Avis juridique important

|

32001H0838

Kommissionens rekommendation av den 7 november 2001 om resultatet av strategier för att bedöma och minska riskerna med ämnena akrylaldehyd, dimetylsulfat, nonylfenol, 4-nonylfenol, grenad, tert-butylmetyleter (Text av betydelse för EES) [delgivet med nr K(2001) 3380]

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 319 , 04/12/2001 s. 0030 - 0044

Kommissionens rekommendationav den 7 november 2001om resultatet av strategier för att bedöma och minska riskerna med ämnena akrylaldehyd, dimetylsulfat, nonylfenol, 4-nonylfenol, grenad, tert-butylmetyleter[delgivet med nr K(2001) 3380](Text av betydelse för EES)(2001/838/EG)EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION UTFÄRDAR DENNA REKOMMENDATIONmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,med beaktande av rådets förordning (EEG) nr 793/93 av den 23 mars 1993 om bedömning och kontroll av risker med existerande ämnen(1), särskilt artikel 11.2 i denna, ochav följande skäl:(1) I artikel 10 i förordning (EEG) nr 793/93 fastställs det förfarande som skall följas vid riskbedömning av ämnen på prioriteringslistorna av den medlemsstat som utsetts till rapportör.(2) I kommissionens förordning (EG) nr 1488/94(2) anges principer för bedömningen av risker för människor och miljö av existerande ämnen i enlighet med förordning (EEG) nr 793/93.(3) Den medlemsstat som har utsetts till rapportör skall, efter att ha utvärderat riskerna med ett visst prioriterat ämne för människor och miljö, vid behov föreslå en strategi för att begränsa riskerna, inbegripet kontrollåtgärder och/eller övervakningsprogram.(4) I artikel 11 i förordning (EEG) nr 793/93 föreskrivs att resultaten av riskbedömningen och den rekommenderade strategin för att begränsa riskerna med ämnen på prioriteringslistorna skall fastslås på gemenskapsnivå enligt det förfarande som fastställs i artikel 15 och offentliggöras av kommissionen.(5) I artikel 1 i förordning (EEG) nr 793/93 föreskrivs att den förordningen skall tillämpas utan att detta påverkar tillämpningen av gemenskapslagstiftningen om konsumentskydd och arbetstagares säkerhet och hälsa i arbetet, särskilt rådets direktiv 89/391/EEG av den 12 juni 1989 om åtgärder för att främja förbättringar av arbetstagarnas säkerhet och hälsa i arbetet(3).(6) En första prioriteringslista över ämnen som kräver uppmärksamhet fastställs i kommissionens förordning (EG) nr 1179/94(4). Enligt denna prioriteringslista skall bland annat följande ämne utvärderas:- Akrylaldehyd.(7) En andra prioriteringslista över ämnen som kräver uppmräksamhet fastställs i kommissionens förordning (EG) nr 2268/95(5). Enligt denna andra prioriteringslista skall bland annat följande ämnen utvärderas:- Dimetylsulfat.- Nonylfenol.- 4-nonylfenol, grenad.(8) En tredje prioriteringslista över ämnen som kräver uppmärksamhet fastställs i kommissionens förordning (EG) nr 143/97(6). Enligt denna tredje prioriteringslista skall bland annat följande ämne utvärderas:- Tert-butylmetyleter.(9) De medlemsstater som har utsetts till rapportörer har slutfört riskbedömningen för dessa fem ämnen(7) med avseende på människor och miljö och har, i de fall där detta är lämpligt, föreslagit för att begränsa riskerna.(10) Resultaten av riskbedömningen för dessa fem ämnen och den rekommenderade strategin för att begränsa riskerna med de fem ämnena bör fastställas på gemenskapsnivå.(11) I enlighet med artikel 11.3 i förordning (EEG) nr 793/93 kommer kommissionen att beakta resultaten av riskbedömningen och den rekommenderade strategin för att begränsa riskerna när den föreslår gemenskapsåtgärder inom ramen för rådets direktiv 76/769/EEG av den 27 juli 1976 om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om begränsning av användning och utsläppande på marknaden av vissa farliga ämnen och preparat (beredningar)(8), inom ramen för direktiv 89/391/EEG och andra befintliga gemenskapsinstrument.(12) Vetenskapliga kommittén för toxicitet, ekotoxicitet och miljö (CSTEE) har konsulterats och avgivit ett yttrande angående de riskbedömningsrapporter som avses i denna rekommendation.(13) De åtgärder som föreslås i denna rekommendation är förenliga med yttrandet från den kommitté som inrättats i enlighet med artikel 15 i förordning (EEG) nr 793/93.HÄRIGENOM REKOMMENDERAS FÖLJANDE.1. Alla sektorer som importerar, producerar, transporterar, lagrar, bereder eller på annat sätt bearbetar, använder, bortskaffar eller återvinner- akrylaldehydCAS-Nr. 107-02-8Einecs-nummer 203-453-4,- dimetylsulfatCAS-nummer 77-78-1Einecs-nummer 201-058-1,- nonylfenolCAS-nummer 25154-52-3Einecs-nummer 246-672-0,- 4-nonylfenol, grenadCAS-nummer 84852-15-3,Einecs-nummer 284-325-5- tert-butylmetyleterCAS-nummer 1634-04-4Einecs-nummer 216-653-1,bör beakta resultaten av den riskbedömning som sammanfattas i avsnitt I (människors hälsa/miljö) i del 1-5 i bilagan till denna rekommendation, och när så är lämpligt införa dem på säkerhetsdatablad(9). Dessa resultat har formulerats med beaktande av de yttranden som Vetenskapliga kommittén för toxicitet, ekotoxicitet och miljö avgivit(10).2. De strategier för att minska riskerna som beskrivs i avsnitt II (strategi för begränsning av riskerna) i del 1-5 i bilagan till denna rekommendation bör genomföras.Utfärdat i Bryssel den 7 november 2001.På kommissionens vägnarMargot WallströmLedamot av kommissionen(1) EGT L 84, 5.4.1993, s. 1.(2) EGT L 161, 29.6.1994, s. 3.(3) EGT L 183, 29.6.1989, s. 1.(4) EGT L 131, 26.5.1994, s. 3.(5) EGT L 231, 28.9.1995, s. 18.(6) EGT L 25, 28.1.1997, s. 13.(7) De omfattande riskbedömningsrapporter som de medlemsstater som utsetts till rapportörer lämnat in till kommissionen är tillgängliga för allmänheten. Även korta sammanfattningar finns att tillgå. Båda finns på den webbplats som tillhör Europeiska byrån för kemiska ämnen European Chemicals Bureau) vid Gemensamma forskningscentrets institut för hälsa och konsumentskydd i Ispra, Italien (http://ecb.ei.jrc.it/existing-chemicals/).(8) EGT L 262, 27.9.1976, s. 201.(9) I enlighet med rådets direktiv 67/548/EEG av den 27 juni 1967 om tillnärmning av lagar och andra författningar om klassificering, förpackningar och märkning av farliga ämnen (EGT B 196, 1.8.1967, s. 1), kommissionens direktiv 91/155/EEG av den 5 mars 1991 om införandet och den närmare utformningen av ett särskilt informationssystem avseende farliga preparat (beredningar) i enlighet med artikel 10 i direktiv 88/379/EEG (EGT L 76, 22.3.1991, s. 35), rådets direktiv 98/24/EG av den 7 april 1998 om skydd av arbetstagares hälsa och säkerhet mot risker som har samband med kemiska agenser i arbetet (fjortonde särdirektivet enligt artikel 16.1 i direktiv 89/391/EEG) (EGT L 131, 5.5.1998, s. 11) och Europaparlamentets och rådets direktiv 1999/45/EG av den 31 maj 1999 om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om klassificering, förpackningar och märkning av farliga preparat (EGT L 200, 30.7.1999, s. 1).(10) Riskbedömningsrapporterna har granskats av CSTEE och kommittén avgav yttranden vid CSTEE:s trettonde (Bryssel den 4 februari 2000), femtonde (Bryssel den 19 juni 2000), tjugoandra (Bryssel den 6-7 mars 2001) och tjugotredje (Bryssel den 24 april 2001) plenarsammanträde. CSTEE:s yttranden finns på webbplatsen (http://europa.eu.int/comm/food/fs/sc/sct/outcome_en.html).BILAGADEL ETT>Plats för tabell>Riskbedömningen grundas på nuvarande hantering av ämnet under hela dess livscykel, när det produceras i eller importeras till Europeiska gemenskapen, såsom beskrivs i den riskbedömning som rapportören överlämnat till kommissionen.På grundval av tillgänglig information har det vid riskbedömningen framkommit att man inom Europeiska gemenskapen uteslutande använder ämnet som en mellanprodukt vid framställning av ett antal olika ämnen (t.ex. fodertillsatser, biocider, bekämpningsmedel, medel för läderberedning, parfymer). Utanför Europeiska gemenskapen används ämnet även som en effektiv biocid med brett spektrum, fixativ för vävnader, vid företring av stärkelse i livsmedel och framställning av kolloidala metaller. Det har inte gått att få fram uppgifter om användningen av hela den volym av ämnet som framställs i eller importeras till Europeiska gemenskapen, och det kan därför finnas användningsområden som inte beaktats i denna riskbedömning.Vid riskbedömningen har det konstaterats att människor och miljö kan exponeras för ämnet via andra källor, särskilt industriella förbrännngsprocesser, bilavgaser och tobaksrök, som inte är förbundna med livscykeln för det ämne som framställs i eller importeras till Europeiska gemenskapen. De eventuella risker som följer av denna exponering omfattas inte av riskbedömningen. De omfattande riskbedömningsrapporter som överlämnats till kommissionen av den rapporterande medlemsstaten innehåller emellertid information som kan användas för att bedöma dessa risker.I. RISKBEDÖMINGA. MÄNNISKORS HÄLSAFöljande slutsats kan dras av bedömningen av riskerna förARBETSTAGARE:1. Det finns behov av särskilda åtgärder för att begränsa riskerna. Denna slutsats grundas på oro för att irritation skall uppstå i ögon, näsa eller andningsorgan till följd av enstaka eller upprepad exponering för ämnet genom inandning under framställning eller bearbetning av ämnet,och:2. att riskbedömningen utöver ovan nämnda slutsats visar att det råder osäkerhet med avseende på ämnets eventuella lokala genotoxiska och cancerogena effekter på det exponerade området efter långvarig exponering genom inandning av icke-cytotoxiska koncentrationer. Det finns dock inte i dag något säkert genotoxiskt test för att undersöka detta, och de relativt låga exponeringsnivåerna berättigar inte en studie av ämnets cancerogenitet vid inandning.Följande slutsats kan dras av bedömningen av riskerna förKONSUMENTER:Det finns för närvarande inget behov av ytterligare information och/eller tester eller av andra riskbegränsande åtgärder än de som redan håller på att vidtas. Denna slutsats grundas på- att riskbedömningen visar att ämnet inte väntas