               EUROPEISKA KOMMISSIONEN
            Bryssel den 23.5.2022
            COM(2022) 621 final

            Rekommendation till
            RÅDETS REKOMMENDATION
            om Nederländernas ekonomiska politik med avgivande av rådets yttrande om Nederländernas stabilitetsprogram 2022
            {SWD(2022) 621 final} - {SWD(2022) 640 final}

               Rekommendation till

               RÅDETS REKOMMENDATION

               om Nederländernas ekonomiska politik med avgivande av rådets yttrande om Nederländernas stabilitetsprogram 2022

               EUROPEISKA UNIONENS RÅD UTFÄRDAR DENNA REKOMMENDATION

               med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 121.2 och 148.4,

               med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken
                  1
               , särskilt artikel 5.2,

               med beaktande av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1176/2011 av den 16 november 2011 om förebyggande och korrigering av makroekonomiska obalanser
                  2
               , särskilt artikel 6.1,

               med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation,

               med beaktande av Europaparlamentets resolutioner,

               med beaktande av Europeiska rådets slutsatser,

               med beaktande av sysselsättningskommitténs yttrande,

               med beaktande av ekonomiska och finansiella kommitténs yttrande,

               med beaktande av yttrandet från kommittén för socialt skydd,

               med beaktande av yttrandet från kommittén för ekonomisk politik,

               och av följande skäl:

               (1)Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2021/241
                  3
               , genom vilken faciliteten för återhämtning och resiliens inrättades, trädde i kraft den 19 februari 2021. Faciliteten för återhämtning och resiliens ger ekonomiskt stöd till genomförandet av reformer och investeringar och utgör en finanspolitisk impuls som finansieras av unionen. Den bidrar till den ekonomiska återhämtningen och till genomförandet av hållbara och tillväxtfrämjande reformer och investeringar, i synnerhet för att främja den gröna och den digitala omställningen, och stärker resiliensen och den potentiella tillväxten i medlemsstaternas ekonomier. Den bidrar också till hållbara offentliga finanser och ökar tillväxt och jobbskapande på medellång och lång sikt. Det högsta ekonomiska bidraget per medlemsstat inom ramen för faciliteten för återhämtning och resiliens uppdaterades den [XX] juni 2022, i enlighet med artikel 11.2 i förordning (EU) 2021/241.

               (2)Den 24 november 2021 antog kommissionen den årliga översikten över hållbar tillväxt, som inledde 2022 års europeiska planeringstermin. I översikten togs vederbörlig hänsyn till det gemensamma åtagandet på det sociala toppmötet i Porto i maj 2021 om att fortsätta genomförandet av den europeiska pelaren för sociala rättigheter som proklamerades av Europaparlamentet, rådet och kommissionen den 17 november 2017. Den 25 mars 2022 godkände Europeiska rådet prioriteringarna i 2022 års årliga översikt över hållbar tillväxt. Den 24 november 2021 antog kommissionen, på grundval av förordning (EU) nr 1176/2011, även rapporten om förvarningsmekanismen, enligt vilken Nederländerna var en av de medlemsstater som skulle bli föremål för en fördjupad granskning
                  4
               . Samma dag antog kommissionen också en rekommendation till rådets rekommendation om den ekonomiska politiken i euroområdet, som rådet antog den 5 april 2022, liksom förslaget till 2022 års gemensamma sysselsättningsrapport med en analys av genomförandet av riktlinjerna för sysselsättningspolitik och principerna i den europeiska pelaren för sociala rättigheter, som rådet antog den 14 mars 2022.

               (3)Rysslands invasion av Ukraina, som följde tätt inpå den globala pandemin, har avsevärt förändrat den geopolitiska och ekonomiska situationen. Invasionens påverkan på medlemsstaternas ekonomier har märkts exempelvis genom högre priser på energi och livsmedel och svagare tillväxtutsikter. De ökande energipriserna slår särskilt hårt mot de mest utsatta hushållen som redan lever i eller riskerar att drabbas av energifattigdom. EU märker också av en exceptionell ström av människor på flykt från Ukraina. I detta sammanhang utlöstes den 4 mars 2022 direktivet om tillfälligt skydd
                  5
                för första gången. Det ger fördrivna människor från Ukraina rätten att lagligen stanna i EU och att få tillgång till skolgång och utbildning, arbete, hälso- och sjukvård, bostad och social välfärd.

               (4)Med hänsyn till den snabbt föränderliga ekonomiska och geopolitiska situationen återupptar den europeiska planeringsterminen den breda politiska samordningen vad gäller ekonomi och sysselsättning 2022, samtidigt som en utveckling sker i enlighet med genomförandekraven i faciliteten för återhämtning och resiliens, enligt vad som angavs i 2022 års årliga översikt över hållbar tillväxt. Genomförandet av de antagna återhämtnings- och resiliensplanerna är viktigt för att de politiska prioriteringarna inom ramen för den europeiska planeringsterminen ska ge resultat, eftersom planerna behandlar alla eller en betydande del av de relevanta landsspecifika rekommendationer som utfärdades i 2019 och 2020 års planeringsterminer. De landsspecifika rekommendationerna från 2019 och 2020 är dessutom lika relevanta för återhämtnings- och resiliensplaner som granskats, uppdaterats eller ändrats i enlighet med artiklarna 14, 18 och 21 i förordning (EU) 2021/241, förutom eventuella landsspecifika rekommendationer som utfärdats fram till den dag då den ändrade planen lämnades in.

               (5)Den allmänna undantagsklausulen är aktiverad sedan mars 2020
                  6
               . I sitt meddelande av den 3 mars 2021
                  7
                förde kommissionen även fram sin ståndpunkt att beslutet om huruvida den allmänna undantagsklausulen ska avaktiveras eller fortsätta att gälla bör fattas efter en samlad bedömning av läget i ekonomin och att det viktigaste kvantitativa kriteriet bör vara nivån på den ekonomiska aktiviteten i EU eller euroområdet jämfört med förkrisnivåerna (slutet av 2019). Ökad osäkerhet och stora nedåtrisker i de ekonomiska utsikterna på grund av kriget i Europa, liksom exceptionella höjningar av energipriserna och fortsatta störningar i leveranskedjorna, motiverar en förlängning av den allmänna undantagsklausulen i stabilitets- och tillväxtpakten under hela 2023.

               (6)I enlighet med riktlinjen i rådets yttrande av den 18 juni 2021 om stabilitetsprogrammet 2021 mäts den finanspolitiska inriktningen för närvarande bäst som en förändring i de primära utgifterna (ej inräknat diskretionära åtgärder på inkomstsidan), exklusive covid-19-relaterade tillfälliga åtgärder, men inbegripet utgifter som finansieras med icke återbetalningspliktigt stöd (bidrag) från faciliteten för återhämtning och resiliens och andra EU-fonder, i förhållande till den potentiella tillväxten på medellång sikt
                  8
               . För att bedöma om den nationella finanspolitiken är försiktig och dess sammansättning gynnsam för en hållbar återhämtning som är förenlig med den gröna och den digitala omställningen granskas, förutom den övergripande finanspolitiska inriktningen, även utvecklingen i nationellt finansierade
                  9
                primära löpande utgifter (ej inräknat diskretionära åtgärder på inkomstsidan och exklusive tillfälliga nödåtgärder i samband med covid-19-krisen) och investeringar.

               (7)Den 2 mars 2022 antog kommissionen ett meddelande med en allmän vägledning för finanspolitiken 2023 som syftade till att stödja förberedelserna av medlemsstaternas stabilitets- och konvergensprogram och på så sätt stärka den politiska samordningen
                  10
               . På grundval av de makroekonomiska utsikterna i vinterprognosen 2022 anser kommissionen att det bör ske en övergång från en stödjande aggregerad finanspolitisk inriktning 2020–2022 till en i stort sett neutral aggregerad finanspolitisk inriktning 2023, även om det måste finnas en beredskap att agera om den ekonomiska situationen förändras. Kommissionen meddelade att de finanspolitiska rekommendationerna för 2023 även i fortsättningen bör se olika ut för olika medlemsstater och ta hänsyn till eventuella spridningseffekter över gränserna. Kommissionen uppmanade medlemsstaterna att låta vägledningen återspeglas i sina stabilitets- och konvergensprogram. Kommissionen åtog sig att noga följa den ekonomiska utvecklingen och anpassa sin vägledning efter behov, senast i planeringsterminens vårpaket i slutet av maj 2022.

               (8)När det gäller den finanspolitiska vägledningen av den 2 mars 2022 beaktas i de finanspolitiska rekommendationerna för 2023 de försämrade ekonomiska utsikterna, den ökade osäkerheten och ytterligare nedåtrisker samt den högre inflationen jämfört med vinterprognosen. Mot bakgrund av dessa överväganden bör de finanspolitiska insatserna vara inriktade på att öka de offentliga investeringarna i den gröna och den digitala omställningen och en tryggad energiförsörjning och hålla uppe köpkraften i de mest utsatta hushållen för att mildra effekterna av de ökade energipriserna och bidra till att begränsa inflationstrycket till följd av andrahandseffekter genom riktade och tillfälliga åtgärder. Finanspolitiken måste förbli flexibel så att den kan anpassas efter de snabbt föränderliga omständigheterna, och anpassas till länderna efter deras finanspolitiska och ekonomiska situation, även vad gäller deras utsatthet för krisen och tillströmningen av fördrivna människor från Ukraina.

               (9)Den 29 april 2022 lämnade Nederländerna in sitt stabilitetsprogram för 2022 i enlighet med artikel 4 i förordning (EG) nr 1466/97. Nederländerna har ännu inte lämnat in ett nationellt reformprogram, eftersom det programmet kommer att ingå som en del av återhämtnings- och resiliensplanen.

               (10)Den 23 maj 2022 offentliggjorde kommissionen 2022 års landsrapport för Nederländerna
                  11
               . Där bedömdes Nederländernas framsteg med att genomföra de relevanta landsspecifika rekommendationer som rådet antog 2019, 2020 och 2021 och att ta itu med nya och framväxande utmaningar, inbegripet de som härrör från Rysslands invasion av Ukraina. Där behandlades också Nederländernas framsteg med att genomföra den europeiska pelaren för sociala rättigheter och med att uppnå EU:s överordnade mål för sysselsättning, kompetens och fattigdomsbekämpning, liksom framstegen med att nå FN:s mål för hållbar utveckling.

               (11)Kommissionen har genomfört en fördjupad granskning i enlighet med artikel 5 i förordning (EU) nr 1176/2011 för Nederländerna och resultatet offentliggjordes den 23 maj 2022
                  12
               . Kommissionen drog slutsatsen att det förekommer makroekonomiska obalanser i Nederländerna. I synnerhet finns sårbarheter som beror på den höga privata skuldsättningen och det stora överskottet i bytesbalansen, vilka har gränsöverskridande betydelse.

