har inte vidtagit några åtgärder för att korrigera skatteincitamenten, till exempel genom att minska avdragsrätten för bostadslån eller se över fastighetsbeskattningen.

               (7)Den svenska bostadsmarknaden är en potentiell källa till instabilitet. Bostadspriserna har stigit nästan konstant de senaste 20 åren, särskilt i Stockholms och Göteborgs storstadsområden. Bostadspriserna fortsätter att öka inte bara till följd av starka fundamenta, som till exempel ökande disponibla inkomster, utan också på grund av bostadsmarknadens strukturella brister. Utbudet hämmas av en ineffektiv användning av det befintliga bostadsbeståndet, en hög grad av hyreskontroll, svag konkurrens i byggsektorn, otillräckligt utbud av mark för nybyggnation och omfattande och komplexa planprocesser. Den nuvarande utformningen av beskattningen av kapitalvinster vid bostadsförsäljningar begränsar möjligheterna att använda det befintliga bostadsbeståndet på ett effektivare sätt. Strukturella brister leder till otillräckliga bostadsinvesteringar och utbredd bostadsbrist, och bidrar till ständigt stigande bostadspriser. Bristen på bostäder till rimliga priser begränsar också rörligheten på arbetsmarknaden och gör det svårare att effektivt integrera migranter på arbetsmarknaden. Regeringen har vidtagit åtgärder, bland annat ökad offentlig finansiering av investeringar i bostadssektorn och några förenklade planprocesser. I december 2015 kom en utredning om konkurrensen i byggsektorn som förslog en serie möjliga åtgärder, till exempel att öka öppenheten inom offentlig upphandling av bostadsbyggande. Regeringen har dock inte gjort några framsteg med att reformera hyressättningssystemet.

               (8)Sverige uppvisar ett relativt gott investeringsresultat, men står inför problem som kan påverka landets långsiktiga konkurrenskraft. Strukturella brister på bostadsmarknaden hämmar särskilt investeringarna på detta område. Infrastrukturinvesteringar för att förbättra förbindelserna inom och mellan tätorterna är otillräckliga med tanke på de problem som bostadsbristen skapar.

               (9)Svenska 15-åringars skolresultat har enligt Pisa-undersökningen sjunkit mest i alla OECD-länder det senaste årtiondet och resultaten ligger nu under både EU- och OECD-genomsnitten. Försämrade skolresultat riskerar att sätta press på Sveriges konkurrenskraft och innovationsförmåga på lång sikt. Det är stor skillnad i resultat mellan elever med invandrarbakgrund och andra elever, vilket bidrar till utmaningen för utbildningssystemet. Den skillnaden måste särskilt uppmärksammas med tanke på det stora antalet nyanlända barn och ungdomar som ska integreras i skolsystemet. Otydliga finansieringsmekanismer för skolan tillsammans med osystematisk tillsyn av hur finansieringen används på olika nivåer i skolsystemet hindrar en effektiv resursanvändning. Regeringen har tillfört ytterligare medel för att förbättra skolresultaten och öka rättvisan, och har vidtagit åtgärder för att integrera de nyanlända i utbildningssystemet.

               (10)Den stora tillströmningen av flyktingar under det senaste året får många sociala och ekonomiska följder för Sverige. Medan tillströmningen kommer att leda till högre offentliga utgifter på kort sikt och öka den inhemska efterfrågan, vilket i sin tur ökar BNP, kommer effekterna för sysselsättning och tillväxt på medellång sikt att bestämmas av om flyktingarna kan integreras på arbetsmarknaden och i samhället, däribland med hjälp av utbildningsstöd. Den frågan står högt på både EU:s och medlemsstaternas politiska dagordning och kommer att följas och analyseras noggrant, bland annat i landsrapporten 2017.

               (11)Kommissionen har inom ramen för den europeiska planeringsterminen gjort en omfattande analys av Sveriges ekonomiska politik och redogjort för den i 2016 års landsrapport. Den har bedömt konvergensprogrammet och det nationella reformprogrammet samt uppföljningen av de rekommendationer Sverige har fått tidigare år. Kommissionen har beaktat inte bara programmens relevans för hållbarheten i finanspolitiken och den socioekonomiska politiken i Sverige utan också i vilken mån EU:s regler och riktlinjer har iakttagits, mot bakgrund av behovet att stärka den övergripande ekonomiska styrningen i unionen genom att framtida nationella beslut fattas med beaktande av synpunkter på EU-nivå. Rekommendationerna inom ramen för den europeiska planeringsterminen återspeglas i rekommendation 1.

               (12)Mot bakgrund av denna bedömning har rådet granskat konvergensprogrammet och anser
                  8
                att Sverige väntas följa stabilitets- och tillväxtpakten.