medföra några risker. De riskbegränsande åtgärder som redan håller på att vidtas anses tillräckliga.Denna slutsats har nåtts därför att riskbedömningen visar att ämnet inte används i produkter som är tillgängliga för konsumenter.Följande slutsats kan dras av bedömningen av riskerna förMÄNNISKOR SOM EXPONERAS VIA MILJÖN:Det finns för närvarande inget behov av ytterligare information och/eller tester eller av andra riskbegränsande åtgärder än de som redan håller på att vidtas. Denna slutsats grundas på- att riskbedömningen visar att ämnet inte väntas medföra några risker. De riskbegränsande åtgärder som redan håller på att vidtas anses tillräckliga.Följande slutsats kan dras av bedömningen av riskerna förMÄNNISKORS HÄLSA (fysikalisk-kemiska egenskaper):Det finns för närvarande inget behov av ytterligare information och/eller tester eller av andra riskbegränsande åtgärder än de som redan håller på att vidtas. Denna slutsats grundas på- att riskbedömningen visar att ämnet inte väntas medföra några risker. De riskbegränsande åtgärder som redan håller på att vidtas anses tillräckliga.B. MILJÖFöljande slutsats kan dras av bedömningen av riskerna förATMOSFÄR, AKVATISKA EKOSYSTEM och TERRESTRA EKOSYSTEM,Det finns för närvarande inget behov av ytterligare information och/eller tester eller av andra riskbegränsande åtgärder än de som redan håller på att vidtas.Denna slutsats grundas på- att riskbedömningen visar att ämnet inte väntas medföra några risker för ovan nämnda miljöer. De riskbegränsande åtgärder som redan håller på att vidtas anses tillräckliga.Följande slutsats kan dras av bedömningen av riskerna förMIKROORGANISMER I AVLOPPSRENINGSVERK:Det finns för närvarande inget behov av ytterligare information och/eller tester eller av andra riskbegränsande åtgärder än de som redan håller på att vidtas. Denna slutsats grundas på- att riskbedömningen visar att ämnet inte väntas medföra några risker för ovan nämnda miljöer. De riskbegränsande åtgärder som redan håller på att vidtas anses tillräckliga.II. STRATEGI FÖR ATT BEGRÄNSA RISKERNAför ARBETSTAGARE:Gemenskapens gällande arbetarskyddslagstiftning anses allmänt utgöra en tillräcklig ramlagstiftning för all erforderlig begränsning av riskerna med ämnet.Inom denna ram rekommenderas- att man på gemenskapsnivå tar fram gränsvärden för yrkesmässig exponering för ämnet som är lägre än den nivå som orsakar irritation. Fram till dess att gränsvärden för yrkesmässig exponering för ämnet har antagits på gemenskapsnivå, skall exponeringen på arbetsplatser begränsas så mycket som är tekniskt möjligt på grund av eventuella lokala cancerogena effekter.DEL TVÅ>Plats för tabell>Riskbedömningen grundas på nuvarande hantering av ämnet under hela dess livscykel, när det produceras i eller importeras till Europeiska gemenskapen, såsom beskrivs i den omfattande riskbedömning som rapportören överlämnat till kommissionen.På grundval av tillgänglig information har det vid riskbedömningen framkommit att man inom Europeiska gemenskapen huvudsakligen använder ämnet som en mellanprodukt och metyleringsmedel vid framställning av många olika organiska kemikalier (färger, parfymer och läkemedel). Det har även rapporterats att ämnet används som sulfateringsmedel vid framställning av olika produkter (t.ex. färger och textilmjukgörare). Det har inte gått att få fram uppgifter om användningen av hela den volym av ämnet som framställs i eller importeras till Europeiska gemenskapen, och det kan därför finnas användningsområden som inte beaktats i denna riskbedömning.Vid riskbedömningen har andra källor för människor och miljöns exponering för ämnet påvisats, särskilt utsläpp av ämnet från förbränning av svavelhaltiga fossila bränslen och bildandet av ämnet i atomsfären genom en reaktion mellan svaveldioxid och organiska föreningar, som inte är förbundna med livscykeln för det ämne som framställs i eller importeras till europeiska gemenskapen. De eventuella risker som följer av denna exponering omfattas inte av riskbedömningen. De omfattande riskbedömningsrapporter som överlämnats till kommissionen av den rapporterande medlemsstaten innehåller emellertid information som kan användas för att bedöma dessa risker.Detta ämnes reproduktionstoxicitet har inte undersökts och därför innebär inte riskbedömningen någon fullständig undersökning av riskerna för en befolkning med avseende på en sådan effekt. En sådan undersökning är inte ett krav eftersom ämnet anses vara en cancerogen utan tröskelvärde.I. RISKBEDÖMNINGA. MÄNNISKORS HÄLSAFöljande slutsats kan dras av bedömningen av riskerna förARBETSTAGARE:Det finns behov av särskilda åtgärder för att begränsa riskerna. Denna slutsats grundas på- möjlig risk för irritation av andningsorganen, mutagenitet och cancerogenitet som en följd av exponering vid inandning under framställning, bearbetning och användning av ämnet,- möjliga hälsoskadliga effekter för gravida kvinnor som en följd av upprepad exponering vid inandning under användning av ämnet som mellanprodukt.Följande slutsats kan dras av bedömningen av riskerna förKONSUMENTER och MÄNNISKOR SOM EXPONERAS VIA MILJÖN:Riskbedömningen visar att man inte kan utesluta risker vid exponering, eftersom ämnet klassificeras som ett cancerframkallande ämne för vilket det inte finns något tröskelvärde. De risker som omfattas av denna riskbedömning är dock inte av en sådan storleksordning att omedelbara åtgärder bedöms vara nödvändiga. Redan vidtagna riskbegränsande åtgärder anses vara tillräckliga för att främja begränsning och kontroll av exponeringen för ämnet.Följande slutsats kan dras av bedömningen av riskerna förMÄNNISKORS HÄLSA (fysikalisk-kemiska egenskaper):Det finns för närvarande inget behov av ytterligare information eller tester, eller av några andra riskbegränsande åtgärder utöver dem som redan håller på att vidtas. Denna slutsats grundas på att- riskbedömningen visar att ämnet inte väntas medföra några risker. De riskbegränsande åtgärder som redan håller på att vidtas anses vara tillräckliga.B. MILJÖFöljande slutsats kan dras av bedömningen av riskerna förATMOSFÄR, AKVATISKA EKOSYSTEM OCH TERRESTRA EKOSYSTEM:Det finns för närvarande inget behov av ytterligare information eller tester, eller av några andra riskbegränsande åtgärder utöver dem som redan håller på att vidtas. Denna slutsats grundas på att- riskbedömningen visar att inga risker kan förväntas för ovannämnda miljöer. De riskbegränsande åtgärder som redan håller på att vidtas anses vara tillräckliga.Följande slutsats kan dras av bedömningen av riskerna förMIKROORGANISMER I AVLOPPSRENINGSVERK:Det finns för närvarande inget behov av ytterligare information eller tester, eller av några andra riskbegränsande åtgärder utöver dem som redan håller på att vidtas. Denna slutsats grundas på att- riskbedömningen visar att inga risker kan förväntas för ovan nämnda miljöer. De riskbegränsande åtgärder som redan håller på att vidtas anses vara tillräckliga.II. STRATEGI FÖR ATT BEGRÄNSA RISKERNAFör ARBETSTAGARE:Gemenskapens gällande arbetarskyddslagstiftning anses allmänt utgöra en tillräcklig ramlagstiftning för all erforderlig begränsning av riskerna med ämnet.Inom denna ram rekommenderas- att man på gemenskapsnivå tar fram gränsvärden för yrkesmässig exponering för ämnet.DEL TRE>Plats för tabell>Riskbedömningen grundas på nuvarande hantering av ämnet under hela dess livscykel, när det produceras i eller importeras till Europeiska gemenskapen, såsom beskrivs i den omfattande riskbedömning som rapportören överlämnat till kommissionen.På grundval av tillgänglig information har vid riskbedömningen framkommit att man inom Europeiska gemenskapen huvudsakligen använder detta ämne som mellanprodukt inom polymerindustrin vid framställning av nonylfenoletoxilater (t.ex. i rengöringsmedel och färger) och vid framställning av harts, plast och stabilisatorer. Andra användningsområden inbegriper framställning av fenoloximer för användning utanför EU inom metallutvinningsindustrin och i vissa specialfärger.I. RISKBEDÖMNINGA. MÄNNISKORS HÄLSAFöljande slutsats kan dras av bedömningen av riskerna förARBETSTAGARE, KONSUMENTER och MÄNNISKOR SOM EXPONERAS VIA MILJÖN:Det finns behov av ytterligare information eller tester. Denna slutsats grundas på att det finns ett behov av bättre information för att man på ett tillfredsställande sätt skall kunna beskriva riskerna för människors hälsa.Man har dragit denna slutsats samtidigt som utvärdering pågår av tillgängliga data som inlämnats i enlighet med relevanta bestämmelser i förordning (EEG) 793/93(1).B. MILJÖFöljande slutsats kan dras av bedömningen av riskerna förATMOSFÄREN:Det finns för närvarande inget behov av ytterligare information eller tester, eller av några andra riskbegränsande åtgärder utöver dem som redan håller på att vidtas. Denna slutsats grundas på att- riskbedömningen visar att inga risker kan förväntas för ovan nämnda miljöer. De riskbegränsande åtgärder som redan håller på att vidtas anses vara tillräckliga.Följande slutsats kan dras av bedömningen av riskerna förAKVATISKA EKOSYSTEM OCH TERRESTRA EKOSYSTEM:1. Det finns behov av ytterligare information eller tester. Denna slutsats grundas på- möjliga effekter på akvatiska miljöer, däribland sediment.Följande information eller tester krävs:- Ytterligare toxicitetstestning avseende organismer som lever i sediment.Om man genomför den strategi för att begränsa miljöriskerna som beskrivs i avsnitt II i del 3 i bilagan, kommer det emellertid inte att behövas någon ytterligare information.och2. Det finns behov av särskilda åtgärder för att begränsa riskerna. Denna slutsats grundas på- möjliga effekter på lokala och regionala akvatiska miljöer - däribland sediment - som en följd av exponering under framställning av nonylfenol(2), framställning av fenoloximer, fenol-formaldehydhartser(3), epoxihartser(4) och andra stabiliseringmedel som används i plaster samt framställning, formulering och användning av nonylfenoletoxilat,- möjliga effekter på terrestra miljöer som en följd av