               (12)Den 20 juli 2020 rekommenderade rådet Nederländerna att under 2020 och 2021 vidta alla nödvändiga åtgärder, i linje med den allmänna undantagsklausulen, för att ändamålsenligt hantera pandemin, upprätthålla ekonomin och stödja den påföljande återhämtningen. Nederländerna rekommenderades också att, när de ekonomiska förhållandena medger det, driva en finanspolitik som syftar till att nå en sund offentligfinansiell ställning på medellång sikt och säkerställa en hållbar skuldsättning, samtidigt som investeringarna ökas. Enligt uppgifter som validerats av Eurostat minskade Nederländernas offentliga underskott under 2021, från 3,7 % av BNP 2020 till 2,5 % 2021. Nederländernas finanspolitiska åtgärder bidrog till den ekonomiska återhämtningen under 2021, samtidigt som de tillfälliga krisstödsåtgärderna uppgick till 3,3 % av BNP både 2020 och 2021. De åtgärder som Nederländerna vidtog 2021 var i linje med rådets rekommendation av den 20 juli 2020. De diskretionära budgetåtgärder som regeringen antog 2020 och 2021 var tillfälliga eller kompenserades genom uppvägande åtgärder. Enligt uppgifter som validerats av Eurostat uppgick den offentliga bruttoskulden 2021 till 52,1 % av BNP.

               (13)Det makroekonomiska scenario som ligger till grund för budgetprognoserna i 2022 års stabilitetsprogram är realistiskt. Regeringen beräknar att BNP i fasta priser kommer att öka med 3,6 % under 2022 och med 1,7 % under 2023. Kommissionens vårprognos 2022 visar en liknande real tillväxt i BNP på 3,3 % 2022 och 1,6 % 2023. I sitt stabilitetsprogram för 2022 förutspår regeringen att det totala underskottet kommer att ligga kvar på 2,5 % av BNP under 2022 och minska till 2,3 % 2023. Enligt programmet väntas den offentliga skuldkvoten minska till 53,1 % av BNP under 2022 och till 52,7 % under 2023. Utifrån de politiska åtgärder som var kända vid prognosens brytdatum förutses i kommissionens vårprognos 2022 ett underskott i de offentliga finanserna under 2022 och 2023 på 2,7 % respektive 2,1 % av BNP. Det är ett större underskott än vad som förutsågs 2022 i stabilitetsprogrammet för 2022, vilket främst beror på att programmet endast delvis omfattade åtgärder för att ta itu med de höga energipriserna. Underskottet för 2023 är däremot något lägre, främst på grund av en lägre nivå av fasta bruttoinvesteringar och andra utgifter än vad kommissionen hade förväntat sig. I kommissionens vårprognos 2022 förutses en lägre offentlig skuldkvot på 51,4 % av BNP 2022 och 50,9 % 2023. Skillnaden beror på att det gjorts en annan prognos för BNP i löpande priser.

               Utifrån kommissionens vårprognos 2022 beräknas den potentiella produktionstillväxten på medellång sikt (tio års genomsnitt) uppgå till 1,5 %.

               (14)Under 2022 har regeringen fasat ut de flesta av de åtgärder som vidtogs i samband med covid-19-krisen, vilket innebär att de tillfälliga krisstödsåtgärderna förväntas minska från 3,4 % av BNP 2021 till 0,9 % 2022. Det offentliga underskottet påverkas av de åtgärder som vidtogs för att motverka de ekonomiska och sociala effekterna av de höjda energipriserna, som i kommissionens vårprognos 2022 beräknas uppgå till 0,7 % av BNP 2022 och fasas ut 2023
                  13
               . Dessa åtgärder består till största delen av sociala transfereringar till fattigare hushåll och sänkningar av indirekta skatter på energiförbrukning. De har angetts vara tillfälliga. Om energipriserna förblir höga också under 2023 kan dock vissa av dessa åtgärder bli kvar. En av åtgärderna är inte riktad, närmare bestämt sänkningen av indirekta skatter på energiförbrukning. Det offentliga underskottet påverkas också av kostnaderna för att erbjuda fördrivna människor från Ukraina tillfälligt skydd, som i kommissionens vårprognos 2022 beräknas uppgå till 0,1 % av BNP under både 2022 och 2023
                  14
               , liksom av ökningen av försvarsutgifterna med 0,1 % av BNP under 2023.

               (15)Den 18 juni 2021 rekommenderade rådet Nederländerna
                  15
                att under 2022 upprätthålla en stödjande finanspolitisk inriktning, inbegripet den impuls som ges genom faciliteten för återhämtning och resiliens, samt att upprätthålla nationellt finansierade investeringar. Nederländerna rekommenderades också att, när de ekonomiska förhållandena medger det, driva en finanspolitik som syftar till att nå en sund offentligfinansiell ställning och säkerställa hållbara offentliga finanser på medellång sikt, och samtidigt öka investeringarna för att främja tillväxtpotentialen.

               (16)Enligt kommissionens vårprognos 2022, och med hänsyn till uppgifterna i Nederländernas stabilitetsprogram för 2022, förväntas den finanspolitiska inriktningen under 2022 vara stödjande med –2,6 % av BNP, vilket rekommenderats av rådet
                  16
               . Det positiva bidraget till den ekonomiska verksamheten från de utgifter som finansieras med bidrag från faciliteten för återhämtning och resiliens och andra EU-fonder förväntas ligga på samma nivå som 2021
                  17
               . Nationellt finansierade investeringar förväntas ge ett neutralt bidrag på 0,0 procentenheter till den finanspolitiska inriktningen 2022
                  18
               . Därför planerar Nederländerna att upprätthålla de nationellt finansierade investeringarna, så som rådet rekommenderade. Samtidigt beräknas ökningen i nationellt finansierade primära löpande utgifter (ej inräknat nya åtgärder på inkomstsidan) under 2022 ge ett expansivt bidrag på 2,0 procentenheter till den övergripande finanspolitiska inriktningen. Detta betydande expansiva bidrag inkluderar den extra effekten av åtgärderna för att motverka de ekonomiska och sociala konsekvenserna av de höjda energipriserna (0,7 % av BNP) och kostnaderna för att erbjuda fördrivna människor från Ukraina tillfälligt skydd (0,1 % av BNP). Samtidigt förväntas bland annat ytterligare klimatåtgärder (för att minska växthusgasutsläppen och främja hållbar energi) och åtgärder på utbildningsområdet (omskolning, utbildning av lärare) också bidra med 0,3 % respektive 0,2 % av BNP till ökningen av de löpande nettoutgifterna.

               (17)I kommissionens vårprognos 2022 beräknas den finanspolitiska inriktningen under 2023 ligga på +0,5 % av BNP vid oförändrad politik
                  19
               . Det positiva bidraget till den ekonomiska verksamheten från de utgifter som finansieras med bidrag från faciliteten för återhämtning och resiliens och andra EU-fonder förväntas förbli oförändrad jämfört med 2022. Nationellt finansierade investeringar förväntas ge ett expansivt bidrag på 0,1 procentenheter till den finanspolitiska inriktningen 2023
                  20
               . Samtidigt beräknas ökningen i nationellt finansierade primära löpande utgifter (ej inräknat nya åtgärder på inkomstsidan) under 2023 ge ett kontraktivt bidrag på 1,0 procentenheter till den övergripande finanspolitiska inriktningen. Detta omfattar effekter av utfasningen av åtgärder mot höjda energipriser (0,7 % av BNP).

               (18)I 2022 års stabilitetsprogram förväntas underskottet i de offentliga finanserna successivt minska till 2,5 % av BNP under 2024, för att därefter öka till 2,9 % 2025. Underskottet i de offentliga finanserna förväntas därför ligga kvar under 3 % av BNP under programperioden. Dessa prognoser förutsätter vissa ytterligare finanspolitiska konsolideringsåtgärder som ännu inte har specificerats. Enligt programmet väntas den offentliga skuldkvoten öka fram till 2025, närmare bestämt till 53,1 % av BNP under 2024 och till 54,4 % under 2025. Utifrån kommissionens analys verkar riskerna för skuldhållbarheten vara medelhöga på medellång sikt.

               (19)Snedvridningar på bostadsmarknaden bidrar till snabbt stigande bostadspriser och hög skuldsättning hos hushållen, vilket gör hushållen sårbara för ekonomiska kriser. Bostadspriserna ökade kraftigt under 2021, med en årlig tillväxttakt på 15 %, och det finns allt tydligare tecken på att det förekommer övervärdering på bostadsmarknaden, vilket leder till större risker och sårbarheter. Möjligheterna till skatteavdrag för bolåneräntor håller gradvis på att begränsas, men denna begränsning är endast partiell och skattelättnaderna för räntebetalningar på bolån är fortfarande stora. I kombination med de relativt höga gränserna för lån (belåningsgrad) kvarstår starka incitament för hushållen att ta lån. Samtidigt är den privata hyresmarknaden fortfarande liten och underutvecklad. Avsaknaden av ett välfungerande mellansegment på hyresmarknaden uppmuntrar hushållen att köpa i stället för att hyra, vilket bidrar till stora skulder och ekonomisk sårbarhet. Stelbenthet på utbudssidan bidrar även det till snedvridningar på bostadsmarknaden. Den relativt oflexibla tillgången på bostäder ökar risken för att politiska åtgärder som är avsedda att leda till mer överkomliga bostadspriser i stället stimulerar efterfrågan och i slutändan driver upp bostadspriserna ytterligare, vilket undergräver politikens ursprungliga mål.

               (20)Pensionssystemet ger tillräckliga pensioner och hållbara offentliga finanser, men inom tjänstepensionssystemet (den andra pelaren) finns problem när det gäller rättvisa mellan generationerna, insyn i pensionsrättigheterna och flexibilitet. Avgifterna för pensionssystemets andra pelare är höga, och det kommer eventuellt att krävas betydande anpassningar av avgifterna för att åtgärda obalanser i pensionsfondernas balansräkningar. De stora obligatoriska besparingarna bidrar också till överskottet i bytesbalansen. En reform av pensionssystemet skulle kunna göra pensionsfonderna mer motståndskraftiga mot kriser. Efter att ett ramavtal om allmänna principer för en reform av pensionssystemet träffats 2019 enades regeringen och arbetsmarknadens parter i juni 2020 om en ny avtalsstruktur för den andra pelaren. På det hela taget syftar den planerade reformen till att åtgärda de största sårbarheterna inom pensionssystemet. Lagstiftningsåtgärder för att genomföra den överenskomna pensionsreformen kommer att diskuteras och antas av det nederländska parlamentet under 2022. Den största utmaningen kommer då att vara att genomföra reformen fullt ut, och detta kommer att behöva övervakas noggrant.