               (13)Mot bakgrund av kommissionens fördjupade granskning och denna bedömning har rådet granskat det nationella reformprogrammet och konvergensprogrammet. Dess rekommendationer enligt artikel 6 i förordning (EU) nr 1176/2011 återspeglas i rekommendation 1.

               HÄRIGENOM REKOMMENDERAS Sverige att 2016 och 2017 vidta följande åtgärder:

               1.Ta itu med hushållens ökande skuldsättning genom att korrigera skatteincitamenten, särskilt genom att stegvis begränsa avdragsrätten för utgiftsräntor för bostadslån eller genom att höja fastighetsskatten. Se till att makrotillsynsmyndigheten har mandat att i god tid genomföra åtgärder för att garantera den finansiella stabiliteten. Främja bostadsinvesteringar och effektivisera bostadsmarknaden, bland annat genom att införa större flexibilitet i hyressättningen och genom att se över utformningen av beskattningen av kapitalvinster för att underlätta bostadstransaktioner.

               Utfärdad i Bryssel den

                     På rådets vägnar

                     Ordförande

                     (1)
                  EGT L 209, 2.8.1997, s. 1.

                     (2)
                  EUT L 306, 23.11.2011, s. 25.

                     (3)
                  COM(2016) 347 final.

                     (4)
                  P8_TA(2016)0058, P8_TA(2016)0059 och P8_TA(2016)0060.

                     (5)
                  SWD(2016) 95 final.

                     (6)
                  COM(2016) 95 final.

                     (7)
                  COM(2014) 494 final.

                     (8)
                  Enligt artikel 9.2 i rådets förordning (EG) nr 1466/97.


               EUROPEISKA KOMMISSIONEN
            Bryssel den 13.5.2015
            COM(2015) 259 final
            Rekommendation till
            RÅDETS REKOMMENDATION
            om Spaniens nationella reformprogram 2015,med avgivande av rådets yttrande om Spaniens stabilitetsprogram 2015

               Rekommendation till

               RÅDETS REKOMMENDATION

               om Spaniens nationella reformprogram 2015,

                  med avgivande av rådets yttrande om Spaniens stabilitetsprogram 2015

               EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION

               med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 121.2 och 148.4,

               med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken
                  1
               , särskilt artikel 5.2,

               med beaktande av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1176/2011 av den 16 november 2011 om förebyggande och korrigering av makroekonomiska obalanser
                  2
               , särskilt artikel 6.1,

               med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation
                  3
               ,

               med beaktande av Europaparlamentets resolutioner
                  4
               ,

               med beaktande av Europeiska rådets slutsatser,

               med beaktande av sysselsättningskommitténs yttrande,

               med beaktande av ekonomiska och finansiella kommitténs yttrande,

               med beaktande av yttrandet från kommittén för socialt skydd,

               med beaktande av yttrandet från kommittén för ekonomisk politik, och

               av följande skäl:

               (1)Den 26 mars 2010 antog Europeiska rådet kommissionens förslag till en ny strategi för tillväxt och sysselsättning, Europa 2020, som bygger på ökad samordning av den ekonomiska politiken. Strategin fokuserar på de nyckelområden där åtgärder behövs för att stärka förutsättningarna för hållbar tillväxt och konkurrenskraft i Europa.

               (2)Den 13 juli 2010 antog rådet på grundval av kommissionens förslag en rekommendation om de allmänna riktlinjerna för medlemsstaternas och unionens ekonomiska politik (2010–2014) och den 21 oktober 2010 ett beslut om riktlinjer för medlemsstaternas sysselsättningspolitik. Tillsammans utgör dessa de integrerade riktlinjer som medlemsstaterna uppmanades att beakta i sin nationella ekonomiska politik och sysselsättningspolitik.

               (3)Den 8 juli 2014 antog rådet en rekommendation om Spaniens nationella reformprogram för 2014 och avgav ett yttrande om Spaniens uppdaterade stabilitetsprogram för 2014. Den 28 november 2014 avgav kommissionen i enlighet med förordning (EU) nr 473/2013
                  5
                ett yttrande om Spaniens utkast till budgetplan för 2015
                  6
               .

               (4)Den 28 november 2014 antog kommissionen den årliga tillväxtöversikten
                  7
               , som inledde 2015 års europeiska planeringstermin för samordning av den ekonomiska politiken. Samma dag antog kommissionen, på grundval av förordning (EU) nr 1176/2011, även rapporten om varningsmekanismen
                  8
               , i vilken Spanien identifierades som en av de medlemsstater som skulle bli föremål för en fördjupad granskning.

               (5)Den 18 december 2014 godkände Europeiska rådet prioriteringarna för att främja investeringar, skynda på strukturreformerna och fortsätta med en ansvarsfull, tillväxtfrämjande konsolidering av de offentliga finanserna.