exponering under framställning och formulering av nonylfenoletoxilater samt deras användning inom följande områden: veterinärmedicin, internt bruk inom kemisk industri, elektroteknik, rengöring i industrier och offentliga lokaler, läderberedning, metallutvinning, fotobranschen; massa- och pappersindustrin, polymer- och textilindustrin, färgtillverkning, väg- och vattenbyggnad och maskinteknik,- möjliga effekter avseende sekundär förgiftning av fisk och daggmaskätande djur som en följd av exponering under framställning och formulering av nonylfenoletoxilater samt deras användning inom följande områden: rengöring av industrier och offentliga lokaler, elektroteknisk industri, industrier för framställning av färg, lack och fernissa, väg- och vattenbyggnad, läderberedning, metallutvinning, massa- och pappersindustrin, pappindustrin och textilproduktion.Följande slutsats kan dras av bedömningen av riskerna förMIKROORGANISMER I AVLOPPSRENINGSVERK:Det finns för närvarande inget behov av ytterligare information eller tester, eller av några andra riskbegränsande åtgärder utöver dem som redan håller på att vidtas. Denna slutsats grundas på att- riskbedömningen visar att inga risker kan förväntas för ovannämnda miljöer. De riskbegränsande åtgärder som redan håller på att vidtas anses vara tillräckliga.II. STRATEGI FÖR ATT BEGRÄNSA RISKERNAFör MILJÖN:Man bör överväga att på gemenskapsplanet införa restriktioner avseende saluföring och användning. Syftet skall vara att därigenom skydda miljön mot nonylfenol och nonylfenoletoxilater (NP/NPE), särskilt inomfljande användningsområden:- Rengöring av industrier och offentliga lokaler samt bostäder.- Textilproduktion.- Läderberedning.- Jordbruk (biocider, i synnerhet användning i spendoppsmedel).- Metallbearbetning.- Massa- och pappersindustri.- Skönhetsmedel - även schampon och andra produkter för personlig hygien.Dt krävs ytterligare arbete för att fastställa för vilka användningsområden det kan vara berättigat att bevilja undantag.Förutom ovanstående åtgärder bör man, också med hänsyn till utarbetandet av nya gemenskapsförfaranden, överväga att vidta ytterligare åtgärder ifråga om nonylfenol och nonylfenoletoxilater, bl.a. genom att på gemenskapsplanet vidta förebyggande åtgärder mot förorening(5). Det gäller följande användningsområden:- Framställning av nonylfenol och nonylfenolextoxilater.- Användning av nonylfenoletoxilater för syntes av andra kemikalier (internt bruk).- Användning av nonylfenoletoxilater för emulsionspolymerisering, i synnerhet användning i akrylestrar avsedda för specialbeläggningar, bindemedel och fiberbindning.- Framställning av fenol-formaldehydhartser med hjälp av nonylfenol.- Framställning av andra stabiliseringsmedel, som används i plaster, med hjälp av nonylfenol.De resultat som uppnås genom restriktioner avseende saluföring och användning samt föroreningsbegränsande åtgärder bör bevakas, och vid behov bör man överväga att sätta in ytterligare åtgärder. Särskilt viktigt är att se efter om annan gemenskapslagstiftning(6) kan tillämpas för att åstadkomma en begränsning av koncentrationerna av nonylfenol och nonylfenoletoxilater i miljön med hjälp av de mål som är angivna i nämnda lagstiftning. De aktuella åtgärderna bör sättas in inom de ovanstående och följande användningsområden:- Formulering (inom användningsområden där användningen av nonylfenol och nonylfenoletoxilater kommer att fortsätta).- Väg- och vattenbyggnad och maskinteknik. Här ingår även tillverkning av väggmaterial, slitlagermaterial för vägbanor samt rengöring av metaller.- Tillsatsmedel i smörjoljor och vid blandning av "tillsatsmedelspaket" för bränslen.- Elektronik och elektroteknik, i synnerhet användning i flussmedel för tillverkning av färgbelagda kretskort, i färgämnen för lokalisering av sprickor i tryckta kretskort samt som en komponent i etsbad för kretskort.- Fotobranschen (både små och stora företag), i synnerhet användning i produkter avsedda för hemmabruk av amatörfotografer och för fotoföretag som framkallar film åt amatörfotografer, i vissa produkter för yrkesfolk samt även användning i röntgenfilm.- Produktion av fenoloximer och epoxihartser.- Beredning av lackharts samt användning som stabiliseringsmedel för färgblandningar.Behovet av att på gemenskapsplanet införa ytterligare restriktioner avseende saluföring och användning bör övervägas om de åtgärder som vidtagits inom dessa områden visar sig vara otillräckliga.För eventuell användning av som verksamma ämnen i biocider, i enlighet med den lagstiftning som för närvarande är i kraft på gemenskapsplanet i fråga om biocidprodukter, rekommenderas att man tar vederbörlig hänsyn till resultaten från riskbedömningen.Vid användning som verksamma ämnen i bekämpningsmedel i enlighet med gemenskapens lagstiftning om växtskyddsmedel(7), skall de nationella myndigheterna ta vederbörlig hänsyn till resultaten av riskbedömningen när de fattar beslut i tillståndsfrågor - i synnerhet i fall då man lokalt redan drabbats av betydande miljöpåverkan. I sådana fall bör man främja utveckling och användning av alternativa ämnen i stället för nonylfenol och nonylfenoletoxilater.När de aktuella ämnena används som adjuvans eller hjälpsubstans(8) i bekämpningsmedels- och biocidprodukter, skall de nationella myndigheterna ta vederbörlig hänsyn till resultaten av riskbedömningen när de fattar beslut i tillståndsfrågor - i synnerhet i fall då man lokalt redan drabbats av betydande miljöpåverkan. Man bör uppmuntra till utveckling och användning av alternativa ämnen i stället för nonylfenol och nonylfenoletoxilater. Man bör också främja andra insatser i syfte att ändra konsumentbeteendet.Vidare bör alla berörda parter i gemenskapen informeras så att skyddet av miljön kan säkerställas.När nonylfenol och nonylfenoletoxilater används i veterinärmedicinska produkter i enlighet med gällande gemenskapslagstiftning om veterinärmedicinska produkter, rekommenderas innehavare av försäljningstillstånd för produkter, som innehåller de aktuella ämnena, att ersätta dem med alternativa ämnen som är mindre skadliga.När slam med halter av nonylfenol och nonylfenoletoxilater används i enlighet med gällande gemenskapslagstifting om slamhantering, rekommenderas att man tar hänsyn till eventuell revidering av bestämmelser om gränsvärden för koncentrationer av nonylfenol och nonylfenoletoxilater i samband med spridning av slam på mark.De angivna åtgärderna för skyddet av miljön kommer att innebära att även människor blir mindre utsatta.DEL FYRA>Plats för tabell>Riskbedömningen grundas på nuvarande hantering av ämnet under hela dess livscykel, när det produceras i eller importeras till Europeiska gemenskapen, såsom beskrivs i den omfattande riskbedömning som rapportören överlämnat till kommissionen.På grundval av tillgänglig information har vid riskbedömningen framkommit att man inom Europeiska gemenskapen huvudsakligen använder detta ämne som mellanprodukt inom polymerindustrin vid framställning av nonylfenoletoxilater (t.ex. i rengöringsmedel och färger) och vid framställning av harts, plast och stabilisatorer. Andra användningsområden inbegriper framställning av fenoloximer för användning utanför EU inom metallutvinningsindustrin och i vissa specialfärger.I. RISKBEDÖMNINGA. MÄNNISKORS HÄLSAFöljande slutsats kan dras av bedömningen av riskerna förARBETSTAGARE, KONSUMENTER och MÄNNISKOR SOM EXPONERAS VIA MILJÖN:Det finns behov av ytterligare information eller tester. Denna slutsats grundas på att det finns ett behov av bättre information för att man på ett tillfredsställande sätt skall kunna beskriva riskerna för människors hälsa.Man har dragit denna slutsats samtidigt som utvärdering pågår av tillgängliga data som inlämnats i enlighet med relevanta bestämmelser i förordning (EEG) nr 793/93(9).B. MILJÖNFöljande slutsats kan dras av bedömningen av riskerna förATMOSFÄREN:Det finns för närvarande inget behov av ytterligare information eller tester, eller av några andra riskbegränsande åtgärder utöver dem som redan håller på att vidtas. Denna slutsats grundas på- att riskbedömningen visar att man inte kan förvänta några risker för ovannämnda miljöer. De riskbegränsande åtgärder som pågår anses vara tillräckliga.Följande slutsats kan dras av bedömningen av riskerna förAKVATISKA EKOSYSTEM och TERRESTRA EKOSYSTEM:1. Det finns behov av ytterligare uppgifter eller undersökningar. Denna slutsats grundas på- möjliga effekter på akvatiska miljöer, däribland sedimentFöljande information eller tester krävs:- Ytterligare toxicitetstestning avseende organismer som lever i sediment.Om man genomför den strategi för att begränsa miljöriskerna som beskriva i del 4 i avsnitt II av bilagan, kommer det emellertid inte att behövas någon ytterligare information.2. Vidare finns det behov av särskilda åtgärder för att begränsa riskerna. Denna slutsats grundas på- möjliga effekter på lokala och regionala akvatiska miljöer - däribland sediment - som en följd av exponering under produktion av nonylfenol(10) produktion av fenoloximer(11), fenol-formaldehydhartser, epoxihartser(12) och andra stabiliseringsmedel som används i plaster, produktion av nonylfenoletoxilat, formulering och användning,- möjliga effekter på terrestra miljöer som en följd av exponering under framställning och formulering av nonylfenoletoxilater, samt deras användning inom följande områden: veterinärmedicin, internt bruk inom kemisk industri, elektroteknik, rengöring i industrier och offentliga lokaler, läderberedning och metallutvinning, fotobranschen, massa- och pappersindustrin, polymer- och textilindustrin, färgtillverkning, väg- och vattenbyggnad och maskinteknik,- möjliga effekter avseende sekundär förgiftning av fisk- och daggmaskätande djur som en följd av exponering under produktion och formulering av nonylfenoletoxilater, samt deras användning inom följande områden: rengöring av industrier och offentliga lokaler, elektroteknisk industri, industrier för framställning av färger, lacker och fernissa, väg- och vattenbyggnad, läderberedning, metallutvinning, massa- och pappersindustrin, pappindustrin och textilproduktion.Följande slutsats kan dras av bedömningen av riskerna förMIKROORGANISMER I AVLOPPSRENINGSVERK:Det finns för närvarande inget behov av ytterligare information eller tester, eller av några andra riskbegränsande åtgärder utöver dem som redan pågår. Denna slutsats grundas på- att riskbedömningen visar att man inte kan förvänta sig några för ovannämnda miljöer. De riskbegränsande åtgärder som redan håller på att vidtas anses vara tillräckliga.II. STRATEGI FÖR ATT BEGRÄNSA RISKERNAMILJÖN:Man bör överväga att på gemenskapsplanet införa restriktioner mot försäljning och användning. Syftet skall vara att skydda miljön mot nonylfenol och nonylfenoletoxilater (NP/NPE), särskilt inom följande användningsområden:- Rengöring av industrier, offentliga lokaler samt bostäder.