title: Rådets rekommendation av den 8 juli 2014 om Sloveniens nationella reformprogram 2014, med avgivande av rådets yttrande om Sloveniens stabilitetsprogram 2014

text:
               29.7.2014

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               C 247/115

         RÅDETS REKOMMENDATION
   av den 8 juli 2014
   om Sloveniens nationella reformprogram 2014, med avgivande av rådets yttrande om Sloveniens stabilitetsprogram 2014
   2014/C 247/22
   EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION
   med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 121.2 och 148.4,
   med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken (1), särskilt artikel 5.2,
   med beaktande av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1176/2011 av den 16 november 2011 om förebyggande och korrigering av makroekonomiska obalanser (2), särskilt artikel 6.1,
   med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation,
   med beaktande av Europaparlamentets resolutioner,
   med beaktande av Europeiska rådets slutsatser,
   med beaktande av sysselsättningskommitténs yttrande,
   med beaktande av ekonomiska och finansiella kommitténs yttrande,
   med beaktande av yttrandet från kommittén för socialt skydd,
   med beaktande av yttrandet från kommittén för ekonomisk politik, och
   av följande skäl:

               (1)

               Den 26 mars 2010 antog Europeiska rådet kommissionens förslag till en ny strategi för tillväxt och sysselsättning, Europa 2020, som bygger på en ökad samordning av den ekonomiska politiken med inriktning på ett antal nyckelområden där åtgärder behövs för att stärka förutsättningarna för hållbar tillväxt och konkurrenskraft i Europa.

               (2)

               Den 13 juli 2010 antog rådet på grundval av kommissionens förslag en rekommendation om de allmänna riktlinjerna för medlemsstaternas och unionens ekonomiska politik (2010–2014) och den 21 oktober 2010 ett beslut om riktlinjer för medlemsstaternas sysselsättningspolitik (3), vilka tillsammans utgör de integrerade riktlinjerna. Medlemsstaterna uppmanades att beakta de integrerade riktlinjerna i sin nationella ekonomiska politik och sysselsättningspolitik.

               (3)

               Den 29 juni 2012 beslutade medlemsstaternas stats- och regeringschefer om en tillväxt- och sysselsättningspakt, som ger ett enhetligt ramverk för insatser på nationell nivå, EU-nivå och euroområdesnivå med hjälp av alla tänkbara medel, instrument och politiska åtgärder. De beslutade om insatser som ska utföras på medlemsstatsnivå och uttryckte i synnerhet sitt fulla åtagande att uppnå målen i Europa 2020-strategin och genomföra de landsspecifika rekommendationerna.

               (4)

               Den 9 juli 2013 antog rådet en rekommendation (4) om Sloveniens nationella reformprogram för 2013 och avgav sitt yttrande om Sloveniens uppdaterade stabilitetsprogram för 2012–2016. Den 15 november 2013, i linje med Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 473/2013 (5), lade kommissionen fram sitt yttrande om Sloveniens utkast till budgetplan för 2014.

               (5)

               Den 13 november 2013 antog kommissionen den årliga tillväxtöversikten, som markerar inledningen av 2014 års europeiska planeringstermin för samordning av den ekonomiska politiken. Den 13 november 2013 antog kommissionen även, på grundval av förordning (EU) nr 1176/2011, rapporten om varningsmekanismen, i vilken Slovenien identifierades som en av de medlemsstater som skulle bli föremål för en fördjupad granskning.

               (6)

               Den 20 december 2013 godkände Europeiska rådet prioriteringarna för att säkerställa finansiell stabilitet, finanspolitisk konsolidering och tillväxtfrämjande åtgärder. Europeiska rådet betonade behovet av att eftersträva differentierad och tillväxtfrämjande konsolidering av de offentliga finanserna, återställa normala lånevillkor i ekonomin, främja tillväxt och konkurrenskraft, bekämpa arbetslöshet och krisens sociala följdverkningar samt modernisera den offentliga förvaltningen.

               (7)

               Den 5 mars 2014 offentliggjorde kommissionen resultatet av sin fördjupade granskning av Slovenien, i enlighet med artikel 5 i förordning (EU) nr 1176/2011. Av analysen drog kommissionen slutsatsen att Slovenien fortfarande har alltför stora makroekonomiska obalanser som kräver övervakning och fortsatta kraftfulla politiska åtgärder. Tack vare makroekonomisk anpassning och politiska åtgärder som Slovenien har vidtagit har obalanserna minskat under 2013, men omfattningen av den nödvändiga korrigeringen innebär att betydande risker kvarstår. Mer specifikt krävs mycket noggrann bevakning av den risk som följer av en ekonomisk struktur som kännetecknas av svagt företagsstyre, en hög grad av statlig inblandning i ekonomin, förluster i kostnadsrelaterad konkurrenskraft, en hög skuldsättningsnivå inom företagssektorn och en betydande ökning av den offentliga skulden. Även om betydande framsteg har gjorts för att reparera bankernas balansräkningar, krävs det fortfarande beslutsamma åtgärder avseende ett fullständigt genomförande av en övergripande strategi för banksektorn, däribland omstrukturering, privatisering och utökad tillsyn.

               (8)

               Den 5 mars 2014 utfärdade kommissionen en fristående rekommendation till Slovenien med krav på att myndigheterna gör ytterligare insatser för att säkerställa att rådets rekommendation inom ramen för förfarandet vid alltför stora underskott efterlevs helt och att ytterligare åtgärder rapporteras i ett särskilt avsnitt av stabilitetsprogrammet 2014.

               (9)

               Den 15 april 2014 lade Slovenien fram sitt nationella reformprogram 2014 och den 24 april 2014 sitt stabilitetsprogram 2014. För att beakta deras inbördes samband har de båda programmen bedömts samtidigt.

               (10)

               Målet med den finanspolitiska strategin i stabilitetsprogrammet 2014 är att korrigera det alltför stora underskottet senast 2015 och att uppnå det medelfristiga budgetmålet senast 2017. I stabilitetsprogrammet bekräftas det tidigare medelfristiga budgetmålet om en balanserad budget, vilket är i linje med kraven i stabilitets- och tillväxtpakten. Det (omräknade) strukturella saldot förväntas dock inte uppnå det medelfristiga budgetmålet 2017. I stabilitetsprogrammet planeras det att under 2015 sänka underskottet till under 3 % av BNP, i linje med det mål som anges i rekommendationen enligt förfarandet vid alltför stora underskott. Efter 2015 förutspås i stabilitetsprogrammet en stadig nedgång av underskottet, tills det under 2018 vänds i ett överskott på 0,3 % av BNP. Enligt stabilitetsprogrammet förväntas den offentliga skulden nå sin kulmen under 2015 med 81,1 % av BNP, innan den sjunker till 76 % under 2016. Sammantaget är den finanspolitiska strategi som anges i stabilitetsprogrammet i linje med kraven i stabilitets- och tillväxtpakten. Det makroekonomiska scenario som ligger till grund för stabilitetsprogrammets beräkningar av de offentliga finanserna, och som tagits fram av ett oberoende organ (institutet för makroekonomisk analys och utveckling), är försiktigt. I stabilitetsprogrammet anges vissa ytterligare åtgärder som kan bidra till att minska gapet till den finanspolitiska insats som behövs. På grundval av detta anses det att stabilitetsprogrammet delvis är ett svar på kommissionens fristående rekommendation. Trots detta kvarstår nedåtrisker eftersom de åtgärder som ligger till grund för stabilitetsprogrammet inte är tillräckligt detaljerade, och många av dem har ännu inte antagits.
               Eventuella ytterligare behov av att rekapitalisera banker, enligt 2013 års översyn av kvaliteten på tillgångarna och stresstest, skulle öka underskottet och skuldkvoten, medan eventuella inkomster från en framgångsrik privatisering av statligt ägda enheter eller banker som inte har räknats med i programmets prognoser skulle sänka skuldbördan. På grundval av kommissionens prognos missar de finanspolitiska insatserna under perioden 2013–2014 målet, med 1,4 % av BNP sett till den (korrigerade) förändringen av det strukturella saldot och med 0,5 % av BNP sett till mängden av de åtgärder som bedömdes som nödvändiga när rekommendationen enligt förfarandet vid alltför stora underskott gjordes. Medan underskottet 2015 i stabilitetsprogrammet beräknas vara i linje med rekommendationen enligt förfarandet vid alltför stora underskott, uppskattas det i kommissionens avdelningars vårprognos 2014 till 3,1 % av BNP.

               (11)

               På grundval av kommissionens prognos förväntas dessutom den finanspolitiska insatsen inte riktigt nå den nivå som rådet rekommenderat 2015, mätt både med den (korrigerade) förändringen av den strukturella balansen och den underliggande mängden diskretionära åtgärder att genomföra. Baserat på en bedömning av stabilitetsprogrammet och kommissionens prognos, enligt förordning (EG) nr 1466/97, anser rådet att ytterligare åtgärder behövs under 2014 och därefter för att säkerställa att rekommendationen enligt förfarandet vid alltför stora underskott helt uppfylls, inbegripet de strukturella åtgärder som är nödvändiga.

               (12)

               Med avseende på det finanspolitiska regelverket godkände parlamentet under 2013 en konstitutionell grund för att införa en regel om att det strukturella saldot i de offentliga finanserna ska vara i balans eller överskott. Den nödvändiga genomförandelagstiftningen, en lag om den finanspolitiska regeln, som skulle ha funnits på plats i november 2013, har dock ännu inte antagits. Framför allt behöver den nödvändiga rättsliga grunden fastställas så att man kan fastställa ett fungerande finanspolitiskt råds roll, ansvarsområde och oberoende. Genom att i god tid avsluta en omfattande översyn av utgifterna för alla budgetanvändare inom det centrala utgiftsområdet hälso- och sjukvård skulle man kunna identifiera åtgärder som kan underbygga den finanspolitiska konsolideringen och alternativ för att öka effektivitet och kostnadseffektivitet.

               (13)

               Slovenien rekommenderades under 2013 att stärka den långsiktiga hållbarheten i pensionssystemet och förbättra effektivitet, kostnadseffektivitet och kvalitet inom vård och omsorg för personer med långvarigt vårdbehov. Slovenien har gjort begränsade framsteg för att vidta åtgärder för att följa denna rekommendation. En utvärdering av pensionsreformen 2012 slutfördes i april 2014 och de första resultaten är positiva. Medan vissa finanspolitiska besparingar har gjorts förblev pensionsnivåerna oförändrade. Slovenien löper höga risker för den finanspolitiska hållbarheten på medellång och lång sikt, framför allt på grund av den ökning av de åldersrelaterade utgifterna som Sloveniens demografiska utveckling tyder på. Pensionssystemet och vården och omsorgen för personer med långvarigt vårdbehov kommer därför att behöva reformeras på medellång sikt om de totala utgifterna ska kunna stabiliseras på medellång och lång sikt, samtidigt som pensionernas tillräcklighet och tillgången på vård och omsorg för personer med långvarigt vårdbehov säkerställs. Myndigheterna avser att förbereda en vitbok för en omfattande pensionsreform. En plan för reform av vården och omsorgen för personer med långvarigt vårdbehov antogs i slutet av 2013 och den därmed sammanhängande lagstiftningen förväntas i slutet av 2014. Det finns dock risk att den försenas på grund av att den pågående omorganisationen av sjukvårdsförsäkringen ligger efter tidsplanen.

