title: Kommissionens rekommendation av den  14 december 2005  om det samordnade kontrollprogram som skall genomföras på foderområdet under 2006 i enlighet med rådets direktiv 95/53/EG

text:
               22.12.2005

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               L 337/51

         KOMMISSIONENS REKOMMENDATION
   av den 14 december 2005
   om det samordnade kontrollprogram som skall genomföras på foderområdet under 2006 i enlighet med rådets direktiv 95/53/EG
   (2005/925/EG)
   EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION UTFÄRDAR DENNA REKOMMENDATION
   med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,
   med beaktande av rådets direktiv 95/53/EG av den 25 oktober 1995 om fastställande av principerna för organisationen av officiell kontroll på djurfoderområdet (1), särskilt artikel 22.3, och
   av följande skäl:

               (1)

               Under 2005 har medlemsstaterna valt ut vissa frågor som bör ingå i ett samordnat kontrollprogram för år 2006.

               (2)

               Även om det i Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/32/EG av den 7 maj 2002 om främmande ämnen och produkter i djurfoder (2) fastställs högsta tillåtna halter av aflatoxin B1 i foder, finns det inga gemenskapsbestämmelser för andra mykotoxiner, t.ex. okratoxin A, zearalenon, deoxynivalenol, fumonisin, T 2- och HT 2-toxiner. Om man samlade in uppgifter om förekomsten av dessa mykotoxiner genom stickprov, skulle det bilda ett värdefullt underlag för en bedömning av situationen med tanke på framtida lagstiftning. Dessutom är vissa foderråvaror, t.ex. spannmål och oljeväxtfrön, särskilt utsatta för kontaminering med mykotoxiner på grund av förhållandena vid skörd, lagring och transport. Eftersom mykotoxinkoncentrationen växlar från år till år, är det lämpligt att samla in uppgifter från flera år i rad för alla de nämnda mykotoxinerna.

               (3)

               Tidigare resultat av kontrollerna av förekomsten av antibiotika och koccidiostatika i vissa foder avsedda för djurarter eller kategorier för vilka dessa aktiva ämnen inte är tillåtna visar att det fortfarande sker överträdelser i detta avseende. I enlighet med artikel 11.2 i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1831/2003 av den 22 september 2003 om fodertillsatser (3) är det dessutom viktigt att garantera att utfasningen av antibiotika som fodertillsats sker effektivt.

               (4)

               Det är viktigt att säkerställa att de restriktioner för användning av foderråvaror av animaliskt ursprung i foder som fastställs i EU-lagstiftningen verkligen tillämpas.

               (5)

               Man bör säkerställa att halterna av spårelementen koppar och zink i foderblandningar för svin inte överstiger den högsta tillåtna halten enligt kommissionens förordning (EG) nr 1334/2003 av den 25 juli 2003 om ändring av villkoren för godkännande av fodertillsatser som hör till typen spårelement (4).

               (6)

               Åtgärderna i denna rekommendation är förenliga med yttrandet från ständiga kommittén för livsmedelskedjan och djurhälsa.

         HÄRIGENOM REKOMMENDERAS FÖLJANDE.

               1.

               Under år 2006 bör medlemsstaterna genomföra ett samordnat kontrollprogram med inriktning på följande:

                           a)

                           Koncentrationen av mykotoxiner (aflatoxin B1, okratoxin A, zearalenon, deoxynivalenol, fumonisin, T 2- och HT 2-toxiner) i foder och därvid lämna uppgift om analysmetoder. Provtagningsmetoderna skall omfatta både stickprov och riktad provtagning. I det senare fallet skall proven bestå av foderråvaror som misstänks innehålla högre koncentrationer av mykotoxiner, t.ex. spannmål, oljeväxtfrön, oljehaltiga frukter, produkter och biprodukter till dessa samt foderråvaror som lagrats länge eller transporterats till havs över långa avstånd. När det gäller aflatoxin B1 bör man särskilt uppmärksamma foderblandningar för andra mjölkdjur än mjölkboskap. Resultaten av kontrollerna bör redovisas med hjälp av mallen i bilaga I.

                           b)

                           Koccidiostatika eller histomonostatika, oberoende av om de får användas som fodertillsatser för vissa djurarter och djurkategorier eller inte, som ofta förekommer i förblandningar utan läkemedel eller i foderblandningar där dessa ämnen inte är tillåtna. Kontrollerna bör inriktas på dessa ämnen i förblandningar och foderblandningar, om den behöriga myndigheten anser att det finns större möjlighet att finna oegentligheter. Resultaten av kontrollerna bör redovisas med hjälp av mallen i bilaga II.

                           c)

                           Utfasningen av användningen av antibiotika som fodertillsats enligt bilaga II.

                           d)

                           Genomförande av restriktioner för framställning och användning av foderråvaror av animaliskt ursprung enligt bilaga III.

                           e)

                           Halten av koppar och zink i foderblandningar för svin enligt bilaga IV.

               2.

               Medlemsstaterna bör redovisa resultaten av det samordnade kontrollprogrammet enligt punkt 1 i ett särskilt kapitel i den årsrapport om kontrollverksamheten som skall överlämnas före den 1 april 2007 och den senaste versionen av den harmoniserade rapporteringsmodellen.

      Utfärdad i Bryssel den 14 december 2005.

            På kommissionens vägnar

         Markos KYPRIANOU

            Ledamot av kommissionen

      (1)  EGT L 265, 8.11.1995, s. 17. Direktivet senast ändrat genom Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/46/EG (EGT L 234, 1.9.2001, s. 55).

      (2)  EGT L 140, 30.5.2002, s. 10. Direktivet senast ändrat genom kommissionens direktiv 2005/8/EG. (EUT L 27, 29.1.2005, s. 44.).

      (3)  EUT L 268, 18.10.2003, s. 29. Förordningen ändrad genom kommissionens förordning (EG) nr 378/2005 (EUT L 59, 5.3.2005, s. 8).

      (4)  EUT L 187, 26.7.2003, s. 11. Förordningen ändrad genom förordning (EG) nr 2112/2003 (EUT L 317, 2.12.2003, s. 22).
   BILAGA I
   Koncentration av vissa mykotoxiner (aflatoxin B1, okratoxin A, zearalenon, deoxynivalenol, fumonisin, T 2- och HT 2-toxiner) i foder
   Enskilda resultat av alla prover. Mall för de rapporter som avses i punkt 1 a

               Djurfoder

               Provmetod
               (stickprov eller riktad provtagning)

               Slag och koncentration av mykotoxiner (μg/kg för foder med en fuktighetshalt på 12 %)

               Klass (1)

               Typ (2)

               Ursprungsland

               Aflatoxin B1

               Okratoxin A

               Zearalenon

               Deoxynivalenol

               Fumonisin (3)

               T-2 and HT-2 toxin (4)

         Den behöriga myndigheten skall också ange

               —

               vilken åtgärd som vidtas när de högsta tillåtna halterna av aflatoxin B1 överskrids,

               —

               analysmetoder,

               —

               detektionsgränser.

      (1)  Välj en av följande typer: foderråmaterial, fodertillsats, förblandning, tillskottsfoder, helfoder, foderblandning.

      (2)  Välj en av följande typer: a) för foderråmaterial, namnet på foderråmaterialet enligt del B i bilagan till rådets direktiv 96/25/EG (EGT L 125, 23.5.1996, s. 35), b) för övriga foder, målarten.

      (3)  Koncentrationen av fumonisin B1 och B2 kan rapporteras som summan av båda.

      (4)  Koncentrationen av T 2- och HT 2-toxiner kan rapporteras som summan av båda.
   BILAGA II
   Förekomst av vissa medicinskt verksamma ämnen som inte är tillåtna som fodertillsatser
   Vissa medicinskt verksamma ämnen får förekomma som tillsatser i förblandningar och foderblandningar för vissa djurarter och kategorier, om de uppfyller kraven i artikel 10 i förordning (EG) nr 1831/2003.
   Om det förekommer otillåtna medicinskt verksamma ämnen i foder för vissa djurarter och kategorier, innebär det en överträdelse.
   De medicinskt verksamma ämnen som skall kontrolleras bör väljas bland följande:

               1.

               Medicinskt verksamma ämnen som är tillåtna som fodertillsatser för endast vissa djurarter eller djurkategorier:

                           dekokinat (Deccox)

                           diklazuril (Clinacox 0,2 %)

                           halofuginonhydrobromid (Stenorol)

                           lasalocid A natrium (Avatec 15 %)

                           maduramicinammonium alfa (Cygro 1 %)

                           monensinnatrium (Elancoban G100, 100, G200, 200)

                           narasin (Monteban)

                           narasin – nicarbazin (Maxiban G160)

                           robenidin hydroklorid (Cycostat 66 G)

                           salinomycin natrium (Sacox 120G, 120)

                           semduramicin natrium (Aviax 5 %)

               2.

               Medicinskt verksamma ämnen som inte längre är tillåtna som fodertillsatser:

                           amprolium

                           amprolium/etopabat

                           arprinocid

                           avilamycin

                           avoparcin

                           karbadox

                           dimetridazol

                           dinitolmid

                           flavofosfolipol

                           ipronidazol

                           metiklorpindol

                           metiklorpindol/metylbensokvat

                           nicarbazin

                           nifursol

                           olakvindox

                           ronidazol

                           spiramycin

                           tetracyklin

                           tylosinfosfat

                           virginiamycin

                           zinkbacitracin

                           andra antimikrobiella ämnen

               3.

               Medicinskt verksamma ämnen som aldrig varit tillåtna som fodertillsatser:
               andra ämnen
               Enskilda resultat av alla prover som inte uppfyller kraven. Mall för de rapporter som avses i punkt 1 b

                           Slag av foder
                           (djurart och djurkategori)

                           Upptäckt ämne

                           Halt

                           Anledning till överträdelsen (1)

                           Åtgärd

                     Den behöriga myndigheten bör också uppge

                           —

                           det totala antalet prover,

                           —

                           namn på de ämnen som undersökts,

                           —

                           analysmetoder,

                           —

                           detektionsgränser.

      (1)  Skäl till att det icke tillåtna ämnet förekommer i fodret enligt en undersökning som utförts av den behöriga myndigheten.
   BILAGA III
   Restriktioner för framställning och användning av foderråvaror av animaliskt ursprung
   Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 3 i Europaparlamentets och rådets förordning (EEG) nr 882/2004 (1) bör medlemsstaterna under 2006 genomföra ett samordnat kontrollprogram för att fastställa om de restriktioner som har införts när det gäller framställning och användning av foderråvaror av animaliskt ursprung har följts.
   För att säkerställa att förbudet mot utfodring av vissa djur med bearbetat animaliskt protein enligt bilaga IV till Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 999/2001 (2) har tillämpats på ett effektivt sätt, bör medlemsstaterna genomföra ett särskilt kontrollprogram utifrån riktade kontroller. I enlighet med artikel 3 i förordning (EG) nr 882/2004 bör kontrollprogrammet bygga på en riskbaserad strategi där samtliga produktionsled och typer av anläggningar där foder produceras, hanteras och administreras ingår. Medlemsstaterna bör särskilt ta hänsyn till definitionen av kriterier som kan relateras till en risk. Viktningen av varje enskilt kriterium bör stå i proportion till risken. Kontrollfrekvensen och antalet prov som skall analyseras på anläggningarna bör stå i relation till summan av viktningar som hänförs till dessa anläggningar.
   Vid utarbetandet av ett kontrollprogram bör hänsyn tas till följande vägledande förteckning över anläggningar och kriterier:

               Anläggningar

               Kriterier

               Viktning

               Foderfabriker

                           —

                           Foderfabriker med dubbla produktionslinjer som tillverkar foderblandningar för idisslare och för icke-idisslare som innehåller bearbetat animaliskt protein som undantagits

                           —

                           Foderfabriker som tidigare inte har följt bestämmelserna eller som misstänks för att inte följa bestämmelserna

                           —

                           Foderfabriker som importerar stora mängder foder med hög proteinhalt, t.ex. fiskmjöl, sojabönsmjöl, majsglutenmjöl och proteinkoncentrat

                           —

                           Foderfabriker som tillverkar stora mängder foderblandningar

                           —

                           Risk för korskontaminering till följd av interna arbetsmoment (uppdelning på silor, kontroll av att linjerna verkligen är åtskilda, kontroll av ingredienser, interna laboratorier, provtagningsrutiner)