- Textilproduktion.- Läderberedning.- Jordbruk (biocider, i synnerhet när de används i spendoppsmedel).- Metallbearbetning.- Massa- och pappersindustrin.- Skönhetsmedel - även schampon och andra produkter för personlig hygien.Det krävs ytterligare arbete för att fastställa för vilka användningsområden det kan vara motiverat att bevilja undantag.Förutom ovanstående åtgärder bör man, också med hänsyn till utarbetandet nya gemenskapsförfaranden, överväga att vidta ytterligare åtgärder i fråga om nonylfenol och nonylfenoletoxilater, bl.a. genom att på gemenskapsplanet vidta förebyggande åtgärder mot förorening(13). Det gäller följande användningsområden.- Produktion av nonylfenol och nonyletoxilater.- Användning av nonylfenoletoxilater för syntes av andra kemikalier (internt bruk).- Användning av nonylfenoletoxilater för emulsionspolymerisering, i synnerhet användning i akrylestrar avsedda för specialbeläggningar, bindemedel och fiberbindning.- Produktion av fenol-formaldehydhartser med hjälp av nonylfenol.- Produktion med användning av nonylfenol av andra stabiliseringsmedel som används i plaster.De resultat som uppnås genom restriktioner mot försäljning och användning samt föroreningsbegränsande åtgärder bör bevakas, och vid behov bör man överväga att sätta in ytterligare åtgärder. Särskilt viktigt är att se efter om annan gemenskapslagstiftning(14) kan tillämpas för att åstadkomma en begränsning av koncentrationerna av nonylfenol och nonylfenoletoxilater i miljön med hälp av de mål som är angivna i nämnda lagstiftning. De aktuella åtgärderna bör sättas in inom ovanstående och följande användningsområden:- Formulering (inom användningsområden där användningen av nonylfenol och nonylfenoletoxilater kommer att fortsätta).- Väg- och vattenbyggnad och maskinteknik. Här ingår även tillverkning av väggmaterial, slitlagermaterial för vägbanor samt rengöring av metaller.- Tillsatsmedel i smörjoljor och vid blandning av "tillsatsmedelspaket" för bränslen.- Elektronik och elektroteknik, i synnerhet användning i flussmedel för tillverkning av färgbelagda kretskort, i färgämnen för lokalisering av sprickor i tryckta kretskort samt som en komponent i etsbad för kretskort.- Fotobranschen (både små och stora företag), i synnerhet användning i produkter avsedda för hemmabruk av amatörfotografer och för fotoföretag som framkallar film åt amatörfotografer, i vissa produkter för yrkesfolk samt även användning i röntgenfilm.- Produktion av fenoloximer och epoxihartser.- Beredning av lackharts och också användning som stabiliseringsmedel för färgblandningar.Behovet av att på gemenskapsplanet införa ytterligare restriktioner mot försäljning och användning bör övervägas om de åtgärder som vidtagits inom dessa områden visar sig vara otillräckliga.Vid användning som verksamma ämnen i biocider, i enlighet med gällande gemenskapslagstiftning om biocidprodukter, rekommenderas att man tar vederbörlig hänsyn till resultaten från riskbedömningen.Vid användning som verksamma ämnen i bekämpningsmedel, i enlighet med gemenskapslagstiftningen om växtskyddsmedel(15), skall de nationella myndigheterna ta vederbörlig hänsyn till resultaten av riskbedömningen när de fattar beslut i tillståndsfrågor - i synnerhet i fall då man lokalt redan drabbats av betydande miljöpåverkan. I sådana fall bör man uppmuntra till utveckling och användning av alternativa ämnen i stället för nonylfenol och nonylfenoletoxilater.När de aktuella ämnena används som adjuvans eller hjälpsubstans(16) i bekämpningsmedels- och biocidprodukter, skall de nationella myndigheterna ta vederbörlig hänsyn till resultaten av riskbedömningen när de fattar beslut i tillståndsfrågor - i synnerhet i fall då man lokalt redan drabbats av betydande miljöpåverkan. Man bör främja utveckling och användning av alternativa ämnen i stället för nonylfenol och nonylfenoletoxilater. Man bör också främja andra insatser i syfte att ändra konsumentbeteendet.Vidare bör alla berörda parter i gemenskapen informeras så att skyddet av miljön kan säkerställas.När nonylfenol och nonylfenoletoxilater används i veterinärmedicinska produkter i enlighet med gällande gemenskapslagstiftning om veterinärmedicinska produkter, rekommenderas innehavare av försäljningstillstånd för produkter, som innehåller de aktuella ämnena, att ersätta dem med alternativa ämnen som är mindre skadliga.När slam med halter av nonylfenol och nonylfenoletoxilater används i enlighet med gällande gemenskapslagstiftning om slamhantering, rekommenderas att man tar hänsyn till eventuell revidering av bestämmelser om gränsvärden för koncentrationer av nonylfenol och nonylfenoletoxilater i samband med spridning av slam på mark.De angivna åtgärderna för skyddet av miljön kommer att innebära att även människor blir mindre utsatta.DEL FEM>Plats för tabell>Riskbedömningen grundas på nuvarande metoder för hantering av ämnet under hela dess livscykel, när det produceras i eller importeras till Europeiska gemenskapen. Se vidare beskrivningen i den riskbedömning som respektive medlemsstats rapportör överlämnat till kommissionen.På grundval av tillgänglig information har man vid riskbedömningen kommit fram till att man inom Europeiska gemenskapen huvudsakligen använder ämnet som tillsats i bensin. Andra användningsområden är kemisk industri, läkemedelsindustri och laboratorier.I. RISKBEDÖMNINGA. MÄNNISKORS HÄLSAFöljande slutsats kan dras av bedömningen av riskerna förARBETSTAGARE:Det finns behov av särskilda åtgärder för att begränsa riskerna. Denna slutsats grundas på- möjliga effekter på huden genom upprepade doser från exponering vid underhåll och bilreparationer.Följande slutsats kan dras av bedömningen av riskerna förKONSUMENTER:Det finns för närvarande inget behov av ytterligare information eller tester, eller av några andra riskbegränsande åtgärder utöver dem som redan pågår. Denna slutsats grundas på.- att riskbedömningen visar att ämnet inte förväntas medföra några risker. De riskbegränsande åtgärder som redan håller på att vidtas anses vara tillräckliga.Följande slutsats kan dras av bedömningen av riskerna förMÄNNISKOR SOM EXPONERAS VIA MILJÖN:Det finns behov av särskilda åtgärder för att begränsa riskerna. Denna slutsats grundas på- att dricksvatten kan bli otjänligt beroende på smak och lukt som kan uppstå till följd av exponering förorsakad av läckande lagringstankar under jord och utsläpp p.g.a. överfyllning av tankar.Följande slutsats kan dras av bedömningen av riskerna förMÄNNISKORS HÄLSA (fysikalisk-kemiska egenskaper):Det finns för närvarande inget behov av ytterligare information eller tester, eller av några andra riskbegränsande åtgärder utöver dem som redan pågår. Denna slutsats grundas på- att riskbedömningen visar att ämnet inte förväntas medföra några risker. De riskbegränsande åtgärder som redan håller på att vidtas anses vara tillräckliga.B. MILJÖFöljande slutsats kan dras av bedömningen av riskerna förAKVATISKA EKOSYSTEM:1. Det finns behov av ytterligare information eller tester. Denna slutsats grundas på- att det finns behov av ytterligare information för att bättre kunna specificera riskerna för akvatiska ekosystem i fråga om utsläpp av ämnet i ytvattnet.Följande information eller tester behövs:- En stegvist upplagd teststrategi ("tiered testing") för undersökning av beteendet hos fisk, och i förekommande fall hos vilda djur, när de undviker vatten som är förorenat av ämnet.2. Det finns behov av särskilda åtgärder för att begränsa riskerna. Denna slutsats grundas på- oro för akvatiska ekosystem till följd av exponering förorsakad av utsläpp i ytvattnet från bottensatser i lagringstankar på lagringsterminaler.Följande slutsats kan dras av bedömningen av riskerna förGRUNDVATTEN:Det finns behov av särskilda åtgärder för att begränsa riskerna. Denna slutsats grundas på- att grundvatten kan bli otjänligt som dricksvatten beroende på smak och lukt som kan uppstå till följd av exponering förorsakad av läckande lagringstankar under jord och utsläpp p.g.a. överfyllning av tankar.Följande slutsats kan dras av bedömningen av riskerna förATMOSFÄREN, AKVATISKA EKOSYSTEM och TERRESTRA EKOSYSTEM:Det finns för närvarande inget behov av ytterligare information eller tester, eller av några andra riskbegränsande åtgärder utöver dem som redan håller på att vidtas. Denna slutsats grundas på- att riskbedömningen visar att ämnet inte förväntas medföra några risker. De riskbegränsande åtgärder som redan håller på att vidtas anses vara tillräckliga.Följande slutsats kan dras av bedömningen av riskerna förMIKROORGANISMER I AVLOPPSRENINGSVERK:Det finns för närvarande inget behov av ytterligare information eller tester, eller av några andra riskbegränsande åtgärder utöver dem som redan pågår. Denna slutsats grundas på- att riskbedömningen visar att ämnet inte förväntas medföra några risker. De riskbegränsande åtgärder som redan håller på att vidtas anses vara tillräckliga.II. STRATEGI FÖR ATT BEGRÄNSA RISKERNAARBETSTAGARE:Gemenskapens gällande arbetarskyddslagstiftning anses allmänt utgöra en tillräcklig ramlagstiftning för all erforderlig begränsning av riskerna med ämnet.Utan att det påverkar gällande