               (6)Den 26 februari 2015 offentliggjorde kommissionen 2015 års landsrapport för Spanien
                  9
               . Den innehöll en bedömning av hur väl Spanien hade lyckats med de landsspecifika rekommendationer som antogs den 8 juli 2014. Landsrapporten innehöll också resultaten av den fördjupade granskningen i enlighet med artikel 5 i förordning (EU) nr 1176/2011. Av analysen drog kommissionen slutsatsen att Spanien har makroekonomiska obalanser som kräver kraftfulla politiska åtgärder och särskild övervakning. Trots vissa förbättringar av bytesbalansens ombalansering bör riskerna i samband med den höga privata och offentliga skuldsättningen och den mycket negativa finansiella nettoställningen mot omvärlden även fortsättningsvis hållas under närmare uppsikt mot bakgrund av den mycket höga arbetslösheten. Behovet av åtgärder är särskilt stort för att minska risken för negativa effekter på Spaniens ekonomi och, med tanke på dess storlek, för negativa spridningseffekter till den ekonomiska och monetära unionen.

               (7)Den 30 april 2015 lade Spanien fram sitt nationella reformprogram för 2015 och sitt stabilitetsprogram för 2015. För att beakta deras inbördes samband har de båda programmen bedömts samtidigt.

               (8)Spanien omfattas för närvarande av stabilitets- och tillväxtpaktens korrigerande del. Enligt stabilitetsprogrammet planerar regeringen en förbättring av det nominella underskottet till 4,2 % av BNP 2015 och successivt till 2,8 % av BNP 2016. Regeringen avser att 2019 nå det medelfristiga målet om en balanserad budget i strukturella termer. Enligt stabilitetsprogrammet förväntas den offentliga skuldkvoten nå sin topp 2015 på 98,9 % av BNP för att successivt sjunka till 93,2 % av BNP under 2018. Det makroekonomiska scenario som ligger till grund för dessa finanspolitiska prognoser är rimligt för 2015 och gynnsamt därefter. Enligt kommissionens vårprognos 2015 beräknas underskottet bli 4,5 % respektive 3,5 % av BNP för 2015 och 2016. Det finns därför en risk att landet inte når målen för det nominella underskottet för 2015 och 2016. Spaniens planerade finanspolitiska insats mellan 2013 och 2016 väntas dessutom hamna under den rekommenderade nivån, och det kommer att krävas ytterligare strukturåtgärder 2015 och 2016. Rådet anser, på grundval av sin bedömning av stabilitetsprogrammet och med beaktande av kommissionens vårprognos 2015, att det finns risk för att Spanien inte kommer att följa stabilitets- och tillväxtpaktens regler. Spanien har gjort vissa framsteg med att få bort den offentliga sektorns kommersiella skulder. Under 2014 har Spanien också lyckats ta fram förslag för att effektivisera hälso- och sjukvården, utbildningen och de sociala utgifterna på regional nivå, även om de inte har antagits. Men parlamentet behandlar just nu ett lagförslag om en utgiftsregel för regionala utgifter för läkemedel och hälso- och sjukvård.

               (9)Genomförandet av de förebyggande och korrigerande åtgärderna och genomförandeåtgärderna i lagen om budgetstabilitet och finansiell hållbarhet går långsamt framåt. Kostnadseffektiviteten i hälso- och sjukvården har förbättrats, men det är fortfarande viktigt att tygla utgiftsökningarna för läkemedel och, i synnerhet, övervaka sjukhusens läkemedelsutgifter. Underskottet i elsystemet är borta sedan 2014 och problemet med insolventa betalmotorvägar har åtgärdats, vilket minskar statens kostnader. Spanien har däremot inte infört ett system för oberoende utvärderingar av större framtida infrastrukturprojekt.

               (10)Vissa framsteg har gjorts när det gäller beskattning och en omfattande skattereform håller på att genomföras för att förenkla skattesystemet och göra det mer tillväxt- och sysselsättningsvänligt. En skattereform som gäller inkomstbeskattningen av personer och företag beslutades den 20 november 2014 och trädde i kraft i januari 2015. Vissa framsteg har dessutom gjorts när det gäller kampen mot skatteundandragande, men inga framsteg noteras när det gäller miljöskatter. Omstruktureringen av Spaniens banksektor, främst banker som har fått statligt stöd, går framåt. Parallellt har nya åtgärder för att främja tillgången till annan finansiering än bankfinansiering till viss del förbättrat utbudet på finansiering för företagen, särskilt med tanke på de spanska företagens starka beroende av bankkrediter. Ett fullständigt genomförande av de här reformerna är avgörande för att underlätta resursomfördelningen och för att stödja den pågående anpassningen. Man måste också lösa de kvarvarande problem som inte har löst genom de reformer som hittills gjorts. Vissa framsteg har gjorts för att undanröja flaskhalsar i systemet för insolvens i företag och ett kungligt lagdekret om privatpersoners obestånd antogs den 27 februari 2015. Det är dock nödvändigt med ytterligare förbättringar av förvaltningens och rättsväsendets förmåga att handlägga insolvensärenden.