               (14)

               Situationen på arbetsmarknaden har förvärrats. Arbetslösheten uppgick till 10,3 % under 2013 och ungdomsarbetslösheten steg till 21,6 % under 2013, medan andelen av ungdomar som varken arbetar eller studerar ökade med 2,1 procentenheter mellan 2011 och 2013. Utvärderingen av den arbetsmarknadsreform som antogs under 2013 pekar på en minskad segmentering mellan tillsvidare- och visstidsavtal, som dock beror på en ökad användning av andra icke-permanenta avtalsformer, medan effekten av incitament för anställning av äldre arbetstagare och ungdomar fortfarande är oklar. Segmenteringen av arbetsmarknaden motarbetas också genom en bättre reglering av arbete för studerande. En ny rättsakt väntar på antagande, men farhågor kvarstår huruvida den i tillräcklig omfattning kan undanröja bristerna i de föregående reglerna. Regeringen har gjort begränsade framsteg när det gäller att genomföra förra årets rekommendation om minimilönen, vilken fortsätter att endast vara indexerad till inflationen medan lagen om minimilön tillåter en indexering till andra ekonomiska faktorer. Begränsade framsteg har gjorts med att utveckla effektiva individanpassade aktiva arbetsmarknadspolitiska åtgärder och motarbeta kompetensglapp.

               (15)

               Regeringen har gjort betydande framsteg när det gäller rekommendationerna om banksektorns stabilitet och har genomfört en trovärdig översyn av kvaliteten på tillgångarna och stresstest, skyndsamma rekapitaliseringar och en överföring av problemlån till förvaltningsbolaget för banktillgångar. Arbetet är dock långt ifrån avslutat och det krävs beslutsamma åtgärder för att slutföra och genomföra den övergripande strategi för banksektorn som presenterades i december 2013, däribland omfattande omstrukturering, privatisering och utökad tillsyn. Andelen problemlån i banksystemet är fortfarande högt. Det är därför viktigt att bankerna bygger upp sin interna kapacitet att sanera problemlån, bland annat genom att stärka de interna enheterna för förvaltning av tillgångar och omstrukturering, i syfte att påskynda hanteringen av problemlån samtidigt som det återvunna värdet maximeras och livskraftiga företag bevaras. Eventuella ytterligare överföringar av problemlån till förvaltningsbolaget för banktillgångar måste utformas noggrant så att en skyndsam och effektiv omstrukturering av företagslån underlättas, särskilt när det är fråga om komplexa och sammanhängande koncernlån. En övergripande förvaltningsstrategi och affärsplan som underbygger inlösningsmålen för förvaltningsbolaget för banktillgångar väntas. Mot bakgrund av lärdomarna från översynen av kvaliteten på tillgångarna och stresstestet behövs ytterligare kraftfulla åtgärder för att förbättra styrning och övervakning för alla banker, och särskilt för de som förblir i statlig ägo, på grund av behovet att förbättra riskhantering, förfaranden för kreditbeviljande och uppgifters tillgänglighet och kvalitet, i syfte att minska andelen problemlån och begränsa framtida risker.

               (16)

               Regeringen har gjort begränsade framsteg med att genomföra rekommendationerna om företagsstyrning av de statligt ägda företagen, vilket står för en sjättedel av det totala mervärdet och utgör en komplex knutpunkt av inhemska banker, försäkringskoncerner och icke-finansiella sammanslutningar med ett betydande korsvist ägande. Nivån på det statliga inflytandet skapar betydande, både direkta och indirekta, risker för de offentliga finanserna genom skulder från garantier. En sammanhängande strategi för förvaltning av de statligt ägda företagen tillsammans med en förbättrad företagsstyrning skulle skapa en miljö som var mer attraktiv för utländska direktinvesteringar. Även om de första stegen togs i maj 2013 genom upprättandet av en inledande förteckning över 15 företag som är aktuella för skyndsam privatisering har resultatet varit blandat och det finns en betydande risk att tidsfristerna inte kommer att hållas. Efter en viss försening infördes i april 2014 den nya lagstiftning som ligger till grund för Slovenia Sovereign Holding som ska vara ett instrument för att konsolidera förvaltningen av det statliga ägandet. Det väntas en övergripande strategi och en detaljerad uppdelning av vilka tillgångar som hör till – respektive inte hör till – kärnverksamheten, inbegripet de som ska öronmärkas för privatisering. Det finns behov av att kartlägga och genomföra lämpliga åtgärder för att trygga omstruktureringsprocessen och uppfyllandet av dess mål, bland annat att maximera det återvunna värdet för kreditorerna och upprätta en förteckning över de mest akuta omstruktureringsfallen för skyndsam sanering.

               (17)

               Insolvensramen ändrades under 2013 i syfte att underlätta en skyndsam lösning när det gäller problemlån, men det nya ramverket är i stort sett oprövat. En hög nivå av skuldsättning och finansiella svårigheter har begränsat företagssektorns möjligheter att investera i framtida projekt. Den akut nödvändiga finansiella och driftsmässiga omstruktureringen av företagssektorn här ännu inte påbörjats i stor skala. En konsoliderad översyn av banksystemets olika kreditexponeringar behövs för att påskynda saneringen av problemlån och underlätta förhandlingar om omstrukturering, framför allt i fråga om komplexa och sammankopplade koncernlån. En centraliserad arbetsgrupp med erfarna företrädare från alla berörda parter kan ta initiativet till att stödja och påskynda denna process. Under tiden är ett skyndsamt och effektivt avslutande av flera pågående brådskande fall inom förvaltningsbolaget för banktillgångar av största vikt.

               (18)

               Trots sin potential har Slovenien en av de lägsta andelarna av utländska direktinvesteringar i unionen (34,1 % av BNP gentemot 47,1 % av BNP i genomsnitt i unionen under 2012). Medan privatiseringar och företagsomstruktureringar erbjuder många nya möjligheter för privata investerare finns det belägg för att den otillräckligt utvecklade affärsmiljön hindrar Slovenien att utnyttja detta fullt ut. En process av avreglering av reglerade yrken inleddes under 2012 och fram till nu har antalet reglerade yrken sjunkit från 323 till 262. Ytterligare avreglering av de reglerade yrkena skulle bidra till att öka antalet inhemska och utländska tjänsteleverantörer och därmed bidra till ökad konkurrenskraft. Det finns utrymme för att förbättra samstämmigheten mellan de åtgärder som utformats för att förbättra affärsmiljön och för entreprenörsverksamhet. I detta avseende kommer den kommande strategin för smart specialisering inom ramen för de europeiska investerings- och strukturfonderna 2014–2020 att erbjuda en möjlighet att fokusera på viktiga åtgärder såsom skapandet av innovativa produkter för handel.

               (19)

               Slovenien befinner sig i ett inledande skede av utarbetande av förslag för en omfattande reform av den offentliga sektorn (som ska antas i januari 2015). Slovenien måste i detta sammanhang återställa den offentliga förvaltningens kvalitet och trovärdighet. Slovenien har gjort vissa framsteg när det gäller att förbättra rättssystemet och har minskat antalet oavslutade ärenden. En reform av ärendehanteringen inom affärs- och civilrätt har förbättrat domstolarnas funktion. Den på senare tid positiva utvecklingen när det gäller tvistemål av civil och kommersiell natur fortsätter.

               (20)

               Kommissionen har inom ramen för den europeiska planeringsterminen gjort en omfattande analys av Sloveniens ekonomiska politik. Den har bedömt det nationella reformprogrammet och stabilitetsprogrammet. Kommissionen har beaktat inte bara programmens relevans för hållbarheten i finanspolitiken och den socioekonomiska politiken i Slovenien utan också i vilken mån EU:s regler och riktlinjer har iakttagits, mot bakgrund av behovet att stärka den övergripande ekonomiska styrningen i Europeiska unionen genom att framtida nationella beslut fattas med beaktande av synpunkter på EU-nivå. Kommissionens rekommendationer inom ramen för den europeiska planeringsterminen återspeglas i rekommendationerna 1–8.

               (21)

               Mot bakgrund av denna bedömning har rådet granskat stabilitetsprogrammet och dess yttrande (6) återspeglas särskilt i rekommendation 1 nedan.

               (22)

               Mot bakgrund av kommissionens fördjupade granskning och denna bedömning har rådet granskat det nationella reformprogrammet och stabilitetsprogrammet. Dess rekommendationer enligt artikel 6 i förordning (EU) nr 1176/2011 återspeglas i rekommendationerna 1–8.

               (23)

               I samband med den europeiska planeringsterminen har kommissionen dessutom analyserat den ekonomiska politiken i euroområdet som helhet. Mot denna bakgrund har rådet utfärdat specifika rekommendationer som riktar sig till de medlemsstater som har euron som valuta (7). I egenskap av ett land som har euron som valuta bör Slovenien även säkerställa ett fullständigt och snabbt genomförande av dessa rekommendationer.

         HÄRIGENOM REKOMMENDERAS Slovenien att vidta följande åtgärder under perioden 2014–2015:

               1.

               Förstärka den finanspolitiska strategin med tillräckligt specificerade strukturella åtgärder för 2014 och därefter för att säkerställa att det alltför stora underskottet korrigeras på ett hållbart sätt senast 2015 genom uppfyllandet av den strukturella anpassning som anges i rådets rekommendation enligt förfarandet vid alltför stora underskott. En varaktig korrigering av de finanspolitiska obalanserna kräver ett trovärdigt genomförande av långtgående strukturreformer för att stärka anpassningsförmågan och öka tillväxt och sysselsättning. Efter det att det alltför stora underskottet korrigerats, eftersträva en strukturell anpassning på minst 0,5 % av BNP varje år, och mer vid gynnsamma ekonomiska förhållanden eller för att säkerställa att skuldregeln uppfylls i syfte att få den höga offentliga skuldkvoten att varaktigt börja minska. För att öka finanspolitikens trovärdighet, slutföra antagandet av en allmän regel om att den statliga budgeten strukturellt sett ska vara i balans eller överskott, göra den medelfristiga budgetramen bindande, omfattande och öppen och anta den nödvändiga rättsliga grunden för ett fungerande finanspolitiskt råd med fastställande av dess befogenheter i budgetförfarandet och införa tydliga förfaranden för övervakning av budgetresultaten så snart som möjligt. Senast i slutet av 2014 inleda en övergripande översyn av utgifterna inom hälso- och sjukvården som omfattar statliga och lokala förvaltningsnivåer, direkta och indirekta budgetanvändare och kommunalt ägda leverantörer av allmännyttiga tjänster och tjänster i syfte att genomföra budgetbesparingar från och med 2015.

               2.

               På grundval av det offentliga samrådet komma överens om åtgärder för att säkerställa hållbarheten i pensionssystemet och tillräckliga pensioner efter 2020, inbegripet ändringar av viktiga parametrar som att koppla den lagstadgade pensionsåldern till den ökade förväntade livslängden och uppmuntra till privata bidrag till den andra pelaren i pensionssystemet. Begränsa de åldersrelaterade utgifterna för vård och omsorg för personer med långvarigt vårdbehov genom att rikta förmåner till de som mest behöver dem och flytta fokus från institutionsvård till vård i hemmet.

               3.