gemenskapslagstiftning inom det aktuella området(17), rekommenderas att man undersöker hur man kan förbättra placeringen av bränslefilter i bilar och bränslepumpar så att underhåll och reparationer underlättas samtidigt som syftet är att uppnå minsta möjliga exponering av huden för bensin. Därför föreslås att man skall inleda diskussioner med de berörda industribranschernas organisationer om den här frågan.MÄNNISKOR SOM EXPONERAS VIA MILJÖN:Åsikten är att de åtgärder som beskrivs nedan och som syftar till att skydda grundvattnet kommer att bidra till att förhindra förorening av dricksvatten.MILJÖN:En central målsättning i den aktuella gemenskapslagstiftningen(18) är att förhindra alla antropogena utsläpp (dvs. utsläpp som uppkommer genom människans verksamhet), däribland av MTBE, i grundvattnet. Det rekommenderas därför att man skall genomföra övervakningsprogram där det kan vara aktuellt. På så sätt skall man i ett tidigt skede kunna upptäcka om grundvattnet förorenats av MTBE.Det rekommenderas vidare en omfattande användning av bästa möjliga teknik (BAT) för uppförande och drift av bensinlagringsanläggningar under jord samt för tankningsutrustning på bensinstationer. Här bör medlemsstaterna överväga införandet av obligatoriska krav, i synnerhet när det gäller alla bensinstationer i områden med grundvattenbildning. Vidare rekommenderas att harmoniserade tekniska standarder för anläggning och drift av lagringstankar utarbetas på gemenskapsplantet av Europeiska standardiseringskommittén (CEN). De utsläppsplatser som kan ha funnits längre tillbaka och som ligger i känsliga områden bör undersökas och vid behov saneras.Vidare bör man främja utbyte av information om dessa forskningsprogram och deras resultat.Det rekommenderas också att bottensatser med halter av MTBE i lagringstankar ovan jord skall underkastas kontroll genom föreskrifter i tillstånden(19) för de aktuella anläggningarna eller genom nationella bestämmelser. För att underlätta tillståndsgivningen (samt eventuellt fastställande av nationella bestämmelser) har dessa frågor tagits med i det pågående arbetet på med att ta fram vägledningar om "bästa möjliga teknik" (BAT, "Best Available Technique"(20). Det rekommenderas att medlemsstaterna i det aktuella sammanhanget noggrant övervakar införandet av bästa möjliga teknik samt, inom ramen för informationsutbytet om BAT, underrättar kommissionen om varje betydelsefullt framsteg inom detta område.(1) Behovet av ytterligare information eller testning gäller uteslutande ett enda scenario. De fullständiga slutsatserna från riskbedömningen avseende människors hälsa kommer att offentliggöras i en senare rekommendation från kommissionen.(2) Inom dessa användningsområden uppstår risker för den akvatiska miljön enbart som en följd av det tillskott till de lokalt förekommande koncentrationerna som kommer från bakgrundskoncentrationer. Detsamma gäller användningen av nonylfenoletoxilater i bekämpningsmedelsblandningar för jordbruk, fotoframkallningsprocesser i liten skala samt i emulsionsfärger för privat och industriellt bruk.(3) Inom dessa användningsområden uppstår risker för den akvatiska miljön enbart som en följd av det tillskott till de lokalt förekommande koncentrationerna som kommer från bakgrundskoncentrationer. Detsamma gäller användningen av nonylfenoletoxilater i bekämpningsmedelsblandningar för jordbruk, fotoframkallningsprocesser i liten skala samt i emulsionsfärger för privat och industriellt bruk.(4) Inom dessa användningsområden uppstår risker för den akvatiska miljön enbart som en följd av det tillskott till de lokalt förekommande koncentrationerna som kommer från bakgrundskoncentrationer. Detsamma gäller användningen av nonylfenoletoxilater i bekämpningsmedelsblandningar för ordbruk, fotoframkallningsprocesser i liten skala samt i emulsionsfärger för privat och industriellt bruk.(5) Det arbete som för närvarande pågår på gemenskapsplanet inom ramen för rådets direktiv 1996/61/EG av den 24 september 1996 om samordnade åtgärder för att förebygga och begränsa föroreningar (EGT L 257, 10.10.1996, s. 26) för att ta fram anvisningsdokument om bästa tillgängliga teknik (BAT, Best Available Technique), vilka omfattar en mängd olika kemiska processer kan vara till särskild gagn i detta sammanhang. Mer information finns på Europeiska IPPC-byråns webbplats http://eippcb.jrc.es.(6) Se Europaparlamentets och rådets direktiv 2000/60/EG av den 23 oktober 2000 om upprättande av en ram för gemenskapens åtgärder på vattenpolitikens område (EGT L 327, 22.12.2000, s. 1). I detta direktiv införs bestämmelser om åtgärder på gemenskapsnivå för att förebygga föroreningar. På grundval av förteckningen över prioriterade ämnen i bilaga X till direktivet, kommer kommissionen att lägga fram förslag om kvalitetsnormer och begränsning av utsläpp, däribland gränsvärden för utsläpp två år efter det att förteckningen har antagits. För vissa "prioriterade farliga ämnen" bland de prioriterade ämnena skall begränsningarna av utsläppen syfta till att utsläpp och spill skall upphöra eller elimineras inom loppet av 20 år. Nonylfenoler ingår som ett "prioriterat farligt ämne" i den första lista över prioriterade ämnen som kommissionen har lagt fram i ett förslag i februari 2000 (KOM(2000) 47 slutlig, EGT C 177 E, 27.6.2000, s. 74, i dess senast ändrade version (KOM(2001) 17 slutlig, 16.1.2001). Den första förteckningen över prioriterade ämnen, där nonylfenoler ingår, antogs den 11 juni 2001 av rådet. Därigenom kunde åtgärderna i direktiv 2000/60/EG börja tillämpas som ett ytterligare medel för att minska de risker som den akvatiska miljön utsätts för, och vice versa de risker som den kan utsätta människor och djur för.(7) Enligt rådets direktiv 91/414/EEG av den 15 juli 1991 om utsläppande av växtskyddsmedel på marknaden (EGT L 230, 19.8.1991) skall nonylfenol och nonylfenoletoxilater för användning som verksamma ämnen i bekämpningsmedel dras tillbaka från marknaden fr.o.m. juli 2003.(8) Detta användningsområde omfattas för närvarande inte av gemenskapens krav på bedömning enligt direktiv 91/414/EEG.(9) Behovet av ytterligare information eller testning gäller uteslutande ett enda scenario. De fullständiga slutsatserna från riskbedömningen avseende människors hälsa kommer att offentliggöras i en senare rekommendation från kommissionen.(10) Inom dessa användningsområden uppstår risker för den akvatiska miljön enbart som en följd av det tillskott till de lokalt förekommande koncentrationerna som kommer från bakgrundskoncentrationer. Detsamma gäller användningen av nonylfenoletoxilater i bekämpningsmedelsblandningar för jordbruk, i fotoframkallningsprocesser i liten skala samt i emulsionsfärger för privat och industriellt bruk.(11) Inom dessa användningsområden uppstår risker för den akvatiska miljön enbart som en följd av det tillskott till de lokalt förekommande koncentrationerna som kommer från bakgrundskoncentrationer. Detsamma gäller användningen av nonylfenoletocilater i bekämpningsmedelsblandningar för jordbruk, i fotoframkallningsprocesser i liten skala samt i emulsionsfärger för privat och industriellt bruk.(12) Inom dessa användningsområden uppstår risker för den akvatiska miljön enbart som en följd av det tillskott till de lokalt förekommande koncentrationerna som kommer från bakgrundskoncentrationer. Detsamma gäller användningen av nonylfenoletoxilater i bekämpningsmedelsblandingar för jordbruk, i fotoframkallningsprocesser i liten skala samt i emulsionsfärger för privat och industriellt bruk.(13) Det arbete som för närvarande pågår på gemenskapsplanet inom ramen för direktiv 96/61/EG för att ta fram anvisningsdokument om bästa tillgängliga teknik (BAT, Best Available Technique, vilka omfattar en mängd olika kemiska processer kan vara till särskild gagn i detta sammanhang. Mer information finns på Europeiska IPPC-byråns webbplatts http://eippcb.jrc.es.(14) I drektiv 2000/60/EG införs åtgärder på gemenskapsnivå för att begränsa föroreningar. På grundval av förteckningen över prioriterade substanser i bilaga X till direktivet, kommer kommissionen att lägga fram förslag om kvalitetsnormer och begränsning av utsläpp, däribland gränsvärden för utsläpp två år efter det att förteckningen har antagits. För vissa "prioriterade farliga ämnen" bland de prioriterade ämnena skall begränsningarna av utsläppen syfta till att utsläpp och spill skall upphöra eller elimineras inom loppet av 20 år. Nonylfenoler ingår som ett "prioriterat farligt ämne" i den första lista över prioriterade ämnen som kommissionen har lagt fram i ett förslag i februari 2000 (KOM(2000) 47 slutlig EGT C 177 E, 27.6.2000, s. 74), i dess senast ändrade version (KOM(2001) 17 slutlig, 16.1.2001). Den första förteckningen över prioriterade ämnen, där nonylfenoler ingår, antogs den 11 juni 2001 av rådet. Därigenom kunde åtgärderna i direktiv 2000/60 börja tillämpas som ett ytterligare medel för att minska de risker som den akvatiska miljön utsätts för, och vice versa de risker som den kan utsätta människor och djur för.(15) I direktiv 91/414/EEG föreskrivs att nonylfenol och nonylfenoletoxilater, för användning som verksamma ämnen i bekämpningsmedel, kommer att dras tillbaka från marknaden fr.o.m. juli 2003.(16) För närvarande är denna användning ej föremål för gemenskapsutvärdering inom ramen för direktiv 91/414/EEG.(17) Rådets direktiv 70/220/EEG av den 20 mars 1970 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om åtgärder mot luftförorening genom avgaser från motorfordon (EGT L 76, 6.4.1970, s. 1).(18) Direktiv 2000/60/EG.(19) Sådana tillstånd för drift av produktionsanläggningar som utfärdats i enlighet med direktiv 96/61/EG eller i enlighet med nationell lagstiftning.(20) Arbete pågår för närvarande på gemenskapsplanet inom ramen för direktiv 96/61/EG. Arbetet går ut på att ta fram dokument om bästa tillgängliga teknik (BAT, Best Available Technique), vilka omfattar produktion och hantering av MTBE, där även utformning och drift av olika lagringsmetoder ingår.


