title: Kommissionens rekommendation (EU) 2016/2123 av den 30 november 2016 om harmonisering av tillämpningsområdet och villkoren för generella överföringstillstånd för försvarsmakter och avtalsslutande myndigheter enligt artikel 5.2 a i Europaparlamentets och rådets direktiv 2009/43/EG [delgivet med nr C(2016) 7711]

text:
               3.12.2016

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               L 329/101

         KOMMISSIONENS REKOMMENDATION (EU) 2016/2123
   av den 30 november 2016
   om harmonisering av tillämpningsområdet och villkoren för generella överföringstillstånd för försvarsmakter och avtalsslutande myndigheter enligt artikel 5.2 a i Europaparlamentets och rådets direktiv 2009/43/EG

         [delgivet med nr C(2016) 7711]

   EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION
   med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 292, och
   av följande skäl:

               (1)

               Enligt artikel 5 i Europaparlamentets och rådets direktiv 2009/43/EG (1) är medlemsstaterna skyldiga att offentliggöra minst fyra generella överföringstillstånd.

               (2)

               Generella överföringstillstånd är en viktig del av det förenklade tillståndssystem som införts genom direktiv 2009/43/EG.

               (3)

               Skillnaderna i tillämpningsområdet för generella överföringstillstånd som medlemsstaterna offentliggör när det gäller de försvarsrelaterade produkter som omfattas samt de olika villkor som tillämpas på överföringar av dessa produkter kan göra det svårare att genomföra direktiv 2009/43/EG och uppnå dess förenklingsmål. Det är viktigt att harmonisera tillämpningsområdet och villkoren för överföringar enligt de generella överföringstillstånd som offentliggjorts av medlemsstaterna för att säkerställa att dessa tillstånd är attraktiva och används.

               (4)

               Företrädare för medlemsstaterna i den kommitté som inrättats genom artikel 14 i direktiv 2009/43/EG har framfört att man genom en rekommendation från kommissionen skulle kunna uppnå en harmonisering av tillämpningsområdet och villkoren för överföringar enligt de generella överföringstillstånd som medlemsstaterna offentliggjort.

               (5)

               Riktlinjerna i denna rekommendation är resultatet av förhandlingarna med medlemsstaterna om harmonisering av tillämpningsområdet och villkoren för överföringar enligt de generella överföringstillstånden för försvarsmakter och avtalsslutande myndigheter enligt artikel 5.2 a i direktiv 2009/43/EG.

               (6)

               Denna rekommendation betraktas som grundval för medlemsstaternas generella överföringstillstånd för försvarsmakter och avtalsslutande myndigheter. De försvarsrelaterade produkter som anges i punkt 1.1 i denna rekommendation utgör en icke uttömmande minimiförteckning över produkter som medlemsstaterna tillåter överföring av i enlighet med sina generella överföringstillstånd för försvarsmakter och avtalsslutande myndigheter. Det innebär att de generella överföringstillstånd för försvarsmakter och avtalsslutande myndigheter som offentliggjorts av en medlemsstat också kan användas för överföring av andra försvarsrelaterade produkter som ingår i bilagan till direktiv 2009/43/EG men inte anges i denna rekommendation.

               (7)

               Medlemsstaterna erinrar om att de är bundna av åtaganden enligt europeisk lagstiftning, såsom rådets gemensamma ståndpunkt 2008/944/Gusp (2), och av internationella åtaganden på området för exportkontroll.

               (8)

               Denna rekommendation är tillämplig på Europeiska unionens gemensamma militära förteckning i bilagan till direktiv 2009/43/EG. Rekommendationen kommer att uppdateras vid behov för att återspegla framtida uppdateringar av Europeiska unionens gemensamma militära förteckning.