               Gränskontrollstationer och andra införselorter till gemenskapen

                           —

                           Import av stora/små mängder av foder

                           —

                           Foder med hög proteinhalt

               Jordbruksföretag

                           —

                           Blandare på jordbruksföretag som använder bearbetat animaliskt protein som undantagits

                           —

                           Jordbruksföretag som håller idisslare och andra djur (risk för sammanblandning av foder)

                           —

                           Jordbruksföretag som köper foder i bulk

               Handlare

                           —

                           Lagring och mellanlagring av foder med hög proteinhalt

                           —

                           Omfattande handel med foder i bulk

                           —

                           Handel med foderblandningar som tillverkats utomlands

               Mobila blandare

                           —

                           Blandare som tillverkar foderblandningar för såväl idisslare som icke-idisslare

                           —

                           Blandare som tidigare inte har följt bestämmelserna eller som misstänks för att inte följa bestämmelserna

                           —

                           Blandare som tillsätter foder med hög proteinhalt

                           —

                           Blandare som tillverkar stora mängder foder

                           —

                           Blandare som levererar till ett stort antal jordbruksföretag, inkl. företag som håller idisslare

               Transportmedel

                           —

                           Fordon som används för transport av bearbetat animaliskt protein och fodermedel

                           —

                           Fordon som tidigare har inte har följt bestämmelserna eller som misstänks för att inte följa bestämmelserna

         I stället för att använda dessa vägledande anläggningar och kriterier kan medlemsstaterna överlämna sin egen riskbedömning till kommissionen före den 31 mars 2006.
   Provtagningen bör inriktas på de partier eller situationer där sannolikheten är störst för korskontaminering med förbjudet bearbetat protein (det första partiet efter transport av foder innehållande animaliskt protein som är förbjudet för detta parti, tekniska problem eller förändringar i produktionslinjerna, förändringar i lager eller silor för råvaror i bulkform).
   Kontrollerna kan också utsträckas till analys av damm i fordon, tillverkningsutrustning och lagringsutrymmen.
   Det lägsta antalet kontroller per år i en medlemsstat bör vara 10 per 100 000 ton tillverkad foderblandning. Det lägsta antalet officiella prover per år i en medlemsstat bör vara 20 per 100 000 ton tillverkad foderblandning. Innan alternativa metoder har godkänts bör identifiering och bedömning i mikroskop såsom de beskrivs i kommissionens direktiv 2003/126/EG (3) användas vid analys av prover. Upptäckt av animaliskt protein skall tolkas i enlighet med förordning (EG) nr 999/2001.
   Resultaten av kontrollprogrammen bör meddelas kommissionen i följande format.
   Sammanfattning av kontrollerna av restriktioner för utfodring av foder av animaliskt ursprung (utfodring med bearbetat animaliskt protein som är förbjudet)
   A.   Dokumenterade kontroller

               Led

               Antal kontroller, inkl. kontroller av förekomst av bearbetat animaliskt protein

               Antal överträdelser som inte konstaterats vid laboratorieanalys utan vid t.ex. dokumentkontroll

               Import av foderråvaror

               Lagring av foderråvaror

               Foderfabriker

               Blandare på jordbruksföretag/mobila blandare

               Mellanhänder

               Transportmedel

               Jordbruksföretag som håller icke-idisslare

               Jordbruksföretag som håller idisslare

               Övriga: …

         B.   Provtagning och analyser av foderråvaror och foderblandningar avseende bearbetat animaliskt protein

               Anläggningar

               Antal officiella prover som analyserats för bearbetat animaliskt protein

               Antal prover som inte uppfyller kraven

               Förekomst av bearbetat animaliskt protein från landlevande djur

               Förekomst av bearbetat animaliskt protein från fisk

               Foderråvaror

               Foderblandningar

               Foderråvaror

               Foderblandningar

               Foderråvaror

               Foderblandningar

               för idisslare

               för icke-idisslare

               för idisslare

               för icke-idisslare

               för idisslare

               för icke-idisslare

               Vid import

               Foderfabriker

               Mellanhänder/lagring

               Transportmedel

               Blandare på jordbruksföretag/mobila blandare

               På jordbruksföretaget

               Övriga: …

         C.   Översikt över förbjudet bearbetat animaliskt protein som påvisats i prover av foder för idisslare

               Månad för provtagning

               Typ av kontaminering, dess omfattning och ursprung

               Sanktioner (eller andra åtgärder) som vidtagits

               1

               2

               3

               4

               5

               …

      (1)  EUT L 165, 30.4.2004, s. 1.

      (2)  EGT L 147, 31.5.2001, s. 1.

      (3)  EUT L 339, 24.12.2003, s. 78.
   BILAGA IV
   Enskilda resultat av alla prov (både överensstämmande och icke-överensstämmande) avseende koppar och zink i foderblandningar för svin

               Typ av foderblandningar
               (djurkategori)

               Spårelement
               (koppar eller zink)

               Påvisad halt
               (mg/kg helfoder)

               Anledning till att den högsta tillåtna halten överskrids (1)

               Åtgärd

      (1)  Enligt en undersökning som utförts av den behöriga myndigheten.


title: Rådets rekommendation av den 10 juli 2012 om utnämning av en ledamot i Europeiska centralbankens direktion

text:
               21.7.2012

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               C 215/4

         RÅDETS REKOMMENDATION
   av den 10 juli 2012
   om utnämning av en ledamot i Europeiska centralbankens direktion
   2012/C 215/05
   EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION
   med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 283.2,
   med beaktande av protokollet om stadgan för Europeiska centralbankssystemet och Europeiska centralbanken, särskilt artikel 11.2.
   HÄRIGENOM REKOMMENDERAS EUROPEISKA RÅDET ATT
   utse Yves MERSCH till ledamot i Europeiska centralbankens direktion för en mandattid på åtta år.

      Utfärdad i Bryssel den 10 juli 2012.

            På rådets vägnar

         V. SHIARLY

            Ordförande


Avis juridique important

|

32002H0755

Kommissionens rekommendation av den 16 september 2002 om resultaten av riskbedömningen och om insatser för begränsning av riskerna avseende ämnet difenyleter, oktabromderivat (Text av betydelse för EES) [delgivet med nr K(2002) 3394]

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 249 , 17/09/2002 s. 0027 - 0030

Kommissionens rekommendationav den 16 september 2002om resultaten av riskbedömningen och om insatser för begränsning av riskerna avseende ämnet difenyleter, oktabromderivat[delgivet med nr K(2002) 3394](Text av betydelse för EES)(2002/755/EG)EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION UTFÄRDAR DENNA REKOMMENDATIONmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,med beaktande av rådets förordning (EEG) nr 793/93 av den 23 mars 1993 om bedömning och kontroll av risker med existerande ämnen(1), särskilt artikel 11.2 i denna, ochav följande skäl:(1) I enlighet med förordning (EEG) nr 793/93 och kommissionens förordning (EG) nr 1179/94 av den 25 maj 1994(2) har difenyleter, oktabromderivat satts upp på en prioritetslista för riskbedömning av kemiska ämnen. Enligt den förstnämnda förordningen skulle en första prioritetslista över ämnen läggas fram inom en viss tid. Denna lista utarbetades därefter och finns med i den sistnämnda förordningen, där också Frankrike och Förenade kungariket utsetts till rapporterande medlemsstater för det aktuella ämnet.(2) De rapporterande medlemsstaterna har genomfört samtliga delar av den riskbedömning som avser effekter av difenyleter, oktabromderivat på människa och miljö(3). De har också - i enlighet med kommissionens förordning (EG) nr 1488/94 av den 28 juni 1994(4) - lagt fram ett förslag om insatser för att begränsa riskerna med ämnet. Sistnämnda förordning innehåller principer för bedömningen av risker för människor och miljö av existerande ämnen i enlighet med rådets förordning (EEG) nr 793/93.(3) Samråd har skett med vetenskapliga kommittén för toxicitet, ekotoxicitet och miljö (CSTEE - Scientific Committee on Toxicity, Ecotoxicity and the Environment) beträffande de rapporterande medlemsstaternas riskbedömning.(4) Resultaten av riskbedömningen återfinns i bilagan till denna rekommendation.(5) De åtgärder som förordas i denna rekommendation överensstämmer med yttrandet från den kommitté som inrättats i enlighet med artikel 15 i förordning (EEG) nr 793/93.HÄRIGENOM REKOMMENDERAS FÖLJANDE.1. Inom samtliga branscher där- difenyleter, oktabromderivatCAS-nr 32536-52-0EINECS-nr 251-087-9importeras, framställs, transporteras, lagras, används till beredningar eller annan framställning, brukas, bortskaffas eller återvinns bör man beakta resultaten av riskbedömningen enligt bilagan.2. De riskbegränsande insatser som beskrivs i avsnitt II i bilagan bör genomföras.Utfärdad i Bryssel den 16 september 2002.På kommissionens vägnarMargot WallströmLedamot av kommissionen(1) EGT L 84, 5.4.1993, s. 1.(2) EGT L 131, 26.5.1994, s. 3.(3) Den omfattande riskbedömning som de rapporterande medlemsstaterna har överlämnat till kommissionen finns offentligt tillgänglig. Det finns också en kort sammanfattning av den. Båda dokumenten finns på Europeiska kemikaliebyråns webbplats http://ecb.jrc.it/regulation-results/.(4) EGT L 161, 29.6.1994, s. 3.BILAGADifenyleter, oktabromderivat; synonym benämning: oktabromdifenyleter.CAS-nr 32536-52-0.EINECS-nr 251-087-9.Rapporterande medlemsstater: Frankrike och Förenade kungariket.Klassificering: ännu ej klassificerat.Riskbedömningen avser ämne som framställs i eller importeras till Europeiska gemenskapen, och den grundas på vedertagna sätt för hantering av ämnet under dess livscykel. Hanteringssätten finns beskrivna i riskbedömningen som har överlämnats till kommissionen av de rapporterande medlemsstaterna.Vid riskbedömningen har man, på basis av tillgängliga uppgifter, kommit fram till att ämnet i Europeiska gemenskapen främst används som flamhämmande medel, och då huvudsakligen inom plast- och textilindustrin.I. RISKBEDÖMNINGA. Människors hälsaResultat av riskbedömningenARBETSTAGARE:1. Ytterligare uppgifter och tester behövs för att man skall kunna klargöra hur transtyretin-T4 konkurrerar med oktabromdifenyleter, hur stora mängder kommersiellt tillgänglig oktabromdifenyleter som utsöndras i modersmjölk samt följderna av långvarig exponering för ämnet.2. Riskerna behöver begränsas. Därvid skall man beakta de åtgärder som redan tillämpas. Riskbegränsningen gäller tillverkning (förpackning och rengöring), framställning av beredningar samt tillblandning av masterbatcher (varvid säcktömning sker). Riskerna handlar om- systemiska effekter efter inandning samt efter upprepad exponering av huden,- lokala effekter i luftvägarna efter upprepad exponering genom inandning,- effekter på kvinnors fertilitet efter inandning samt efter upprepad exponering av huden.Resultat av riskbedömningenKONSUMENTER:Inga ytterligare uppgifter eller tester behövs för närvarande. Ej heller behövs några ytterligare åtgärder för riskbegränsning utöver dem som redan tillämpas.Skälet är att konsumenters exponering för ämnet anses vara obetydlig.Resultat av riskbedömningenMÄNNISKOR SOM EXPONERAS VIA MILJÖN:Ytterligare uppgifter och/eller tester behövs.Det behövs uppgifter om utsläpp i miljön till följd av användning, om överföring från jord till växter samt om hur stora mängder kommersiellt tillgänglig oktabromdifenyleter som utsöndras i modersmjölk och komjölk. Beroende på de resultat som de berörda företagen lämnar in om utsöndringen i mjölk kan det bli aktuellt att begära in ytterligare uppgifter. Vidare behövs exponeringsdata från lokala och regionala användare om koncentrationen av oktabromdifenyleter i komjölk. Likaså behövs information om hur transtyretin-T4 konkurrerar med oktabromdifenyleter samt om följderna av långvarig exponering.Sammanfattande resultat av riskbedömningenINVERKAN AV ÄMNETS FYSIKALISK-KEMISKA EGENSKAPER PÅ MÄNNISKORS HÄLSA:Inga ytterligare uppgifter eller tester behövs för närvarande. Ej heller behövs några ytterligare åtgärder för riskbegränsning utöver dem som redan tillämpas.B. MiljönResultat av riskbedömningen:MILJÖN1. Ytterligare uppgifter och/eller tester behövs i fråga om risken för sekundärförgiftning från alla slags källor av oktabromdifenyleter. Det är möjligt att PEC/PNEC-metoden (Predicted Environmental Concentration/Predicted No-Effect Concentration), som nu används för sekundärförgiftning, är olämplig, både för predikterad miljökoncentration och predikterad verkningslös koncentration, och att risken underskattas. Frågan behöver utredas ytterligare.Beträffande sekundärförgiftning finns det belägg för att ämnet - även om det är persistent, dvs. svårnedbrytbart - under vissa betingelser kan brytas ned till mer toxiska och bioackumulerande föreningar.Det råder stor osäkerhet om huruvida den nu använda riskbedömningsmetoden är ändamålsenlig för sekundärförgiftning och avlägsnande av brom. Den samlade osäkerheten gör att man befarar att det kan uppstå långvariga miljöeffekter, som kan vara svåra att förutse. Från vetenskaplig synpunkt är det inte möjligt att säga om det för närvarande föreligger någon risk för miljön eller inte, eller om det kommer att göra det i framtiden.Denna osäkerhet är tillräcklig för att motivera riskbegränsande åtgärder. Åtgärderna baseras direkt på de uppgifter som man får fram genom en riskbedömning.2. Inga ytterligare uppgifter eller tester behövs för närvarande. Ej heller behövs några ytterligare åtgärder för riskbegränsning utöver dem som redan tillämpas. Denna slutsats gäller bedömningen av de risker - vilken genomförts med den vedertagna PEC/PNEC-metoden - som ren oktabromdifenyleter, från alla slags källor, innebär för den akvatiska miljön (dagvatten, sediment och reningsverk), landmiljön och atmosfären. Härvid har även ingått en bedömning av hexabromdifenyleter, som ingår som en tillsats i kommersiellt tillgänglig oktabromdifenyleter.3. Riskerna behöver begränsas. Därvid skall man beakta de åtgärder som redan tillämpas. Detta gäller bedömningen av sekundärförgiftning via daggmask i fråga om tillsatsen hexabromdifenyleter i den kommersiellt tillgängliga produkten oktabromdifenyleter, som används för olika ändamål inom polymertekniken.II. INSATSER FÖR ATT BEGRÄNSA RISKERNAMÄNNISKOR SOM EXPONERAS VIA MILJÖNResultatet av riskbedömningen av påverkan på människors hälsa genom exponering för ämnet via miljön är att det behövs ytterligare uppgifter och tester. Medlemsstaterna har redan kunnat konstatera att det råder osäkerhet kring riskbeskrivningen för spädbarn som exponeras för kommersiellt tillgänglig oktabromdifenyleter via modersmjölk eller komjölk. Det har lett till farhågor, främst för att det skulle ta lång tid att samla in erforderliga uppgifter, och att den mer exakta riskbedömningen sedan skulle kunna visa att det förelåg en risk för diande spädbarn. När det gäller alla riskbegränsande åtgärder som föreslås för ämnet måste man ta hänsyn till den oro som råder beträffande risker för spädbarn som exponeras genom mjölkintag.ARBETSTAGAREDe nuvarande gemenskapsbestämmelserna för arbetarskydd anses på det hela taget utgöra en ändamålsenlig ramlagstiftning som kan användas för begränsning av riskerna med ämnet i erforderlig utsträckning.Inom denna ram förordas att man på gemenskapsnivå tar fram gränsvärden för exponering för ämnet på arbetsplatser. Till dess att gränsvärdena har fastställts bör exponeringen begränsas till så låga värden som är tekniskt möjliga att uppnå. Man bör överväga om man i stället för pulverform kan använda sådana former av ämnet vilka inte kan inandas (pellets etc.). I vilken utsträckning sådana åtgärder kommer att bli nödvändiga är avhängigt utfallet av förslag om skydd av människors hälsa och av miljön.MILJÖNMan bör på gemenskapsnivå utreda om man i fråga om saluföring och bruk skall införa restriktioner i syfte att skydda miljön mot de effekter som bruket av oktabromdifenyleter för med sig.