               Efter samråd med arbetsmarknadens parter och i enlighet med nationell praxis, utveckla ett omfattande social överenskommelse senast i slutet av 2014 för att se till att löneutvecklingen, inklusive minimilönen, främjar konkurrenskraften, den inhemska efterfrågan och skapandet av arbetstillfällen. Göra om minimilönens sammansättning och se över systemet för dess indexering. Vidta åtgärder för att ytterligare minska segmenteringen, i synnerhet genom att öka effektiviteten av incitament till anställning av ungdomar och äldre arbetstagare och användningen av civilrättsliga kontrakt. Anta lagen om arbete för studerande. Prioritera att nå ut till ungdomar som inte är inskrivna på arbetsförmedlingen och säkerställa tillräcklig kapacitet hos den offentliga arbetsförmedlingen. Anpassa arbetsmiljön till ett längre yrkesliv och avsätta resurser till individanpassade aktiva arbetsmarknadspolitiska åtgärder, samtidigt som åtgärdernas effektivitet ökas, i syfte att öka sysselsättningen hos lågutbildad och äldre arbetstagare. Avhjälpa kompetensglapp genom att göra det mer attraktivt att delta i program för yrkesutbildning och fortbildning och vidareutveckla samarbetet med berörda aktörer för att kartlägga arbetsmarknadens behov.

               4.

               Slutföra privatiseringen av NKBM under 2014 som planerat, förbereda Abanka för privatisering under 2015, fortsätta med det skyndsamma genomförandet av omstruktureringar av banker som mottar statligt stöd och den nödvändiga konsolideringen av banksektorn. På grundval av lärdomarna från översynen av kvaliteten på tillgångarna och stresstestet slutföra den omfattande handlingsplanen för banker i augusti 2014, inbegripet omfattande särskilda åtgärder för att förbättra styrning, övervakning, riskhantering, förfaranden för kreditbeviljande och uppgifters tillgänglighet och kvalitet. Förstärka bankernas kapacitet att sanera problemlån genom att stärka de interna enheterna för förvaltning av tillgångar och omstrukturering. Klargöra det uppdrag som tilldelats förvaltningsbolaget för banktillgångar genom att offentliggöra en omfattande ledningsstrategi och affärsplan senast i september 2014 med en detaljerad beskrivning av bolagets roll vad gäller omstruktureringen av dess tillgångar, inlösningsmål, budgetar, planer för kapitalförvaltning och förväntade vinster, samtidigt som de nödvändiga resurserna ställs till förfogande.

               5.

               Fortsätta med genomförandet av de privatiseringar som meddelades under 2013 inom de tidsfrister som fastställts. Anta en strategi för Slovenian Sovereign Holding med en tydlig klassificering av tillgångar enligt den tidsplan och de definitioner som ges i 2014 års lag om Slovenian Sovereign Holding. Senast i november 2014 förbinda sig till en kortsiktig (ett till två år) tidsram för avyttring av ett antal väl utvalda tillgångar med en tydlig tidsplan. Få Slovenian Sovereign Holding fullt verksamt som instrument för förvaltning av de tillgångar som kvarstår i statens ägo och avyttring av de tillgångar som öronmärkts enligt förvaltningsbesluten, inom den tidsram som anges i lagen. Senast i september 2014 anta och genomföra ett regelverk för företagsstyrning av statligt ägda företag för att säkerställa en professionell, öppen och oberoende ledning.

               6.

               Slutföra en översiktsplan över företagsomstruktureringar senast i slutet av 2014 inom tydliga prioriteringar och en effektiv genomförandeprocess. Inrätta en central arbetsgrupp för företagsomstruktureringar som övervakar och samordnar omstruktureringsprocessen som helhet och tillhandahåller expertis, vägledning och rådgivning, och underlättar förhandlingsförfarandet mellan alla berörda parter. Upprätta en förteckning över de mest akuta omstruktureringsärendena, samtidigt som det för kreditorerna återvunna värdet maximeras. Främja användningen av tillgängliga rättsliga mekanismer och internationell bästa praxis av alla berörda parter i omstruktureringen. Senast i september 2014 utvärdera de senare ändringarna i lagstiftningen om insolvenser med beredskap att införa eventuella ytterligare åtgärder efter behov. Ytterligare påskynda de juridiska förfarandena i första instans av tvistemål av civil och kommersiell natur enligt insolvenslagstiftningen och minska antalet oavslutade ärenden, i synnerhet ärenden som gäller verkställande och insolvens.

               7.

               Minska hindren för att göra affärer i Slovenien på områden som är viktiga för den ekonomiska utvecklingen och därigenom göra landet mer attraktivt för utländska direktinvesteringar, särskilt genom en snabbare liberalisering av de reglerade yrkena och en minskning av de administrativa bördorna, bland annat genom enklare tillståndsförfaranden. Säkerställa tillräcklig budgetautonomi för organet för konkurrensskydd och öka dess institutionella oberoende. Samordna prioriteringar och säkerställa samstämmighet mellan strategin för forskning och innovation från 2011 och strategin för industripolitik från 2013, och vad gäller de kommande strategierna för smart specialisering och transport se till att de skyndsamt genomförs och att deras verkan bedöms.

               8.

               Vidta effektiva åtgärder för att bekämpa korruption, öka insynen och ansvarstagandet, och införa externa resultatutvärderingar och förfaranden för kvalitetskontroll.

      Utfärdad i Bryssel den 8 juli 2014.

            På rådets vägnar

         P.C. PADOAN

            Ordförande

      (1)  EGT L 209, 2.8.1997, s. 1.

      (2)  EUT L 306, 23.11.2011, s. 25.

      (3)  Upprätthålls för 2014 genom rådets beslut 2014/322/EU av den 6 maj 2014 om riktlinjer för medlemsstaternas sysselsättningspolitik för 2014 (EUT L 165, 4.6.2014, s. 49).

      (4)  EUT C 217, 30.7.2013, s. 75.

      (5)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 473/2013 av den 21 maj 2013 om gemensamma bestämmelser för övervakning och bedömning av utkast till budgetplaner och säkerställande av korrigering av alltför stora underskott i medlemsstater i euroområdet (EUT L 140, 27.5.2013, s. 11).

      (6)  Enligt artikel 5.2 i förordning (EG) nr 1466/97.

      (7)  Se sidan 141 i detta nummer av EUT.


title: Kommissionens yttrande om förekomsten av ett alltför stort underskott i de grekiska offentliga finanserna med tillämpning av artikel 104.5 i fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen

text:
Avis juridique important

|

52004SC0813

Kommissionens yttrande om förekomsten av ett alltför stort underskott i de grekiska offentliga finanserna med tillämpning av artikel 104.5 i Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen  /* SEK/2004/0813 slutlig */