               (11)Den höga långtidsarbetslösheten och segmenteringen på arbetsmarknaden fortsätter att hämma produktivitetsökningen och inverkar negativt på arbetsvillkoren i Spanien. Arbetsmarknadens parter diskuterar ett långtgående yrkesöverskridande avtal för 2015–2017. Med tanke på den mycket höga arbetslösheten kan det bli nödvändigt att lönerna i vissa sektorer och företag kortsiktigt ökar i lägre takt än produktiviteten för att skapa fler jobb och stärka konkurrenskraften ytterligare. Därför kan det väntas att denna omständighet sätter ljuset på principen att löneökningarna genom bransch- och företagsförhandlingar bör följa skillnaden i produktivitetsutveckling mellan företagen. Trots lagstiftningsreformer började den andel av arbetskraften som har tillfälliga anställningar att öka igen under 2014 och nådde 24 %, vilket särskilt drabbade de unga och lågutbildade. De nya avtalstyper som införts och incitamenten för att förmå arbetsgivarna att fastanställa personal verkar dessutom inte har utnyttjats fullt ut. De spanska myndigheterna har utlovat en utvärdering av subventioner till arbetsgivarna för att nyanställa personal till maj 2016. Den offentliga arbetsförmedlingens kapacitet och kapaciteten hos de organ som fått i uppdrag att erbjuda tjänsterna, är viktiga för att aktiva arbetsmarknads- och aktiveringsåtgärder ska vara effektiva och nå ut till rätt målgrupp, bland annat effektiv omskolning så att människor kan söka sig till branscher där fler jobb skapas. Spanien har lyckats snabba på moderniseringen av den offentliga arbetsförmedlingen och ta itu med regionala skillnader.

               (12)Ungdomsarbetslösheten i Spanien är fortsatt hög (över 53 %) och andelen förtida skolavhopp en av de högsta i EU. Spanien håller på att genomföra den nya utbildningsstrategin i lag nr 8/2013 om utbildningens kvalitet som ska öka kvaliteten på grund- och gymnasieskolan. Begränsade framsteg har gjorts med att öka yrkesutbildningens relevans för arbetsmarknaden, och satsningarna på att förbättra samarbetet mellan högre lärosäten och arbetsgivare är försenade. Det finns planer på att utöka strategin för kombinerad yrkesutbildning under 2015, men det råder ännu stora skillnader i hur strategin genomförs i regionerna. En kommitté har tillsatts för att granska hur väl kursplaner inom utbildning och fortbildning tillgodoser behoven på arbetsmarknaden.

               (13)Spanien har gjort begränsade framsteg med att effektivisera det sociala trygghetssystemet. Man har införts ett nytt aktiveringsprogram för långtidsarbetslösa som kombinerar inkomststöd och hjälp med arbetssökande. Samordningen mellan arbetsförmedling och socialtjänst har varit begränsad och de olika programmen för minimiinkomster är oförenliga, vilket har gjort de sociala stödprogrammen mindre effektiva. Fattigdomen är utbredd, särskilt bland låginkomsthushåll med barn, men Spanien har gjort få framsteg med att göra familjestödet och omsorgstjänsterna mer målinriktade.

               (14)Strukturreformerna måste leda till att hinder för företagens tillväxt undanröjs, små och medelstora företag får hjälp att bredda sina marknader och främja innovation, exportförmågan stärks, sysselsättningsskapande stimuleras, företagen får hjälp att konkurrera effektivare, inklusive på hemmamarknaderna samt till att den totala produktiviteten förbättras. Spanien har inlett en utredning av varför andelen små- och mikroföretag är så hög i ekonomin. Om regeringen studerar skälen till att företagen förblir små kommer den att kunna undanröja regler som hindrar företagen från att växa. Visserligen har man kommit en bit på väg med att genomföra lag nr 20/2013 om en enhetlig marknad, med det råder fortfarande förseningar på regional nivå. Lagen om regleringen av miljötillstånd har ännu inte genomförts i alla regioner. Inga framsteg har gjorts med att anta reformen om de reglerade yrkena och yrkesförbund. Strukturella brister i forsknings- och innovationssystemet fortsätter att begränsa Spaniens tillväxtpotential. Det är därför viktigt att kartlägga nya finansieringskällor, se till att resurserna används effektivt och ändamålsenligt, starta nya forskningsorgan och främja åtgärder för att skapa ett innovationsvänligare företagsklimat.

               (15)Järnvägsnätet har genomgått vissa förbättringar för att se till att det råder effektiv konkurrens inom gods- och persontrafiken. Den 4 juli 2014 antog ministerrådet det kungliga lagdekretet 8/2014 om en fond för att förbättra hamnarnas tillgång till mark.