         HÄRIGENOM REKOMMENDERAS FÖLJANDE.
   1.   GENERELLA ÖVERFÖRINGSTILLSTÅND FÖR FÖRSVARSMAKTER OCH AVTALSSLUTANDE MYNDIGHETER ENLIGT ARTIKEL 5.2 A I DIREKTIV 2009/43/EG
   1.1   Försvarsrelaterade produkter som kan överföras i enlighet med generella överföringstillstånd för försvarsmakter och avtalsslutande myndigheter enligt artikel 5.2 a i direktiv 2009/43/EG

   Följande ML-kategorier med underkategorier omfattas av förteckningen över försvarsrelaterade produkter i bilagan till direktiv 2009/43/EG. Det generella överföringstillståndet för försvarsmakter och avtalsslutande myndigheter enligt artikel 5.2 a i det direktivet ska som ett minimum möjliggöra överföring av de försvarsrelaterade produkter som anges i nedanstående ML-kategorier. Medlemsstaterna kan välja att införa fler ML-kategorier med motsvarande försvarsrelaterade produkter i sina generella överföringstillstånd för försvarsmakter och avtalsslutande myndigheter.
   Förteckning över de ML-kategorier som minst ska omfattas:

               —

               ML4 a och b. Alla varor omfattas, utom följande:

                           —

                           Minor.

                           —

                           Klusterammunition, bomblets och substridsdelar samt komponenter som utformats särskilt för dem.

                           —

                           Gevärsgranater och handgranater.

                           —

                           Torpeder, torpeder utan stridsspetsar och torpedkroppar.

                           —

                           Bomber.

                           —

                           Styrda, ostyrda och andra projektiler (dvs. raketer, robotar, Manpads m.m.).

                           —

                           Spränggranater för infanteri, HESH- samt RSV-granater.

                     För dessa vapen är även följande undantagna:

                           —

                           Stridsdelar och explosiva laddningar.

                           —

                           Tändladdningar.

                           —

                           Målsökare, styrsystem, slutfasstyrning.

                           —

                           Enskilda raketsteg.

                           —

                           Återinträdesnoskoner.

                           —

                           Motorer.

                           —

                           Vektorstyrningssystem.

                           —

                           Avfyringssystem samt avfyringsutrustning.

                           —

                           Läggnings-, vilselednings-, störnings- eller desarmeringssystem.

                           —

                           Komponenter som utformats särskilt för Manpads.

               —

               ML5. Alla varor omfattas, utom följande:

                           —

                           Motmedelsprodukter.

                           —

                           Utrustning och komponenter som inte ingår i andra kategorier i samma generella överföringstillstånd.

               —

               ML6. Alla varor omfattas, utom följande:

                           —

                           Kompletta fordon.

                           —

                           Chassier och torn.

                           —

                           Utrustning och komponenter som inte ingår i andra kategorier i samma generella överföringstillstånd.

               —

               ML7 g.

               —

               ML9. Alla varor utom följande:

                           —

                           Kompletta fartyg och ubåtar.

                           —

                           Undervattensdetektionsutrustning och komponenter som utformats särskilt för den.

                           —

                           Luftoberoende framdrivningssystem för ubåtar och komponenter som utformats särskilt för dem.

                           —

                           Kompletta skrov.

                           —

                           Motmedel.

                           —

                           Utrustning och komponenter som inte ingår i andra kategorier i samma generella överföringstillstånd.

               —

               ML10. Alla varor utom följande:

                           —

                           Kompletta flygplan.

                           —

                           Kompletta UAV och komponenter som särskilt utformats eller modifierats för UAV.

                           —

                           Skrov till stridsflygplan och stridshelikopter.

                           —

                           Motorer till stridsflygplan.

                           —

                           Utrustning och komponenter som inte ingår i andra kategorier i samma generella överföringstillstånd.

               —

               ML11 a. Endast följande varor:

                           —

                           Utrustning för styrning och navigering, utom system för Manpads eller enligt definition från MTCR kategori I.

                           —

                           Automatiserade ledningssystem.

               —

               ML13 c och d.

               —

               ML14. Alla varor utom simulatorer för Manpads.

               —

               ML15 b, c, d och e.

               —

               ML16. Alla varor utom följande:

                           —

                           Manpadsrelaterade varor.

                           —

                           Föremål som är relaterade till varor som inte får exporteras med samma generella överföringstillstånd.

               —

               ML17 a, b, d, e, j, k, l, m, n, o och p. Alla varor utom följande:

                           —

                           Underkategori n: Testmodeller som särskilt utformats för utveckling av föremål enligt ML4, ML6, ML9 eller ML10 samt komponenter som särskilt utformats för dessa testmodeller omfattas inte.

               —

               ML21 a och b. Endast följande varor, och endast om de är godkända i andra kategorier i det aktuella generella tillståndet:

                           a)

                           ”Programvara” som särskilt utformats eller modifierats för något av följande:

                                       1.