KOMMISSIONENS YTTRANDE om förekomsten av ett alltför stort underskott i de grekiska offentliga finanserna med tillämpning av artikel 104.5 i Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapenMOTIVERINGDen 7 april 2004 offentliggjorde kommissionen sina vårprognoser [1]. Enligt prognoserna, som tog hänsyn till de reviderade uppgifter som Grekland meddelade den 30 mars 2004, men som ännu inte har godkänts av Eurostat, blev underskottet i den offentliga sektorns finanser 2,95 % av BNP 2003. Efter kontakter med Eurostat lämnade de grekiska myndigheterna i slutet av april in ytterligare en reviderad anmälan med uppgift om ett underskott för 2003 på 3,2 % av BNP, vilket således innebär ett överskridande av fördragets referensvärde på 3 % av BNP och en betydande ökning jämfört med underskottet 2002 (1,5 % av BNP). Den offentliga bruttoskulden ligger dessutom med 103,0 procentenheter av BNP långt över fördragets referensvärde på 60 %. På grundval av detta faktaunderlag inledde kommissionen förfarandet vid alltför stora underskott beträffande Grekland den 19 maj 2004, genom att anta den rapport som avses i artikel 104.3 i fördraget [2].[1]  Kommissionens vårprognos 2004 återfinns på följande webbplats: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/publications/european_economy/2004/ee204en.pdf.[2]  Den fullständiga texten till denna rapport återfinns på följande webbplats: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/procedures_en.htm.Tillämpningen av förfarandet vid alltför stora underskott regleras av artikel 104 i fördraget och av rådets förordning (EG) nr 1467/97 "om påskyndande och förtydligande av tillämpningen av förfarandet vid alltför stora underskott", som utgör en del av stabilitets- och tillväxtpakten [3].[3]  EGT L 209, 2.8.1997.I kommissionens rapport i enlighet med artikel 104.3 i fördraget fastslogs att det offentliga underskottet på drygt 3,2 % av BNP för 2003, vilket överstiger fördragets referensvärde på 3 % av BNP, inte uppstått till följd av en i stabilitets- och tillväxtpaktens mening osedvanlig händelse utanför de grekiska myndigheternas kontroll, och inte heller uppstått till följd av en kraftig konjunkturnedgång, som i stabilitets- och tillväxtpakten definieras som ett årligt fall i real BNP på minst 2 %. Underskottet uppstod tvärtom i en situation med starkt positiv tillväxt, med en BNP-tillväxt i reala termer 2003 på 4,2 % 2003 och ett positivt produktionsgap på omkring 1,5 % av BNP. Utfallet för underskottet i den offentliga sektorns finanser skall jämföras med det mål för underskottet på 0,9 % av BNP som lades fast i det uppdaterade stabilitetsprogrammet från december 2002. Den betydande avvikelsen beror på icke-återkommande faktorer (överskridanden av utgiftstaken i samband med förberedelserna av de olympiska spelen och kompensation för skador orsakade av vädret), högre primära utgifter än planerat (sociala transfereringar och löner i den offentliga sektorn) och lägre budgetinkomster än planerat (moms, inkomstskatt och omklassificering beträffande transaktionsslag av en betalning från Postsparbanken till regeringen som en finansiell transaktion). Beträffande utvecklingen under 2004 hävdas i rapporten att det offentliga underskottet sannolikt kommer att öka och ligga kvar över 3 % av BNP, om inte ytterligare åtgärder vidtas.I kommissionens rapport, grundad på kommissionens vårprognoser, fastställdes också att den offentliga skuldkvoten uppgick till 103 % av BNP 2003, vilket låg långt över fördragets referensvärde på 60 %. Det konstateras även att kommissionen räknar med att skuldkvoten kommer att minska endast marginellt, till 102,8 % av BNP 2004, vilket är högre än 98,3 % av BNP, som är den siffra som rapporterades av de grekiska myndigheterna den 4 maj 2004. Enligt rapporten ger såväl den höga skuldkvoten som dess långsamma minskning anledning till oro, särskilt under en period av hög nominell tillväxt och ett positivt och växande produktionsgap.I fördragets artikel 104.4 föreskrivs att "[d]en kommitté som upprättas enligt artikel 114 (dvs. Ekonomiska och finansiella kommittén) skall yttra sig över kommissionens rapport". Kommittén avgav sitt yttrande 02.06.04, och anslöt sig till den bedömning som kommissionen gjort i sin rapport. Kommittén fastslog särskilt att utvecklingen för de offentliga finanserna i Grekland under 2003 tydde på ett alltför stort underskott enligt båda de kriterier som anges i artikel 104.2 för fastställande av sådana underskott. Även om man tar hänsyn till andra relevanta faktorer, särskilt det ekonomiska läget på medellång sikt och kvoten för de offentliga investeringarna, påverkas inte den bedömning som baseras på kriterierna. Kommittén fann också att det med den politik som för närvarande drivs och med nuvarande tillväxtperspektiv är sannolikt att underskottet i de offentliga finanserna skulle fortsätta att överstiga fördragets referensvärde under 2004 och att den offentliga bruttoskuldkvoten även under år 2004 skull ligga kvar långt över fördragets referensvärde på 60 % av BNP. Kommittén ansåg att såväl den höga skuldkvoten som dess långsamma minskning ger anledning till oro, särskilt under en period av hög nominell tillväxt och positiva och växande produktionsgap.Kommissionen anser, efter att ha granskat de relevanta faktorer som den tagit hänsyn till i sin rapport och med beaktande av Ekonomiska och finansiella kommitténs yttrande, att det föreligger ett alltför stort underskott i Grekland. Detta yttrande, som antogs av kommissionen den 24 juni 2004, avges härmed till rådet i enlighet med artikel 104.5 i fördraget. Kommissionen rekommenderar rådet att fatta ett beslut med denna innebörd i enlighet med artikel 104.6. Vidare överlämnar kommissionen till rådet en rekommendation till rådets rekommendation som, i enlighet med fördragets artikel 104.7, skall föreläggas Grekland för att få denna situation att upphöra.KOMMISSIONENS YTTRANDE om förekomsten av ett alltför stort underskott i de grekiska offentliga finanserna med tillämpning av artikel 104.5 i Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapenALLMÄNNA ÖVERVÄGANDENEnligt artikel 104 i fördraget skall medlemsstaterna undvika alltför stora underskott i den offentliga sektorns finanser. Beslut om att det föreligger ett alltför stort underskott följer det förfarande vid alltför stora underskott som anges i artikel 104 i fördraget och i rådets förordning (EG) nr 1467/97 "om påskyndande och förtydligande av tillämpningen av förfarandet vid alltför stora underskott", som utgör en del av stabilitets- och tillväxtpakten.Enligt artikel 104.2 i fördraget skall kommissionen övervaka utvecklingen av budgetsituationen och den offentliga sektorns ackumulerade skuldsättning i medlemsstaterna i syfte att upptäcka allvarliga fel. Kommissionen skall särskilt undersöka om budgetdisciplin iakttas på grundval av två kriterier, ett som gäller andelen av det förväntade eller faktiska underskottet i den offentliga sektorns finanser i procent av bruttonationalprodukten (BNP), och ett som gäller skuldsättningen i den offentliga sektorn i procent av BNP. De statistiska uppgifterna om dessa variabler tillhandahålls av kommissionen på grundval av medlemsstaternas rapportering.Enligt artikel 104.3 i fördraget skall kommissionen utarbeta en rapport, om kraven enligt ett av eller båda de kriterier som anges i artikel 104.2 inte uppfyllts, eller om kommissionen anser att det föreligger risk för ett alltför stort underskott i en medlemsstat trots att kraven enligt kriterierna är uppfyllda. I sin rapport har kommissionen beaktat huruvida den offentliga sektorns underskott överstiger de offentliga investeringsutgifterna samt alla övriga faktorer av betydelse, inbegripet medlemsstatens ekonomiska och budgetmässiga situation på medellång sikt, enligt kraven i artikel 104.3 i fördraget. På grundval av de uppgifter som rapporterades av de grekiska myndigheterna den 4 maj 2004 och resultatet av vårprognosen 2004 antog kommissionen en sådan rapport för Grekland den 19 maj 2004.Därefter, och i enlighet med artikel 104.4, avgav Ekonomiska och finansiella kommittén ett yttrande om kommissionens rapport (den 2 juni 2004).I artikel 104.5 i fördraget anges att kommissionen skall avge ett yttrande till rådet om kommissionen anser att det föreligger eller kan uppstå ett alltför stort underskott i en medlemsstat. För att fastställa huruvida ett alltför stort underskott föreligger eller kan uppstå, anser kommissionen att följande faktorer bör beaktas: i) slutsatserna av dess egna rapport, nämligen huruvida kraven enligt ett av eller båda kriterierna i artikel 104.2 i fördraget inte har uppfyllts, och relevansen av alla övriga faktorer som nämns i artikel 104.3 samt ii) yttrandet från Ekonomiska och finansiella kommittén om kommissionens rapport. På grundval av dessa faktorer har kommissionen fastställt ett antal överväganden som gäller Grekland.ÖVERVÄGANDEN SOM GÄLLER GREKLAND1. Underskottet i den offentliga sektorns finanser uppgick till 3,2 % av BNP 2003 och överskred således fördragets referensvärde på 3 % av BNP, samtidigt som detta innebar en betydande ökning jämfört med 2002 års underskott (1,5 % av BNP). Försämringen av det offentliga underskottet jämfört med året innan berodde på en kraftig försämring av saldot i de statliga finanserna.2. Att underskottet överskred fördragets referensvärde på 3 % av BNP var inte en följd av någon osedvanlig händelse utanför de grekiska myndigheternas kontroll och kunde inte heller tillskrivas någon allvarlig konjunkturnedgång som enligt stabilitets- och tillväxtpakten definieras som en minskning av reala BNP på minst 2 % på årsbasis. Underskottet uppstod tvärtom i en situation med starkt positiv tillväxt, med en BNP-tillväxt i reala termer 2003 på 4,2 % 2003 och ett positivt produktionsgap på omkring 1,5 % av BNP.3. Utfallet för underskottet i den offentliga sektorns finanser är 2,3 % av BNP över det mål som förekom i planen från november 2002, när budgeten för 2003 antogs. Den betydande avvikelsen beror på icke-återkommande faktorer (överskridanden av utgiftstaken i samband med förberedelserna av de olympiska spelen och kompensation för skador orsakade av vädret), högre primära utgifter än planerat (sociala transfereringar och löner i den offentliga sektorn) och lägre budgetinkomster än planerat (moms, inkomstskatt och omklassificering beträffande transaktionsslag av en betalning från Postsparbanken till regeringen som en finansiell transaktion). Med ett positivt produktionsgap på 1,5 % 2003, en ökning från 0,8 % 2002, kan den kraftiga försämringen av det offentliga underskottet inte tillskrivas konjunkturbetingade faktorer. Det beräknade konjunkturrensade underskottet ökade från 1,7 % av BNP 2002 till 3,9 % av BNP 2003 och det primära överskottet minskade under samma period från 4,7 % till 2,5 %. Den kraftiga ökningen av det konjunkturrensade underskottet är resultatet av en konjunkturförstärkande och expansiv finanspolitik.4. Kvoten för de offentliga bruttoinvesteringarna har förblivit högre än underskottskvoten under de senaste sex åren och överträffar med 4,2 % av BNP 2003 genomsnittet i EU, som var 2,3 % av BNP. Det är värt att notera att kvoten mellan offentliga investeringar och BNP inte sjönk under perioden och att den fram till 2003 har varit betydligt högre än kvoten mellan det offentliga underskottet och BNP. Denna situation beräknas bestå under 2004-2005.5. Enligt de grekiska myndigheternas rapport från den 4 maj 2004 förväntas det offentliga underskottet i Grekland minska till 2,9 % av BNP 2004. Kommissionen beräknar i sina vårprognoser 2004, på grundval av antagandet om en oförändrad politik och ett underskott för 2003 på 2,95 % av BNP, som är den uppgift som anmäldes i slutet av mars, att det offentliga underskottet 2004 kommer att uppgå till 3,2 % av BNP. Den försämring av saldot i den offentliga sektorns finanser som har beräknats i kommissionens vårprognoser för 2004, i kombination med det faktum att det positiva produktionsgapet beräknas fortsätta att öka (till 2,2 % av potentiell BNP), tyder således på den finanspolitik som drivs fortfarande är konjunkturförstärkande och expansiv. Enligt kommissionens vårprognoser 2004 kommer det konjunkturrensade underskottet 2004 att försämras till 4,1 % av BNP, vilket innebär ytterligare ett steg längre bort från målet att ha offentliga finanser i balans eller som visar överskott. Om inte ytterligare åtgärder vidtas kommer underskottet 2004 åter att överskrida fördragets referensvärde på 3 % av BNP.6. I slutet av 2003 uppgick den offentliga skuldkvoten till 103,0 % av BNP, vilket var en minskning från 104,7 %, som var den kvot som rådde året innan, långt över referensvärdet på 60 % av BNP. Uppgifter för 2003, som godkändes av Eurostat i maj, hade redan anmälts i mars och användes av både de grekiska myndigheterna och av kommissionen för att beräkna 2004 års skuldkvot. Enligt de grekiska myndigheternas rapport från den 4 maj 2004 förväntas skuldkvoten i Grekland minska till 98,3 % av BNP 2004. Enligt kommissionens vårprognoser 2004 kommer skuldkvoten 2004 att minska bara marginellt, till 102,8 % av BNP, och således förbli långt över fördragets referensvärde på 60 % av BNP.7. Det råder för närvarande osäkerhet om kvaliteten på uppgifterna om de offentliga finanserna. Siffran för det offentliga underskottet i anmälan från den 4 maj skall jämföras med den uppgift som anmäldes i början av mars, 1,7 %, som sedermera ändrades till 2,95 % av BNP i slutet av samma månad, efter den nya regeringens initiativ att genomföra en grundlig revision av de offentliga finanserna. Eftersom det återstod öppna frågor runt de underliggande uppgifterna åtog sig de grekiska myndigheterna att snabbt lösa de mest brådskande problemen i nära samarbete med Eurostat. Även om Eurostat har godkänt siffrorna i anmälan från den 4 maj finns det dock tydliga tecken på att det kommer att behöva göras ytterligare betydande korrigeringar, som i fråga om underskotten med stor sannolikhet kommer att bli uppåt, för 2003 och åren dessförinnan, när det blir tid för nästa ordinarie anmälan i september 2004. Dessa korrigeringar förväntas medföra att även uppgifterna om underskottet för 2004 behöver revideras uppåt.SLUTSATSÖvervakningen av budgetsituationen i Grekland, och särskilt undersökningen av huruvida de kriterier som fastställs i artikel 104.2 efterlevs, har föranlett kommissionen att utarbeta en rapport i enlighet med artikel 104.3 i fördraget. Efter att ha granskat de relevanta faktorer som beaktas i denna rapport och med beaktande av Ekonomiska och finansiella kommitténs yttrande anser kommissionen att det föreligger ett alltför stort underskott i Grekland.