Avis juridique important

|

51999SC1302

Europeiska kommissionens rekommendation av den 15 september 1999 om ett klassificeringssystem för fast radioaktivt avfall (SEK(1999) 1302 slutlig)

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 265 , 13/10/1999 s. 0037 - 0045

EUROPEISKA KOMMISSIONENS REKOMMENDATIONav den 15 september 1999om ett klassificeringssystem för fast radioaktivt avfall(SEK(1999) 1302 slutlig)(1999/669/EG, Euratom)EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION UTFÄRDAR DENNA REKOMMENDATIONmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 155 i detta, och Fördraget om upprättandet av Europeiska atomenergigemenskapen, särskilt artikel 124 i detta, ochav följande skäl:1. I Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen föreskrivs i artikel 174 att gemenskapens miljöpolitik skall främja åtgärder på internationell nivå för att bevara, skydda och förbättra miljön.2. I rådets direktiv 90/313/EEG av den 7 juni 1990 om rätt att ta del av miljöinformation(1) föreskrivs i artikel 7 att "medlemsstaterna skall vidta de åtgärder som erfordras för att tillhandahålla allmän information till allmänheten om tillståndet i miljön, exempelvis genom beskrivande rapporter som ges ut periodiskt".3. I rådets resolution 92/C av den 15 juni 1992 om förnyelse av gemenskapens åtgärdsplan för radioaktivt avfall(2) sägs i bilagan punkt 1, Fortlöpande lägesanalys, att kommissionen regelbundet skall förelägga rådet en analys av nuläge och framtidsutsikter för hanteringen av radioaktivt avfall i medlemsstaterna, särskilt med beaktande av säkerhets- och miljöskyddskraven samt av de behov som följer av kärntekniska program och verksamhet som omfattar radioisotoper. Kommissionen skall också hålla Europaparlamentet underrättat om denna analys.4. I gemenskapens åtgärdsplan för radioaktivt avfall(3) efterlyses samarbete om säkerhetsaspekter i samband med hantering av radioaktivt avfall, vilket skall möjliggöra en tillnärmning av nationella metoder och föreskrifter när det gäller säkerhet vid deponering av olika kategorier av avfall.5. Regionkommittén anser i punkt 11 i sin resolution 98/C251/06 om kärnkraftssäkerhet och lokal och regional demokrati(4) att många av de frågor som uppkommer vid behandling av förslag om hur radioaktivt avfall skall slutförvaras är komplexa och att dessa frågor inte är allmänt förstådda. Därför anser kommittén att det är av avgörande betydelse att ge allmänheten tillgång till all relevant information, att göra lokala och regionala myndigheter liksom allmänheten delaktig i beslutsfattandet och att försöka få allmänhetens förtroende för de säkerhetsprinciper som ställs upp för förvaringsplatserna och slutförvaringsprogrammen.HÄRIGENOM REKOMMENDERASpå grundval av motiveringen i bilaganatt medlemsstaterna och deras kärnkraftsindustri antar ett gemensamt klassificeringssystem för radioaktivt avfall som kan användas vid nationell och internationell kommunikation och som kan underlätta informationshanteringen inom detta område,att klassificeringssystemet används när allmänheten, nationella och internationella institut och icke-statliga organisationer informeras om fast radioaktivt avfall; det är inte meningen att systemet skall ersätta tekniska kriterier när dessa är nödvändiga i samband med säkerhetsbedömningar, t.ex. vid tillståndsgivning till anläggningar eller andra verksamheter,att detta klassificeringssystem används av medlemsstaterna; under perioden fram till och med den 1 januari 2002 kan det användas parallellt med befintliga nationella system.Den föreslagna klassificeringen kan sammanfattas på följande sätt:1. Radioaktivt avfall för avklingningslagringTyp av radioaktivt avfall (huvudsakligen av medicinskt ursprung) som sönderfaller under den tillfälliga lagringen och som sedan eventuellt kan hanteras utanför kontrollsystemet under förutsättning att friklassningsnivåerna respekteras.2. Låg- och medelaktivt avfallLåg- och medelaktivt avfall har en sådan koncentration av radionuklider att värmeutvecklingen under deponeringen är tillräckligt låg. Vilken värmeutveckling som är acceptabel fastställs för varje enskild anläggning på grundval av säkerhetsbedömningar.2.1 Kortlivat avfallDenna kategori omfattar radioaktivt avfall innehållande nuklider med högst samma halveringstid som Cs137 och Sr90 (omkring 30 år) och med en begränsad koncentration av långlivade alfastrålare (högst 4000 Bq/g i enskilda avfallskollin och i genomsnitt högst 400 Bq/g i den totala avfallsvolymen).2.2 Långlivat avfallLånglivade radionuklider och alfastrålare vars koncentration överskrider gränserna för kortlivat avfall.3. Högaktivt avfallAvfall med en sådan koncentration av radionuklider att värmeutvecklingen måste beaktas vid lagring och deponering (värmeutvecklingen är specifik för den enskilda anläggningen och detta avfall härrör huvudsakligen från behandling/konditionering av använt kärnbränsle).Denna rekommendation riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdad i Bryssel den 15 september 1999.På kommissionens vägnarRitt BJERREGAARDLedamot av kommissionen(1) EGT L 158, 23.6.1990, s. 56.(2) EGT C 158, 25.6.1992, s. 3.(3) EGT C 158, 25.6.1992, s. 3.(4) EGT C 251, 10.8.1998, s. 34.BILAGA1. InledningRadioaktivt avfall består av en mängd material med olika fysikaliska, kemiska och radioaktiva egenskaper. Denna mångfald resulterar i mycket varierande potentiella risker.De klassificeringssystem för radioaktivt avfall som används inom Europeiska unionen skiljer sig mycket åt vad gäller grundläggande koncept och tillämpning. Vissa system används enbart i kommunikationssyfte, medan andra styrs av deponeringsmetoden.Medlemsstaternas klassificeringssystem för radioaktivt avfall grundas på aktivitetskoncentration, total aktivitet, avfallskälla eller deponeringsmetod.Stora skillnader märks mellan länder som har kärnkraft och sådana som inte har det. Det är dessutom svårt att dra gränser mellan olika kategorier och de kan därför variera mycket från ett land till ett annat.Skillnaderna i klassificering av radioaktivt avfall kan försvåra samarbetet mellan medlemsstaterna inom ramen för den inre marknaden och den fria rörligheten för varor och tjänster. Det skulle till exempel vid optimering av deponeringsanläggningar och returnering av avfall efter behandling eller konditionering vara bra att ha ett gemensamt språk för att definiera olika kategorier av radioaktivt avfall.Ett klassificeringssystem på EU-nivå skulle också vara användbart för att ge allmänheten, nationella och internationella institut samt icke-statliga organisationer jämförande information om fast radioaktivt avfall.Nedan följer en förklaring till varför det behövs en harmonisering, en diskussion av kraven och en beskrivning av det föreslagna klassificeringssystemet.2. BakgrundI gemenskapens åtgärdsplan för radioaktivt avfall(1) efterlyses samarbete som gör det möjligt1) att utveckla en gemensam ståndpunkt och arbeta för harmonisering av strategier och metoder för hantering av radioaktivt avfall på gemenskapsnivå där detta är möjligt,2) att åstadkomma en tillnärmning av nationella metoder och föreskrifter när det gäller säkerhet vid deponering av olika kategorier av avfall,3) att utarbeta rekommendationer för säkerhetsbedömning i samband med lagring av radioaktivt avfall och fastställa lämpliga kriterier,4) att uppnå ett jämförbart och tillfredsställande skydd för arbetstagare, allmänhet och miljö, med högsta praktiskt möjliga säkerhetsnivå.Restmaterial innehållande radionuklider bildas vid verksamhet inom industri, forskning och medicin. Efter eventuell avskiljning, återanvändning inom kärnkraftsindustrin och behandling återstår i princip två kategorier av sådana material. Den främsta skillnaden mellan dessa två kategorier är följande:>Plats för tabell>Material i kategori 1 kan friklassas av nationella myndigheter under förutsättning att de överensstämmer med de friklassningsnivåer som fastställs i enlighet med de grundläggande kriterierna i bilaga I till direktiv 96/29/Euratom(2). Nationella myndigheter skall beakta den tekniska vägledning som tillhandahålls av gemenskapen. Det bör emellertid observeras att det ännu inte finns någon gemensam grund för harmonisering av kategori 1.Endast material i kategori 2 är att betrakta som "radioaktivt avfall" och denna rekommendation gäller enbart denna typ av avfall. Det finns i huvudsak två sätt att hantera avfallet:1) Lagring under begränsad tid tills avfallet antingen kan klassificeras i kategori 1 eller deponeras.2) Deponering i enlighet med vedertagna metoder (markförvar eller ytnära slutförvar, eller djupförvar).De faktorer som i allmänhet anses viktigast vid utformningen av klassificeringssystem för radioaktivt avfall samt hanteringsförfaranden är typ av radionuklider, total aktivitet, aktivitetskoncentration, halveringstid, dosrat, värmeutveckling och andra fysikalisk-kemiska egenskaper.Internationella organ, nationella myndigheter och avfallsoperatörer har inom sina respektive kompetens- och- ansvarsområden (avfallshantering, transport, deponering av avfall, kommunikation inom den internationella forskarvärlden och med allmänheten, etc.) inrättat klassificeringssystem för radioaktivt avfall, där avfall med liknande egenskaper och riskfaktorer grupperas i samma kategori för att underlätta hanteringen och därigenom förbättra säkerheten.De flesta av medlemsstaternas nationella behov tillgodoses på ett tillfredsställande sätt genom de nationella klassificeringssystem som de utarbetat (se kapitel 4: Nuläget). Eftersom dessa system har tagits fram oberoende av varandra och för olika syften kan de emellertid skilja sig mycket åt. Vissa system bygger på avfallets aktivitetskoncentration medan andra bygger på källa eller deponeringsmetod.Det faktum att alla länder använder den internationella IAEA-klassificeringen av kollin med radioaktivt avfall är en lämplig utgångspunkt för ett gemensamt klassificeringssystem för Europeiska unionens medlemsstater. Ett referensklassificeringssystem kan tjäna som vägledning för enskilda länder när de utarbetar sina egna hanteringsstrategier, samtidigt som den allmänna och kommersiella kommunikationen underlättas. Även om ett sådant referensklassificeringssystem skulle vara användbart för att hantera frågor av allmän och grundläggande karaktär skulle det emellertid inte kunna ersätta de specifika säkerhetsbedömningar som genomförs för särskilda hanteringsändamål, bland annat vid val av deponeringsmetod.3. Syftet med ett system för klassificering av avfall i Europeiska unionenDet främsta syftet med ett klassificeringssystem är att förbättra kommunikationen och underlätta informationshanteringen genom att tillhandahålla ett bra verktyg som gör det möjligt att beskriva innehav av radioaktivt avfall inom gemenskapen på ett standardiserat och lättfattligt sätt för politiker och allmänhet.En svårare fråga är förhållandet mellan klassificeringssystemet och det sätt på vilket avfallet hanteras och sedan slutförvaras i praktiken. Kommissionen delar därför uppfattningen att ett klassificeringssystem bör vara vägledande (kvalitativt) snarare