               (16)Spanien har gjort framsteg med att genomföra rekommendationerna från kommittén för reform av den offentliga förvaltningen på alla statliga nivåer. Hittills ser man dock främst effekterna av reformen i form av effektivitetsvinster och budgetbesparingar på nationell nivå. Viktiga steg har tagits för att öka insynen i förvaltningsbeslut, men inget har gjorts för att stärka tillsynssystemen, främst inom offentlig upphandling på regional och lokal nivå. Inga åtgärder har vidtagits för att stärka tillsynsbefogenheterna inom offentlig upphandling och stadsplanering. Det har gjorts begränsade framsteg med att anta rättsliga reformer för att effektivisera rättsväsendet: lagförslag om rättsväsendet och om civila processer, som innehåller vissa reformer, lades fram för parlamentet den 27 februari 2015. Utkastet till lagförslag om rättshjälp och om frivillig jurisdiktion behandlas i parlamentet. Vissa framsteg har gjorts med att genomföra antagna reformer, t.ex. Oficina Judicial, reformen för att digitalisera rättsväsendet och förbättra samverkansförmågan mellan regionernas elektroniska ärendehanteringssystem. Insatserna på det här området måste fortsätta.

               (17)Kommissionen har inom ramen för den europeiska planeringsterminen gjort en omfattande analys av Spaniens ekonomiska politik och redogjort för den i 2015 års landsrapport. Den har också bedömt stabilitetsprogrammet och det nationella reformprogrammet samt uppföljningen av de rekommendationer Spanien fått tidigare år. Kommissionen har beaktat inte bara programmens relevans för hållbarheten i finanspolitiken och den socioekonomiska politiken i Spanien utan också i vilken utsträckning EU:s regler och riktlinjer har iakttagits, mot bakgrund av behovet att stärka den övergripande ekonomiska styrningen i unionen genom att framtida nationella beslut fattas med beaktande av synpunkter på EU-nivå. Rekommendationerna inom ramen för den europeiska planeringsterminen återspeglas i rekommendationerna 1–4.

               (18)Mot bakgrund av denna bedömning har rådet granskat Spaniens stabilitetsprogram, och dess yttrande
                  10
                återspeglas särskilt i rekommendation 1.

               (19)Mot bakgrund av kommissionens fördjupade granskning och denna bedömning har rådet granskat det nationella reformprogrammet och stabilitetsprogrammet. Dess rekommendationer enligt artikel 6 i förordning (EU) nr 1176/2011 återspeglas i rekommendationerna 1–4.

               (20)I samband med den europeiska planeringsterminen har kommissionen dessutom analyserat den ekonomiska politiken i euroområdet som helhet. På dessa grunder har rådet utfärdat särskilda rekommendationer till de medlemsstater som har euron som valuta. Spanien bör också säkerställa ett fullständigt och snabbt genomförande av dessa rekommendationer.

               HÄRIGENOM REKOMMENDERAS Spanien att under 2015 och 2015 vidta följande åtgärder:

               1.Se till att det alltför stora underskottet korrigeras på ett varaktigt sätt till 2016 genom att vidta nödvändiga strukturåtgärder under 2015 och 2016 och använda eventuella oförutsedda intäkter till att påskynda underskotts- och skuldminskningarna. Öka insynen och redovisningsskyldigheten i regionernas offentliga finanser. Förbättra kostnadseffektiviteten i hälso- och sjukvården, och rationalisera sjukhusens läkemedelsutgifter.

               2.Fullborda reformen av sparbankerna, bland annat genom lagstiftningsåtgärder, och fullborda omstruktureringen och privatiseringen av statsägda sparbanker.

               3.Verka för att lönerna anpassas till produktivitetsutvecklingen, i samråd med arbetsmarknadens parter och i enlighet med nationell praxis, med beaktande av skillnader i kompetens och förhållandena på lokala arbetsmarknader, liksom skillnader i ekonomiskt resultat mellan regioner, branscher och företag. Vidta åtgärder för att förbättra kvaliteten och effektiviteten hos stöd och rådgivning till arbetssökande, bland annat som en del av kampen mot ungdomsarbetslösheten. Rationalisera minimiinkomst- och familjestödsprogram och främja regional rörlighet.

               4.Undanröja hinder för företagens utveckling, bland annat storleksbetingade regler, anta den planerade reformen av de reglerade yrkena samt påskynda genomförandet av lagen om en enhetlig marknad.

               Utfärdad i Bryssel den

                     På rådets vägnar

                     Ordförande

                     (1)
                  EGT L 209, 2.8.1997, s. 1.

                     (2)
                  EUT L 306, 23.11.2011, s. 25.

                     (3)
                  COM(2015) 259.

                     (4)
                  P8_TA(2015)0067, P8_TA(2015)0068 och P8_TA(2015)0069.