               (21)Nederländerna lade fram sina sammanhållningspolitiska programdokument
                  21
                den 22 december 2021, den 23 december 2021 och den 22 mars 2022. I enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2021/1060 av den 24 juni 2021 ska Nederländerna beakta de relevanta landsspecifika rekommendationerna i programplaneringen för de sammanhållningspolitiska fonderna 2021–2027. Detta är en förutsättning för att förbättra ändamålsenligheten och maximera mervärdet av det ekonomiska stöd som ska erhållas från de sammanhållningspolitiska fonderna, samtidigt som samordning, komplementaritet och enhetlighet mellan dessa fonder och andra unionsinstrument och fonder främjas. För att de sammanhållningspolitiska programmen ska kunna genomföras på ett framgångsrikt sätt krävs också att investeringshinder avlägsnas till stöd för den gröna och den digitala omställningen och en balanserad territoriell utveckling.

               (22)Andelen flexibla anställningsförhållanden är fortfarande hög och utgör en stor del av arbetsmarknaden i Nederländerna. Detta tyder på en ökad risk för segmentering av arbetsmarknaden. Användningen av dessa anställningsformer påverkas i hög grad av institutionella faktorer och nationella politiska val, såsom skillnader i skattemässig behandling (för egenföretagare utan anställda), socialförsäkringsskydd och bestämmelser för skydd av arbetstagare. Dessa olika drivkrafter och institutionella faktorer skapar stora finansiella (negativa) incitament, med särskilt snedvridande effekter i utkanten av arbetsmarknaden. Covid-19-pandemin belyste också riskerna med en segmenterad arbetsmarknad och den ogynnsamma sysselsättningssituationen och sociala situationen för vissa grupper samt de stora utmaningarna när det gäller tillgången till fullgott socialt skydd för egenföretagare, som oftare är underförsäkrade mot sjukdom, funktionsnedsättning, arbetslöshet och ålderdom. Dessutom skulle ytterligare åtgärder för att förtydliga klassificeringen av egenföretagares arbetsförhållanden och tillämpningen av tillämpliga regler kunna bidra till att minska det falska egenföretagandet.

               (23)Bristen på arbetskraft har ökat ytterligare och den har också blivit mer framträdande i alla sektorer i takt med den övergripande ekonomiska återhämtningen och den allt större efterfrågan på arbetskraft. Arbetsmarknadsprognoserna tyder på en fortsatt stram arbetsmarknad i framtiden, särskilt på områdena utbildning, hälso- och sjukvård, teknik och IKT. På kort sikt är bristen också mycket stor inom byggsektorn. Den strama arbetsmarknaden riskerar att hämma de stora investeringar som behövs som en del av den gröna och den digitala omställningen. Samtidigt finns det outnyttjad eller underutnyttjad arbetskraft, särskilt bland personer med invandrarbakgrund, som har en lägre sysselsättningsgrad, och deltidsanställda, som utgör en relativt stor grupp. Att ge incitament till att öka antalet arbetade timmar för deltidsanställda, varav många är kvinnor (62,5 % av kvinnorna på arbetsmarknaden arbetade deltid 2021), skulle kunna minska den nuvarande bristen på arbetskraft och den genomsnittliga löne- och pensionsklyftan mellan könen ytterligare. Aktivering av och kompetensutveckling eller omskolning för personer som står utanför arbetsmarknaden (dvs. personer som varken arbetar eller söker arbete), långtidsarbetslösa och personer som befinner sig i utkanten av arbetsmarknaden genom riktade och skräddarsydda åtgärder skulle kunna bidra till att minska bristen på arbetskraft och kompetens och samtidigt främja lika möjligheter och aktiv inkludering.

               (24)Inom ramen för det mandat som EU:s stats- och regeringschefer gav i Versaillesförklaringen syftar REPowerEU-planen till att så snart som möjligt fasa ut Europeiska unionens beroende av import av fossila bränslen från Ryssland. I detta syfte fastställs de lämpligaste projekten, investeringarna och reformerna på nationell och regional nivå och på EU-nivå i dialog med medlemsstaterna. Målet med dessa åtgärder är att minska det totala beroendet av fossila bränslen och flytta importen av fossilt bränsle från Ryssland.

               (25)Beroendet av fossila bränslen är mycket stort. Enligt uppgifter från 2020 ligger beroendet av fossila bränslen från Ryssland på samma nivå som EU-genomsnittet för kol (54 %) och råolja (26 %), men är lägre när det gäller naturgas (30 % jämfört med 44 %)
                  22
               . Andelarna av energimixen som utgörs av olja (39 % jämfört med 33 %) och naturgas (44 % jämfört med 24 %) ligger båda över EU-genomsnittet, medan andelen kol är lägre (6 % jämfört med 11 %). Beroendet av fossila bränslen skulle totalt sett kunna minskas genom ökade investeringar i förnybar energi och elektrifiering, åtgärdande av flaskhalsar i infrastrukturen och ökad energieffektivitet. Det är mycket viktigt att intensifiera insatserna för att uppnå EU:s mål för förnybar energi för 2030. Nederländerna hade det femte sämsta resultatet bland medlemsstaterna i fråga om andelen förnybar energi i den slutliga bruttoenergianvändningen 2020, och landet har en av de största klyftorna mellan andelen 2020 och målen för 2030. Det behövs ytterligare investeringar för att öka utbyggnaden av förnybar energi och öka nätkapaciteten för överföring av förnybar energi från produktionsanläggningar till förbrukningsplatser. Att öka nätkapaciteten är särskilt viktigt med tanke på att kapacitetsbegränsningarna i elnätet fortsatte att öka under 2021, vilket ledde till förseningar i genomförandet av projekt för förnybar energi. De administrativa förfarandena för utbyggnad av kapaciteten för förnybar energi skulle kunna förenklas och effektiviseras ytterligare. Det rekommenderas att alla nya investeringar i gasinfrastrukturer och gasnät är framtidssäkrade närhelst det är möjligt och görs mer långsiktigt hållbara, genom att de anpassas så att de i framtiden kan användas för hållbara bränslen. Att öka energieffektiviteten ger dessutom en kostnadseffektiv möjlighet att ytterligare minska koldioxidutsläppen och beroendet av fossila bränslen, inbegripet import från Ryssland. Framför allt finns det utrymme för förbättringar när det gäller renovering av byggnader och ökningen av värmepumpar och fjärrvärme i byggsektorn, samt genom elektrifiering av och tillhandahållande av ren energi till energiintensiva industrier. Det kommer att behövas en ytterligare höjning av ambitionerna att minska utsläppen av växthusgaser, öka andelen förnybar energi och öka energieffektiviteten om Nederländerna ska uppnå målen i 55 %-paketet.

               (26)Ytterligare investeringar i transportinfrastruktur skulle kunna bidra till att undanröja flaskhalsar och främja hållbar mobilitet. Järnvägs- och väginfrastrukturen är överbelastad. Det nederländska järnvägsnätet är det mest använda i Europa. Nederländerna håller på att införa det europeiska trafikstyrningssystemet för tåg för att göra det lättare att öka kapaciteten på landets järnvägar. Under 2019 beräknades trafikstockningarna i landet, som visserligen ligger något under EU-genomsnittet, ha kostat 4 % av Nederländernas årliga BNP. Investeringar i infrastruktur för hållbar mobilitet kan få positiva spridningseffekter på den inre marknaden, med tanke på de nederländska transportknutpunkternas betydelse (Rotterdams hamn, Schiphols flygplats) och ytterligare minska landets stora beroende av olja (39 % av energimixen 2020).

               (27)Alltför stora kvävedepositioner skadar miljön och hämmar både bygg- och jordbruksverksamheten. Kväveöverskottet är fyra gånger högre än EU-genomsnittet, och ammoniakutsläppen per hektar är de högsta i Europa. Kvävedepositionen är alltför stor för att målen för biologisk mångfald ska kunna uppnås. Den påverkar även vattenkvaliteten och gör så att Nederländerna överskrider gränsvärdena i nitratdirektivet. Till följd av ett avgörande från Högsta förvaltningsdomstolen 2019 måste den nederländska regeringen vidta åtgärder för att minska kvävedepositionen i Natura 2000-områden. För att ytterligare minska kvävedepositionen krävs en övergång till ett hållbart jordbruk, vilket i sin tur kräver betydande investeringar. Jordbruket står för 45 % av kvävedepositionen, och den främsta orsaken till detta är intensiv djurhållning. Det gör Nederländerna till det land som har den högsta djurtätheten i EU.

               (28)Även om den påskyndade omställningen till klimatneutralitet och utfasningen av fossila bränslen kommer att orsaka betydande omstruktureringskostnader inom många sektorer kan Nederländerna, för att minska de socioekonomiska effekterna av omställningen i de regioner som påverkas mest, utnyttja mekanismen för en rättvis omställning inom ramen för sammanhållningspolitiken. Dessutom kan Nederländerna använda Europeiska socialfonden+ för att förbättra sysselsättningsmöjligheterna och stärka den sociala sammanhållningen.

               (29)Mot bakgrund av denna bedömning av kommissionen har rådet granskat stabilitetsprogrammet för 2022, och dess yttrande
                  23
                återspeglas i rekommendation 1 nedan.

               (30)Med hänsyn till de nära inbördes kopplingarna mellan ekonomierna i medlemsstaterna i euroområdet och deras kollektiva bidrag till Ekonomiska och monetära unionens funktion, rekommenderade rådet att euroområdets medlemsstater vidtar åtgärder för att genomföra rekommendationen om euroområdets ekonomiska politik. För Nederländerna återspeglas detta särskilt i rekommendationerna 1 och 3 nedan.

               (31)Mot bakgrund av kommissionens fördjupade granskning och denna bedömning har rådet granskat stabilitetsprogrammet för 2022. Dess rekommendationer enligt artikel 6 i förordning (EU) nr 1176/2011 återspeglas i rekommendationerna 1 och 4 nedan. Rekommendation 1 bidrar också till genomförandet av rekommendationen för euroområdet, särskilt den första av rekommendationerna för euroområdet. De finanspolitiska åtgärder och andra åtgärder som det hänvisas till i rekommendationerna 1 och 4 hjälper bland annat till att åtgärda obalanser med koppling till det stora överskottet i bytesbalansen. De åtgärder som det hänvisas till i rekommendation 1 bidrar också till att hantera obalanser med koppling till den höga privata skuldsättningen.

               HÄRIGENOM REKOMMENDERAS Nederländerna att 2022 och 2023 vidta följande åtgärder:

               1.Under 2023 säkerställa att tillväxten i de nationellt finansierade löpande utgifterna är i linje med en neutral inriktning på politiken, med hänsyn till ett fortsatt tillfälligt och riktat stöd till de hushåll och företag som drabbas hårdast av de höjda energipriserna och till människor som flyr från Ukraina. Vara redo att anpassa de löpande utgifterna efter den föränderliga situationen. Öka de offentliga investeringarna för den gröna och den digitala omställningen och för energitrygghet, bland annat med hjälp av faciliteten för återhämtning och resiliens, REPowerEU och andra EU-fonder. Under perioden efter 2023 bedriva en finanspolitik som syftar till att på medellång sikt uppnå en sund offentligfinansiell ställning. Minska incitamenten för hushållen att ta lån och snedvridningarna på bostadsmarknaden, inbegripet genom att stödja utvecklingen av den privata hyressektorn och vidta åtgärder för att öka utbudet av bostäder. Anta och genomföra den reform av pensionssystemet som man enades om 2019 och 2020.