Viktigt rättsligt meddelande

|

52008SC0381

Rekommendation från kommissionen till rådet om Europeiska gemenskapens deltagande i förhandlingar om ändringar av protokollet om långlivade organiska föroreningar inom FN-ECE:s konvention om långväga gränsöverskridande luftföroreningar  /* SEK/2008/0381 slutlig */

	[pic] | EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION |Bryssel den 31.3.2008SEK(2008) 381 slutligREKOMMENDATION FRÅN KOMMISSIONEN TILL RÅDETom Europeiska gemenskapens deltagande i förhandlingar om ändringar av protokollet om långlivade organiska föroreningar inom FN-ECE:s konvention om långväga gränsöverskridande luftföroreningarREKOMMENDATION FRÅN KOMMISSIONEN TILL RÅDETom Europeiska gemenskapens deltagande i förhandlingar om ändringar av protokollet om långlivade organiska föroreningar inom FN-ECE:s konvention om långväga gränsöverskridande luftföroreningarA. MOTIVERING1. Det verkställande organet för FN-ECE:s konvention om långväga gränsöverskridande luftföroreningar antog protokollet om långlivade organiska föroreningar (POP) i juni 1998. POP-protokollet är för närvarande inriktat på en förteckning över 16 ämnen, varav elva bekämpningsmedel, två industrikemikalier och tre oavsiktliga biprodukter. Det slutgiltiga målet är att eliminera alla typer av utsläpp och spill av dessa POP-ämnen. POP-protokollet trädde i kraft den 23 oktober 2003. Det har ratificerats av 29 parter, däribland gemenskapen och 21 medlemsstater[1].2. Den 19 februari 2004 antog rådet ett beslut om ingående av protokollet på Europeiska gemenskapens vägnar[2]. Gemenskapens godkännandeinstrument deponerades den 30 april 2004.3. Enligt artikel 14 i protokollet får varje part föreslå ändringar av protokollet och dess bilagor. Vid mötet i verkställande organet ska parterna diskutera de föreslagna ändringarna, som ska antas enhälligt av de närvarande parterna.4. Vid verkställande organets 25:e session den 13 december 2007 fick arbetsgruppen för strategier och översyn i uppdrag att förhandla om förslag till ändringar av POP-protokollet som ska presenteras vid verkställande organets 26:e session i december 2008. Ändringarna gäller följande: i) Den planlagda omprövningen av bestämmelserna om ämnen och de eventuella ändringarna av protokollets bestämmelser om bästa tillgängliga teknik (BAT) och utsläppsgränsvärden. ii) införande av de sju ”nya” ämnena[3] i bilagorna till protokollet, och iii) ett snabbare förfarande för ändring av bilagorna.5. Enligt artikel 174.1 i EG-fördraget är ett av målen för gemenskapens miljöpolitik att främja åtgärder på internationell nivå för att lösa regionala eller globala miljöproblem. För att uppnå målet får gemenskapen sluta avtal med tredje parter i enlighet med artiklarna 175 och 300.6. Enligt artikel 300.1 i EG-fördraget ska kommissionen ge rekommendationer till rådet som ska bemyndiga kommissionen att inleda de förhandlingar som behövs när ett avtal ska ingås mellan gemenskapen och en eller flera stater eller internationella organisationer. Kommissionen ska föra dessa förhandlingar i samråd med de särskilda kommittéer som rådet har tillsatt för att biträda kommissionen i dess uppgift och inom ramen för de direktiv som rådet kan komma att utfärda för kommissionen.7. De ovannämnda ändringarna, som diskuterats för POP-protokollet, kommer att förhandlas i arbetsgruppen för strategier och översyn och i verkställande organet. Ändringarna kommer att utgöra avtal i den mening som avses i artikel 300.1 i EG-fördraget. De sju föreslagna ämnena omfattas av flera EG-rättsakter[4]. Medlemsstater kan inte åta sig skyldigheter som ligger utanför gemenskapslagstiftningen och som kan påverka gemenskapsregler eller ändra deras omfattning.8. Kommissionen måste därför ge rekommendationer till rådet, som ska bemyndiga kommissionen att delta i de förhandlingar som krävs i dessa frågor vid de kommande mötena i arbetsgruppen för strategier och översyn i april och september 2008 och i verkställande organet i december 2008.B. REKOMMENDATIONMot bakgrund av ovanstående rekommenderar kommissionen att1.  rådet bemyndigar kommissionen att på Europeiska gemenskapens vägnar, i frågor som omfattas av gemenskapens behörighet, delta i förhandlingarna om ändringar av FN-ECE:s protokoll om långlivade organiska föroreningar vid mötena i arbetsgruppen för strategier och översyn i april och september 2008 och i verkställande organet i december 2008,2.  kommissionen, i frågor som omfattas av gemenskapens behörighet, genomför förhandlingarna på Europeiska gemenskapens vägnar i enlighet med bifogade förhandlingsdirektiv och i samråd med en särskild kommitté bestående av företrädare för medlemsstaterna,3.  kommissionen och medlemsstaterna, i den utsträckning de ovannämnda ändringarna rör frågor där behörigheten delas mellan gemenskapen och medlemsstaterna, bör ha ett nära samarbete under förhandlingsprocessen i syfte att skapa enighet i den internationella representationen av Europeiska gemenskapen,4.  kommissionen ska rapportera till rådet om resultatet av förhandlingarna och om eventuella problem som uppstår under förhandlingarna.5.  BILAGAFÖRHANDLINGSDIREKTIV1. Kommissionen ska se till att varje ändring av protokollet om långlivade organiska föroreningar är förenlig med gällande gemenskapslagstiftning.2. Kommissionen ska också försöka se till att ändringarna av protokolleta) anpassas i enlighet med den planlagda omprövningen av bestämmelserna om ämnen och de eventuella ändringarna av protokollets bestämmelser om bästa tillgängliga teknik (BAT) och utsläppsgränsvärden,b) i förekommande fall innebär att följande ämnen läggs till i bilaga I, II och/eller III: hexaklorbutadien (HCBD), kommersiell oktabromdifenyleter (kommersiell oktaBDE), pentaklorbensen (PeCB), polyklorerade naftalener (PCN), klorparaffiner med kort kolkedja (SCCP), perfluoroktansulfonat (PFOS), kommersiell pentabromdifenyleter (kommersiell pentaBDE),c) inför ett snabbare förfarande för ändring av bilagorna I–IV, VI och VIII till protokollet.[1] Enligt den senaste uppdateringen gjord av POP-protokollets sekretariat den 18 september 2007.[2] Rådets beslut 2004/259/EG av den 19 februari 2004 om ingående på Europeiska gemenskapens vägnar av protokollet till 1979 års konvention om långväga gränsöverskridande luftföroreningar om långlivade organiska föroreningar, EUT L 81, 19.3.2004, s. 37.[3] Hexaklorbutadien (HCBD), kommersiell oktabromdifenyleter (kommersiell oktaBDE), pentaklorbensen (PeCB), polyklorerade naftalener (PCN), klorparaffiner med kort kolkedja (SCCP), perfluoroktansulfonat (PFOS), kommersiell pentabromdifenyleter (kommersiell pentaBDE).[4] Däribland Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/45/EG av den 25 juni 2002 om ändring för tjugonde gången av rådets direktiv 76/769/EEG om begränsning av användning och utsläppande på marknaden av vissa farliga ämnen och preparat (klorparaffiner med kort kolkedja), EGT L 177, 6.7.2002, s. 21; Europaparlamentets och rådets direktiv 2003/11/EG av den 6 februari 2003 om ändring för tjugofjärde gången av rådets direktiv 76/769/EEG om begränsning av användning och utsläppande på marknaden av vissa farliga ämnen och preparat (beredningar) (pentabromdifenyleter, oktabromdifenyleter), EUT L 42, 15.2.2003, s. 45; Europaparlamentets och rådets direktiv 2006/122/EG av den 12 december 2006 om ändring för 30:e gången av rådets direktiv 76/769/EEG om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om begränsning av användning och utsläppande på marknaden av vissa farliga ämnen och preparat (beredningar) (perfluoroktansulfonat), EUT L 372, 27.12.2006, s. 32; Europaparlamentets och rådets direktiv 2000/60/EG av den 23 oktober 2000 om upprättande av en ram för gemenskapens åtgärder på vattenpolitikens område, EGT L 327, 22.12.2000, s. 1 (hexaklorbutadien och pentaklorbensen är prioriterade farliga ämnen enligt artikel 2); rådets direktiv 96/61/EG av den 24 september 1996 om samordnade åtgärder för att förebygga och begränsa föroreningar, EGT L 257, 10.10.1996, s. 26.


Avis juridique important

|

32001H0893

Kommissionens rekommendation av den 7 december 2001 om principer för användning av "SOLVIT" — problemlösningsnätverket för den inre marknaden (Text av betydelse för EES) [delgivet med nr K(2001) 3901]

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 331 , 15/12/2001 s. 0079 - 0082