                     (5)
                  EUT L 140, 27.5.2013, s. 11.

                     (6)
                  C(2014) 8804 final.

                     (7)
                  COM(2014) 902.

                     (8)
                  COM(2014) 904.

                     (9)
                  C(2014) 8804 final.

                     (10)
                  Enligt artikel 5.2 i rådets förordning (EG) nr 1466/97.


               EUROPEISKA KOMMISSIONEN
            Bryssel den 18.5.2016
            COM(2016) 334 final
            Rekommendation till
            RÅDETS REKOMMENDATION
            om Lettlands nationella reformprogram 2016 med avgivande av rådets yttrande om Lettlands stabilitetsprogram 2016

               Rekommendation till

               RÅDETS REKOMMENDATION

               om Lettlands nationella reformprogram 2016

                  med avgivande av rådets yttrande om Lettlands stabilitetsprogram 2016

               EUROPEISKA UNIONENS RÅD UTFÄRDAR DENNA REKOMMENDATION

               med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 121.2 och 148.4,

               med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken
                  1
               , särskilt artikel 5.2,

               med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation
                  2
               ,

               med beaktande av Europaparlamentets resolutioner
                  3
               ,

               med beaktande av Europeiska rådets slutsatser,

               med beaktande av sysselsättningskommitténs yttrande,

               med beaktande av ekonomiska och finansiella kommitténs yttrande,

               med beaktande av yttrandet från kommittén för socialt skydd,

               med beaktande av yttrandet från kommittén för ekonomisk politik, och

               av följande skäl:

               (1)Den 26 november 2015 antog kommissionen den årliga tillväxtöversikten
                  4
               , som inledde 2016 års europeiska planeringstermin för samordning av den ekonomiska politiken. Prioriteringarna i den årliga tillväxtöversikten godkändes av Europeiska rådet den 17–18 mars 2016. Den 26 november 2015 antog kommissionen, på grundval av förordning (EU) nr 1176/2011, rapporten om förvarningsmekanismen
                  5
               , där Lettland inte angavs som en av de medlemsstater som skulle bli föremål för en fördjupad granskning. Samma dag antog kommissionen en rekommendation till rådets rekommendation om den ekonomiska politiken för euroområdet
                  6
               . Den rekommendationen godkändes av Europeiska rådet den 18–19 februari 2016 och antogs av rådet den 8 mars 2016. Med tanke på att ekonomierna i den ekonomiska och monetära unionen är tätt sammanvävda bör Lettland, i egenskap av ett land som har euron som valuta, se till att dessa rekommendationer genomförs fullständigt och i tid.

               (2)Landsrapporten 2016 för Lettland
                  7
                offentliggjordes den 26 februari 2016. Den innehöll en bedömning av hur väl Lettland hade lyckats med de landsspecifika rekommendationer som antogs av rådet den 14 juli 2015 och med sina nationella Europa 2020-mål.

               (3)Den 14 april 2016 lade Lettland fram sitt nationella reformprogram 2016 och sitt stabilitetsprogram 2016. I syfte att beakta deras inbördes samband har de båda programmen bedömts samtidigt.

               (4)Vid programplaneringen för de europeiska struktur- och investeringsfonderna för 2014–2020 har relevanta landsspecifika rekommendationer beaktats. Enligt artikel 23 i förordning (EU) nr 1303/2013 får kommissionen begära att en medlemsstat ser över och föreslår ändringar av sin partnerskapsöverenskommelse och av relevanta program när så krävs för att stödja genomförandet av relevanta rekommendationer från rådet. Kommissionen har i riktlinjerna för tillämpning av åtgärder som sammanlänkar effektiva europeiska struktur- och investeringsfonder med sund ekonomisk styrning
                  8
                beskrivit närmare hur den kommer att tillämpa denna bestämmelse.

               (5)I stabilitetsprogrammet 2016 efterfrågade Lettland en tillfällig avvikelse på 0,5 % av BNP från den nödvändiga anpassningsbanan mot det medelfristiga budgetmålet 2017 för att ta hänsyn till inverkan av viktiga strukturreformer med positiv effekt på de offentliga finansernas långsiktiga hållbarhet, närmare bestämt den pågående hälso- och sjukvårdsreformen på grundval av hälso- och sjukvårdsstrategin för 2014–2020. Reformens innehåll beskrivs i korthet i stabilitetsprogrammet. Målsättningen är att öka den offentliga finansieringen av hälso- och sjukvårdssektorn till 4 % av BNP fram till 2020 från 3 % av BNP 2015. När reformen har genomförts helt räknar man med att sysselsättningen ska ha ökat med 0,6 % och BNP med 2,2 % 2023, något som kommer att inverka positivt på de offentliga finansernas långsiktiga hållbarhet. Den positiva effekten på tillväxten och på de offentliga finansernas långsiktiga hållbarhet bedöms vara rimliga.  Lettland kan för närvarande anses uppfylla kraven för den efterfrågade tillfälliga avvikelsen 2017, på villkor att landet genomför de överenskomna reformerna på lämpligt sätt, något som kommer att följas upp under den europeiska planeringsterminen. Den tillfälliga avvikelsens storlek betingas dock av hur väl man lyckas med att uppnå det lägsta riktmärket (dvs. ett strukturellt underskott på 1,7 % av BNP). Så kommissionens vårprognos 2016 tyder på att det finns rum för en extra tillfällig avvikelse på 0,1 % av BNP 2017.