               2.Snabbt avsluta förhandlingarna med kommissionen om de sammanhållningspolitiska programdokumenten för 2021–2027 i syfte att påbörja genomförandet av dem.

               3.Främja ett fullgott socialt skydd för egenföretagare utan anställda, ta itu med falskt egenföretagande och minska incitamenten att använda flexibla eller tillfälliga anställningar. Ta itu med bristen på arbetskraft och kompetens, särskilt inom hälso- och sjukvård, utbildning, digitala och tekniska yrken och byggsektorn, bland annat genom att använda den underutnyttjade arbetskraftspotential som härstammar från den höga andelen deltidsanställningar och den lägre sysselsättningsgraden hos personer med invandrarbakgrund. Stärka möjligheterna till kompetensutveckling och omskolning, framför allt för personer som befinner sig i utkanten av arbetsmarknaden eller helt står utanför denna.

               4.Minska det totala beroendet av fossila bränslen genom att påskynda utbyggnaden av förnybar energi, särskilt genom att främja kompletterande investeringar i nätinfrastruktur och genom att förenkla tillståndsförfarandena ytterligare, öka energieffektiviteten, särskilt i byggnader, och påskynda investeringar i hållbara transporter och hållbart jordbruk.

               Utfärdad i Bryssel den

                     På rådets vägnar

                     Ordförande

                     (1)

                        EGT L 209, 2.8.1997, s. 1.

                     (2)

                        EUT L 306, 23.11.2011, s. 25.

                     (3)

                        Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2021/241 av den 12 februari 2021 om inrättande av faciliteten för återhämtning och resiliens (EUT L 57, 18.2.2021, s. 17).

                     (4)

                        Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1176/2011 av den 16 november 2011 om förebyggande och korrigering av makroekonomiska obalanser (EUT L 306, 23.11.2011, s. 25).

                     (5)

                        Rådets genomförandebeslut (EU) 2022/382 av den 4 mars 2022 om fastställande av att det föreligger massiv tillströmning av fördrivna personer från Ukraina i den mening som avses i artikel 5 i direktiv 2001/55/EG, med följden att tillfälligt skydd införs (EUT L 71, 4.3.2022, s. 1).

                     (6)

                        Meddelande från kommissionen till rådet om aktivering av den allmänna undantagsklausulen i
                     stabilitets- och tillväxtpakten, COM(2020) 123 final, 20.3.2020.

                     (7)

                        Meddelande från kommissionen till rådet: Ett år efter utbrottet av covid-19: finanspolitiska insatser, COM(2021) 105 final, 3.3.2021.

                     (8)

                        Beräkningarna av den finanspolitiska inriktningen och dess delar i denna rekommendation är kommissionens uppskattningar baserade på de antaganden som ligger till grund för kommissionens vårprognos 2022. Kommissionens beräkningar av den potentiella tillväxten på medellång sikt inkluderar inte den positiva effekten av reformer som ingår i återhämtnings- och resiliensplanen och som kan stärka den potentiella tillväxten.

                     (9)

                        Som inte finansieras med bidrag från faciliteten för återhämtning och resiliens och andra EU-fonder.

                     (10)

                        Meddelande från kommissionen till rådet: Finanspolitisk vägledning för 2023, COM(2022) 85 final, 2.3.2022.

                     (11)

                        SWD(2022) 621 final.

                     (12)

                        SWD(2022) 636 final.

                     (13)

                        Siffrorna motsvarar de årliga budgetkostnaderna för dessa åtgärder sedan hösten 2021, inbegripet löpande inkomster och utgifter liksom i förekommande fall åtgärder avseende kapitalutgifter.

                     (14)

                        Det totala antalet fördrivna personer från Ukraina till EU förväntas successivt öka till 6 miljoner vid slutet av 2022, och den geografiska spridningen av dessa personer beräknas utifrån storleken på den diaspora som redan finns, den relativa befolkningen i den mottagande medlemsstaten och den faktiska spridningen av fördrivna personer från Ukraina inom EU i mars 2022. För budgetkostnader per person grundas beräkningarna på mikrosimuleringsmodellen Euromod från kommissionens gemensamma forskningscentrum, med beaktande av såväl kontantförmåner som människor kan vara berättigade till som naturaförmåner såsom utbildning och hälso- och sjukvård.

                     (15)

                        Rådets rekommendation av den 18 juni 2021 med avgivande av rådets yttrande om Nederländernas stabilitetsprogram 2021 (EUT C 304, 29.7.2021, s. 88).

                     (16)

                        Om indikatorn ligger på minus (plus) innebär detta att överskottet (underskottet) i de primära utgifterna är högre än den ekonomiska tillväxten på medellång sikt, vilket signalerar att finanspolitiken är expansiv (kontraktiv).

                     (17)

                        Detta är kommissionens prognoser baserade på en linjär utgiftsprofil. Kommissionen har ännu inte mottagit Nederländernas återhämtnings- och resiliensplan.

                     (18)

                        Övriga nationellt finansierade kapitalutgifter beräknas ge ett expansivt bidrag på 0,5 procentenheter av BNP. Det beror delvis på investeringsfonder som görs tillgängliga för kommuner för genomförandet av klimatpolitik och extra finansiering för ungdomar.

                     (19)

                        Om indikatorn ligger på minus (plus) innebär detta att överskottet (underskottet) i de primära utgifterna är högre än den ekonomiska tillväxten på medellång sikt, vilket signalerar att finanspolitiken är expansiv (kontraktiv).

                     (20)

                        Övriga nationellt finansierade kapitalutgifter beräknas ge ett expansivt bidrag på 0,4 procentenheter av BNP. Det beror delvis på investeringsfonder som görs tillgängliga för kommuner för genomförandet av klimatpolitik och extra finansiering för ungdomar.

                     (21)

                        Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2021/1060 av den 24 juni 2021 om fastställande av gemensamma bestämmelser för Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden+, Sammanhållningsfonden, Fonden för en rättvis omställning och Europeiska havs-, fiskeri- och vattenbruksfonden samt finansiella regler för dessa och för Asyl-, migrations- och integrationsfonden, Fonden för inre säkerhet samt instrumentet för ekonomiskt stöd för gränsförvaltning och viseringspolitik (EUT L 231, 30.6.2021, s. 159).

                     (22)

                        Eurostat (2020), andelen import från Ryssland av den totala importen av naturgas och råolja. När det gäller genomsnittet för EU-27 baseras den totala importen på import från länder utanför EU-27. För Nederländerna omfattar den totala importen handel inom EU.

                     (23)

                        Enligt artikel 5.2 i rådets förordning (EG) nr 1466/97.


               EUROPEISKA KOMMISSIONEN
            Bryssel den 23.5.2022
            COM(2022) 602 final

            Rekommendation till
            RÅDETS REKOMMENDATION
            om Belgiens nationella reformprogram 2022 med avgivande av rådets yttrande om Belgiens stabilitetsprogram 2022
            {SWD(2022) 602 final} - {SWD(2022) 640 final}

               Rekommendation till

               RÅDETS REKOMMENDATION

               om Belgiens nationella reformprogram 2022 med avgivande av rådets yttrande om Belgiens stabilitetsprogram 2022

               EUROPEISKA UNIONENS RÅD UTFÄRDAR DENNA REKOMMENDATION

               med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 121.2 och 148.4,

               med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken
                  1
               , särskilt artikel 5.2,

               med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation,

               med beaktande av Europaparlamentets yttrande,

               med beaktande av Europeiska rådets slutsats,

               med beaktande av sysselsättningskommitténs yttrande,

               med beaktande av ekonomiska och finansiella kommitténs yttrande,

               med beaktande av yttrandet från kommittén för socialt skydd,

               med beaktande av yttrandet från kommittén för ekonomisk politik, och

               av följande skäl:

               (1)Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2021/241
                  2
               , genom vilken faciliteten för återhämtning och resiliens inrättades, trädde i kraft den 19 februari 2021. Faciliteten för återhämtning och resiliens ger ekonomiskt stöd till genomförandet av reformer och investeringar och utgör en finanspolitisk impuls som finansieras av unionen. Den bidrar till den ekonomiska återhämtningen och till genomförandet av hållbara och tillväxtfrämjande reformer och investeringar, i synnerhet för att främja den gröna och den digitala omställningen, och stärker resiliensen och den potentiella tillväxten i medlemsstaternas ekonomier. Den bidrar också till hållbara offentliga finanser och ökar tillväxt och jobbskapande på medellång och lång sikt. Det högsta ekonomiska bidraget per medlemsstat inom ramen för faciliteten för återhämtning och resiliens uppdaterades den [XX] juni 2022, i enlighet med artikel 11.2 i förordning (EU) 2021/241.

               (2)Den 24 november 2021 antog kommissionen den årliga översikten över hållbar tillväxt, som inledde 2022 års europeiska planeringstermin. I översikten togs vederbörlig hänsyn till det gemensamma åtagandet på det sociala toppmötet i Porto i maj 2021 om att fortsätta genomförandet av den europeiska pelaren för sociala rättigheter som proklamerades av Europaparlamentet, rådet och kommissionen den 17 november 2017. Den 25 mars 2022 godkände Europeiska rådet prioriteringarna i 2022 års årliga översikt över hållbar tillväxt. Den 24 november 2021 antog kommissionen, på grundval av förordning (EU) nr 1176/2011, även rapporten om förvarningsmekanismen, enligt vilken Belgien inte var en av de medlemsstater som behövde bli föremål för en fördjupad granskning
                  3
               . Samma dag antog kommissionen också en rekommendation till rådets rekommendation om den ekonomiska politiken i euroområdet, som rådet antog den 5 april 2022, liksom förslaget till 2022 års gemensamma sysselsättningsrapport med en analys av genomförandet av riktlinjerna för sysselsättningspolitik och principerna i den europeiska pelaren för sociala rättigheter, som rådet antog den 14 mars 2022.

               (3)Rysslands invasion av Ukraina, som följde tätt inpå den globala pandemin, har avsevärt förändrat den geopolitiska och ekonomiska situationen. Invasionens påverkan på medlemsstaternas ekonomier har till exempel märkts genom högre priser på energi och livsmedel och svagare tillväxtutsikter. De ökande energipriserna slår särskilt hårt mot de mest utsatta hushållen som redan lever i eller riskerar att drabbas av energifattigdom. EU märker också av en exceptionell ström av människor på flykt från Ukraina. I detta sammanhang utlöstes den 4 mars 2022 direktivet om tillfälligt skydd
                  4
                för första gången. Det ger fördrivna människor från Ukraina rätten att lagligen stanna i EU och att få tillgång till skolgång och utbildning, arbete, hälso- och sjukvård, bostad och social välfärd.