Kommissionens rekommendationav den 7 december 2001om principer för användning av "SOLVIT" - problemlösningsnätverket för den inre marknaden[delgivet med nr K(2001) 3901](Text av betydelse för EES)(2001/893/EG)EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION UTFÄRDAR DENNA REKOMMENDATIONmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 211 i detta, ochav följande skäl:(1) I artikel 3 i fördraget uppställs målet att upprätta en inre marknad genom att hindren för fri rörlighet för varor, personer, tjänster och kapital avskaffas mellan medlemsstaterna för att skapa den s.k inre marknaden. Det skulle gagna både medborgare och företag, särskilt småföretagen, om det fanns ett sätt att informellt lösa problem som uppstår då regler som är avsedda att uppnå detta mål inte tillämpas korrekt.(2) Enligt Handlingsplanen för den inre marknaden från 1997(1) skall medlemsstaterna upprätta kontaktpunkter för medborgarna och företagen, vars uppgift är att handlägga specifika problem i samband med den inre marknaden. Medlemsstaterna har även upprättat s.k. samordningscentraler, som skall samarbeta för att lösa gränsöverskridande problem som förorsakas av att reglerna för den inre marknaden tillämpas felaktigt av de nationella myndigheterna (problemlösningsnätverket).(3) Problemlösningsnätverket har nu fungerat i tre år. Genom Rådgivande kommittén för den inre marknaden har medlemsstaterna och kommissionen gjort en utvärdering av hur effektivt nätverket är. Deras slutsats är att en av nätverkets största svagheter är att alla ärenden inte behandlas med samma omsorg och att utomstående har svårt att förstå hur det fungerar.(4) Kommissionen har beskrivit sina tankar om för problemlösning i sitt meddelande Effektiv problemlösning på den inre marknaden (SOLVIT)(2). Där föreslås en ny metod, som kallas "SOLVIT." Det föreslås att nätverket skall göras mer effektivtit genom att en gemensam online-databas skapas. Samordningscentralerna i medlemsstaterna kommer att registrerar och följa ärendena, vilket kommer att vara mer effektivt och göra det lättare för medborgarna att förstå hur det fungerar.(5) Gemensamma principer bör fastställas för att säkerställa att SOLVIT är lyhört för medborgarnas och företagens behov samt att de insatser som görs av en medlemsstat matchas av motsvarande insatser i övriga medlemsstater. Dessutom bör medlemsstaterna säkerställa att tillräckliga mänskliga och ekonomiska resurser finns tillgängliga, så att samordningscentralerna kan handlägga ett ökande antal ärenden, tillhandahålla användarna tjänster av hög kvalitet och sprida upplysningar om verksamheten.(6) Europaparlamentet, rådet(3), samt Ekonomiska och sociala kommittén(4) samt Regionkommittén(5) har alla understrukit behovet av mer effektiva problemlösningsinstrument.(7) Ett av målen med den nyligen utkomna vitboken om styrelseformer(6) är att medborgarna och företagen bättre skall kunna identifiera sig med unionen. De nationella myndigheterna och domstolarna påminns också om sin skyldighet att genomföra och tillämpa gemenskapslagstiftningen.(8) Eftersom SOLVIT är ett nätverk för informell problemlösning bör det endast handlägga ärenden som inte omfattas av rättsliga åtgärder nationellt eller på gemenskapsnivå. En sökande har alltid möjlighet att när som helst välja ett sådant förfarande och ärendet kommer i ett sådant fall att registreras som avslutat i databasen. Om det finns andra effektiva gränsöverskridande instrument för problemlösning skall SOLVIT inte ersätta dessa utan iställetstyra över ärendenade till dessa instrument.(9) Framgångsrik problemlösning krävers att medlemsstaternas samordningscentraler samarbetar med varandra. Samordningscentralen i sökandens medlemsstat bör förvissa sig om att ärendet är välgrundat och att all relevant information finns tillgänglig. Därefter ankommer det på samordningscentralen i den medlemsstat där problemet uppkommit att vidta lämpliga åtgärder för att lösa detta.(10) Båda samordningscentralerna bör bekräfta att ärendet är välgrundat och att de kommer att göra sitt yttersta för att lösa problemet inom en fastställd tidsperiod som i undantagsfall kan förlängas.(11) Sökandena bör i förväg få information om hur ärendena handläggs och vilka tidsfristergränser som gäller. De bör bli påminnas om att det kan finnas andra mer formella sätt att få rättelse, t.ex. genom ett rättsligt förfarande. För att kunna utnyttja ett sådant formellt förfarande måste kanske ärendet behöver överlämnas inom vissa tidsfristergränser som inte upphör att gälla som en följd av att SOLVIT utnyttjas. Sökande behöver inte acceptera föreslagna lösningar. Eftersom SOLVIT är ett informellt problemlösningsinstrument för problemlösning, finns det inte några möjligheter för den sökande att ifrågasätta föreslagna lösningar.(12) Alla föreslagna lösningar bör vara helt i full överensstämmelse med gemenskapslagstiftningen. Kommissionen förbehåller sig rätten att vidta åtgärder mot medlemsstater om den bedömer att detta inte är fallet.(13) Alla nödvändiga åtgärder bör vidtas för att skydda konfidentiell information.(14) Principerna i denna rekommendation bör tillämpas från den tidpunkt då online-databasen tas i drift.HÄRIGENOM REKOMMENDERAS FÖLJANDE.I. ALLMÄNTA. Syfte och tillämpningsområdeI denna rekommendation som riktar sig till medlemsstaterna uppställs principer somför medlemsstaternas samordningscentraler bör följa när de handlägger gränsöverskridande problem som rör tillämpningen av reglerna för den inre marknaden som en del av SOLVIT-nätverket.Den gäller inte ärenden som omfattas av ett rättsligt förfarande nationellt eller på gemenskapsnivå.B. DEFINITIONERI denna rekommendation avses med:1. samordningscentral: administrativ enhet i en medlemsstat med ansvar för att handlägga gränsöverskridande problem som läggs fram av enskilda personer eller för,2. hem-samordningscentral: samordningscentral i den medlemsstat där det gränsöverskridande problemet lades fram,3. huvudansvarig samordningscentral: samordningscentral i den medlemsstat där det gränsöverskridande problemet uppkom,4. gränsöverskridande problem: problem som en enskild person eller ett företag stöter på i en medlemsstat och som innebär att reglerna för den inre marknaden tillämpas av en myndighet i en annan medlemsstat;. Ddetta omfattar situationer där en medborgare eller ett företag som har en admimistrativ anknytning (nationalitet, utbildning, etablering etc.) till en medlemsstat redan befinner sig i den andra medlemsstaten där problemet uppkommer,5. reglerna för den inre marknaden: de bestämmelser som gäller för att den inre marknaden skall fungera i den mening som avses i artikel 14.2 i fördraget,6. rättsligt förfarande: formellt förfarande för att lösa en tvist inför domstol eller ett domstolsliknande organ,7. sökande: en enskild person eller ett företag som har överlämnat ett gränsöverskridande problem till en samordningscentral.II. PRINCIPERA. Hem-samordningscentral1. Hem-samordningscentralen bör föra in det gränsöverskridande ärendet i SOLVIT-databasen.2. Innan ärendet införs in i databasen bör hem-samordningscentralen kontrolleraa) de faktiska omständigheterna,b) om ärendet skulle kunna lösas bättre på något annat sätt, t.ex. genom Euro Info Centre-nätverket,c) om ett rättsligt förfarande vore lämpligareÄrendet bör inte föras in i databasen om ett rättsligt förfarande redan pågår. Om en sökande under ärendets gång beslutar att inleda ett rättsligt förfarande bör ärendet genast avlägsnas från databasen.3. När ett ärende införs in i databasen bör hem-samordningscentralen ställa all relevant information till förfogande för den huvudansvariga samordningscentralen, så att ärendet kan lösas snabbt, dock med beaktande av kraven på sekretess i punkt H.4. Hem-samordningscentralen bör hålla kontakt med den sökande tills problemet är löst.B. Huvudansvarig samordningscentral1. Den huvudansvariga samordningscentralen bör bekräfta att den mottagit ärendet inom en vecka och sända det vidare till en behörig avdelning för handläggning. Ytterligare information som behövs bör så snart som möjligt begäras från hem-samordningscentralen. Om den huvudansvariga samordningscentralen inte åtar sig ett fall, bör detta automatiskt registreras i databasen liksom skälen för detta. Hem-samordningscentralen bör informera den sökande som kan föra ärendet vidare inom ramen för ett mer formellt förfarande.2. Den huvudansvariga samordningscentralen bör ta på sig ansvaret för att lösa det gränsöverskridande problemet.C. Information till den sökande1. Hem-samordningscentralen bör informera de sökande i förväg om förfarandet och om tidsfrister. Detta bör omfattar också information om att det kan finnas mer formella möjligheter till upprättelse nationellt och på gemenskapsnivå. Det bör påpekas att det enligt nationell lagstiftning kan finnas vissa tidsfristergränser som måste respekteras för att de sökande inte skall gå miste om sina juridiska rättigheter och att SOLVIT inte inverkar på dessa tidsfrister.2. Sökande bör också informeras om att de inte behöver acceptera föreslagna lösningar. Det går dock inte att ifrågasätta föreslagna lösningar inom SOLVIT. Om ett problem inte kan lösas genom SOLVIT eller om en föreslagen lösning anses vara oacceptabel kan en sökande fortfarande inleda ett rättsligt förfarande, om så önskas. Om det formella förfarandet inleds under problemlösningsfasen, kommer detta att resultera i att ärendet avlägsnas från SOLVIT.D. Tillträde till SOLVIT-databasen1. Hem-samordningscentralen och den huvudansvariga samordningscentralen bör kunna registrera information i SOLVIT-databasen och avsluta ärendet.2. De andra samordningscentralerna bör bara kunna läsa den information som finns i ärendet, som kommer att görasvara anonymt. Sökande bör kunna läsa sina ärenden.E. Tidsfrister1. Så snart den huvudansvariga samordningscentralen bekräftar att ärendet kommer att tas upp, bör databasen ange ett datum då problemet bör vara löst anges. Tidsfristen för att lösa problem bör vara tio veckor.2. I undantagsfall får hem-samordningscentralen och den huvudansvariga samordningscentralen komma överens om att förlänga tidsfristen med upp till högst fyra veckor, om de anser att det är troligt att en lösning kan nås inom denna tid.F. Informationsutbyte och kommunikation1. Den huvudansvariga samordningscentralen bör göra sitt yttersta för att lösa ärendet i nära samarbete med övriga delar av förvaltningen.2. E-post och andra snabba kommunikationsmedel bör utnyttjas så mycket som möjligt.3. Den huvudansvariga samordningscentralen bör hålla hem-samordningscentralen informerad om hur ärendet utvecklas. Den bör löpande uppdatera uppgifternainformation i databasen så snart något händer, dock minst en gång i månaden.4. Hem-samordningscentralen och den huvudansvariga samordningscentralen bör komma överens om vilket språk de kommer att använda för att kommunicera med varandra, med beaktande av att syftet är att i den sökandes intresse lösa problem genom informella kontakter så snabbt och enkelt som möjligt.5. Hem-samordningscentralen bör vid behov ansvarar för översättningar av dokument som inöverlämnas av sökanden.G. Resultat av ärenden1. Alla föreslagna lösningar bör vara i full överensstämmelse med gemenskapslagstiftningen. Kommissionen förbehåller sig rätten att vidta åtgärder mot medlemsstater om den bedömer att detta inte är fallet.2. När ett gränsöverskridande problem löses inom tidsfristen bör både hem-samordningscentralen och den huvudansvariga samordningscentralen bekräfta att ärendet är löst och registrera detta i databasen. Den huvudansvariga samordningscentralen bör informera hem-samordningscentralen om hur de sökanden kan dra nytta av lösningen.3. Om den huvudansvariga samordningscentralen finner att den berörda medlemsstaten har följt reglerna för den inre marknaden och att ärendet är ogrundat, bör den registrera detta i databasen. Hem-samordningscentralen skall informera sökanden om skälen. Den sökande kan om han så önskar föra ärendet vidare inom ramen för ett mer formellt förfarande.H. Sekretess1. Hem-samordningscentralen bör normalt uppge sökandens identitet för den huvudansvariga samordningscentralen så att problemlösningen underlättas. Sökanden bör informeras om detta då förfarandet inleds och ges möjlighet att göra invändningar och sökandens identitet bör i det fallet inte uppges.2. Den huvudansvariga samordningscentralen bör använda den information som sökanden tillhandahåller endast för att lösa det aktuella ärendet.3. Nödvändiga åtgärder bör vidtas för att skydda kommersiellt känsliga uppgifter eller personliga uppgifter under hela förfarandet och särskilt vid överföringar av uppgifter via nätverket.III. TIDPUNKT FÖR TILLÄMPNING OCH ADRESSATERDenna rekommendation gäller från och med den 1 juni 2002.Denna rekommendation riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdad i Bryssel den 7 december 2001.På kommissionens vägnarFrederik BolkesteinLedamot av kommissionen(1) CSE (97) 1 slutlig, 4.6.1997.(2) KOM (2001) 702 slutlig av den 27.11.2001.(3) Rådets slutsats av den 30 maj 2001.(4) ESK 702/2001,30-31 maj 2001.(5) Reg.kommittén 200/2001 vers. 2, av den 14-15 november 2001.(6) KOM(2001) 428, 25.4.2001.


title: 2011/766/EU: Kommissionens rekommendation av den 22 november 2011 om erkännande av utbildningsanstalter och examinatorer för lokförare i enlighet med Europaparlamentets och rådets direktiv 2007/59/EG  Text av betydelse för EES

text:
               29.11.2011

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               L 314/41

         KOMMISSIONENS REKOMMENDATION
   av den 22 november 2011
   om erkännande av utbildningsanstalter och examinatorer för lokförare i enlighet med Europaparlamentets och rådets direktiv 2007/59/EG
   (Text av betydelse för EES)
   (2011/766/EU)
   EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION
   med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 292, och
   av följande skäl:

               (1)

               För att få en lämplig och jämförbar kvalitetsnivå på utbildning av och prov för lokförare och lokförarelever med tanke på deras behörighetsprövning i samtliga medlemsstater, bör samma villkor och förfaranden tillämpas på unionsnivå, både när det gäller förfarandena för erkännande av utbildningsanstalter och examinatorer för lokförare och lokförarelever, och när det gäller de kvalitetskrav för prov som måste uppfyllas.

               (2)

               Utbildning och prov bör anordnas på ett korrekt sätt och hålla en rimlig och jämförbar kvalitetsnivå i samtliga medlemsstater, så att prov kan godkännas ömsesidigt.

               (3)

               I utlåtandet om erkännande ska det stå inom vilka kompetensområden utbildningsanstalten får tillhandahålla utbildning och inom vilka områden examinatorn får genomföra prov för lokförare. Erkända utbildningsanstalter ska ha rätt att tillhandahålla utbildningar och erkända examinatorer ska ha rätt att genomföra prov i hela EU inom ramen för de kompetensområden som anges i utlåtandet om erkännande.