               (6)Lettland omfattas för närvarande av stabilitets- och tillväxtpaktens förebyggande del. I stabilitetsprogrammet 2016 planerar regeringen en successiv förbättring av det totala saldot till 0,5 % av BNP 2019. Den planerade anpassningsbanan mot det medelfristiga budgetmålet – ett strukturellt underskott på 1 % av BNP – tar hänsyn till den efterfrågade avvikelsen knuten till den strukturella pensionsreformen 2017 och 2018 och till den viktiga strukturreformen i hälso- och sjukvårdssektorn under 2017–2019. Enligt stabilitetsprogrammet förväntas den offentliga skuldkvoten stiga till 40 % 2016 och därefter falla till 38 % 2018. Det makroekonomiska scenario som ligger till grund för dessa budgetprognoser är rimligt. Men de åtgärder som ska stödja de planerade underskottsmålen från 2017 och framåt har inte beskrivits tillräckligt. Enligt kommissionens vårprognos 2016 tyder den övergripande bedömningen på en risk för viss avvikelse 2016 och, om politiken förblir oförändrad, under 2016 och 2017 betraktade tillsammans. Rådet anser, på grundval av sin bedömning av stabilitetsprogrammet och kommissionens vårprognos 2016, att Lettland i stort sett kan förväntas följa stabilitets- och tillväxtpaktens regler. Ytterligare åtgärder kommer dock att krävas för att säkerställa efterlevnad 2016.

               (7)Tillgången på arbetskraft krymper på grund av att befolkningen i arbetsför ålder minskar, och löneökningarna överstiger produktivitetstillväxten, vilket hotar konkurrenskraften. Åtgärder för att öka anställbarhet och förbättra humankapitalet är därför nödvändiga för att stödja konkurrenskraften.

               (8)Den andel av Lettlands befolkning som riskerar fattigdom och är i socialt utanförskap är bland de största i EU. Förberedande arbete pågår för att införa en minimiinkomst, men det är osäkert om planerna blir verklighet och den allmänna tillämpningen är på väg att kringskäras på grund av kostnaderna för staten. Vidare är det sociala biståndet inte tillräckligt stort, och situationen har inte blivit bättre sedan 2009, vilket gör det svårt att minska fattigdomen på ett verksamt sätt. Minimiinkomstreformen förväntas minska den nuvarande fragmenteringen av det sociala biståndet och skapa incitament för sysselsättning.

               (9)Aktiveringsinsatserna har fortfarande liten täckning, särskilt när det gäller de långtidsarbetslösa.  Detta i kombination med ohälsa och otillräckligt stöd från socialtjänsten försvårar de drabbades återinträde på arbetsmarknaden. Ett större utbud av aktiveringsåtgärder skulle öka sysselsättningen.

               (10)Liten offentlig finansiering av hälso- och sjukvården, inneboende strukturella svagheter, hög egen kostnad för den vårdsökande och dålig kostnadseffektivitet innebär att en stor del av befolkningen har icke tillgodosedda vårdbehov. I hälso- och sjukvården har svåra medicinska fall prioriterats, medan ekonomisk åtstramning inneburit neddragningar för allmänvården.

               (11)Lettland har visserligen gjort framsteg när det gäller att reformera systemet för högre utbildning, t.ex. genom att ge incitament som belönar kvalitet och upprätta ett oberoende system för ackreditering, men de yrkesinriktade utbildningarna behöver bli bättre. Det behövs särskilt en reform av läroplanerna och ett regelverk för lärlingsprogram, så att programmen blir bättre och kan ta emot fler. Arbetsmarknadens parter kan spela en roll i utvecklingen av lärlingsprogrammen, vilket föreslås i yrkesutbildningslagen.

               (12)Investeringar hämmas av problem på innovationsområdet, brister i villkoren för företagande och den minskande arbetskraften. Bristande innovationskraft och en splittrad forskningsbas hindrar Lettland från att snabbt och effektivt gå vidare mot kunskapsintensivare verksamheter med bättre förädlingsvärde. Dåligt skydd för investerare vid konkurser i kombination med ineffektivitet i den offentliga förvaltningen håller ytterligare tillbaka investeringsviljan.