               (4)Med hänsyn till den snabbt föränderliga ekonomiska och geopolitiska situationen återupptar den europeiska planeringsterminen den breda politiska samordningen vad gäller ekonomi och sysselsättning 2022, samtidigt som en utveckling sker i enlighet med genomförandekraven i faciliteten för återhämtning och resiliens, enligt vad som angavs i 2022 års årliga översikt över hållbar tillväxt. Genomförandet av de antagna återhämtnings- och resiliensplanerna är viktigt för att de politiska prioriteringarna inom ramen för den europeiska planeringsterminen ska nås, eftersom planerna som minst behandlar en betydande del av de relevanta landsspecifika rekommendationer som utfärdades i 2019 och 2020 års planeringsterminer. De landsspecifika rekommendationerna från 2019 och 2020 är dessutom lika relevanta för återhämtnings- och resiliensplaner som granskats, uppdaterats eller ändrats i enlighet med artiklarna 14, 18 och 21 i förordning (EU) 2021/241, förutom eventuella landsspecifika rekommendationer som utfärdats fram till den dag då den ändrade planen lämnades in.

               (5)Den allmänna undantagsklausulen har varit aktiv sedan mars 2020
                  5
               . I sitt meddelande av den 3 mars 2021
                  6
                förde kommissionen även fram sin ståndpunkt att beslutet om huruvida den allmänna undantagsklausulen ska avaktiveras eller fortsätta att gälla bör fattas efter en samlad bedömning av läget i ekonomin och att det viktigaste kvantitativa kriteriet bör vara nivån på den ekonomiska aktiviteten i EU eller euroområdet jämfört med förkrisnivåerna (slutet av 2019). Ökad osäkerhet och kraftiga nedåtrisker för de ekonomiska utsikterna i samband med kriget i Europa, energiprishöjningar utan motstycke och fortsatta störningar i leveranskedjan motiverar en förlängning av stabilitets- och tillväxtpaktens allmänna undantagsklausul till 2023.

               (6)Enligt strategin i rådets yttrande av den 18 juni 2021 om stabilitetsprogrammet 2021 mäts den finanspolitiska inriktningen bäst som förändringen i primära utgifter (netto efter diskretionära åtgärder på inkomstsidan), exklusive covid-19-relaterade tillfälliga nödåtgärder men inklusive utgifter som finansieras genom icke-återbetalningspliktigt stöd (bidrag) från faciliteten för återhämtning och resiliens och andra EU-fonder, i förhållande till den potentiella tillväxten på medellång sikt
                  7
               . För att bedöma om den nationella finanspolitiken är försiktig och dess sammansättning gynnsam för en hållbar återhämtning som är förenlig med den gröna och den digitala omställningen granskas, förutom den övergripande finanspolitiska inriktningen, även utvecklingen i nationellt finansierade
                  8
                primära löpande utgifter (ej inräknat diskretionära åtgärder på inkomstsidan och exklusive tillfälliga nödåtgärder relaterade till covid-19-krisen) och investeringar.

               (7)Den 2 mars 2022 antog kommissionen ett meddelande med bred vägledning för finanspolitiken under 2023 i syfte att stödja utarbetandet av medlemsstaternas stabilitets- och konvergensprogram och därigenom stärka samordningen av politiken
                  9
               . På grundval av de makroekonomiska utsikterna i vinterprognosen 2022 konstaterade kommissionen att en övergång från den stödjande finanspolitiska inriktningen på aggregerad nivå 2020–2022 till en i stort sett neutral finanspolitisk inriktning på aggregerad nivå 2023 förefaller vara lämplig, samtidigt som den står redo att reagera allt eftersom ekonomiska situationen utvecklar sig. Kommissionen meddelade att de finanspolitiska rekommendationerna för 2023 bör fortsätta att skilja mellan medlemsstaterna och ta hänsyn till eventuella spridningseffekter mellan länderna. Kommissionen uppmanade medlemsstaterna att återspegla riktlinjerna i sina stabilitets- och konvergensprogram. Kommissionen åtog sig att noga övervaka den ekonomiska utvecklingen och anpassa sina politiska riktlinjer vid behov och senast i sitt vårpaket för planeringsterminen i slutet av maj 2022.

               (8)När det gäller den finanspolitiska vägledning som gavs den 2 mars 2022 tar de finanspolitiska rekommendationerna för 2023 hänsyn till de försämrade ekonomiska utsikterna, den ökade osäkerheten och ytterligare nedåtrisker samt den högre inflationen jämfört med vinterprognosen. Mot denna bakgrund måste de finanspolitiska insatserna öka de offentliga investeringarna för den gröna och den digitala omställningen och energisäkerheten, och bibehålla köpkraften för de mest sårbara hushållen för att dämpa effekterna av energiprisstegringen och hjälpa till att begränsa inflationstrycket från andrahandseffekter genom riktade och tillfälliga åtgärder; finanspolitiken måste fortsätta att vara flexibel och kunna justeras utifrån de snabbt föränderliga omständigheterna, och skilja mellan medlemsstaterna beroende på deras finanspolitiska och ekonomiska situation, även vad gäller deras utsatthet mot krisen och tillströmningen av fördrivna personer från Ukraina.

               (9)Den 30 april 2021 lämnade Belgien in sin nationella återhämtnings- och resiliensplan till kommissionen i enlighet med artikel 18.1 i förordning (EU) 2021/241. Kommissionen har med stöd av artikel 19 i förordning (EU) 2021/241 bedömt återhämtnings- och resiliensplanens relevans, ändamålsenlighet, effektivitet och enhetlighet i enlighet med bedömningsriktlinjerna i bilaga V till den förordningen. Den 13 juli 2021 antog rådet sitt beslut om godkännande av bedömningen av återhämtnings- och resiliensplanen för Sverige
                  10
               . Delutbetalningarna ska verkställas på villkor att kommissionen fattar ett beslut i enlighet med artikel 24.5 i förordning (EU) 2021/241 om att Belgien på ett tillfredsställande sätt har uppnått de relevanta delmål och mål som angetts i rådets genomförandebeslut. För att delmålen och målen ska anses ha uppnåtts på ett tillfredsställande sätt får delmål och mål som tidigare uppnåtts inte ha upphävts.

               (10)Den 30 april 2022 lämnade Belgien in sitt nationella reformprogram för 2022 och sitt stabilitetsprogram för samma år i enlighet med den tidsfrist som fastställs i artikel 4 i förordning (EG) nr 1466/97. De båda programmen har bedömts samtidigt för att deras inbördes kopplingar ska kunna beaktas. I enlighet med artikel 27 i förordning (EU) 2021/241 ska Belgiens halvårsvisa rapporter om framstegen avseende målen i återhämtnings- och resiliensplanen också återspeglas i 2022 års nationella reformprogram.

               (11)Den 23 maj 2022 offentliggjorde kommissionen 2022 års landsrapport för Belgien
                  11
               . Den innehöll en bedömning av hur väl Belgien hade lyckats med de relevanta landsspecifika rekommendationer som rådet antog 2019, 2020 och 2021, och en utvärdering av Belgiens genomförande av planen för återhämtning och resiliens, med utgångspunkt i resultattavlan för återhämtning och resiliens. Utifrån denna analys konstaterades i landsrapporten brister i fråga om de utmaningar som inte eller endast delvis hade åtgärdats genom återhämtnings- och resiliensplanen, och även nya och framväxande utmaningar, inbegripet dem som uppstått till följd av Rysslands invasion av Ukraina. I landsrapporten behandlades också Belgiens framsteg avseende genomförandet av den europeiska pelaren för sociala rättigheter och med att uppnå EU:s överordnade mål för sysselsättning, kompetens och fattigdomsbekämpning, och även framstegen med att nå FN:s mål för hållbar utveckling.

               (12)Den 23 maj 2022 lade kommissionen fram en rapport enligt artikel 126.3 i EUF-fördraget. Denna rapport behandlade Belgiens budgetläge utifrån det faktum att dess offentliga underskott 2021 överskred fördragets referensvärde på 3 % av BNP, samtidigt som den offentliga skulden överskred fördragets referensvärde på 60 % av BNP och inte uppnådde riktmärket för skuldminskning. I rapporten drogs slutsatsen att underskotts- och skuldkriterierna inte var uppfyllda. I linje med meddelandet av den 2 mars 2022 övervägde kommissionen, vid sin bedömning av alla relevanta faktorer, om efterlevnaden av riktmärket för skuldminskning skulle medföra en alltför krävande tidigarelagd finanspolitisk insats som riskerar att äventyra tillväxten. Kommissionen anser därför att det med hänsyn till de rådande exceptionella ekonomiska omständigheterna inte är berättigat att kräva efterlevnad av riktmärket för skuldminskning. Som aviserats föreslog kommissionen inte att nya förfaranden vid alltför stora underskott skulle inledas under våren 2022, och kommer att göra en ny bedömning av om det är lämpligt att föreslå att förfaranden vid alltför stora underskott ska inledas under hösten 2022.

               (13)Den 20 juli 2020 rekommenderade rådet Belgien att under 2020 och 2021 vidta alla nödvändiga åtgärder i enlighet med den allmänna undantagsklausulen för att effektivt hantera pandemin, upprätthålla ekonomin och stödja den påföljande återhämtningen. I den rekommenderades Belgien även att så snart de ekonomiska förhållandena medger det driva en finanspolitik som syftar till att nå en sund offentligfinansiell ställning på medellång sikt och säkerställa en hållbar skuldsättning, samtidigt som investeringarna ökas. Enligt uppgifter som validerats av Eurostat minskade Belgiens offentliga underskott 2021 från 9,0 % av BNP 2020 till 5,5 % 2021. Belgiens finanspolitiska reaktion stödde den ekonomiska återhämtningen 2021, medan de tillfälliga krisstödåtgärderna minskade från 4,4 % av BNP 2020 till 2,9 % 2021. De åtgärder som Belgien vidtog 2021 var i linje med rådets rekommendation av den 20 juli 2020. De diskretionära budgetåtgärder som regeringen antog 2020 och 2021 var mestadels tillfälliga eller kompenseras genom uppvägande åtgärder. Samtidigt var vissa av de diskretionära åtgärder som regeringen vidtog under perioden 2020–2021 inte tillfälliga eller motsvarades av kompenserande åtgärder, och bestod främst av permanenta höjningar av minimipensioner och löner inom hälso- och sjukvårdssektorn. Enligt uppgifter som validerats av Eurostat uppgick den offentliga skulden till 108,2 % av BNP 2021.