title: Rekommendation till rådets yttrande enligt artikel 5.3 i rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om Belgiens uppdaterade stabilitetsprogram, 2005-2009

text:
Viktigt rättsligt meddelande

|

52006SC0108

Rekommendation till Rådets yttrande enligt artikel 5.3 i rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om Belgiens uppdaterade stabilitetsprogram, 2005-2009  /* SEK/2006/0108 slutlig */

	[pic] | EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION |Bryssel den 1.2.2006SEK(2006) 108 slutligRekommendation tillRÅDETS YTTRANDEenligt artikel 5.3 i rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om Belgiens uppdaterade stabilitetsprogram, 2005-2009(framlagt av kommissionen)MOTIVERINGBakgrundStabilitets- och tillväxtpakten som trädde i kraft den 1 juli 1998 syftar till att genom sunda offentliga finanser stärka förutsättningarna för prisstabilitet och stark hållbar tillväxt som kan bidra till ökad sysselsättning. Pakten ändrades första gången 2005. Reformen genomfördes mot bakgrund av att pakten har visat sig användbar för att förankra budgetdisciplin, samtidigt som dess effektivitet och ekonomiska underbyggnad behövde stärkas och de offentliga finansernas långsiktiga hållbarhet säkerställas.Enligt rådets förordning (EG) nr 1466/97 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken [1] , som utgör en del av pakten, skall medlemsstaterna lägga fram stabilitets- och konvergensprogram och årliga uppdateringar av dessa för rådet (medlemsstater som redan infört den gemensamma valutan skall lägga fram [uppdaterade] stabilitetsprogram och medlemsstater som ännu inte infört den gemensamma valutan skall lägga fram [uppdaterade] konvergensprogram). Belgiens första konvergensprogram lades fram i december 1998. I enlighet med förordningen yttrade sig rådet om programmet den 15 mars 1999 på grundval av en rekommendation från kommissionen och efter att ha hört Ekonomiska och finansiella kommittén. I enlighet med samma förfarande bedöms uppdaterade stabilitets- och konvergensprogram av kommissionen och granskas av den ovannämnda kommittén. De kan även granskas av rådet.I dessa program skall medlemsstaterna ange sina mål för de offentliga finanserna på medellång sikt och beskriva genom vilka politiska åtgärder dessa mål skall uppnås samt de ekonomiska antaganden som planen bygger på. Efter reformen av stabilitets- och tillväxtpakten skall målen på medellång sikt differentieras mellan enskilda medlemsstater mot bakgrund av de stora ekonomiska och finanspolitiska skillnaderna i EU, även med avseende på de finanspolitiska riskerna för de offentliga finansernas hållbarhet. Andra inslag i reformen är bland annat att en mer symmetrisk strategi bör eftersträvas för finanspolitiken över konjunkturcykeln, genom att striktare budgetdisciplin tillämpas under goda tider, samtidigt som ”omfattande strukturreformer” med en kontrollerbar effekt på de offentliga finansernas långsiktiga hållbarhet bör beaktas vid en tillfällig avvikelse från målen på medellång sikt eller anpassningsbanan mot dem.Kommissionen har granskat det uppdaterade stabilitetsprogram som Belgien nyligen lämnade in med beaktande av kommissionens höstprognos 2005 samt uppförandekoden [2] , den allmänt vedertagna metoden för uppskattning av potentiell total produktion och konjunkturrensade saldon och de allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken som ingår i de integrerade riktlinjerna för perioden 2005–2008, och har på grundval av nedanstående analys överlämnat en rekommendation till rådets yttrande om programmet.Bedömning(1) Belgien lade fram 2005 års uppdatering av sitt stabilitetsprogram den 5 december 2005, vilket var en vecka efter det att tidsfristen hade löpt ut. Det omfattar perioden 2005-2009. Programmet motsvarar i stort sett den modellstruktur och de krav på uppgifter för stabilitets- och konvergensprogram som definieras i den nya uppförandekoden [3] .(2) I Belgien har den reala BNP-tillväxten legat runt 2 % i genomsnitt under den senaste tioårsperioden, vilket är något högre än genomsnittet för euroområdet. Sysselsättningsgraden är däremot låg (runt 60 %) och arbetslösheten uppvisar betydande regionala skillnader och en hög andel långtidsarbetslöshet. Sedan 2000 har Belgien upprätthållit ett saldo i den offentliga sektorns finanser nära balans.(3) Det makroekonomiska scenario som läggs fram i programmet bygger på en viss förbättring av real BNP-tillväxt till 2,2 % i genomsnitt över perioden 2006–2009, efter ett relativt svagt utfall 2005 (1,4 %), samt en sakta men säkert stigande sysselsättning (0,7 % per år). Scenariet kan anses trovärdigt och avviker endast marginellt från det som läggs fram i kommissionens höstprognos 2005. Det negativa produktionsgapet väntas minska i omfattning mot slutet av programperioden. Programmets inflationsframräkningar är visserligen något högre än i kommissionens höstprognos, men de förefaller realistiska med tanke på att de antaganden som har gjorts om externa faktorer är något mindre gynnsamma.(4) Den 17 februari 2005 godkände rådet i sitt yttrande den budgetstrategi som hade lagts fram i 2004 års uppdatering av Belgiens stabilitetsprogram. Vad gäller budgetgenomförandet 2005 beräknas i kommissionens höstprognos 2005 att de offentliga finanserna kommer att vara i balans 2005, vilket är i linje med målet i den förra uppdateringen av stabilitetsprogrammet, trots att BNP-tillväxten blev betydligt lägre. Den statistiska redovisningen av ett antal enstaka transaktioner behöver dock fortfarande klargöras med Eurostat och kan leda till en stor tillfällig ökning av underskottet för 2005.[4](5) Den finanspolitiska strategi som beskrivs i det uppdaterade programmet syftar till att bibehålla balans i den offentliga sektorns finanser fram till 2006 och därefter bygga upp överskott (upp till 0,7 % av BNP 2009) för att skuldkvoten skall kunna fortsätta att minska. Efter en successiv minskning från 7,2 % av BNP 2001 till 4,3 % 2005, väntas det primära överskottet stabiliseras knappt över 4 % av BNP från och med 2006. Enligt programmet kommer den offentliga intäktskvoten att minska (främst till följd av en minskning av skattebelastningen på arbetskraft), men detta uppvägs mer än väl av en sänkning av utgiftskvoten (främst ränteutgifter). Enstaka och andra tillfälliga åtgärder har fortfarande stor vikt under 2006 (0,6 % av BNP), även om de belgiska myndigheterna planerar att i allt mindre utsträckning tillgripa den typen av åtgärder från och med 2006. Den nya uppdateringen bekräftar i stort sett den finanspolitiska strategi som lades fram i det föregående programmet, mot bakgrund av praktiskt taget liknande förutsättningar.(6) Enligt kommissionens beräkningar med den allmänt vedertagna metoden på grundval av programmet, kommer det strukturella saldot (dvs. efter konjunkturrensning och utan beaktande av enstaka och andra tillfälliga åtgärder) att förbättras med nästan 1 % av BNP över programperioden. Det försämras från plus minus noll 2005 till ett underskott på 0,25 % av BNP 2006, för att sedan åter förbättras, till ett överskott på 0,5 % av BNP 2007. Därefter beräknas förbättringen av det strukturella saldot att ske mer gradvis, för att nå nästan 1 % av BNP 2009. De belgiska myndigheterna har fastställt ett strukturellt saldo på 0,5 % av BNP som mål på medellång sikt i den mening som avses i stabilitets- och tillväxtpakten, och det förväntas vara uppfyllt 2007. Eftersom målet på medellång sikt är mer långtgående än riktmärket (för vilken målnivån är ett underskott på ca 1 % av BNP) bör det, om det uppnås, uppfylla villkoret att ge en tillräcklig marginal för att förebygga alltför stora underskott. Detta mål på medellång sikt anses lämpligt enligt den aktuella bedömningen, eftersom det ligger inom det intervall som i stabilitets- och tillväxtpakten och uppförandekoden har fastställts för euroområdet och medlemsstater som ingår i ERM II, och det är mer ambitiöst än vad som krävs med avseende på skuldkvoten och den genomsnittliga potentiella BNP-tillväxten på lång sikt.(7) Sammantaget kan budgetutfallet bli sämre än vad som beräknas i programmet, särskilt under åren 2006–2007. Det makroekonomiska scenariet kan visserligen anses realistiskt och regeringen har nyligen infört nya åtgärder för att bättre kontrollera utgifterna för hälso- och sjukvård, men för 2006 verkar de skatteintäkter som planeras enligt programmet vara något optimistiskt räknade och utgiftsberäkningarna förefaller inte innehålla några säkerhetsmarginaler mot oväntat dåliga utfall. För 2007 finns det ingen förklaring i programmet till hur de betydande enstaka och andra tillfälliga åtgärder som löper ut skall uppvägas. Det skall dock erkännas att de belgiska myndigheterna under senare tid har visat en stor beslutsamhet när det gäller att uppfylla sina balanserade mål för de offentliga finanserna.