               (13)Regeringen har vidtagit åtgärder för att minska den nuvarande splittringen i offentlig forskning, förbättra kvaliteten och öka näringslivets innovationskapacitet. Trots framsteg ligger fortfarande både de offentliga och de privata investeringarna i forskning och innovation på en mycket låg nivå jämfört med EU-genomsnittet. Konsolideringen av forskningsbasen måste fortsätta och genomföras tillsammans med en ökning av antalet forskare och av kvaliteten på forskningen. Ett fullständigt genomförande av de reformer som grundar sig på strategin för smart specialisering och ett fullständigt utnyttjande av samtliga befintliga politiska instrument skulle ge privata investerare incitament att satsa på innovation.

               (14)Regelverket vid insolvens uppfattas av företagen som ett hinder för investeringar, eftersom återbetalningsgraden är låg och konkursförvaltare kontrolleras mycket lite.

               (15)Lettland har sjösatt flera framgångsrika initiativ för att förbättra rättssystemets effektivitet och kvalitet. Det system som ska förhindra tjänsteutövning när offentliga tjänstemän har intressekonflikter har fördelen att vara heltäckande, men är komplicerat och stelbent och sätter formell regeltillämpning framför individuell bedömning av enskilda fall. Vidare har byrån för förebyggande av korruption försvagats genom interna konflikter, något som bringat den ur balans och undergrävt allmänhetens förtroende för verksamheten och för dess vilja att ge prioritet åt iögonfallande ärenden.

               (16)Allmän ineffektivitet i den offentliga förvaltningen, som till stor del beror på hög personalomsättning, förseningar i reformen av den offentliga förvaltningen och svag projektledning inverkar inte positivt på investeringsklimatet. Lönerna i den offentliga sektorn är inte på lämpligt sätt kopplade till arbetsuppgifterna.

               (17)Kommissionen har inom ramen för den europeiska planeringsterminen gjort en omfattande analys av Lettlands ekonomiska politik och offentliggjort den i 2016 års landsrapport. Kommissionen har också bedömt stabilitetsprogrammet och det nationella reformprogrammet samt uppföljningen till de rekommendationer Lettland fått tidigare år. Kommissionen har beaktat inte bara programmens relevans för hållbarheten i finanspolitiken och den socioekonomiska politiken i Lettland utan även i vilken utsträckning EU:s regler och riktlinjer har iakttagits, mot bakgrund av behovet att stärka EU:s övergripande ekonomiska styrning genom att framtida nationella beslut fattas med beaktande av synpunkter på EU-nivå. Rekommendationerna inom ramen för den europeiska planeringsterminen återspeglas i rekommendationerna 1–3 nedan.

               (18)Mot bakgrund av denna bedömning har rådet granskat stabilitetsprogrammet, och dess yttrande
                  9
                återspeglas särskilt i rekommendation 1.

               HÄRIGENOM REKOMMENDERAS Lettland att under 2016 och 2017 vidta följande åtgärder:

               1.Se till att avvikelsen från anpassningsbanan mot det medelfristiga budgetmålet 2016 och 2017 stannar inom undantaget kopplat till den strukturella pensionsreformen och den stora strukturreformen på hälso- och sjukvårdsområdet. Minska skattekilen för låginkomsttagare genom att utnyttja tillväxtvänlig skatteväxling mot miljö- och fastighetsskatter och förbättra skattemoralen.

               2.Se till att det sociala biståndet är tillräckligt stort och öka de insatser som hjälper mottagarna att hitta och behålla arbeten, bland annat genom att ge aktiveringsinsatser ökad täckning. Påskynda reformen av läroplanerna för yrkesutbildning, tillsammans med arbetsmarknadens parter fastställa ett regelverk för lärlingsprogram och öka utbudet. Förbättra tillgänglighet, kvalitet och kostnadseffektivitet i hälso- och sjukvården.

               3.Fortsätta konsolideringen av forskningsinstitutionerna och ge incitament för privata investeringar i innovation. Stärka det system som förebygger intressekonflikter och inrätta ett gemensamt regelverk för alla offentliganställda. Kräva större ansvarsskyldighet för konkursförvaltare och underkasta dem hårdare offentlig kontroll.

               Utfärdad i Bryssel den

                     På rådets vägnar

                     Ordförande

                     (1)
                  EGT L 209, 2.8.1997, s. 1.

                     (2)
                  COM(2016) 334 final.

                     (3)
                  P8_TA(2016)0058, P8_TA(2016)0059 och P8_TA(2016)0060.

                     (4)
                  COM(2015) 690 final.

                     (5)
                  COM(2015) 691 final.

                     (6)
                  COM(2015) 692 final.

                     (7)
                  SWD(2016) 82 final.

                     (8)
                  COM(2014) 494 final.

                     (9)
                  Enligt artikel 5.2 i rådets förordning (EG) nr 1466/97.