               (14)Det makroekonomiska scenario som ligger till grund för budgetprognoserna i stabilitetsprogrammet 2022 är gynnsamt. Regeringen räknar med att BNP i fasta priser kommer att öka med 3,0 % 2022 och 1,9 % 2023. Som jämförelse beräknas i kommissionens vårprognos 2022 en lägre real tillväxt i BNP på 2,0 % 2022 och 1,6 % 2023, främst på grund av det tidigare brytdatumet för de makroekonomiska prognoser som ligger till grund för stabilitetsprogrammet 2022, som var innan Rysslands anfallskrig mot Ukraina inleddes. I sitt stabilitetsprogram för 2022 förutspår regeringen att det samlade underskottet kommer att minska till 5,2% av BNP under 2022 och till 3,6 % av BNP 2023. Minskningen under 2022 beror främst på en stadig tillväxt i den ekonomiska aktiviteten och upphävandet av de flesta nödåtgärder. Enligt programmet spås den offentliga sektorns skuld som andel av BNP minska (marginellt) till 108,0 % under 2022 och öka till 108,8 % senast 2023. På grundval av politiska åtgärder som var kända vid brytdatumet för prognosen beräknas i kommissionens vårprognos 2022 ett offentligt underskott för 2022 och 2023 på 5,0 % respektive 4,4 % av BNP. För 2022 ligger detta i linje med det underskott som beräknades i stabilitetsprogrammet 2022, trots det mindre gynnsamma makroekonomiska scenariot i kommissionens vårprognos 2022, eftersom beräkningarna av de offentliga finanserna i stabilitetsprogrammet 2022 tar hänsyn till en teknisk korrigering som återspeglar effekterna på de offentliga finanserna av konsekvenserna av Rysslands anfallskrig mot Ukraina 2022 (endast). Under 2023 förutspås i kommissionens vårprognos 2022 ett högre underskott i de offentliga finanserna, främst på grund av ett mindre gynnsamt makroekonomiskt scenario och åtgärder som ännu inte specificerats under programmets sista år. I kommissionens vårprognos 2022 förutspås en i stort sett likartad offentlig skuldkvot på 107,5 % av BNP 2022, men en lägre kvot på 107,6 % 2023, vilket återspeglar den lägre ökningen av BNP-deflatorn i stabilitetsprogrammet för 2022.

               Enligt kommissionens vårprognos 2022 beräknas den potentiella produktionstillväxten på medellång sikt (10-årsgenomsnitt) uppgå till 1,4 %. Denna beräkning inkluderar dock inte effekten av de reformer som ingår i återhämtnings- och resiliensplanen och som kan stärka Belgiens potentiella tillväxt.

               (15)Under 2022 fasade regeringen ut merparten av de åtgärder som vidtagits som svar på covid-19-krisen, så att de tillfälliga krisstödsåtgärderna beräknas minska från 2,9 % av BNP 2021 till 0,4 % 2022. Det offentliga underskottet 2022 påverkas av de åtgärder som vidtagits för att motverka de ekonomiska och sociala effekterna av de ökade energipriserna, som i kommissionens vårprognos 2022 beräknas uppgå till 0,5 % av BNP 2022 och 0 % av BNP 2023
                  12
               . Dessa åtgärder består främst av engångsöverföringar till hushållen och sänkningar av indirekta skatter på energiförbrukning. Dessa åtgärder har aviserats som tillfälliga och avser 2022. Om energipriserna förblir höga även under 2023 kan dock vissa av dessa åtgärder fortsätta. Vissa av dessa åtgärder är inte riktade, i synnerhet de generella överföringarna till hushåll för att stödja energiförbrukningen och sänkningar av momssatserna på gas och el samt punktskatter på bensin. Underskottet i de offentliga finanserna påverkas också av kostnaderna för att erbjuda tillfälligt skydd till fördrivna personer från Ukraina, som i kommissionens vårprognos 2022 beräknas uppgå till 0,1 % av BNP både 2022 och 2023
                  13
               , samt av de ökade kostnaderna för försvarsutgifter (0,1 % av BNP 2022).

               (16)Den 18 juni 2021 rekommenderade rådet att Belgien
                  14
                under 2022 borde utnyttja faciliteten för återhämtning och resiliens för att finansiera ytterligare investeringar som kan stötta återhämtningen, men samtidigt bedriva en försiktig finanspolitik. Dessutom bör landet upprätthålla sina nationellt finansierade investeringar. I den rekommenderades Belgien även att så snart de ekonomiska förhållandena medger det driva en finanspolitik som syftar till att nå en sund offentligfinansiell ställning på medellång sikt och säkerställa den finanspolitiska hållbarheten på medellång sikt, samtidigt som investeringarna ökas för att främja tillväxten.

               (17)På grundval av kommissionens vårprognos 2022 och med de uppgifter som ingår i Belgiens stabilitetsprogram 2022 beräknas den finanspolitiska inriktningen 2022 vara stödjande på -2,4 % av BNP
                  15
               . Belgien planerar att ge fortsatt stöd till återhämtningen genom att använda faciliteten för återhämtning och resiliens för att finansiera ytterligare investeringar i enlighet med rådets rekommendation. Det positiva bidraget till den ekonomiska aktiviteten från utgifter som finansieras med bidrag från faciliteten för återhämtning och resiliens och andra EU-fonder beräknas öka med 0,2 procentenheter av BNP jämfört med 2021. Nationellt finansierade investeringar beräknas ge ett neutralt bidrag till den finanspolitiska inriktningen 2022
                  16
               . Belgien planerar därför att bevara nationellt finansierade investeringar, i enlighet med rådets rekommendation. Samtidigt beräknas ökningen i nationellt finansierade primära löpande utgifter (ej inräknat nya åtgärder på inkomstsidan) under 2022 ge ett expansivt bidrag på 2,1 procentenheter till den övergripande finanspolitiska inriktningen. Detta betydande expansiva bidrag omfattar de ytterligare effekterna av åtgärderna för att hantera de ekonomiska och sociala effekterna av de ökade energipriserna (0,5 % av BNP) samt kostnaderna för att erbjuda tillfälligt skydd till fördrivna personer från Ukraina (0,1 % av BNP). Ökningen av de offentliga utgifterna till följd av automatisk indexering av löner och sociala förmåner i den offentliga sektorn, och i mindre utsträckning till högre offentlig konsumtion av varor och tjänster, beräknas också bidra till det expansiva bidraget från nationellt finansierade primära löpande utgifter. Enligt kommissionens prognos motsvaras dessa åtgärder och drivkrafter för högre utgifter inte helt av kompensationsåtgärder.

               (18)Under 2023 beräknas den finanspolitiska inriktningen i kommissionens vårprognos 2022 uppgå till 0,0 % av BNP vid oförändrad politik
                  17
               . Belgien beräknas fortsätta att använda bidragen från faciliteten för återhämtning och resiliens under 2023 för att finansiera ytterligare investeringar till stöd för återhämtningen. Det positiva bidraget till den ekonomiska aktiviteten från utgifter som finansieras med bidrag från faciliteten för återhämtning och resiliens och andra EU-fonder beräknas vara stabilt jämfört med 2022. Nationellt finansierade investeringar beräknas ge ett expansivt bidrag till den finanspolitiska inriktningen på 0,1 procentenhet 2023
                  18
               . Samtidigt beräknas ökningen i nationellt finansierade primära löpande utgifter (ej inräknat nya åtgärder på inkomstsidan) under 2023 ge ett i stort sett neutralt bidrag på 0,1 procentenheter till den övergripande finanspolitiska inriktningen. Detta inbegriper effekterna av utfasningen av åtgärderna för att hantera de ökade energipriserna (0,5 % av BNP).

               (19)I stabilitetsprogrammet 2022 väntas den offentliga skuldkvoten successivt minska till 3,4 % av BNP 2024 och till 2,7 % av BNP 2025. Det offentliga underskottet beräknas därför gå under 3 % av BNP 2025. Dessa prognoser grundar sig på ett makroekonomiskt scenario som utarbetats före den ryska invasionen av Ukraina och förutsätter åtgärder som ännu inte specificerats under programmets sista år, särskilt en så kallad flexibel budgetansträngning på 0,8 % av BNP mellan 2023 och 2025. Enligt programmet förväntas den offentliga skuldkvoten öka till 2025, närmare bestämt med en ökning till 109,7 % 2024 och en ökning till 110,1 % 2025. På grundval av kommissionens analys förefaller riskerna för en hållbar skuldsättning vara höga på medellång sikt.

               (20)Med oförändrad politik förväntas den snabbt åldrande befolkningen förvärra effekterna av åldersrelaterade utgifter på de offentliga finanserna. I 2021 års åldranderapport förutses en ökning med 3.6 procentenheter fram till 2040 och med 5.4 procentenheter av BNP fram till 2070 i åldersrelaterade utgifter, främst på grund av utgifter för pensioner och långtidsvård. I sin återhämtnings- och resiliensplan har Belgien åtagit sig att genomföra en pensionsreform bland annat för att förbättra systemets finansiella och sociala hållbarhet och främja konvergens mellan olika pensionssystem. När det gäller långvarig vård och omsorg var Belgien redan ett av de länder som spenderade mest i EU 2019
                  19
               , och dess utgifter förväntas öka ytterligare med 14 % fram till 2030 och med 2,2 procentenheter av BNP fram till 2070. Reformer för att förbättra den kostnadseffektiva användningen av olika vårdmiljöer, särskilt för att undvika och fördröja onödig eller för tidig institutionalisering, något som berör var fjärde person på äldreboenden, har inletts även om stora regionala skillnader konstateras. Covid-19-krisen har avstannat genomförandet av planerade kostnadsbesparande åtgärder. Detta tyder på att det kan finnas utrymme för att ytterligare minska överinstitutionaliseringen och samtidigt stärka användningen av högkvalitativa hemtjänster och ta itu med ekonomiska hinder som begränsar tillgången till dessa tjänster för de mest utsatta grupperna. Ett snabbt och ambitiöst genomförande av reformer skulle bidra till att ta itu med hållbarhetsproblemen.