(8) Med hänsyn tagen till ovanstående riskbedömning är det möjligt att programmets finanspolitiska strategi inte riktigt räcker till för att fram till 2007 uppfylla de mål på medellång sikt som de belgiska myndigheterna har fastställt i programmet. Å andra sidan är dock programmets mål på medellång sikt enligt vad som konstaterats ovan mer ambitiösa än vad som krävs enligt stabilitets- och tillväxtpakten och den finanspolitiska strategi som beskrivs förefaller räcka till för att klara ett budgetsaldo i strukturella termer som kan anses vara lämpligt enligt pakten över hela programperioden. Finanspolitiken i programmet ger även en tillräcklig säkerhetsmarginal som motverkar riskerna att överskrida underskottströskeln på 3 % av BNP under normala konjunktursvängningar. Den genomsnittliga årliga förbättringen av det strukturella saldot är visserligen liten, men anpassningstakten mot målet på medellång sikt är i stort sett godtagbar. Under 2006 är anpassningen emellertid inte i linje med kraven i stabilitets- och tillväxtpakten, eftersom den planerade försämringen av det strukturella saldot är 0,25 % av BNP i ett läge där produktionsgapet (visserligen fortfarande negativt) är i avtagande.(9) Den belgiska skuldkvoten förblir långt högre än referensvärdet på 60 % av BNP (94 % av BNP i slutet av 2005), men har förevisat en imponerande minskning ända sedan 1993 (137 % av BNP). Efter en tillfällig uppbromsning 2005 till följd av att en skuld övertogs från det nationella järnvägsbolaget SNCB, (motsvarande 2,5 % av BNP), beräknas skuldkvoten fortsätta minska, till under 80 % 2009. Den största drivkraften bakom minskningen är alltjämt det stora primära överskottet (som dock har gått ned från något över 7 % av BNP 2001 till något över 4 % 2005). Skuldutvecklingen skulle kunna bli mindre gynnsam än enligt programmets beräkningar med tanke på den ovan diskuterade möjligheten att budgetutfallet blir sämre än väntat. Skuldkvoten verkar trots detta vara på en tillräckligt avtagande trend mot referensvärdet och närmar sig detta i snabb takt.(10) I fråga om de offentliga finansernas hållbarhet förefaller Belgien löpa en medelstor risk med anledning av de prognostiserade budgetkostnaderna för den åldrande befolkningen. Bruttoskuldens nuvarande nivå är visserligen avtagande, men den ligger fortfarande långt över referensvärdet, och en kontinuerlig minskning av skuldkvoten är beroende av att det går att bibehålla höga primära överskott över en lång tid. Den belgiska strategin att göra långsiktiga överväganden till det centrala inslaget i finanspolitiken, bl. a. genom skuldminskning, kommer otvivelaktigt att minska riskerna för bristande hållbarhet och ”lagen om en åldrandefond” stärker det politiska åtagandet genom att rättsligt bindande mål fastställs för finanspolitiken. Dessutom bör den senaste tidens åtgärder för att höja den effektiva pensionsåldern och sysselsättningsgraden ge ett positivt bidrag till de offentliga finansernas hållbarhet. Det är dock möjligt att det nuvarande saldot i de offentliga finanserna inte räcker till för att helt fånga upp den stora utgiftsökningen till följd av den åldrande befolkningen, vilket understryker vikten av att bibehålla stora primära överskott under de kommande åren.(11) De finanspolitiska åtgärder som föreslås är i stort sett förenliga med de allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken, vilka utgör en del av de integrerade riktlinjerna för perioden 2005–2008. Särskilt minskningen av skuldkvoten sker i tillfredsställande takt och ett antal reformer genomförs för att förbättra socialförsäkringssystemets hållbarhet. Minskningen av den strukturella balansen 2006 är dock inte helt i linje med den integrerade riktlinje som föreskriver att alla nödvändiga korrigerande åtgärder skall vidtas för att nå målet på medellång sikt.(12) I det nationella handlingsprogram som Belgien lade fram den 26 oktober 2005 i samband med den förnyade Lissabonstrategin för tillväxt och sysselsättning framhålls bl.a. följande utmaningar av särskild finanspolitisk betydelse: i) Att stödja sysselsättningen genom att minska skatten på arbete och ii) att bibehålla de offentliga finanserna nära balans och börja bygga upp överskott från och med 2007, för att skuldkvoten skall kunna fortsätta att minska. De förväntade effekterna av de åtgärder som föreslås i handlingsprogrammet framgår dock inte i tillräcklig utsträckning av de beräkningar av de offentliga finansernas utveckling som ingår i stabilitetsprogrammet. De finanspolitiska åtgärder som beskrivs i stabilitetsprogrammet verkar för övrigt i stort sett vara i linje med de som planeras i det nationella handlingsprogrammet.Mot bakgrund av ovanstående bedömning kan de offentliga finanserna anses vara sunda och den kontinuerliga skuldminskning som planeras i programmet utgör ett exempel på att finanspolitiken drivs i enlighet med stabilitets- och tillväxtpakten. Det vore dock lämpligt att Belgien ökar den strukturella anpassningen 2006 och under de därpå följande åren identifierar och genomför ytterligare strukturåtgärder för att uppnå de finanspolitiska målen och därigenom minskar behovet av att tillgripa enstaka åtgärder.Rekommendation tillRÅDETS YTTRANDEenligt artikel 5.3 i rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om Belgiens uppdaterade stabilitetsprogram, 2005-2009EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR AVGETT FÖLJANDE YTTRANDEmed beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken [5] , särskilt artikel 5.3 i denna,med beaktande av kommissionens rekommendation, ochefter samråd med Ekonomiska och finansiella kommittén.HÄRIGENOM FRAMFÖRS FÖLJANDE:1.  I Belgien har den reala BNP-tillväxten legat runt 2 % i genomsnitt under den senaste tioårsperioden, vilket är något högre än genomsnittet för euroområdet. Sysselsättningsgraden är däremot låg (runt 60 %) och arbetslösheten uppvisar betydande regionala skillnader och en hög andel långtidsarbetslöshet. Sedan 2000 har Belgien upprätthållit ett saldo i den offentliga sektorns finanser nära balans.2.  Den 17 februari 2005 godkände rådet i sitt yttrande den budgetstrategi som hade lagts fram i 2004 års uppdatering av Belgiens stabilitetsprogram.3.  Vad gäller budgetgenomförandet 2005 beräknas i kommissionens höstprognos 2005 att de offentliga finanserna kommer att vara i balans 2005, vilket är i linje med målet i den förra uppdateringen av stabilitetsprogrammet, trots att BNP-tillväxten blev betydligt lägre. Den statistiska redovisningen av ett antal enstaka transaktioner behöver dock fortfarande klargöras med Eurostat och kan leda till en stor enstaka ökning av underskottet för 2005.[6]4.  Den [14 februari 2006] granskade rådet Belgiens uppdaterade stabilitetsprogram, som omfattar perioden 2005-2009. Programmet motsvarar i stort sett den modellstruktur och de krav på uppgifter för stabilitets- och konvergensprogram som definieras i den nya uppförandekoden [7] .5.  I programmets bakomliggande makroekonomiska scenario räknar man med att den reala BNP-tillväxten skall öka från 1,4 % år 2005 till i genomsnitt 2,2 % under resten av programperioden. Enligt nu tillgänglig information förefaller detta scenario bygga på rimliga tillväxtantaganden. Inflationsberäkningarna i programmet förefaller också vara realistiska.6.  Den finanspolitiska strategi som beskrivs i programmet syftar till att bibehålla balans i den offentliga sektorns finanser fram till 2006 och därefter bygga upp överskott (upp till 0,7 % av BNP 2009) för att skuldkvoten skall kunna förbli på en nedåtgående trend. Efter en successiv minskning från 7,2 % av BNP 2001, väntas det primära överskottet stabiliseras knappt över 4 % av BNP från och med 2007. Enligt programmet kommer de offentliga intäkterna att minska (främst till följd av en minskning av skattebelastningen på arbetskraft), men detta uppvägs mer än väl av en sänkning av utgiftskvoten (främst ränteutgifter). Den nya uppdateringen bekräftar i sort sett den finanspolitiska strategi som lades fram i det föregående programmet, mot bakgrund av praktiskt taget liknande förutsättningar.7.  Enligt beräkningar med den allmänt vedertagna metoden väntas det strukturella saldot förbättras med nästan 1 procent av BNP under programperioden (dvs. det konjunkturrensade saldot netto efter engångsåtgärder och andra tillfälliga åtgärder). Myndigheterna har fastställt budgetmålet på medellång sikt till 0,5 % av BNP med syftet att till år 2007 uppnå denna budgetställning. Eftersom målet på medellång sikt är mer långtgående än riktmärket (för vilken målnivån är ett underskott på ca 1 % av BNP) bör det, om det uppnås, uppfylla villkoret att ge en tillräcklig marginal för att förebygga alltför stora underskott. Detta mål på medellång sikt anses lämpligt enligt den aktuella bedömningen, eftersom det ligger inom det intervall som i stabilitets- och tillväxtpakten och uppförandekoden har fastställts för euroområdet och medlemsstater som ingår i ERM II, och det är mer ambitiöst än vad som krävs med avseende på skuldkvoten och den genomsnittliga potentiella BNP-tillväxten på lång sikt.8.  Budgetutfallet kan bli sämre än vad som beräknas i programmet, särskilt under åren 2006 och 2007. Det makroekonomiska scenariet kan visserligen anses realistiskt och regeringen har nyligen infört nya åtgärder för att bättre kontrollera utgifterna för hälso- och sjukvård, men för 2006 verkar de skatteintäkter som planeras enligt programmet vara något optimistiska och utgiftsberäkningarna förefaller inte innehålla några säkerhetsmarginaler mot oväntat dåliga utfall. För 2007 finns det ingen förklaring i programmet till hur man skall uppväga de betydande enstaka och andra tillfälliga åtgärder som löper ut. Det skall dock erkännas att de belgiska myndigheterna under senare tid har visat en stor beslutsamhet när det gäller att uppfylla sina balanserade mål för de offentliga finanserna.9.  