än bindande.Grundregeln är att ett sådant kvalitativt klassificeringssystem aldrig kan ersätta de nationella tillsynsmyndigheterna och den roll de spelar vid kontroll av hantering och deponering av radioaktivt avfall. vid speciella anläggningar. De detaljerade säkerhetsbedömningar som de använder mot bakgrund av sina egna styr- och tillsynsrutiner kräver mer ingående information om enskilda avfallsströmmar än ett klassificeringssystem kan ge. De olika klassificeringssystem som för närvarande i praktiken används i medlemsstaterna nämns sällan i nationell lagstiftning eller i nationella tillsynsförfaranden.Skillnaden mellan medlemsstaternas nuvarande planer för slutligt omhändertagande av radioaktivt avfall gör att det är svårare att knyta klassificeringen av avfallet till metoder för framtida slutförvaring. Vissa stater har konkreta planer på anläggningar både för markförvar och för djupförvar av olika typer av avfall. Andra stater kommer troligen att bestämma sig för endast en av dessa anläggningstyper, och vissa har ännu inte bestämt sig.Vissa stater anser att ett väl utformat klassificeringssystem skulle kunna ge viktig vägledning om hur hanteringen av radioaktivt avfall, i synnerhet deponering, rent allmänt skulle kunna struktureras på ett bättre sätt. I de stater där både markförvar och djupförvar är tillgängliga skulle ett klassificeringssystem kunna användas för att avgöra vilka typer av avfall som bör lagras i respektive anläggning.Mot bakgrund av de nuvarande skillnaderna mellan nationella klassificeringssystem skulle ett europeiskt klassificeringssystem inledningsvis kunna användas parallellt med befintliga nationella system fram till den 1 januari 2002. Systemet bör också kunna hantera alla nuvarande och framtida avfallsströmmar som kan förutses för att möjliggöra en omfattande rapportering om avfallsinnehav. Det skulle kunna användas för tillsynsändamål och för att förbättra kommunikationen med allmänheten, till exempel om rätt att ta del av miljöinformation (direktiv 90/313/EEG).4. NulägetDe klassificeringssystem som används i medlemsstaterna och i de central- och östeuropeiska länder som har ansökt om medlemskap i EU har beskrivits i en EG-rapport(3). I denna rapport tillhandahålls ömfattande information om klassificeringssystemen i de enskilda länderna.Nedan följer en kortfattad beskrivning av klassificeringssystemen.4.1 EU:s medlemsstaterBelgienRadioaktivt avfall klassificeras i Belgien olika beroende på om det är konditionerat eller inte. Icke konditionerat avfall delas in i olika kategorier beroende på dess fysikaliska tillstånd och på typ av strålkälla, aktivitetskoncentration och tillämplig behandling. Dessa egenskaper sammanfattas genom en alfanumerisk kod bestående av tre tecken. Konditionerat avfall definieras med hänsyn till deponeringsmetoden och delas in i tre kategorier: A, B och C. Klassificeringen grundas på huruvida avfallet lämpar sig för markförvar eller djupförvar och på det konditionerade avfallets värmeutveckling. Man överväger för närvarande att införa ytterligare en typ av avfall, nämligen avfall förorenat med radium. Inga andra ändringar av klassificeringssystemet väntas.DanmarkDeponering av radioaktivt avfall har hittills inte övervägts i Danmark och klassificeringssystemet omfattar därför endast lagring. Systemet baseras huvudsakligen på avfallets ursprung och i viss mån på mätning och sortering. Vid ankomsten till lagringsanläggningen klassificeras avfallet med hänsyn till externstrålning. Beroende på dosrat och innehåll av klyvbart material lagras avfallet efter behandling antingen i en anläggning för lågaktivt avfall eller för låg- och medelaktivt avfall. Använda slutna strålkällor lagras vid Risø forskningscenter. Inga ändringar av klassificeringssystemet väntas.FinlandRadioaktivt avfall klassificeras först i två huvudtyper: radioisotopavfall och kärnavfall. Radioisotopavfall kommer från sjukhus, forskningsinstitut och industri, medan kärnavfall kommer från kärnkraftverk och forskningsreaktorer. Beroende på aktivitetskoncentrationen klassificeras radioisotopavfall därefter som friklassat avfall och laboratorieavfall. Kärnavfall delas in i tre kategorier beroende på ursprung och planerad deponeringsmetod, nämligen högaktivt använt bränsle, låg- och medelaktivt bränsle från drift av kärnkraftverk och låg- och medelaktivt avfall från nedlagda kärnkraftverk. Låg- och medelaktivt avfall delas sedan in i friklassat avfall, lågaktivt avfall och medelaktivt avfall, beroende på aktivitetskoncentration. Inga ändringar av klassificeringssystemet väntas.FrankrikeInom kärnkraftsindustrin delas avfallet in i vanligt avfall och kärnavfall, beroende på det geografiska och funktionella ursprunget (anläggningens lokalisering). För kärnavfall utgörs klassificeringssystemet av en tabell där avfallets toxicitet knyts till deponeringsmetoden. Två parametrar används för att definiera avfallets toxicitet: de huvudsakliga radionuklidernas livstid (mer eller mindre än 30 år) och aktivitetsinnehåll (mycket litet, måttligt eller högt). Klassificeringssystemet omfattar åtta avfallskategorier och var och en av dessa är knuten till en eller flera hanteringsmetoder. Några av dessa metoder är fortfarande föremål för studier.TysklandDet tyska systemet för klassificering av radioaktivt avfall beror på var avfallet deponeras. Klassificeringen fastställs av operatören efter en säkerhetsbedömning som är specifik för den berörda anläggningen, och hänsyn tas därvid till gällande lagstiftning och andra administrativa bestämmelser. Kvantitativa krav fastställs sedan för varje slutförvar och de omfattar bland annat ett system av avfallstypsgrupper, avfallsbehållarklasser och radionuklidspecifika aktivitetsbegränsningar. Inga grundläggande ändringar av klassificeringssystemet väntas.GreklandDet finns inget officiellt klassificeringssystem för radioaktivt avfall i Grekland, eftersom det enda radioaktiva avfall som genereras kommer från forskningsinstitut, sjukhus och industri. De som önskar bedriva verksamhet som genererar radioaktivt avfall måste emellertid inneha ett tillstånd som utfärdas av tillsynsmyndigheterna.Strålskyddsbestämmelserna håller för närvarande på att ändras vilket skulle kunna påverka klassificeringssystemet.IrlandEftersom Irland varken har några kärnkraftverk eller anläggningar som används i kärnbränslecykeln klassificeras radioaktivt avfall helt enkelt med hänsyn till halveringstiden och sedan beroende på om det är en sluten eller icke sluten strålkälla. Inga förändringar av det befintliga systemet planeras.ItalienDet italienska klassificeringssystemet för konditionerat avfall grundas på deponeringsmetoden. Radioaktivt avfall klassificeras i tre kategorier, med hänsyn till radioisotopiska egenskaper och aktivitetskoncentrationer. Kategori I omfattar sådant avfall som sönderfaller på några månader så att friklassningsnivåerna underskrids. Det återstående avfallet klassificeras beroende på halveringstid och aktivitetsinnehåll i kategori II eller III. Kategori II delas upp i två underkategorier beroende på konditioneringskraven före det slutliga omhändertagandet.De enda ändringar som planeras rör "Teknisk riktlinje nr 26" som kommer att revideras så att den även omfattar högaktivt avfall, förglasat avfall och medelaktivt avfall (som inte utvecklar värme).NederländernaEftersom man ännu inte fattat något beslut om deponeringsmetod för radioaktivt avfall är klassificeringssystemet inriktat på behandling och konditionering av radioaktivt avfall utan att man binder sig vid något visst deponeringsalternativ. Det finns tre kategorier av radioaktivt avfall och var och en av dessa har ett antal underkategorier. Kategori 1 omfattar allt låg- och medelaktivt avfall under en viss dosrat och delas in i underkategorier beroende på ursprung, radionuklidinnehåll och halveringstid. Avfall i kategori 2 och 3 klassificeras med hänsyn till värmeutveckling och delas sedan in i underkategorier beroende på ursprung respektive avfallstyp. Inga ändringar av det befintliga systemet planeras.PortugalRadioaktivt avfall klassificeras med hänsyn till deponeringsmetoden i tre kategorier. Det finns kortlivat lågaktivt avfall (från forskning, medicin och industri, vilket även omfattar använda slutna beta-/gammastrålkällor med halveringstider på mindre än 30 år som konditionerats enligt separata rutiner), avfall som innehåller alfastrålare, (huvudsakligen radium- och amerikumhaltigt avfall från använda slutna strålkällor) samt avfall från brytning och anrikning av uran. Inga ändringar av det befintliga systemet planeras.SpanienDet spanska klassificeringssystemet omfattar två avfallskategorier som grundas på det använda eller planerade deponeringsalternativet. Dessa kategorier är låg- och medelaktivt avfall som lämpar sig för ytnära slutförvaring samt allt annat avfall. Dessutom fastställs specifika kriterier för enskilda deponeringsanläggningar, dvs. krav med avseende på avfallskollits egenskaper, konditioneringen och specifika radionuklider samt anläggningen som helhet.Inga ändringar av det befintliga systemet planeras, men det kan behövas ett klargörande av den ordalydelse som används för att beskriva hanteringen av använt bränsle, för närvarande högaktivt avfall, som en följd av de nyligen antagna Wienkonventionerna om säker hantering av använt bränsle.SverigeRadioaktivt avfall delas in i kärnavfall och icke kärnavfall, till exempel avfall från sjukhus och forskningsinstitut. En del lågaktivt avfall placeras i ytnära slutförvar, i enlighet med kriterier för aktivitetskoncentration och total aktivitet. Kärnavfall som inte friklassas eller placeras i ytnära slutförvar klassificeras i tre kategorier beroende på deponeringsmetod. Dessa är slutförvar i berggrunden för driftsavfall (används i dag), slutförvar i berggrunden för avfall från nedlagda kärnkraftverk (planerat) och slutförvar för använt bränsle och annat långlivat avfall (planerat). Icke kärnavfall som inte kan friklassas, konditioneras och deponeras sedan tillsammans med kärnavfall, eller lagras i väntan på att planerade anläggningar uppförs. Inga ändringar av klassificeringssystemet väntas.Förenade kungariketFörenade kungariket har fyra huvudkategorier av radioaktivt avfall och avfallet klassificeras med hänsyn till värmeutveckling och aktivitetsinnehåll. De fyra kategorierna är mycket lågaktivt avfall, lågaktivt avfall, medelaktivt avfall och högaktivt avfall.En policyöversyn 1995 antydde att det skulle vara nödvändigt att revidera klassificeringssystemet för avfall mot bakgrund av utvecklingen inom EU. Eventuella ändringar av systemet skulle kunna göras i samband med genomförandet av Euratoms grundläggande säkerhetsnormer.4.2 Länderna i Central- och ÖsteuropaBulgarienBulgarien har tre kategorier av radioaktivt avfall och avfallet klassificeras beroende på ekvivalent dosrat av gammastrålning på ett avstånd av 0,1 m från ytan eller värdet på specifik alfa- eller betaaktivitet. Avfall från institut och använda slutna strålkällor klassificeras enligt detta system.Tjeckiska republikenTjeckiska republiken har inget klassificeringssystem som