               (21)Det belgiska skattesystemet kännetecknas av ett högt skattetryck på arbete, med relativt höga skattesatser och snäva skatteklasser. Detta begränsar skattesystemets verkliga progressivitet och försvagar arbetskraftsdeltagandet ytterligare. 2016 års skattereform minskade skattetrycket på arbete för dem med lägst inkomst, men skattekilen är fortfarande den högsta i EU för medelinkomsttagare. Hög skatt på arbete kan också avskräcka från deltagande i livslångt lärande. Dessutom riskerar vissa inslag i arbetslöshetsbidragssystemet att undergräva incitamenten för arbetssökande att arbeta, och kan göra aktiveringsåtgärderna mindre effektiva. Komplexiteten i det sociala stödet och de begränsade möjligheterna att kombinera inkomst från arbete och sociala förmåner kan också skapa negativa incitament för att börja arbeta, särskilt för personer med låg inkomstpotential. Dessutom urholkas skattebaserna, delvis för att dämpa de höga skattesatserna, av ett stort antal undantag, avdrag och reducerade skattesatser, vilket skapar effektivitetsförluster och snedvridningar. Vissa inslag i skattesystemet bidrar till att snedvrida investeringsvalen och leder till överinvesteringar i vissa tillgångar. Till exempel är hyror från fast egendom underbeskattade och räntor på bostadslån för fritidsbostäder är avdragsgilla. Dessutom skapar skatteincitament för sparande och den stelbenta utformningen av skattereglerna för långsiktiga spar- och pensionssystem hinder för en bättre kapitalallokering. Skatten på värdepapperskonton från februari 2021 avskräcker också från att investera i finansiella instrument. Dessutom finns det utrymme för att utveckla miljöbeskattningen genom att minska subventionerna till fossila bränslen och uppmuntra investeringar i en koldioxidsnål ekonomi. Till exempel skulle en översyn av punktskatterna på fossila bränslen som används för uppvärmning (t.ex. dieselbrännolja och naturgas), som är låga jämfört med el, uppmuntra investeringar i koldioxidsnåla uppvärmningslösningar. Politiska alternativ såsom införande av vägavgifter för privata fordon (som för lastbilar), samtidigt som ett tillräckligt utbud av kollektivtrafik säkerställs, skulle kunna användas för att ta itu med överbelastningar på vägarna, i en situation där det genomsnittliga antalet timmar per år i trafikstockningar är bland de högsta i EU. Det skulle också kunna bidra till att minska utsläppen av växthusgaser som inte omfattas av utsläppshandelssystemet. Genom att frångå beskattning på arbete och samtidigt bredda skattebasen skulle man kunna göra skattesystemet mer rättvist, öka sysselsättningen och främja sociala och miljömässiga mål.

               (22)I enlighet med artikel 19.3 b och kriterium 2.2 i bilaga V till förordning (EU) 2021/241 ska återhämtnings- och resiliensplanen omfatta ett stort antal ömsesidigt förstärkande reformer och investeringar som ska vara genomförda senast 2026. De ska bidra till att åtgärda alla eller en betydande del av de ekonomiska och sociala utmaningar som beskrivs i de landsspecifika rekommendationerna till Belgien från rådet i den europeiska planeringsterminen 2019 och 2020, förutom alla landsspecifika rekommendationer som hade utfärdats fram till den dag då planen antogs. Belgiens återhämtnings- och resiliensplan förväntas bidra till att hantera en betydande del av de utmaningar som identifierats i de relevanta landsspecifika rekommendationerna. För att förbättra de offentliga utgifternas kvalitet och effektivitet omfattar Belgiens återhämtnings- och resiliensplan en systematisk integrering av utgiftsöversyner i budgetplaneringscyklerna på alla förvaltningsnivåer. Mot bakgrund av de ökande offentliga pensionsutgifterna innehåller planen en pensionsreform som bland annat syftar till att förbättra pensionssystemets finansiella och sociala hållbarhet. Den belgiska återhämtnings- och resiliensplanen innehåller också flera åtgärder för att ta itu med utmaningar på arbetsmarknaden och stärka den sociala integrationen och integrationen på arbetsmarknaden av utsatta grupper, såsom personer med invandrarbakgrund, kvinnor, ungdomar, personer med funktionsnedsättning och personer som riskerar digital utestängning. Enligt planen kommer Belgien att säkerställa utbyggnaden av 5G. Planen kommer också att innehålla en reform av systemet för företagsbeskattning av bilar som syftar till en fullständig elektrifiering av företagsbilparken.

               (23)Genomförandet av Belgiens återhämtnings- och resiliensplan förväntas bidra till ytterligare framsteg avseende den gröna och den digitala omställningen. Åtgärder som stöder klimatmålen i Belgien står för 49,6 % av planens totala tilldelning, medan åtgärder som stöder de digitala målen står för 26,6 % av planens totala tilldelning. Det fullständiga genomförandet av återhämtnings- och resiliensplanen, i enlighet med relevanta delmål och mål kommer att bidra till att Belgien snabbt kan återhämta sig från konsekvenserna av covid-19-krisen, samtidigt som landets resiliens stärks. Det systematiska deltagandet av arbetsmarknadens parter och andra relevanta berörda parter är fortfarande viktigt för att genomförandet av återhämtnings- och resiliensplanen ska lyckas, liksom annan ekonomisk politik och sysselsättningspolitik utanför planen, och för att säkerställa att fler känner ett egenansvar för den övergripande politiska agendan.

               (24)Belgien har ännu inte lämnat in partnerskapsöverenskommelsen och de övriga programplaneringsdokumenten för sammanhållningspolitiken
                  20
               . I enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2021/1060 av den 24 juni 2021 kommer Belgien att beakta de relevanta landsspecifika rekommendationerna i programplaneringen av de sammanhållningspolitiska fonderna 2021–2027. Detta är en förutsättning för att förbättra ändamålsenligheten och maximera mervärdet av det ekonomiska stöd som ska erhållas från de sammanhållningspolitiska fonderna, samtidigt som samordning, komplementaritet och enhetlighet mellan dessa fonder och andra unionsinstrument och fonder främjas. För att faciliteten för återhämtning och resiliens och de sammanhållningspolitiska programmen ska kunna genomföras på ett framgångsrikt sätt krävs också att investeringshinder avlägsnas till stöd för den gröna och den digitala omställningen och en balanserad territoriell utveckling.

               (25)Utöver de ekonomiska och sociala utmaningar som tas upp i återhämtnings- och resiliensplanen står Belgien inför ett antal ytterligare utmaningar som rör landets arbetsmarknad och utbildningssystem. Den rekordhöga andelen lediga tjänster i Belgien tyder på att det blir allt svårare för arbetsgivare att anställa arbetstagare med rätt kompetens. Bristen på arbetskraft berör alla kompetensnivåer och är ihållande inom olika sektorer, bland annat inom informations- och kommunikationsteknik, utbildning, vård- och omsorgssektorn och byggsektorn. Framför allt finns det för få utexaminerade från utbildningar inom naturvetenskap, teknik, ingenjörsvetenskap och matematik, både på gymnasienivå och bland personer med högskoleexamen. Kompetensglappet förklaras också av lågt deltagande i vuxenutbildningar, särskilt för lågutbildade, för vilka kompetenshöjning skulle kunna erbjuda bättre sysselsättningsmöjligheter. Inom ramen för planen för återhämtning och resiliens kommer individuella utbildningskonton och individuella inlärningsrättigheter att utvecklas för anställda. Den andel av utgifterna för aktiva arbetsmarknadsåtgärder som går till utbildning är dock begränsad och endast en liten – om än ökande – andel arbetssökande genomgår utbildningar som är relaterad till bristyrken. Att åtgärda bristen på arbetskraft och kompetensglappet är en viktig hävstång för att ta itu med den digitala omställningen och möjliggöra den gröna omställningen, och för att uppnå EU:s överordnade mål för sysselsättning och kompetens för 2030.

               (26)När det gäller brist på arbetskraft och kompetensglapp finns det särskilt farhågor om utbildningssystemets resultat och delaktighet, även mot bakgrund av de höga offentliga utgifterna för utbildning
                  21
               . Skillnaderna i utbildningsresultat är nära kopplade till elevernas socioekonomiska bakgrund och invandrarbakgrund och är bland de största i EU, vilket leder till ojämlikhet i utbildningen. Mer än var tredje ung vuxen med funktionsnedsättning avslutar inte gymnasieutbildningen. Dessutom deltog endast 6,2 % av eleverna i arbetsplatsförlagt lärande i Belgien 2019, vilket är långt under EU-genomsnittet (29 %). Det är särskilt motiverat att öka yrkesutbildningens relevans för arbetsmarknaden i den franskspråkiga gemenskapen, eftersom endast 3 av de 10 mest populära yrkesutbildningarna på gymnasienivå är förberedande för yrken med brist på arbetskraft. På det hela taget kvarstår farhågor i Belgien om yrkesutbildningens attraktionskraft som ett spår för spetskompetens, vilket återspeglas i den stora andel av befolkningen som har en negativ uppfattning om yrkesutbildning. En förstärkning av läraryrket skulle bidra till att behålla lärarna och minska den allt större bristen på kvalificerade lärare. Detta utgör en särskild utmaning för mindre gynnade skolor och riskerar att ytterligare öka de befintliga ojämlikheterna i utbildningssystemet. Trots de åtgärder som redan vidtagits skulle läraryrkets attraktionskraft stärkas genom bättre grundutbildning och kontinuerlig fortbildning och genom att man utvecklar mer flexibla och attraktiva karriärvägar.

               (27)Inom ramen för det mandat som EU:s stats- och regeringschefer gav i Versaillesförklaringen syftar REPowerEU till att så snart som möjligt fasa ut Europeiska Unionens beroende av import av fossila bränslen från Ryssland. I detta syfte fastställs de flesta lämpliga projekt, investeringar och reformer på nationell och regional nivå och på EU-nivå i dialog med medlemsstaterna. Målet med dessa åtgärder är att minska det totala beroendet av fossila bränslen och flytta importen av fossilt bränsle från Ryssland.

               (28)Omkring 70 % av Belgiens inhemska bruttoenergiförbrukning täcks av import av fossila bränslen. Enligt uppgifter från 2020 är beroendet av import av fossila bränslen från Ryssland 30 % för råolja (andel av den totala importen), högre än genomsnittet i EU-27 (26 %) och jämförelsevis lägre för naturgas (7 % mot 44 % för EU) och för kol (39 % mot 54 %)
                  22
               . Andelarna i energimixen för olja (39 % av den inhemska bruttoförbrukningen jämfört med 33 %) och naturgas (30 % mot 24 %) ligger båda över EU-genomsnittet, medan andelen kol är lägre (5 % jämfört med 11 %). Kärnkraftens andel av energimixen är 16 % av den inhemska bruttoförbrukningen. Förnybar energi stod endast för 13 % av den slutliga energiförbrukningen 2020. Belgien kommer att behöva vidta betydande ytterligare åtgärder för att påskynda utvecklingen av förnybara energikällor för att göra framsteg mot klimatneutralitet 2050 och minska sitt beroende av importerade fossila bränslen. Utvecklingen av landbaserade vindkraftsprojekt och den därmed sammanhängande utbyggnaden av kraftnätet hämmas dock kraftigt av långa förseningar för bygglov, särskilt på grund av ett stort antal upprepade och långdragna överklagandeförfaranden. En anpassning mellan alla myndighetsnivåer (federala, regionala och lokala) till de mål och den strategi som krävs för att uppnå Belgiens mål för förnybar energi skulle skapa en tydligare ram för investerare, samt minska antalet överklaganden och påskynda utbyggnaden av förnybara energikällor och därmed sammanhängande nätförstärkning. Dessutom skulle tillståndsgivningen kunna underlättas genom förstärkningar av överklagandeinstansernas kapacitet och ytterligare åtgärder för att minska överklagandeförfarandenas längd och sannolikheten för flera på varandra följande överklaganden, genom lättade restriktionerna i närheten av flygplatser, radar och militära zoner och genom uppdateringar av kraven på minsta avstånd (för vindkraftverk). Införandet av fysisk planering som tar hänsyn till områdenas resurspotential och kommunernas ökade deltagande i projekt för produktion av förnybar energi skulle kunna öka acceptansen bland lokalbefolkningen. Potentialen hos solpaneler på tak (för både småskaliga och storskaliga anläggningar) skulle kunna utnyttjas bättre genom att man antar ramvillkor som är förutsägbara och tillräckliga för att stimulera egenförbrukning, energidelning och efterfrågeflexibilitet. För att ta hänsyn till den ökade nivån av variabla energikällor i elnätet skulle nätet behöva stärkas och göras smartare. Nya infrastruktur- och nätverksinvesteringar som rör gas rekommenderas att när så är möjligt vara framtidssäkrade, för att underlätta deras långsiktiga hållbarhet vid en framtida ändrad användning för hållbara bränslen.