Mot bakgrund av denna riskbedömning är det möjligt att programmets budgetpolitik inte räcker för att programmets medelfristiga mål säkert skall kunna uppnås till 2007, enligt programmets plan. Programmets mål på medellång sikt är emellertid, som ovan konstaterats, mer ambitiösa än vad som krävs enligt stabilitets- och tillväxtpakten. Budgetstrategin förefaller tillräcklig för att över hela programperioden uppnå en strukturell budgetställning som kan anses lämplig enligt pakten. Den budgetstrategi som beskrivs i programmet bör även över hela programperioden ge en tillräcklig säkerhetsmarginal för att motverka riskerna för att överskrida underskottströskeln på 3 % av BNP under normala konjunktursvängningar. Vad beträffar anpassningsbanan mot det finanspolitiska målet på medellång sikt är den genomsnittliga årliga förbättringen av det strukturella saldot visserligen liten, men anpassningstakten mot målet på medellång sikt är i stort sett godtagbar. Under 2006 är anpassningen emellertid inte i linje med kraven i stabilitets- och tillväxtpakten, eftersom den planerade försämringen av det strukturella saldot är 0,25 % av BNP i ett läge där produktionsgapet (visserligen fortfarande negativt) är i avtagande.10.  Skuldkvoten beräknas ha uppgått till 94 % av BNP i slutet av 2005, vilket är långt över fördragets referensvärde på 60 % av BNP. I programmet beräknas skuldkvoten minska med 16 procentenheter av BNP över programperioden, till 80 % av BNP. Skuldkvoten kan utveckla sig i en mindre gynnsam riktning än vad som förväntades i programmet med beaktande av riskerna i samband med de nämnda finanspolitiska målen. Skuldkvoten verkar trots detta vara på en tillräckligt avtagande trend mot referensvärdet och närmar sig detta i snabb takt.11.  I fråga om de offentliga finansernas hållbarhet förefaller Belgien löpa en medelstor risk med anledning av de prognostiserade budgetkostnaderna för den åldrande befolkningen. Bruttoskuldens nuvarande nivå är visserligen avtagande, men den ligger fortfarande långt över referensvärdet, och en kontinuerlig minskning av skuldkvoten är beroende av att det går att bibehålla höga primära överskott över en lång tid. Den belgiska strategin att göra långsiktiga överväganden till det centrala inslaget i finanspolitiken, bl. a. genom skuldminskning, kommer otvivelaktigt att minska riskerna för bristande hållbarhet och lagen om en åldrandefond stärker det politiska åtagandet genom att rättsligt bindande mål fastställs för finanspolitiken. Dessutom bör den senaste tidens åtgärder för att höja den effektiva pensionsåldern och sysselsättningsgraden ge ett positivt bidrag till de offentliga finansernas hållbarhet. Det är dock möjligt att det nuvarande saldot i de offentliga finanserna inte räcker till för att helt fånga upp den stora utgiftsökningen till följd av den åldrande befolkningen, vilket understryker vikten av att bibehålla stora primära överskott under de kommande åren.12.  De finanspolitiska åtgärder som föreslås är i stort sett förenliga med de allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken, vilka utgör en del av de integrerade riktlinjerna för perioden 2005–2008. Särskilt minskningen av skuldkvoten sker i tillfredsställande takt och ett antal reformer genomförs för att förbättra socialförsäkringssystemets hållbarhet. Minskningen av den strukturella balansen 2006 är dock inte helt i linje med den integrerade riktlinje som föreskriver att alla nödvändiga korrigerande åtgärder skall vidtas för att nå målet på medellång sikt.13.  I det nationella handlingsprogram som Belgien lade fram den 26 oktober 2005 i samband med den förnyade Lissabonstrategin för tillväxt och sysselsättning framhålls bl.a. följande utmaningar av särskild finanspolitisk betydelse: i) Att stödja sysselsättningen genom att minska skatten på arbete och ii) att bibehålla de offentliga finanserna nära balans och börja bygga upp överskott från och med 2007, för att skuldkvoten skall kunna förbli på en nedåtgående trend. De förväntade effekterna av de åtgärder som föreslås i handlingsprogrammet framgår dock inte i tillräcklig utsträckning av de beräkningar av de offentliga finansernas utveckling som ingår i stabilitetsprogrammet. De finanspolitiska åtgärder som beskrivs i stabilitetsprogrammet verkar för övrigt i stort sett vara i linje med de som planeras i det nationella handlingsprogrammet.Mot bakgrund av ovanstående bedömning anser rådet att de offentliga finanserna i princip är sunda och att den kontinuerliga skuldminskning som planeras i programmet utgör ett exempel på finanspolitik som drivs i enlighet med stabilitets- och tillväxtpakten. Belgien bör dock öka den strukturella anpassningen 2006 och under de därpå följande åren identifierar och genomför ytterligare strukturåtgärder för att uppnå de finanspolitiska målen och därigenom minskar behovet av att tillgripa enstaka åtgärder.Jämförelse av prognostiserade nyckeltal för makroekonomin och de offentliga finanserna2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 |Real BNP (förändring i procent) | SP dec 2005 | 2,6 | 1,4 | 2,2 | 2,1 | 2,3 | 2,2 |KOM nov 2005 | 2,6 | 1,4 | 2,1 | 2,0 | Ej till. | Ej till. |SP dec 2004 | 2,4 | 2,5 | 2,5 | 2,1 | 2,0 | Ej till. |HIKP-inflation (%) | SP dec 2005 | 1,9 | 2,9 | 2,8 | 2,0 | 1,9 | 1,7 |KOM nov 2005 | 1,9 | 2,7 | 2,6 | 1,9 | Ej till. | Ej till. |SP dec 2004 | 1,9 | 2,0 | 1,8 | 1,8 | 1,8 | Ej till. |BNP-gap (i % av potentiell BNP) | SP dec 20051 | -0,2 | -0,8 | -0,6 | -0,6 | -0,5 | -0,4 |KOM nov 20052 | -0,1 | -0,8 | -0,8 | -1,0 | Ej till. | Ej till. |SP dec 20041 | -0,8 | -0,5 | -0,2 | -0,4 | -0,5 | Ej till. |Off. sektorns finansiella sparande (i % av BNP) | SP dec 2005 | 0,0 | 0,0 | 0,0 | 0,3 | 0,5 | 0,7 |KOM nov 2005 | 0,0 | 0,0 | -0,3 | -0,5 | Ej till. | Ej till. |SP dec 2004 | 0,0 | 0,0 | 0,0 | 0,3 | 0,6 | Ej till. |Primärsaldo (% av BNP) | SP dec 2005 | 4,8 | 4,3 | 4,1 | 4,2 | 4,1 | 4,1 |KOM nov 2005 | 4,8 | 4,4 | 3,8 | 3,4 | Ej till. | Ej till. |SP dec 2004 | 4,9 | 4,5 | 4,4 | 4,5 | 4,7 | Ej till. |Konjunkturrensat saldo (% av BNP) | SP dec 20051 | 0,1 | 0,4 | 0,3 | 0,6 | 0,8 | 0,9 |KOM nov 2005 | 0,1 | 0,4 | 0,1 | 0,0 | Ej till. | Ej till. |SP dec 20041 | 0,5 | 0,3 | 0,1 | 0,5 | 0,9 | Ej till. |Strukturellt saldo (% av BNP) | SP dec 20054 | Ej till. | 0,0 | -0,3 | 0,4 | 0,7 | 0,9 |KOM nov. 20055 | -0,6 | 0,0 | -0,4 | 0,0 | Ej till. | Ej till. |SP dec 2004 | Ej till. | Ej till. | Ej till. | Ej till. | Ej till. | Ej till. |Offentliga sektorns bruttoskuld (% av BNP) | SP dec 2005 | 94,7 | 94,3 | 90,7 | 87,0 | 83,0 | 79,1 |KOM nov 2005 | 96,2 | 94,9 | 91,1 | 88,1 | Ej till. | Ej till. |SP dec 2004 | 96,6 | 95,5 | 91,7 | 88,0 | 84,2 | Ej till. |Anm. 1 Kommissionens beräkningar baserar sig på uppgifterna i programmet. 2 Grundat på en potentiell tillväxt på 2,0 %, 2,1 %, 2,1 % respektive 2,3 % under perioden 2004–2007. 3 Konjunkturrensat saldo (liksom i raderna ovanför) utan beaktande av enstaka och tillfälliga åtgärder. 4 Enstaka och andra tillfälliga åtgärder hämtade från programmet (0,4 % av BNP 2004 och 2005 och 0,6 % 2006, samtliga underskottsminskande). Siffrorna för de tillfälliga åtgärderna från och med 2007 (0,2 % 2007, 0,1 % 2008 och 0,0 % 2009) tillhandahölls av de belgiska myndigheterna efter det att programmet hade lämnats in med anmärkningen att de ”bör betraktas som antaganden och inte föregriper några av de belgiska myndigheternas beslut”. 5 Enstaka och andra tillfälliga åtgärder hämtade från kommissionens höstprognos 2005 (0,4 % av BNP 2005 och 0,5 % 2006, samtliga underskottsminskande). Källor: Stabilitetsprogrammet (SP), kommissionens höstprognos 2005 (KOM) samt kommissionens beräkningar. |[1] EGT L 209, 2.8.1997, s. 1. Förordningen ändrad genom förordning (EG) nr 1055/2005 (EUT L 174, 7.7.2005, s. 1). De dokument som det hänvisas till i texten återfinns på webbplatsenhttp://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[2] ”Närmare angivelser för genomförandet av stabilitets- och tillväxtpakten samt riktlinjer för stabilitets- och konvergensprogrammens utformning och innehåll”, som godkändes av Ekofinrådet den 11 oktober 2005.[3] Programmet innehåller inte något särskilt avsnitt om de offentliga finansernas institutionella aspekter. Det finns även luckor i de obligatoriska uppgifterna och inte heller alla frivilliga uppgifter som anges i den nya uppförandekoden har tillhandahållits.[4] För närvarande har regeringens övertag av järnvägsbolagets skuld (2,5 % av BNP) bokförts utan att ge någon effekt på det offentliga underskottet, medan värdepapperiseringen av skatteskulder under 2005 (0,2 % av BNP) har registrerats som underskottsminskande.[5] EGT L 209, 2.8.1997, s. 1. Förordningen ändrad genom förordning (EG) nr 1055/2005 (EUT L 174, 7.7.2005, s. 1). De dokument som det hänvisas till i texten återfinns på webbplatsenhttp://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[6] För närvarande har regeringens övertagande av järnvägsbolagets skuld (2,5 % av BNP) bokförts utan att ge någon effekt på det offentliga underskottet, medan värdepapperiseringen av skatteskulder under 2005 (0,2 % av BNP) har registrerats som underskottsminskande.[7] Programmet innehåller inte något särskilt avsnitt om de offentliga finansernas institutionella aspekter, men vissa upplysningar om dessa frågor ges i andra avsnitt. Det finns även luckor i de obligatoriska uppgifterna och inte heller alla frivilliga uppgifter som anges i den nya uppförandekoden har tillhandahållits.