               (4)

               När det gäller lokförarnas allmänna språkkunskaper kanske den behöriga myndigheten inte har den särskilda erfarenhet och kompetens som behövs för erkännande av utbildningsanstalter och examinatorer. I sådana fall kan medlemsstaterna godkänna kompetensbevis som utfärdats av utbildningsanstalter enligt European Framework for Language Competence fastställd av Europarådet.

               (5)

               I vissa medlemsstater finns det redan etablerade provställen som anordnar prov för lokförare, eller kommer sådana att etableras. I sådana fall kan medlemsstaten delegera erkännandet av examinatorer till provstället enligt särskilda nationella villkor.

         HÄRIGENOM REKOMMENDERAS FÖLJANDE.

      Syfte

               1.

               Denna rekommendation syftar till att fastställa rekommenderade förfaranden för erkännande av utbildningsanstalter som tillhandahåller yrkesutbildning till lokförare och lokförarelever samt för erkännande av examinatorer för lokförare och lokförarelever enligt Europaparlamentets och rådets direktiv 2007/59/EG (1).

      Ansökan om erkännande av en utbildningsanstalt

               2.

               En utbildningsanstalt bör lämna in en skriftlig ansökan om erkännande, förnyelse eller ändring till den behöriga myndigheten i den medlemsstat där utbildningsanstalten har eller ämnar ha sin huvudsakliga verksamhet, med undantag för de fall som avses i punkt 6.

               3.

               Om utbildningsanstalten består av fler än en juridisk person ska varje juridisk person ansöka om erkännande var för sig.

               4.

               Till ansökan ska sökanden bifoga handlingar som styrker att kraven i direktiv 2007/59/EG och kommissionens beslut 765/2011 (2) är uppfyllda.

               5.

               I ansökan ska sökanden ange för vilka utbildningsområden denne ansöker om erkännande. Ansökan kan avse utbildning inom ett eller flera kompetensområden. Den bör struktureras efter följande kompetensområden:

                           a)

                           Allmänna yrkeskunskaper enligt bilaga IV till direktiv 2007/59/EG.

                           b)

                           Yrkeskunskaper om rullande materiel enligt bilaga V till direktiv 2007/59/EG.

                           c)

                           Yrkeskunskaper om infrastruktur enligt bilaga VI till direktiv 2007/59/EG.

                           d)

                           Språkkunskaper enligt bilaga VI till direktiv 2007/59/EG (allmänna språkkunskaper och/eller specifik kommunikation och terminologi för järnvägsdrift och säkerhetsrutiner).

               6.

               En utbildningsanstalt som har sin huvudsakliga verksamhet i en annan medlemsstat än den medlemsstat där en infrastruktur är belägen kan erkännas av den behöriga myndigheten i den medlemsstat där infrastrukturen är belägen.

               7.

               Om en sökande ansöker om erkännande av en utbildning som avser kunskaper om infrastruktur och redan har erkänts av en behörig myndighet i en medlemsstat i enlighet med denna rekommendation och beslut 765/2011, ska de behöriga myndigheterna i övriga medlemsstater begränsa sina utvärderingar till de krav som specifikt gäller utbildning som avser infrastrukturen i fråga och avstå från att utvärdera aspekter som redan har utvärderats vid det tidigare erkännandet.

      Utfärdande av ett utlåtande om erkännande av en utbildningsanstalt

               8.

               Den behöriga myndigheten ska utfärda ett utlåtande om erkännande inom två månader efter att den tagit emot alla nödvändiga handlingar.

               9.

               Den behöriga myndigheten ska fatta beslut om ansökan utifrån sökandens förmåga att visa hur man ska säkerställa oberoende, kvalifikationer och opartiskhet.

               10.

               Ett utlåtande om erkännande ska innehålla följande information:

                           a)

                           Den behöriga myndighetens namn och adress.

                           b)

                           Utbildningsanstaltens namn och adress.

                           c)

                           Inom vilka områden utbildningsanstalten får tillhandahålla utbildning enligt punkt 5.

                           d)

                           Utbildningsanstaltens identifikationsnummer som tilldelats enligt punkt 15.

                           e)

                           Datum då utlåtandet om erkännande upphör att gälla.

      Giltighetstid för samt ändring eller förnyelse av ett utlåtande om erkännande av en utbildningsanstalt

               11.

               Ett utlåtande om erkännande av en utbildningsanstalt ska vara giltigt i fem år. Den behöriga myndigheten kan i motiverade fall förkorta giltighetstiden för alla eller en del av de utbildningsområden som anges i utlåtandet om erkännande.

               12.

               En utbildningsanstalt som har ett giltigt utlåtande om erkännande får när som helst ansöka om att utöka utbildningens omfattning. Ett ändrat utlåtande om erkännande ska utfärdas på grundval av lämpliga kompletterande handlingar som sökanden tillhandahållit. I sådana fall ska detta inte påverka det datum då det ändrade utlåtandet om erkännande upphör att gälla.

               13.

               Om kraven som avser ett eller flera utbildningsområden som anges i utlåtandet om erkännande inte längre uppfylls, ska den erkända utbildningsanstalten omedelbart upphöra att tillhandahålla utbildning inom de berörda områdena och skriftligen informera den behöriga myndighet som utfärdade utlåtandet om erkännande. Den behöriga myndigheten ska då utvärdera uppgifterna och utfärda ett ändrat utlåtande om erkännande. I sådana fall ska detta inte påverka det datum då utlåtandet om erkännande upphör att gälla.

               14.

               Ett utlåtande om erkännande ska förnyas på utbildningsanstaltens begäran och utfärdas enligt samma villkor som det ursprungliga utlåtandet om erkännande. Den behöriga myndigheten kan inrätta ett förenklat förfarande om villkoren för erkännande inte har ändrats. En förteckning över utbildningsverksamhet under de senaste två åren ska lämnas in. Om den tidigare giltighetstiden förkortats till mindre än två år i enlighet med punkt 11, ska förteckningen avse hela giltighetstiden.

      Register över utbildningsanstalter

               15.

               I det register som avses i artikel 20.3 i direktiv 2007/59/EG ska varje erkänd utbildningsanstalt identifieras genom ett individuellt identifikationsnummer. Identifikationsnumret ska baseras på nationella bestämmelser, men kortnamnet för den medlemsstat där utbildningsanstalten har erkänts måste dock ingå.

               16.

               Registret ska innehålla åtminstone följande uppgifter:

                           a)

                           Den erkända utbildningsanstaltens namn och adress.

                           b)

                           För vilka utbildningsområden utbildningsanstalten får tillhandahålla utbildning, med hänvisning till relevanta bilagor till direktiv 2007/59/EG.

                           c)

                           Identifikationsnummer.

                           d)

                           Datum då utlåtandet om erkännande upphör att gälla.

                           e)

                           Kontaktuppgifter.

               17.

               För att registret ska hållas uppdaterat ska de erkända utbildningsanstalterna informera den behöriga myndighet som utfärdade utlåtandet om erkännande om eventuella ändringar av uppgifterna i registret. I nationella bestämmelser kan det finnas krav på att ytterligare uppgifter ska lagras i registret och att man ska informera om ändringar av dessa uppgifter.

      Tillfälligt återkallande och återkallande av ett erkännande

               18.

               Om en behörig myndighet eller medlemsstat i samband med bedömnings- eller övervakningsverksamhet i enlighet med artiklarna 26, 27 eller 29 i direktiv 2007/59/EG kan bevisa att en utbildningsanstalt inte uppfyller kraven för erkännande, ska den behöriga myndigheten återkalla eller tillfälligt återkalla respektive utlåtande om erkännande.

               19.

               Om en behörig myndighet anser att en utbildningsanstalt som erkänts av den behöriga myndigheten i en annan medlemsstat inte uppfyller kraven i direktiv 2007/59/EG och beslut 765/2011, ska den informera den behöriga myndighet som utfärdade utlåtandet om erkännande i den andra medlemsstaten. Den behöriga myndighet som utfärdade utlåtandet om erkännande ska kontrollera dessa uppgifter inom fyra veckor och informera den begärande behöriga myndigheten om sina kontroller och beslut.

               20.

               Om den behöriga myndigheten anser att utbildningsanstalten inte längre uppfyller kraven för erkännande ska den behöriga myndigheten återkalla eller tillfälligt återkalla utlåtandet om erkännande.

      Förfarande för överklagande

               21.

               Den behöriga myndigheten ska utan dröjsmål informera utbildningsanstalten skriftligen om skälen för sina beslut.

               22.

               Vid ett tillfälligt återkallande eller återkallande ska den behöriga myndigheten ge utbildningsanstalten tydlig information om vilka krav som inte längre uppfylls. Den behöriga myndigheten kan ge utbildningsanstalten en viss tid för att se till att dess rutiner uppfyller kraven för erkännande innan det tillfälliga återkallandet eller återkallandet träder i kraft. Den ska informera utbildningsanstalten om det förfarande för överklagande som inrättats, så att den berörda utbildningsanstalten kan begära omprövning av beslutet.

               23.

               Den behöriga myndigheten ska sörja för att det inrättas ett förfarande för överklagande, så att den berörda utbildningsanstalten kan begära omprövning av ifrågasatta beslut.

      Utbildningsanstalter som tillhandahåller språkutbildning

               24.

               För utbildning som avser allmänna språkkunskaper kan en medlemsstat erkänna sökanden som utbildningsanstalt på grundval av ett intyg som styrker sökandens kompetens att tillhandahålla allmän språkutbildning. Denna kompetens ska motsvara principerna och metoderna i European Framework for Language Competence fastställd av Europarådet (3). Medlemsstaten kan fastställa ytterligare bestämmelser för hur detta alternativ ska tillämpas med hänsyn till nationell praxis för certifiering av alla språkutbildningsföretag.

               25.

               För utbildning som avser specifik kommunikation och terminologi för järnvägsdrift och säkerhetsrutiner krävs ett erkännande enligt bestämmelserna i denna rekommendation. En ansökan om erkännande för att tillhandahålla utbildning som avser specifik kommunikation och terminologi för järnvägsdrift och säkerhetsrutiner ska lämnas in till den behöriga myndigheten i den medlemsstat där infrastrukturen finns och till vilken kommunikationen och terminologin hör.

      Ansökan om erkännande som examinator

               26.

               En sökande som ansöker om erkännande som examinator ska lämna in en skriftlig ansökan till den behöriga myndigheten i den berörda medlemsstaten.

               27.

               Om en ansökan gäller erkännande som examinator för kunskaper om infrastruktur, inbegripet linjekännedom och trafikregler, är det den behöriga myndigheten i den medlemsstat där infrastrukturen befinner sig som är ansvarig för erkännandet.

               28.

               En ansökan kan också lämnas in för sökandens räkning av dennes arbetsgivare.

               29.

               Till ansökan ska sökanden bifoga handlingar som styrker att kraven i direktiv 2007/59/EG och beslut 765/2011 är uppfyllda.

               30.

               I ansökan ska sökanden ange för vilka kompetensområden denne ansöker om att erkännas som examinator. Ansökan kan avse ett eller flera kompetensområden. Den bör struktureras efter följande kompetensområden:

                           a)

                           Allmänna yrkeskunskaper enligt bilaga IV till direktiv 2007/59/EG.