               (29)Ytterligare medel för att ytterligare öka energieffektiviteten och minska energiförbrukningen, utsläppen och beroendet av fossila bränslen inbegriper investeringar i värdekedjan för vätgas, energirenovering och utfasning av fossila bränslen i byggnader. Detta innebär att subventioner omdirigeras till koldioxidsnåla uppvärmningskällor och att regionala förbud mot oljeeldade pannor eller gaspannor i nya byggnader införs eller påskyndas. Bränsleomställningen kommer att ske lättare om energiförbrukningen minskas och energieffektivitetsförbättringarna intensifieras (genom att man uppmuntrar till mer omfattande renoveringar) och genomförs parallellt med bränslebytet. Belgien måste ytterligare höja ambitionen att minska utsläppen av växthusgaser och öka de förnybara energikällorna och energieffektivitet för att kunna uppfylla 55 %-målen. Inom transportsektorn står den stora andelen privatbilar för en stor del av oljeförbrukningen i Belgien. Främjande av ”mjuk rörlighet” (t.ex. cykling, delad rörlighet) och användning av kollektivtrafik, bland annat genom bättre kollektivtrafik, skulle bidra till att minska användningen av personbilar och den därmed sammanhängande oljeförbrukningen.

               (30)Samtidigt som den påskyndade omställningen till klimatneutralitet och bort från fossila bränslen kommer att skapa betydande omstruktureringskostnader inom flera sektorer, kan Belgien utnyttja mekanismen för en rättvis omställning inom ramen för sammanhållningspolitiken för att mildra de socioekonomiska effekterna av omställningen i de hårdast drabbade regionerna. Dessutom kan Belgien utnyttja Europeiska socialfonden+ för att förbättra sysselsättningsmöjligheterna och stärka den sociala sammanhållningen.

               (31)Mot bakgrund av kommissionens bedömning har rådet granskat stabilitetsprogrammet för 2022, och dess yttrande
                  23
                återspeglas i rekommendation 1 nedan.

               (32)Med hänsyn till de nära inbördes kopplingarna mellan ekonomierna i medlemsstaterna i euroområdet och deras kollektiva bidrag till Ekonomiska och monetära unionens funktion, rekommenderade rådet att euroområdets medlemsstater vidtar åtgärder, inbegripet genom sina återhämtnings- och resiliensplaner, för att genomföra rekommendationen om euroområdets ekonomiska politik. För Belgien återspeglas detta särskilt i rekommendationerna 1, 2 och 3 nedan.

               HÄRIGENOM REKOMMENDERAS Belgien att 2022 och 2023 vidta följande åtgärder:

               1.Under 2023 säkerställa en försiktig finanspolitik, särskilt genom att begränsa ökningen av nationellt finansierade löpande utgifter till en nivå som ligger under den potentiella produktionstillväxten på medellång sikt, med beaktande av fortsatt tillfälligt och riktat stöd till hushåll och företag som är mest utsatta för energiprishöjningar och till människor som flyr från Ukraina. Vara redo att anpassa de löpande utgifterna till den föränderliga situationen. Utöka de offentliga investeringarna för den gröna och den digitala omställningen och för energitrygghet, bland annat genom att utnyttja faciliteten för återhämtning och resiliens, REPowerEU och andra EU-fonder. För perioden efter 2023 föra en finanspolitik som syftar till att uppnå en sund offentligfinansiell ställning på medellång sikt och säkerställa en trovärdig och gradvis skuldminskning och finanspolitisk hållbarhet på medellång sikt genom gradvis konsolidering, investeringar och reformer. Prioritera reformer för att förbättra den finanspolitiska hållbarheten i långvarig vård och omsorg, bland annat genom att främja en kostnadseffektiv användning av olika vårdmiljöer. Reformera skatte- och bidragssystemen för att minska de negativa incitamenten för arbete genom att flytta skattebördan bort från arbete och förenkla skatte- och bidragssystemet. Minska skatteutgifterna och göra skattesystemet mer investeringsneutralt.

               2.Fortsätta genomförandet av sin återhämtnings- och resiliensplan, i enlighet med de delmål och mål som angavs i rådets genomförandebeslut av den 13 juli 2021. Lämna in de sammanhållningspolitiska programdokumenten för 2021–2027 i syfte att avsluta förhandlingarna om dem med kommissionen och därmed påbörja genomförandet av dem.

               3.Ta itu med bristen på arbetskraft och kompetensglappet, särskilt genom att förbättra utbildningssystemets resultat och delaktighet, förbättra yrkesutbildningens kvalitet och relevans för arbetsmarknaden och utveckla mer flexibla och attraktiva karriärvägar och utbildningar för lärare.

               4.Minska det totala beroendet av fossila bränslen genom att öka energieffektiviteten och minska användningen av fossila bränslen i byggnader, främja användningen och utbudet av kollektivtrafik och påskynda utbyggnaden av förnybar energi och tillhörande nätinfrastruktur genom att ytterligare rationalisera tillståndsförfarandena, bland annat genom att minska överklagandeförfarandenas längd och anta ramvillkor för att främja investeringar i solenergianläggningar.

               Utfärdad i Bryssel den

                     På rådets vägnar

                     Ordförande

                     (1)

                        EUT L 209, 2.8.1997, s. 1.

                     (2)

                        Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2021/241 av den 12 februari 2021 om inrättande av faciliteten för återhämtning och resiliens (EUT L 57, 18.2.2021, s. 17).

                     (3)

                        Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1176/2011 av den 16 november 2011 om förebyggande och korrigering av makroekonomiska obalanser (EUT L 306, 23.11.2011, s. 25).

                     (4)

                        Rådets genomförandebeslut (EU) 2022/382 av den 4 mars 2022 om fastställande av att det föreligger massiv tillströmning av fördrivna personer från Ukraina i den mening som avses i artikel 5 i direktiv 2001/55/EG, med följden att tillfälligt skydd införs (EUT L 71, 4.3.2022, s. 1).

                     (5)

                        Meddelande från kommissionen till rådet om aktivering av den allmänna undantagsklausulen i stabilitets- och tillväxtpakten, COM(2020) 123 final, 20.3.2020.

                     (6)

                        Meddelande från kommissionen till rådet Ett år efter utbrottet av covid-19: finanspolitiska insatser, COM(2021) 105 final, 3.3.2021.

                     (7)

                        Uppskattningarna av den finanspolitiska inriktningen och dess komponenter i denna rekommendation är kommissionens uppskattningar baserade på de antaganden som ligger till grund för kommissionens vårprognos 2022. Kommissionens beräkningar av den potentiella tillväxten på medellång sikt inkluderar inte den positiva effekten av reformer som ingår i återhämtnings- och resiliensplanen och som kan stärka den potentiella tillväxten.

                     (8)

                        Finansieras inte genom bidrag från faciliteten för återhämtning och resiliens och andra EU-fonder.

                     (9)

                        Meddelande från kommissionen till rådet: Finanspolitisk vägledning för 2023, COM(2022) 85 final, 2.3.2022.

                     (10)

                        Rådets genomförandebeslut av den 13 juli 2021 om godkännande av bedömningen av Belgiens återhämtnings- och resiliensplan (ST 10161 2021 INIT, ST 10161 2021 ADD 1).

                     (11)

                        SWD(2022) 602 final.

                     (12)

                        Siffrorna visar nivån på de årliga budgetkostnaderna för de åtgärder som vidtagits sedan hösten 2021, inklusive löpande inkomster och utgifter samt – i förekommande fall – åtgärder för kapitalutgifter.

                     (13)

                        Det totala antalet fördrivna personer från Ukraina till EU antas gradvis uppgå till 6 miljoner i slutet av 2022, och deras geografiska fördelning uppskattas utifrån den befintliga diasporans storlek, den mottagande medlemsstatens relativa befolkning och den faktiska fördelningen av fördrivna personer från Ukraina i hela EU från och med mars 2022. När det gäller budgetkostnader per person baseras uppskattningarna på Euromods mikrosimuleringsmodell från kommissionens gemensamma forskningscentrum, med beaktande av både kontantöverföringar och naturaförmåner såsom utbildning och hälso- och sjukvård.

                     (14)

                        Rådets rekommendation av den 18 juni 2021 med avgivande av rådets yttrande om Belgiens stabilitetsprogram 2021 (EUT C 304, 29.7.2021, s. 1).

                     (15)

                        Om indikatorn ligger på minus (plus) innebär detta att ökningstakten i de primära utgifterna är högre (lägre) än den medelsiktiga ekonomiska tillväxten, vilket signalerar att finanspolitiken är expansiv (kontraktiv).

                     (16)

                        Övriga nationellt finansierade kapitalutgifter beräknas ge ett expansivt bidrag på 0,1 procentenhet av BNP.

                     (17)

                        Om indikatorn ligger på minus (plus) innebär detta att ökningstakten i de primära utgifterna är högre (lägre) än den medelsiktiga ekonomiska tillväxten, vilket signalerar att finanspolitiken är expansiv (kontraktiv).

                     (18)

                        Bidraget från övriga nationellt finansierade kapitalutgifter beräknas vara neutralt.

                     (19)

                        Europeiska kommissionen (2021), The 2021 Ageing Report: Economic and Budgetary Projections for the EU Member States (2019–2070), Institutional Paper 148 (på engelska).

                     (20)

                        Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2021/1060 av den 24 juni 2021 om fastställande av gemensamma bestämmelser för Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden+, Sammanhållningsfonden, Fonden för en rättvis omställning och Europeiska havs-, fiskeri- och vattenbruksfonden samt finansiella regler för dessa och för Asyl-, migrations- och integrationsfonden, Fonden för inre säkerhet samt instrumentet för ekonomiskt stöd för gränsförvaltning och viseringspolitik (EUT L 231, 30.6.2021, s. 159).

                     (21)

                        OECD – Pisaresultat 2018, volym 1.

                     (22)

                        Eurostat (2020), den ryska importens andel av den totala importen av naturgas, råolja och stenkol. För genomsnittet för EU-27 baseras den totala importen på import från länder utanför EU-27. För Belgien omfattar den totala importen handel inom EU. Råolja omfattar inte raffinerade oljeprodukter.

                     (23)

                        Enligt artikel 5.2 i rådets förordning (EG) nr 1466/97.