title: Rekommendation från kommissionen till rådet i syfte att bemyndiga kommissionen att delta i förhandlingarna om ett internationellt rättsligt bindande instrument för att främja och skydda funktionshindrades rättigheter och värdighet

text:
Avis juridique important

|

52003SC0116

Rekommendation från Kommissionen till Rådet i syfte att bemyndiga kommissionen att delta i förhandlingarna om ett internationellt rättsligt bindande instrument för att främja och skydda funktionshindrades rättigheter och värdighet  /* SEK/2003/0116 slutlig */

REKOMMENDATION FRÅN KOMMISSIONEN TILL RÅDET i syfte att bemyndiga kommissionen att delta i förhandlingarna om ett internationellt rättsligt bindande instrument för att främja och skydda funktionshindrades rättigheter och värdighetMOTIVERINGSyftet med denna rekommendation till rådet är att ge kommissionen ett förhandlings uppdrag inom ramen för kommande möten i den särskilda FN-kommitté som inrättats för att överväga förslag till en allmän internationell konvention för att skydda och främja funktionshindrades rättigheter och värdighet, och att föra dessa förhandlingar på Europeiska gemenskapens vägnar. Gemenskapens befogenheter grundar sig på artikel 13 i EG-fördraget, enligt vilken gemenskapen kan ta initiativ för att bekämpa diskriminering på grund av funktionshinder. Gemenskapen har redan tillämpat dessa nya bestämmelser, särskilt när det gäller sysselsättning och arbetsliv.1. BakgrundHandikappfrågor har tagits upp vid ett flertal tillfällen i FN:s historia. Under 1970-talet antogs två deklarationer, en om utvecklingsstördas rättigheter (Declaration on the Rights of Mentally Retarded Persons) [1] och en annan om funktionshindrades rättigheter (Declaration on the Rights of Disabled Persons) [2], som de första instrumenten där mänskliga rättigheter för funktionshindrade uttryckligen erkändes. Trots att dessa deklarationer var viktiga som första steg mot en ökad medvetenhet om funktionshindrades rättigheter, kritiserades de för att vara grundade på en föråldrad medicinsk och samhällelig syn på funktionshinder.[1]  Proklamerad i generalförsamlingens resolution 2856 (XXVI) av den 20 december 1971, http://www.unhchr.ch/html/menu3/b/ m_mental.htm[2]  Proklamerad i generalförsamlingens resolution 3447 (XXX) av den 9 december 1975, http://www.unhchr.ch/html/menu3/b/ 72.htmI två andra instrument som antogs i slutet av 1980-talet, nämligen "Principles for the Protection of Persons With Mental Illnesses and the Improvement of Mental Health Care" [3] som gäller psykiska funktionshinder och "Standardregler för att tillförsäkra människor med funktionsnedsättning delaktighet och jämlikhet" (Standard Rules on the Equalisation of Opportunities for Persons with Disabilities) [4] lades tyngdpunkten på lika möjligheter. Alla dessa instrument har varit betydelsefulla för att framhäva de funktionshindrades rätt till oberoende och självbestämmande och har ökat förståelsen för de allmänna konventionerna om mänskliga rättigheter när de gäller funktionshindrade. Inget av dessa instrument är bindande för FN:s medlemsstater och de innehåller heller inga bestämmelser om övervakning av funktionshindrades rättigheter.[3]  Generalförsamlingens resolution 46/119, 46 UN. GAORSupp. (nr 49) at 189, UN. Doc. A/46/49 (1991).[4]  Antagen av FN:s generalförsamling, 48:e sammanträdet, resolution 48/96, bilaga, av den 20 december 1993 http://www.un.org/esa/socdev/enable/ dissre00.htmMot denna bakgrund lade Mexikos regering i december 2001 fram FN-resolution 56/168, som innehöll en uppmaning till att överväga en konvention om mänskliga rättigheter för funktionshindrade och till att omedelbart inrätta en särskild kommitté för detta ändamål. Kommittén skulle överväga förslag till en allmän internationell konvention för att skydda och främja funktionshindrades rättigheter och värdighet. Med stöd av det tredje utskottet (för sociala frågor) antogs denna resolution i FN:s generalförsamling [SJ].Den 21 februari 2002 antog därefter FN:s kommission för social utveckling en resolution som välkomnar FN-resolution 56/168 om en allmän och fullständig internationell konvention för att främja och skydda funktionshindrades rättigheter och värdighet. Efter denna antog FN:s kommission för mänskliga rättigheter resolution 2002/61 [5] den 26 april 2002. Därefter höll den särskilda kommittén sitt första sammanträde mellan den 29 juli och den 9 augusti 2002.[5]  http://www.unhchr.ch/huridocda/ huridoca.nsf/(symbol)/E.CN.4.RES.2002.61.EN?opendocument2. Det planerade rättsliga instrumentets form och innehållDet planerade instrumentets form och innehåll har ännu inte slagits fast. Frågan diskuteras för närvarande och det finns flera möjligheter att välja mellan.Det råder allt större enighet om att ett rättsligt bindande instrument på handikappområdet å ena sidan bör komplettera och förstärka den övervakning av funktionshindrades rättigheter som görs av de traktatsövervakande organen enligt de sex grundläggande konventionerna om mänskliga rättigheter.Å andra sidan borde den rättsligt bindande FN-konventionen användas för att anpassa tillämpningen av de mänskliga rättigheterna till personer med funktionshinder. Det främsta syftet med en sådan konvention bör inte vara att skapa nya rättigheter utan att klargöra och förtydliga befintliga internationella förpliktelser på området. Den skulle också sända en tydlig signal från och till det internationella samfundet samt tjäna som en politisk katalysator och ett pedagogiskt redskap för att åstadkomma en förändring av det sätt på vilket funktionshindrade åtnjuter sina rättigheter.Mot bakgrund av ovanstående, och utan att föregripa en mer ingående diskussion, är den centrala frågan i den nuvarande diskussionen hur man skall se till att funktionshindrade inte diskrimineras när de utnyttjar eller åtnjuter alla befintliga mänskliga rättigheter.Ett viktigt redskap för att uppnå jämlikhet är principen om ickediskriminering. Lika möjligheter att åtnjuta mänskliga rättigheter kan garanteras genom att man ser till att funktionshindrade inte diskrimineras på grund av sitt funktionshinder. Det rättsligt bindande instrumentet bör skydda funktionshindrade från orättvis diskriminering när det gäller utnyttjandet och åtnjutandet av de mänskliga rättigheterna.Ickediskriminering och funktionshindrades lika åtnjutande av alla mänskliga rättigheter är för närvarande den viktigaste frågan i arbetet med att förändra synen på funktionshinder och funktionshindrade i hela världen. Ickediskriminering är inbakad i jämlikhetsprincipen. Den omfattar både direkt och indirekt diskriminering.3. Gemenskapens befogenheterEnligt artikel 13 i EG-fördraget [6], införd genom Amsterdamfördraget, får gemenskapen inom ramen för sina befogenheter vidta lämpliga åtgärder för att bekämpa diskriminering bland annat på grund av funktionshinder.[6]  Artikel 13: "Utan att det påverkar tillämpningen av de övriga bestämmelserna i detta fördrag och inom ramen för de befogenheter som fördraget ger gemenskapen, kan rådet genom enhälligt beslut på förslag av kommissionen och efter att ha hört Europaparlamentet vidta lämpliga åtgärder för att bekämpa diskriminering på grund av kön, ras, etniskt ursprung, religion eller övertygelse, funktionshinder, ålder eller sexuell läggning."På grundval av denna befogenhet antog rådet den 27 november 2000 direktiv 2000/78/EG [7] om inrättande av en allmän ram för likabehandling. Direktivet förbjuder all direkt och indirekt diskriminering på grund av religion eller övertygelse, funktionshinder, ålder och sexuell läggning [8]. I fråga om funktionshinder anges i detta direktiv att en avsaknad av rimliga anpassningsåtgärder på arbetsplatsen kan utgöra diskriminering. Sådana anpassningsåtgärder innefattar praktiska åtgärder för att anpassa arbetsplatsen till funktionshindrade, t.ex. anpassning av lokaler, utrustning och arbetstid, tilldelning av uppgifter eller tillhandahållande av utbildning eller integrationshjälpmedel för att öka deras möjligheter till sysselsättning.[7]  EGT L 303, 2.12.2000, s. 16.[8]  Diskriminering på grund av kön och etniskt ursprung eller ras behandlas i andra direktiv.I direktivet (artikel 5) föreskrivs följande: "För att garantera principen om likabehandling för personer med funktionshinder skall rimliga anpassningsåtgärder vidtas. Detta innebär att arbetsgivaren skall vidta de åtgärder som behövs i det konkreta fallet för att göra det möjligt för en person med funktionshinder att få tillträde till, delta i eller göra karriär i arbetslivet, eller att genomgå utbildning, såvida sådana åtgärder inte medför en oproportionerlig börda för arbetsgivaren. Om denna börda i tillräcklig grad kompenseras genom åtgärder som redan ingår i den berörda medlemsstatens politik för personer med funktionshinder bör den inte anses oproportionerlig."Skyldigheten att vidta anpassningsåtgärder innebär inte att man skall särbehandla funktionshindrade, utan att man skall undanröja hinder för funktionshindrades deltagande i arbetslivet, i de fall det är rimligt att göra detta. Syftet är inte att försöka uppnå samma resultat för funktionshindrade som för personer utan funktionshinder, utan snarare att se till att funktionshindrade erbjuds lika möjligheter att uppnå dessa resultat. Genom att införa en skyldighet att vidta rimliga anpassningsåtgärder i direktivet strävar man efter att garantera funktionshindrade möjlighet att på lika villkor åtnjuta de rättigheter som fastställs i direktivet.Mot bakgrund av resultaten av denna första tillämpning av artikel 13 i fördraget anser kommissionen att det är viktigt att Europeiska gemenskapen på internationell nivå bekräftar sin allmänna strategi i fråga om funktionshinder, vars kärna utgörs av ett gemensamt åtagande från alla medlemsstater att motverka diskriminering på denna grund. Kommissionen avser därför att på Europeiska gemenskapens vägnar delta aktivt i arbetet med att utarbeta en framtida rättsligt bindande FN-konvention för att främja och skydda funktionshindrades rättigheter och värdighet. Med beaktande av medlemsstaternas skyldigheter och befogenheter kommer kommissionen att samarbeta nära med dem under hela förhandlingsprocessen. Lämpligt samarbete kommer också att inledas med kommande medlemsstater, inom ramen för de övergångsbestämmelser som fastställs för tiden mellan undertecknandet av anslutningsakten och anslutningsdatumet, för att dessa länder gradvis skall kunna integreras i gemenskapens politik och delta i arbetet med att anta ny lagstiftning.4. Faktorer som bör beaktas i förhandlingarna om ett rättsligt bindande instrumentMot bakgrund av ovanstående föreslår kommissionen att rådet beslutaa) att Europeiska gemenskapen skall delta i förhandlingarna inom FN om ett rättsligt bindande instrument för att främja och skydda funktionshindrades rättigheter och värdighet,b) att kommissionen i enlighet med fördraget skall föra dessa förhandlingar på Europeiska gemenskapens vägnar och att en särskild kommitté därför skall utses för att bistå kommissionen med detta arbete, ochc) att de bifogade förhandlingsdirektiven utfärdas.BILAGAFörhandlingsdirektiv1. Kommissionen skall se till att bestämmelserna i det planerade rättsligt bindande instrumentet för att främja och skydda funktionshindrades rättigheter och värdighet är förenliga med berörd gemenskapslagstiftning, särskilt med rådets direktiv 2000/78/EG om inrättande av en allmän ram för likabehandling, med internationella åtaganden samt med målen för gemenskapens politik på andra områden.2. Kommissionen skall se till att utkastet till rättslig bindande instrument innehåller lämpliga bestämmelser som gör det möjligt för gemenskapen att bli en part till avtalet.3. Kommissionen skall rapportera till rådet om resultatet av de slutförda förhandlingarna och även under förhandlingarna när det bedöms vara lämpligt.4. Kommissionen skall ta hänsyn till kandidatländernas behov och önskemål i detta sammanhang.


Avis juridique important

|

31998H0217

98/217/EG: Rådets rekommendation av den 9 mars 1998 om att bevilja kommissionen ansvarsfrihet för genomförandet av operationerna inom Europeiska utvecklingsfonden (1984) (sjätte EUF) för räkenskapsåret 1996

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 082 , 19/03/1998 s. 0042 - 0042

RÅDETS REKOMMENDATION av den 9 mars 1998 om att bevilja kommissionen ansvarsfrihet för genomförandet av operationerna inom Europeiska utvecklingsfonden (1984) (sjätte EUF) för räkenskapsåret 1996 (98/217/EG)EUROPEISKA UNIONENS RÅD UTFÄRDAR DENNA REKOMMENDATIONmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 206 i detta,med beaktande av tredje AVS-EEG-konventionen, som undertecknades i Lomé den 8 december 1984,med beaktande av rådets beslut 86/283/EEG av den 30 juni 1986 om associering av de utomeuropeiska länderna och territorierna med Europeiska ekonomiska gemenskapen (1),med beaktande av det interna avtalet om finansiering och administration av gemenskapens stöd (2), som undertecknades i Bryssel den 19 februari 1985, och som ändrats genom beslut 86/281/EEG (3) och särskilt artikel 29.3 i denna,med beaktande av budgetförordningen av den 11 november 1986, tillämplig på sjätte Europeiska utvecklingsfonden (4), särskilt artikel 66-73 i denna, ochmed beaktande av följande:Rådet har granskat räkenskaperna och balansräkningen för Europeiska utvecklingsfondens (1984) (sjätte EUF) operationer till och med den 31 december 1996, samt revisionsrättens redogörelse för räkenskapsåret 1996, tillsammans med kommissionens svar (5).I enlighet med artikel 29.3 i den interna överenskommelsen beviljas kommissionen ansvarsfrihet för förvaltningen av Europeiska utvecklingsfonden (1984) (sjätte EUF) av parlamentet på rådets rekommendation.Kommissionens genomförande av Europeiska utvecklingsfondens operationer (1984) (sjätte EUF) under räkenskapsåret 1996 har i sin helhet varit tillfredsställande.HÄRIGENOM REKOMMENDERASatt Europaparlamentet beviljar kommissionen ansvarsfrihet för genomförandet av Europeiska utvecklingsfondens operationer (1984) (sjätte EUF) för räkenskapsåret 1996.Utfärdad i Bryssel den 9 mars 1998.På rådets vägnarG. BROWNOrdförande(1) EGT L 175, 1.7.1986, s. 1.(2) EGT L 86, 31.3.1986, s. 210.(3) EGT L 178, 2.7.1986, s. 13.(4) EGT L 325, 20.11.1986, s. 42.(5) EGT C 348, 18.11.1997, volym I.