                           b)

                           Yrkeskunskaper om rullande materiel enligt bilaga V till direktiv 2007/59/EG.

                           c)

                           Yrkeskunskaper om infrastruktur enligt bilaga VI till direktiv 2007/59/EG.

                           d)

                           Språkkunskaper enligt bilaga VI till direktiv 2007/59/EG (allmänna språkkunskaper och/eller specifik kommunikation och terminologi för järnvägsdrift och säkerhetsrutiner).

      Utfärdande av ett utlåtande om erkännande av en examinator

               31.

               Den behöriga myndigheten ska utvärdera alla dokument som sökanden har lämnat in. Om alla krav är uppfyllda ska den utfärda ett utlåtande om erkännande så snart som möjligt och senast två månader efter att den tagit emot alla nödvändiga handlingar.

               32.

               Ett utlåtande om erkännande ska innehålla åtminstone följande information:

                           a)

                           Den behöriga myndighetens namn och adress.

                           b)

                           Sökandens namn, adress och födelsedatum. Sökandens födelseort kan inkluderas i utlåtandet om erkännande om så önskas.

                           c)

                           För vilka kompetensområden examinatorn får genomföra prov.

                           d)

                           På vilka språk examinatorn får genomföra prov.

                           e)

                           Examinators identifikationsnummer som tilldelats enligt artikel 10 d.

                           f)

                           Datum då utlåtandet om erkännande upphör att gälla.

      Giltighetstid för samt ändring eller förnyelse av ett utlåtande om erkännande av en examinator

               33.

               Ett utlåtande om erkännande av en examinator ska vara giltigt i fem år. Den behöriga myndigheten kan i motiverade fall förkorta giltighetstiden för alla eller en del av de kompetensområden som anges i utlåtandet om erkännande.

               34.

               Innehavaren av ett giltigt utlåtande om erkännande får när som helst ansöka om en ändring i syfte att lägga till kompetensområden. Ett ändrat utlåtande om erkännande ska utfärdas på grundval av lämpliga kompletterande handlingar som sökanden tillhandahållit. Det datum då det ändrade utlåtandet om erkännande upphör att gälla ska inte påverkas.

               35.

               Om något inträffar som gör att utlåtandet om erkännande måste ändras för att kraven som avser ett eller flera kompetensområden som anges i utlåtandet inte längre uppfylls, ska examinatorn omedelbart upphöra att genomföra prov för dessa kompetensområden och skriftligen informera den behöriga myndigheten. Den behöriga myndigheten ska då utvärdera uppgifterna och utfärda ett ändrat utlåtande om erkännande. Det datum då det ändrade utlåtandet om erkännande upphör att gälla ska inte påverkas.

               36.

               Ett utlåtande om erkännande ska förnyas på examinatorns begäran och utfärdas enligt samma villkor som det ursprungliga utlåtandet om erkännande. Den behöriga myndigheten kan inrätta ett förenklat förfarande om villkoren för erkännande inte har ändrats. Examinatorer som ansöker om förnyelse ska lämna in en förteckning över kompetens som de har erhållit under den tidigare giltighetsperioden samt prov som de genomfört under de senaste två åren. Om den tidigare giltighetstiden förkortats till mindre än två år i enlighet med punkt 33 ska förteckningen avse hela giltighetstiden.

      Register över examinatorer

               37.

               I det register som avses i artikel 20.3 i direktiv 2007/59/EG ska varje examinator identifieras genom ett individuellt identifikationsnummer. Identifikationsnumret ska baseras på nationella bestämmelser, men kortnamnet för den medlemsstat där examinatorn har erkänts måste dock ingå.

               38.

               Registret ska innehålla åtminstone följande uppgifter:

                           a)

                           Den erkända examinatorns namn, adress och födelsedatum.

                           b)

                           För vilka kompetensområden examinatorn får genomföra prov.

                           c)

                           På vilka språk examinatorn får genomföra prov.

                           d)

                           Examinators identifikationsnummer som tilldelats enligt punkt 37.

                           e)

                           Arbetsgivarens namn och adress om arbetsgivaren ansöker för examinatorns räkning enligt punkt 28 (i annat fall är det valfritt att inkludera examinatorns arbetsgivares namn och adress).

                           f)

                           Datum då utlåtandet om erkännande upphör att gälla.

                           g)

                           Kontaktuppgifter.

               39.

               För att registret ska hållas uppdaterat ska den erkända examinatorn eller dennes arbetsgivare informera den myndighet som utfärdade utlåtandet om erkännande om eventuella ändringar av uppgifterna i registret. I nationella bestämmelser kan det finnas krav på att ytterligare uppgifter ska lagras i registret och information om ändringar av dessa uppgifter.

               40.

               De uppgifter som avses i punkt 38 a, b och c ska göras allmänt tillgängliga. Övriga uppgifter som förtecknas i punkt 38 ska offentliggöras i enlighet med nationella bestämmelser om skydd av personuppgifter.

      Tillfälligt återkallande och återkallande av ett erkännande

               41.

               Om en behörig myndighet i samband med bedömnings- eller övervakningsverksamhet i enlighet med artiklarna 26, 27 eller 29 i direktiv 2007/59/EG kan bevisa att en examinator inte uppfyller kraven för erkännande, ska den behöriga myndigheten återkalla eller tillfälligt återkalla utlåtandet om erkännande.

               42.

               Om en behörig myndighet anser att en examinator som erkänts av den behöriga myndigheten i en annan medlemsstat inte uppfyller ett eller flera krav i direktiv 2007/59/EG och beslut 765/2011, ska den informera den behöriga myndigheten i den medlemsstat som utfärdade utlåtandet om erkännande och kräva att den senare utför lämpliga kontroller.

               43.

               Om den behöriga myndigheten i den andra medlemsstaten anser att examinatorn inte längre uppfyller kraven, ska den återkalla eller tillfälligt återkalla utlåtandet om erkännande, utan dröjsmål informera examinatorn skriftligen om skälen för sina beslut och meddela sitt beslut till den behöriga myndighet som informerade om att kraven inte var uppfyllda.

      Förfarande för överklagande

               44.

               Den behöriga myndigheten ska utan dröjsmål informera examinatorn skriftligen om skälen för sina beslut.

               45.

               Vid ett tillfälligt återkallande eller återkallande ska den behöriga myndigheten tillhandahålla tydlig information om vilka krav som inte längre uppfylls. Den behöriga myndigheten kan ge examinatorn en viss tid för att se till att dess rutiner uppfyller kraven för erkännande innan det tillfälliga återkallandet eller återkallandet träder i kraft.

               46.

               Den behöriga myndigheten ska sörja för att det inrättas ett förfarande för överklagande, så att sökanden eller examinatorn kan begära omprövning av ifrågasatta beslut.

      Examinatorer som utvärderar språkkunskaper

               47.

               För prövning av allmänna språkkunskaper och för att godkänna sökanden som examinator kan en medlemsstat erkänna sökanden på grundval av ett intyg som utfärdats enligt allmän praxis inom språkutbildningssektorn. Intyget ska styrka sökandens kompetens att genomföra prov enligt principerna och metoderna i European Framework for Language Competence fastställd av Europarådet. Medlemsstaten kan fastställa ytterligare bestämmelser för hur detta alternativ ska tillämpas med hänsyn till nationell praxis för certifiering av examinatorers språkkunskaper.

               48.

               För utbildning som avser specifik kommunikation och terminologi för järnvägsdrift och säkerhetsrutiner krävs ett erkännande enligt bestämmelserna i denna rekommendation. En ansökan om erkännande som examinator i syfte att genomföra prov som avser specifik kommunikation och terminologi för järnvägsdrift och säkerhetsrutiner ska lämnas in till den behöriga myndigheten i den medlemsstat där infrastrukturen finns och till vilken kommunikationen och terminologin hör.

      Erkännande av provställen

               49.

               En medlemsstat kan besluta att kräva erkännande av provställen på grundval av en skriftlig ansökan som lämnas in till den behöriga myndigheten.

               50.

               Den behöriga myndigheten ska tillhandahålla ett utlåtande om erkännande av provstället enligt nationella bestämmelser och förfaranden, samt på grundval av kriterierna om oberoende, kvalifikationer och opartiskhet. Punkterna 26–48 gäller för erkännande av provställen.

               51.

               Den behöriga myndigheten kan även delegera erkännandet av provställets egna examinatorer till provstället, under förutsättning att de uppfyller de krav som fastställs i punkt 53.

               52.

               Om punkt 54 tillämpas ska provstället föra register över alla examinatorer som det har erkänt och hålla registret uppdaterat. Registret ska innehålla de uppgifter som avses i punkt 38.

               53.

               Provstället ska vidta lämpliga åtgärder för att administrera sina examinatorer och för att se till att de har den kompetens som krävs enligt direktiv 2007/59/EG och beslut 765/2011.

               54.

               Examinatorer ska endast få genomföra prov inom ramen för verksamheten på det provställe som de hör till.

               55.

               Uppgifter om erkända provställen ska vara allmänt tillgängliga i det register som avses i punkt 38, men registret ska inte tillhandahålla uppgifter om enskilda examinatorer som hör till provstället. Provställets namn ska visas i stället för det identifikationsnummer som avses i punkt 37.

               56.

               Den behöriga myndigheten ska utan dröjsmål informera provstället skriftligen om skälen för sina beslut.

               57.

               Vid ett tillfälligt återkallande eller återkallande ska den behöriga myndigheten tillhandahålla tydlig information om vilka krav som inte längre uppfylls. Den behöriga myndigheten kan ge provstället en viss tid för att se till att dess rutiner uppfyller kraven för erkännande innan det tillfälliga återkallandet eller återkallandet träder i kraft.

               58.

               Den behöriga myndigheten ska sörja för att det inrättas ett förfarande för överklagande, så att sökanden eller provställen kan begära omprövning av ifrågasatta beslut.

      Öppna bedömningsregler

               59.

               Principerna för bedömning och poängsättning samt typ av resultat ska vara tillgängliga före proven.

               60.

               Lokförare eller lokförarelever ska få ta del av bedömningen av provresultaten och begära omprövning om de har fått ett motiverat negativt utlåtande som gäller de prov de gjort.

      Kvalitetskontroller och övervakning av den behöriga myndigheten

               61.

               För att uppfylla kraven på övervakningsverksamhet enligt artiklarna 26, 27 eller 29 i direktiv 2007/59/EG, kan en behörig myndighet kräva följande:

                           a)

                           Att få tillgång till alla handlingar som är relevanta för förberedande, genomförande och bedömning av prov.

                           b)

                           Att man ska införa ett rapporteringsförfarande enligt vilket vissa uppgifter måste lämnas regelbundet eller på begäran.

                           c)

                           Att företrädare för den behöriga myndigheten ska få övervaka prov.

      Utfärdad i Bryssel den 22 november 2011.

            På kommissionens vägnar

         Siim KALLAS

            Vice ordförande

      (1)  EUT L 315, 3.12.2007, s. 51.

      (2)  Se sidan 36 i detta nummer av EUT.

      (3)  Common European Framework of Reference for Languages: Learning, Teaching, Assessment, 2001 (Cambridge University Press for the English version – ISBN 0-521-00531–0). Finns även på Europarådets webbplats: http://www.coe.int/T/DG4/Portfolio/documents/Common%20European%20Framework%20hyperlinked.pdf