fastställs i lagstiftning. Enligt lag skall emellertid de som genererar avfall fastställa ett eget klassificeringssystem beroende på vilket behandlings- och konditioneringssystem och vilken teknik de använder, och beroende på de kriterier som fastställs av den statliga myndigheten med ansvar för kärnsäkerhet. För nationella kommunikationsändamål används kategorierna låg- och medelaktivt avfall, högaktivt avfall och använt bränsle, men en definition av dessa kategorier saknas.EstlandEstland håller på att ändra sitt system för klassificering av radioaktivt avfall och de nya bestämmelserna skulle ha varit färdiga i slutet av 1998. Tills dessa bestämmelser är tillgängliga fortsätter Estland att använda klassificeringssystemet från före detta Sovjetunionen (SPORO-85). I SPORO-85 fastställs friklassningsgränser för radioaktivt avfall med hänsyn till specifik aktivitet och ytkontaminering. Radioaktivt avfall delas in i tre grupper: artiklar, biologiskt avfall och använda strålkällor. Dessa grupper delas sedan i sin tur in i tre undergrupper beroende på dosraten.UngernUngerns system för klassificering av radioaktivt avfall grundas på källan till avfallet och dess aktivitetskoncentration. De tre kategorierna är lågaktivt avfall, medelaktivt avfall och högaktivt avfall, och beror på det radioaktiva avfallets aktivitetskoncentration eller ytdosrat.LettlandDe lettiska myndigheterna håller på att utforma nya bestämmelser om hantering av radioaktivt avfall. Det nya systemet grundas på deponeringsmetoden och avfallet kategoriseras beroende på halveringstid och aktivitetsinnehåll. Befintligt avfall kan klassificeras i tre kategorier, nämligen avfall som lagras i gamla förvar, avfall som lagras i nya förvar och slutna använda strålkällor i mellanlager.PolenI Polen finns gränser som kan användas för att fastställa huruvida avfall är att betrakta som radioaktivt eller inte. Radioaktivt avfall klassificeras med hänsyn till radionuklidinnehåll (beta-gamma eller alfa) och slutna strålkällor utgör en tredje kategori. Avfall som avger beta-/gammastrålning delas beroende på aktivitetskoncentrationen in i låg-, medel- och högaktivt avfall. Ytterligare kriterier anges för enskilda kollin för lagring och deponering.RumänienI Rumänien klassificeras radioaktivt avfall i tre kategorier, hög-, medel- och lågaktivt avfall, beroende på specifik aktivitet och ytdosrat. Fast lågaktivt avfall delas in i brännbart avfall, icke brännbart avfall och specialavfall. Brännbart avfall delas i sin tur in i biologiskt nedbrytbart och icke biologiskt nedbrytbart avfall, medan icke brännbart avfall klassificeras beroende på om det kan komprimeras eller inte. Avfall från brytning och anrikning av uran klassificeras separat med hänsyn till fysikaliska egenskaper och aktivitetskoncentration. Det nuvarande systemet för hantering av radioaktivt avfall kommer att ses över inom en snar framtid och man överväger då att införa ett klassificeringssystem som grundas på IAEA-systemet och EG:s rekommendationer.Slovakiska republikenDet finns för närvarande inget formellt klassificeringssystem i Slovakiska republiken. Man använder emellertid ofta ett kvalitativt system med kategorier för låg-, medel- och högaktivt avfall, men det finns inga bestämda gränser för dessa kategorier. Det nuvarande systemet grundas huvudsakligen på källan till det radioaktiva avfallet, men en översyn av systemet pågår och det nya systemet kommer troligen att utgå från deponeringsmetoden.SlovenienSlovenien har tre kategorier av radioaktivt avfall: låg-, medel- och högaktivt avfall. Kategoriindelningen grundas på källan till avfallet och gränserna fastställs beroende på den specifika aktiviteten. Kategorierna för låg- och medelaktivt avfall delas in i avfall med alfastrålare respektive beta-/gammastrålare. Arbete pågår med ett klassificeringssystem grundat på IAEA-systemet med möjligheter till undantag.5. Kommissionens förslag till klassificeringssystemSystem för hantering av radioaktivt avfall bör fastställas med hänsyn till avfallets egenskaper och dess potential att skada människor eller påverka miljön. Acceptanskriterierna för radioaktivt avfall i en deponeringsanläggning är ett resultat av (och grundas på) säkerhetsbedömningar vid vilka det är nödvändigt att beakta de särskilda förhållanden som är relevanta i det enskilda fallet (lagstadgade krav, slutförvaringskoncept, bedömningssammanhang m.m.). Dessa villkor är ännu viktigare när man försöker definiera acceptanskriterier för anläggningar för ytnära slutförvar. Dessa kriterier omfattar deponeringskoncept, tekniska och naturliga barriärers typ och roll, typ av institutionell kontroll som förväntas finnas och kontrollperiod, samt de scenarier som skall beaktas i bedömningarna.Ett system för klassificering av radioaktivt avfall som grundas på deponering och som är avsett för allmän användning kan endast vara kvalitativt (vägledande), såvida det inte är möjligt att på förhand fastställa viktiga faktorer i säkerhetsbedömningen med en hög grad av realism och trovärdighet.Ett sådant vägledande system ger en kvalitativ beskrivning av enskilda avfallskategorier. I detta fall används de flesta av det radioaktiva avfallets allmänna egenskaper som klassificeringskriterier. Numeriska värden är emellertid också till nytta när man fastställer "breda intervall" eller "storleksordningar" för vissa viktigare egenskaper.Det klassificeringssystem som Europeiska kommissionen föreslår grundas på IAEA:s klassificeringssystem(4) men vissa ändringar har gjorts för att ta hänsyn till synpunkter från europeiska nationella experter och till deras praktiska erfarenhet. Exempelvis har man inte behållit den gräns för värmeutvecklingen från låg- och medelaktivt avfall (2 kW/m3) som IAEA rekommenderar. Experterna kunde inte se något skäl till att fastställa ett sådant värde och ansåg att detta värde endast avsåg platsspecifika säkerhetsanalyser. Det föreslagna klassificeringssystemet omfattar endast material som innehåller eller som är förorenade med radionuklider och för vilka det inte finns någon fortsatt användning (rådets direktiv 92/3/Euratom(5)).Klassificeringssystemet är enbart avsett att användas för fast avfall. Det bör emellertid observeras att visst flytande avfall skulle kunna omfattas av den föreslagna kategorin "Avfall för avklingningslagring" (huvudsakligen sjukhusavfall och medicinskt radioaktivt avfall).Klassificeringssystemet skulle inledningsvis kunna användas parallellt med nationella system fram till den 1 januari 2002. Nationella tekniska klassificeringskriterier bör inte ersättas eftersom de grundas på specifika säkerhetsöverväganden såsom tillståndsgivning till anläggningar och andra verksamheter. Det är inte möjligt att utforma ett klassificeringssystem som behandlar alla frågor som uppkommer i samband med dess användning. Dessa frågor skulle behöva behandlas i en separat och mer detaljerad vägledning. Det bör emellertid göras klart att ett väl utformat men huvudsakligen kvantitativt klassificeringssystem med brett stöd fortfarande kan tillhandahålla en stor mängd värdefull information som kan underlätta hanteringen av information om radioaktivt avfall och förbättra kommunikationen på europeisk nivå.Nedan beskrivs det föreslagna klassificeringssystemet som baseras på avfallets radioaktiva innehåll, halveringstid och värmeutveckling.5.1 Radioaktivt avfall för avklingningslagringTyp av radioaktivt avfall (huvudsakligen av medicinskt ursprung) som sönderfaller under den tillfälliga lagringen och som sedan eventuellt kan hanteras utanför kontrollsystemet under förutsättning att friklassningsnivåerna respekteras. Det föreslås att en lagringstid på maximalt fem år används och att avfallet därefter betraktas som låg- och medelaktivt avfall. Friklassningsnivåerna är värden, som fastställs av de nationella behöriga myndigheterna och som uttrycks som aktivitetskoncentrationer eller total aktivitet, vid eller under vilka radioaktiva ämnen eller material som innehåller radioaktiva ämnen som uppkommit till följd av någon verksamhet som omfattas av rapporterings- eller tillståndskrav kan undantas från kraven i direktiv 96/29/Euratom. Dessa nivåer skall fastställas i enlighet med de grundläggande kriterier som anges i bilaga I till direktiv 96/29/Euratom om grundläggande säkerhetsnormer och hänsyn skall också tas till andra tekniska riktlinjer som anges av Europeiska gemenskapen.5.2 Låg- och medelaktivt avfallLåg- och medelaktivt avfall har en sådan koncentration av radionuklider att värmeutvecklingen under deponeringen är tillräckligt låg. Vilken värmeutveckling som är acceptabel fastställs för varje enskild anläggning på grundval av säkerhetsbedömningar.5.2.1 Kortlivat avfallDenna kategori omfattar radioaktivt avfall innehållande nuklider med högst samma halveringstid som Cs137 och Sr90 (omkring 30 år) och med en begränsad koncentration av långlivade alfastrålare (högst 4000 Bq/g i enskilda avfallskollin och i genomsnitt högst 400 Bq/g i den totala avfallsvolymen).5.2.2 Långlivat avfallLånglivade radionuklider och alfastrålare vars koncentration överskrider gränserna för kortlivat avfall.5.3 Högaktivt avfallAvfall med en sådan koncentration av radionuklider att värmeutvecklingen måste beaktas vid lagring och deponering (värmeutvecklingen är specifik för den enskilda anläggningen och detta avfall härrör huvudsakligen från behandling/konditionering av använt kärnbränsle).6. SlutsatserKommissionen rekommenderar medlemsstaterna och deras industri att anta det föreslagna klassificeringssystemet för nationella och internationella kommunikationsändamål.Detta klassificeringssystem bör användas när allmänheten och icke-statliga organisationer informeras om fast radioaktivt avfall.Kommissionen rekommenderar medlemsstaterna att använda detta klassificeringssystem. Under perioden fram till och med den 1 januari 2002 kan det användas parallellt med befintliga nationella system.Det förefaller därför ändamålsenligt att kommissionen riktar en rekommendation till medlemsstaterna om ett klassificeringssystem för fast radioaktivt avfall.(1) Rådets resolution av den 15 juni 1992 om förnyelse av gemenskapens åtgärdsplan för radioaktivt avfall (92/C 158/02), EGT C 158, 25.6.1992, s. 2.(2) Rådets direktiv 96/29/Euratom av den 13 maj 1996 om fastställande av grundläggande säkerhetsnormer för skydd av arbetstagarnas och allmänhetens hälsa mot de faror som uppstår till följd av joniserande strålning (EGT L 159, 29.6.1996, s. 1).(3) Radioactive Waste Categories. Current Position (98) in the EU Member States and in the Baltic and Central European Countries. Byrån för Europeiska gemenskapens officiella publikationer 1998, EUR 18324.(4) IAEA Safety Series N° 111-G-1.1 Classification of Radioactive Waste, A safety guide. Wien 1994.(5) EGT L 35, 12.2.1992, s. 24.


title: Rekommendation till rådets yttrande i enlighet med artikel 5.3 i rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om Italiens uppdaterade stabilitetsprogram, 2000-2006

text: ---pagebreak---  ---pagebreak---  ---pagebreak---  ---pagebreak---  ---pagebreak---  ---pagebreak---  ---pagebreak---