Avis juridique important

|

31997H0077

Kommissionens rekommendation av den 8 januari 1997 om ett samordnat program för offentlig kontroll av livsmedel 1997

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 022 , 24/01/1997 s. 0027 - 0034

KOMMISSIONENS REKOMMENDATION av den 8 januari 1997 om ett samordnat program för offentlig kontroll av livsmedel 1997 (97/77/EG)EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION UTFÄRDAR DENNA REKOMMENDATIONmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,med beaktande av rådets direktiv 89/397/EEG av den 14 juni 1989 om offentlig kontroll av livsmedel (1), särskilt artikel 14.3 i detta,efter samråd med Ständiga livsmedelskommittén, ochmed beaktande av följande:Med hänsyn till en väl fungerande inre marknad, är det nödvändigt att på gemenskapsnivå utarbeta samordnade program för kontroll av livsmedel.I sådana program prioriteras överensstämmelse med gemenskapslagstiftning, skydd av folkhälsan, konsumentintressen och god handelssed.Ett samtidigt genomförande av nationella program och samordnade program kan ge information och erfarenhet som kan tjäna som grund för kontrollverksamhet i framtiden.HÄRIGENOM REKOMMENDERAS FÖLJANDE.att medlemsstaterna under 1997 bör göra provtagningar och genomföra laboratorieanalyser av följande livsmedel:a) Aflatoxiner i kryddor.b) Kontamination av livsmedel för personer med livsmedelsallergi eller överkänslighet.1. Även om provtagningsfrekvensen inte har fastslagits, bör medlemsstaterna garantera att ett tillräckligt antal provtagningar görs för att ge en översikt av det aktuella ämnet i varje medlemsstat. Förslag på analysmetoder kommer att lämnas.2. För att resultaten skall vara jämförbara bör medlemsstaterna tillhandahålla de begärda uppgifterna på det sätt som fastställs i registreringsblanketterna i bilagan.3. Aflatoxiner i kryddorKryddor, i synnerhet peppar, chiliprodukter, muskotnöt och paprikapulver, kan innehålla för höga mängder aflatoxiner på grund av olika framställningsprocesser och lagringsförhållanden. I artikel 2 i rådets förordning (EEG) nr 315/93 (2) förbjuds försäljning av livsmedel som innehåller för höga mängder främmande ämnen med hänsyn till folkhälsan, i synnerhet vad gäller giftighet. De flesta medlemsstater har särskilda bestämmelser för aflatoxininnehållet i denna typ av produkter.Syftet med denna del av programmet är att undersöka i vilken omfattning halterna av aflatoxiner i dessa produkter överskrider nationella gränsvärden. I undersökningen skall även den rättsliga grunden för underkännande i varje medlemsstat definieras. De analytiska metoder som skall mäta aflatoxinhalten i proverna måste klara en lägsta halt på 1 ìg/kg (bestämningsgräns).4. Kontamination av livsmedel för personer med livsmedelsallergi eller överkänslighetLivsmedel som märkts eller på annat sätt saluförs under försäkran att det inte innehåller vissa proteiner m.m., kan utgöra en hälsorisk för personer med livsmedelsallergi eller överkänslighet, om produkten skulle vara kontaminerad med detta ämne. Även obetydliga kvantiteter kan vara livshotande. I artikel 2 i rådets direktiv 79/112/EEG (3) föreskrivs att märkning och reklam inte får vara sådan att den på ett avgörande sätt skulle kunna vilseleda köparen, i synnerhet om livsmedlets sammansättning. Syftet med den här delen av programmet är att bevaka de åtgärder som har vidtagits av medlemsstaterna när kontaminerade livsmedelsprodukter påträffas på marknaden.OmfattningVarje slag av livsmedel där det försäkras att det inte innehåller ett visst ämne; med tanke på vilken typ av livsmedel av detta slag som vanligtvis saluförs i medlemsstaterna, bör provtagningen begränsas till produkter som inte innehåller mjölk/mjölkproteiner, laktos, ägg eller gluten.Projektrapporten: registreringsblankettenMedlemsstaterna bör garantera att antalet kontaminerade livsmedelsprodukter och berörda producenter/importörer samt upplysningar om åtgärder som har vidtagits rapporteras till kommissionen. Om den typ av åtgärder som har vidtagits har samband med graden av kontamination, bör halten av den aktuella ingrediensen (mjölkprotein, laktos, äggprotein eller gluten) också rapporteras.Utfärdad i Bryssel den 8 januari 1997.På kommissionens vägnarMartin BANGEMANNLedamot av kommissionen(1) EGT nr L 186, 30.6.1989, s. 23.(2) EGT nr L 37, 13.2.1993, s. 1.(3) EGT nr L 33, 8.2.1979, s. 1.BILAGA 1. AFLATOXINER I KRYDDOR >Start Grafik>Tabell 1.1PepparMedlemsstat:Totalt antal analyserade prover:Totalt antal underkända prover:Antal proverGenomsnittsvärde för prover med positivt utfall(ìg/kg)Medianvärde för prover med positivt utfall(ìg/kg)Högsta värde(ìg/kg)Gräns- eller riktvärde för underkännande(ìg/kg)Aflatoxin	ej påvisad	 50 ìg/kgB1B2G1G2Rättslig grund för underkännande:Tillämpad analysmetod (referens: litteratur, skriftliga normer m.m; kortfattad redogörelse för förfarandet; detektions- och bestämningsgränser) (om annan än den föreslagna metoden):Övriga detaljer, indikationer, svårigheter:Ursprung av underkända prover om det är känt:>Slut Grafik>>Start Grafik>Tabell 1.2Chili och chilipulverMedlemsstat:Totalt antal analyserade prover:Totalt antal underkända prover:Antal proverGenomsnittsvärde för prover med positivt utfall(ìg/kg)Medianvärde för prover med positivt utfall(ìg/kg)Högsta värde(ìg/kg)Gräns- eller riktvärde för underkännande(ìg/kg)Aflatoxin	ej påvisad	 50 ìg/kgB1B2G1G2Rättslig grund för underkännande:Tillämpad analysmetod (referens: litteratur, skriftliga normer m.m; kortfattad redogörelse för förfarandet; detektions- och bestämningsgränser) (om annan än den föreslagna metoden):Övriga detaljer, indikationer, svårigheter:Ursprung av underkända prover om det är känt:>Slut Grafik>>Start Grafik>Tabell 1.3MuskotnötMedlemsstat:Totalt antal analyserade prover:Totalt antal underkända prover:Antal proverGenomsnittsvärde för prover med positivt utfall(ìg/kg)Medianvärde för prover med positivt utfall(ìg/kg)Högsta värde(ìg/kg)Gräns- eller riktvärde för underkännande(ìg/kg)Aflatoxin	ej påvisad	 50 ìg/kgB1B2G1G2Rättslig grund för underkännande:Tillämpad analysmetod (referens: litteratur, skriftliga normer m.m; kortfattad redogörelse för förfarandet; detektions- och bestämningsgränser) (om annan än den föreslagna metoden):Övriga detaljer, indikationer, svårigheter:Ursprung av underkända prover om det är känt:>Slut Grafik>>Start Grafik>Tabell 1.4PaprikapulverMedlemsstat:Totalt antal analyserade prover:Totalt antal underkända prover:Antal proverGenomsnittsvärde för prover med positivt utfall(ìg/kg)Medianvärde för prover med positivt utfall(ìg/kg)Högsta värde(ìg/kg)Gräns- eller riktvärde för underkännande(ìg/kg)Aflatoxin	ej påvisad	 50 ìg/kgB1B2G1G2Rättslig grund för underkännande:Tillämpad analysmetod (referens: litteratur, skriftliga normer m.m; kortfattad redogörelse för förfarandet; detektions- och bestämningsgränser) (om annan än den föreslagna metoden):Övriga detaljer, indikationer, svårigheter:Ursprung av underkända prover om det är känt:>Slut Grafik>2. KONTAMINATION AV LIVSMEDEL FÖR PERSONER MED LIVSMEDELSALLERGI ELLER ÖVERKÄNSLIGHET >Start Grafik>Tabell 2.1Undersökning av produkter som påstås inte innehålla en eller flera av följande ingredienser: mjölk/mjölkproteiner, laktos, ägg eller glutenMedlemsstat: Totala antalet undersökta produkter: Totala antalet berörda producenter/importörer: Totala antalet produkter i vilka ovannämnda ingredienser påträffats:Totala antalet producenter/importörer av produkter i vilka ovannämnda ingredienser påträffats:Åtgärder som vidtagits då ovannämnda ingredienser påträffatsPåståendeAntal produkterAntalde producenter/importörerVidtagna åtgärder (*) Antaltestadefelaktigt innehållkontrollerademed produkter med felaktigt innehåll	ingen	muntlig varning	skriftlig varning	krav på skärpt internkontroll	försäljnings- förbud	administrativ påföljd	rättsliga åtgärder	övrigt(1)(2)(3)(4)(5)(6)(7)(8)Utan mjölk eller mjölkproteinUtan laktosUtan äggGlutenfri(*)Kommentarer till vidtagna åtgärder och eventuell hänvisning till åtgärdsnivå (mg/kg), om den typ av åtgärder som vidtagits har samband med graden av kontamination.(1)(2)(3)(4)(5)(6)(7)(8)>Slut Grafik>>Start Grafik>Tabell 2.2Medlemsstat: Tillämpad analysmetodMjölk/mjölkproteinerLaktosÄggGlutenYtterligare kommentarer:>Slut Grafik>


title: Kommissionens rekommendation av den 27 oktober 2011 om initiativet för gemensam programplanering för forskning Vatten – utmaningar i en föränderlig värld

text:
               29.10.2011

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               C 317/1

         KOMMISSIONENS REKOMMENDATION
   av den 27 oktober 2011
   om initiativet för gemensam programplanering för forskning ”Vatten – utmaningar i en föränderlig värld”
   2011/C 317/01
   EUROPEISKA KOMMISSIONEN UTFÄRDAR DENNA REKOMMENDATION
   med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 181, och
   av följande skäl:

               (1)

               Tillgång på vatten i tillräcklig mängd och av fullgod kvalitet är en prioriterad fråga och en utmaning för samhället i Europa och globalt.

               (2)

               Som en del av Europa 2020-strategin påminner det flaggskeppsinitiativ som anges i kommissionens meddelande av den 26 januari 2011Ett resurseffektivt Europa – flaggskeppsinitiativ i Europa 2020-strategin
                   (1) vattnets betydelse som en avgörande naturresurs som ligger till grund för den europeiska och globala ekonomins funktion och vår livskvalitet. Dessutom erkänner det viktiga flaggskeppsinitiativ som fastställs i kommissionens meddelande av den 6 oktober 2010, Europa 2020-strategins flaggskeppsinitiativ Innovationsunionen
                   (2), vatten som en växande utmaning för samhället och ett prioriterat innovationsområde så att unionen ska kunna uppnå sina mål för vattenpolitiken och säkerställa vattenområden i god ekologisk, kemisk och kvantitativ status och hållbar vattenanvändning, och samtidigt minska sin vattenförbrukning, trygga vattenförsörjningen och främja den europeiska vattenindustrins globala ledarskap.

               (3)

               Den världsomfattande klyftan mellan efterfrågan och tillgången på vatten förväntas öka avsevärt under de närmaste 20 åren. För att uppnå en jämvikt mellan vattenförsörjning och efterfrågan, fastställa prioriteringar för hantering av vattenstress och vattenbrist samt bevara våra vattenekosystemen på lång sikt, krävs samordnade åtgärder och starka vetenskapliga och tekniska grunder i kombination med full hänsyn till lokala geografiska, politiska, socioekonomiska och kulturella förhållanden. Europeiska kommissionen förbereder därför för 2012 en strategi för att skydda EU:s vattentillgångar som ska innehålla åtgärder som kan säkerställa vatten i tillräcklig mängd och av god kvalitet till alla legitima användningsområden i EU.

               (4)

               Det finns risk för att en betydande del av Europas sötvatten inte senast 2015 uppnår det mål om god ekologisk status i enlighet med Europaparlamentets och rådets direktiv 2000/60/EG av den 23 oktober 2000 om upprättande av en ram för gemenskapens åtgärder på vattenpolitikens område (3). Denna risk beror på en rad olika faktorer, vilket påpekas i Europeiska miljöbyråns rapport om miljöns tillstånd 2010. Vattenförorening fortsätter att vara ett folkhälsoproblem, inte minst i form av exponering för nya föroreningar, effekterna av kemiska blandningar som förekommer i vissa av EU:s vatten och den möjliga risken för mikrobiologisk smitta.

               (5)

               Klimatförändringen förväntas påverka ekosystemen i EU:s vatten: vattenbrist väntas uppstå oftare, och torkan väntas bli både vanligare och kraftigare i Medelhavsområdet, samtidigt som risken för översvämningar ökar i stora delar av Europa.

               (6)

               Det intensiva jordbruk som ska producera mer livsmedel och biomassa kan leda till ökat behov av sötvatten för bevattning, vilket ytterligare belastar vattentillgångarna. Det finns ett behov av snabba och kloka lösningar för att göra bevattningen mer effektiv, minska vattenförbrukningen och se till att vattenreserverna förvaltas och bevaras på ett hållbart sätt.

               (7)

               Ökad urbanisering och bebyggelse, men även infrastruktur för sjöfart och energi leder till hydromorfologiska förändringar som påverkar yt- och grundvattnet, livsmiljöerna och andra aspekter av den biologiska mångfalden. Bättre integrerad planering skulle vara av fördel. Planeringen bör utgår från tillförlitliga övervakningssystem och en mer övergripande bedömning av hur markanvändning och vatten-ekosystemen påverkar varandra.

               (8)

               Europas vatteninfrastruktur blir allt mer sårbar till följd av åldrande, skador genom grävarbeten, otillräckligt underhåll och överbelastning. I många delar av Europa förekommer omfattande läckage från vattenförsörjningssystemen, som kan uppgå till mellan 5 % och 40 %.

               (9)

               Europas vattensektor är ekonomiskt sett mycket viktig, med en genomsnittlig tillväxt på 5 % och en omsättning på omkring 80 miljarder EUR per år, vilket motsvarar en tredjedel av världens vattenmarknad. Om forskning och innovation på vattenområdet skulle samordnas mer strategiskt skulle detta kunna leda till vetenskapliga och tekniska genombrott som skulle kunna öka Europas konkurrenskraft på de internationella marknaderna samt bidra till en övergång till en vatteneffektivare ekonomi i EU och på så sätt till att de nyformulerade målen för EU:s 2020-strategi för en hållbarare och mer integrerad ekonomi kan uppnås.

               (10)

               En förutsättning för att man ska kunna ta itu med vattenproblemens samhälleliga, miljörelaterade och ekonomiska aspekter är att Europas vetenskapliga och tekniska kunskapsbas byggs ut.

               (11)

               Visserligen pågår spetsforskning runt om i Europa, men på vattenområdet verkar våra forskningsinsatser vara väldigt komplexa och alltför splittrade. Många forskningsnät och forskningsorganisationer på europeiska, nationell och regional nivå utvecklar sin egen vattenforskningsagenda relativt avskilt, vilket leder till överlappning och konkurrerande forskningsinsatser som ofta saknar kritisk massa.

               (12)

               Eftersom en stor del av EU:s territorium omfattas av gränsöverskridande avrinningsområden krävs det samarbete över gränserna för att skapa den kritiska massa som behövs i form av expertis, insatser och institutionell kapacitet för att uppnå ett effektivare utnyttjande av EU:s forskningspotential och främja kompatibla gränsöverskridande lösningar.

               (13)

               Gemensamma program för forskning om Vatten – utmaningar i en föränderlig värld skulle kunna samordna forskningen och skapa ett operationellt europeiskt forskningsområde för dricksvatten, stärka EU:s ledarställning och forskningsrelaterade konkurrenskraft på området och samtidigt bidra till att EU uppnår sina politiska mål på vattenområdet.

               (14)

               Den 26 maj 2010 (4) slog rådet (konkurrenskraft) fast att Vatten – utmaningar i en föränderlig värld utgör ett område där gemensam programplanering skulle leda till ett stort mervärde genom att minska fragmenteringen i medlemsstaternas forskningsinsatser. I sina slutsatser framhöll rådet därför att ett initiativ för gemensam programplanering på vattenområdet måste lanseras och man uppmanade kommissionen att bidra till upprättandet av ett sådant. Rådet bekräftade även att gemensam programplanering är en process som sker under medlemsstaternas ledning och med kommissionen som stöd.

               (15)

               Vattenrelaterad forskning är en viktig punkt i EU:s ramprogram för forskning, och har till följd av vattenproblemens globala dimension en mycket strategisk plats i den europeiska beslutsprocessen. Insatserna inom ramen för denna gemensamma programplanering måste noga samordnas med EU:s sjunde ramprogram och framtida EU-program på området, inte minst Horizon 2020, ramprogrammet för forskning och innovation (2014–2020).

               (16)

               Den analys av nationella forskningsaktiviteter som beskrivs i kommissionens arbetsdokument bekräftar att det finns ett behov av bättre samordning för att öka forskningens effektivitet och påverkan och undvika dubbelarbete genom att utveckla en gemensam strategisk forskningsagenda.

               (17)

               För att kommissionen ska kunna rapportera till Europaparlamentet och rådet om de framsteg som gjorts i alla gemensamma programplaneringsinitiativ kommer medlemsstaterna att uppmanas att regelbundet rapportera till kommissionen om utvecklingen av detta initiativ för gemensam programplanering.

         HÄRIGENOM REKOMMENDERAS FÖLJANDE.

               1.

               Medlemsstaterna uppmuntras att utveckla en gemensam syn på hur samarbete och samordning på forskningsområdet på EU-nivå kan bidra till att finna lösningar på uppgiften att skapa hållbara vattensystem för en hållbar ekonomi i och utanför EU och att utnyttja de möjligheter som en sådan gemensam syn skulle ge.

               2.

               Medlemsstaterna uppmanas att utarbeta en konkret gemensam strategisk forskningsagenda i vilken behov och mål på medellång till lång sikt identifieras och fastställs när det gäller sötvatten. Strategin bör innehålla en genomförandeplan med prioriteringar och tidsramar samt en beskrivning av de insatser, instrument och resurser som krävs för att genomföra den.

               3.

               Medlemsstaterna uppmanas att vidta följande åtgärder som en del av den strategiska forskningsagendan och genomförandeplanen:

                           a)

                           Insamling och utbyte av information om relevanta nationella program, forskningsinsatser och forskningsprogram som samordnas på EU-nivå.

                           b)

                           Förstärka gemensamma framtidsstudier och utvärdering av teknik.

                           c)

                           Utbyta information, resurser, bästa praxis, metoder och riktlinjer.

                           d)

                           Fastställande av områden, forskning eller pilotförsök som skulle gynnas av samordning, gemensamma ansökningsomgångar eller av en sammanslagning av resurser (även finansiella resurser).

                           e)

                           Fastställa villkor för forskning som ska utföras gemensamt på de områden som anges i led d.

                           f)

                           Sträva efter samordning och utveckling av synergier med pågående program för forskning och innovation i unionen, t.ex. ramprogrammet, och andra besläktade gemensamma programplaneringsinitiativ, som Sammanlänkning av klimatkunskap för Europa, Ett urbant Europa – globala utmaningar och lokala lösningar och Friska och produktiva hav och oceaner.

                           g)

                           I lämpliga fall delning av befintliga forskningsinfrastrukturer eller utveckling av nya resurser såsom samordnade databanker eller utveckling av modeller för att undersöka vattenrelaterade processer.

                           h)

                           Främjande av ett bättre samarbete mellan den offentliga och den privata sektorn samt öppen innovation mellan olika forskningsaktiviteter och verksamhetssektorer som är kopplade till vatten.

                           i)

                           Export och offentliggörande av kunskap, innovation och tvärvetenskaplig metodik, i synnerhet avseende strategiskt relevanta resultat.

                           j)

                           Stöd till beslutsprocessen på nationell nivå och EU-nivå, genom tillhandahållande av adekvat vetenskaplig och teknisk information.

                           k)

                           Skapande av nätverk mellan centrum för forskning om vatten.

               4.

               Medlemsstaterna uppmanas att upprätthålla en effektiv gemensam ledningsstruktur i fråga om vattenforskning som ska fastställa gemensamma villkor, regler och förfaranden för samarbete och samordning och övervaka genomförandet av den strategiska forskningsagendan.

               5.

               Medlemsstaterna uppmanas att gemensamt genomföra den strategiska forskningsagendan genom sina nationella forskningsprogram i enlighet med riktlinjerna för ramvillkor för den gemensamma programplaneringen som utarbetats av rådets högnivågrupp om gemensam programplanering.

               6.

               Medlemsstaterna uppmanas att tillsammans med kommissionen undersöka eventuella kommissionsinitiativ som kan hjälpa dem att utveckla och genomföra den strategiska forskningsagendan och samordna det gemensamma programmet med andra unionsinitiativ på området.

               7.

               Medlemsstaterna uppmuntras att knyta nära kontakter med Strategiska forumet för internationellt samarbete inom vetenskap och teknik vid utvecklingen och införandet av en eventuell internationell dimension i den strategiska forskningsagendan och att garantera samstämmighet med det strategiska forumets initiativ med och gentemot länder utanför EU.

               8.

               Medlemsstaterna uppmanas att genom årliga lägesrapporter regelbundet rapportera till kommissionen om hur initiativet för gemensam programplanering utvecklas.

      Utfärdad i Bryssel den 27 oktober 2011.

            På kommissionens vägnar

         Máire GEOGHEGAN-QUINN

            Ledamot av kommissionen

      (1)  KOM(2011) 21 slutlig.

      (2)  KOM(2010) 546 slutlig.

      (3)  EGT L 327, 22.12.2000, s. 1.

      (4)  Rådets slutsatser 10246/10 (http://register.consilium.europa.eu/pdf/en/10/st10/st10246.en10.pdf).


title: Rådets rekommendation av den 21 februari 2017 om beviljande av ansvarsfrihet för kommissionen för genomförandet av Europeiska utvecklingsfondens (nionde EUF) transaktioner för budgetåret 2015

text:
               23.2.2017

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               C 58/2

         RÅDETS REKOMMENDATION
   av den 21 februari 2017
   om beviljande av ansvarsfrihet för kommissionen för genomförandet av Europeiska utvecklingsfondens (nionde EUF) transaktioner för budgetåret 2015
   (2017/C 58/02)
   EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION
   med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,
   med beaktande av partnerskapsavtalet mellan medlemmarna i gruppen av stater i Afrika, Västindien och Stillahavsområdet, å ena sidan, och Europeiska gemenskapen och dess medlemsstater, å andra sidan, undertecknat i Cotonou den 23 juni 2000 (1) och ändrat genom avtalet som undertecknades i Luxemburg den 25 juni 2005 (2),
   med beaktande av det interna avtalet mellan företrädarna för medlemsstaternas regeringar, församlade i rådet, om finansiering och förvaltning av gemenskapens bistånd inom ramen för finansprotokollet till partnerskapsavtalet mellan staterna i Afrika, Västindien och Stillahavsområdet, å ena sidan, och Europeiska gemenskapen och dess medlemsstater, å andra sidan, undertecknat i Cotonou (Benin) den 23 juni 2000, och om tilldelning av ekonomiskt stöd till de utomeuropeiska länder och territorier på vilka den fjärde delen av EG-fördraget är tillämplig (3) (nedan kallat det interna avtalet) genom vilket bland annat nionde Europeiska utvecklingsfonden (nionde EUF) inrättas, särskilt artikel 32.3,
   med beaktande av budgetförordningen av den 27 mars 2003 för den nionde Europeiska utvecklingsfonden (4), särskilt artiklarna 96–103,
   efter att ha granskat räkenskaperna och balansräkningen för nionde EUF:s transaktioner till och med den 31 december 2015, samt revisionsrättens årsrapport om den verksamhet som finansieras genom åttonde, nionde, tionde och elfte Europeiska utvecklingsfonden (EUF) för budgetåret 2015 med kommissionens svar (5) i samma årsrapport, och
   av följande skäl:

               (1)

               Enligt artikel 32.3 i det interna avtalet ska ansvarsfrihet för kommissionen för den ekonomiska förvaltningen av nionde EUF beviljas av Europaparlamentet på rådets rekommendation.

               (2)

               Kommissionens genomförande av nionde EUF:s transaktioner under budgetåret 2015 har på det hela taget varit tillfredsställande.

         HÄRIGENOM REKOMMENDERAS att Europaparlamentet beviljar kommissionen ansvarsfrihet för genomförandet av nionde EUF:s transaktioner för budgetåret 2015.

      Utfärdad i Bryssel den 21 februari 2017.

            På rådets vägnar

         E. SCICLUNA

            Ordförande

      (1)  EGT L 317, 15.12.2000, s. 3.

      (2)  EUT L 209, 11.8.2005, s. 27.

      (3)  EGT L 317, 15.12.2000, s. 355.

      (4)  EUT L 83, 1.4.2003, s. 1.

      (5)  EUT C 375, 13.10.2016, s. 287.