                                       Drift eller underhåll av utrustning som anges i bilagan till direktiv 2009/43/EG.

                           b)

                           Specifik ”programvara”, med undantag av den som anges i ML21 a, enligt följande:

                                       1.

                                       ”Programvara” som särskilt utformats för militär användning och för testning, simulering eller utvärdering av militära vapensystem.

                                       4.

                                       ”Programvara” som särskilt utformats för militär användning och som särskilt utformats för lednings-, kommunikations- och underrättelsesystem (C3I) eller lednings-, kommunikations-, dator- och underrättelsesystem (C4I).

               —

               ML22 a. All teknik utom sådan som erfordras för utveckling och produktion, och endast om den är godkänd i andra kategorier i samma generella överföringstillstånd.

         1.2   Villkor som ska ingå i det generella överföringstillståndet för försvarsmakter

   Följande förteckning över villkor är inte uttömmande. Andra villkor som en medlemsstat lägger till i det generella överföringstillståndet för försvarsmakter och avtalsslutande myndigheter får dock inte strida mot de villkor som anges nedan.

               —

               Geografisk giltighet: Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EU 28 + Island och Norge (3)).

               —

               Vidarebefordran inom EES är tillåten utan förhandskontroll; endast rapportering i efterhand kan krävas.

               —

               Generella överföringstillstånd för försvarsmakter och avtalsslutande myndigheter är avsedda för slutanvändning av berättigade mottagare enligt artikel 5.2 a i direktiv 2009/43/EG. Senare försäljning som inte var känd vid tiden för överföringen betraktas som ny export. När det gäller ny export har den behöriga myndigheten i den mottagande medlemsstaten ansvaret för att kontrollera export eller överföringar som inletts genom en senare försäljning som inte var känd vid tiden för överföringen.

               —

               För efterhandskontrollen i enlighet med de generella överföringstillstånden för försvarsmakter och avtalsslutande myndigheter bör medlemsstaterna säkerställa att leverantörerna rapporterar användningen av dessa generella överföringstillstånd i enlighet med minimikraven för rapportering i artikel 8.3 i direktiv 2009/43/EG.

         2.   UPPFÖLJNING
   Medlemsstaterna uppmanas att ge verkan åt denna rekommendation senast den 1 juli 2017.
   Medlemsstaterna uppmanas att underrätta kommissionen om vilka åtgärder som vidtagits för att ge verkan åt denna rekommendation.
   3.   ADRESSATER
   Denna rekommendation riktar sig till medlemsstaterna.

      Utfärdad i Bryssel den 30 november 2016.

            På kommissionens vägnar

         Elżbieta BIEŃKOWSKA

            Ledamot av kommissionen

      (1)  Europaparlamentets och rådets direktiv 2009/43/EG av den 6 maj 2009 om förenkling av villkoren för överföring av försvarsrelaterade produkter inom gemenskapen (EUT L 146, 10.6.2009, s. 1).

      (2)  Rådets gemensamma ståndpunkt 2008/944/Gusp av den 8 december 2008 om fastställande av gemensamma regler för kontrollen av export av militär teknik och krigsmateriel (EUT L 335, 13.12.2008, s. 99).

      (3)  Gemensamma EES-kommitténs beslut nr 111/2013 av den 14 juni 2013 (EUT L 318, 28.11.2013, s. 12), som införlivade direktiv 2009/43/EG i EES-avtalet, innehöll en särskild anpassningstext: Detta direktiv gäller inte för Liechtenstein.


title: Rekommendation till rådets yttrande enligt artikel 5.3 i rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om Tysklands uppdaterade stabilitetsprogram 2005-2009

text:
Viktigt rättsligt meddelande

|

52006SC0284

Rekommendation till Rådets yttrande enligt artikel 5.3 i rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om Tysklands uppdaterade stabilitetsprogram 2005-2009  /* SEK/2006/0284 slutlig */

	[pic] | EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION |Bryssel den 1.3.2006SEK(2006) 284 slutligRekommendation tillRÅDETS YTTRANDEenligt artikel 5.3 i rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om Tysklands uppdaterade stabilitetsprogram 2005-2009(framlagt av kommissionen)MOTIVERINGBakgrundStabilitets- och tillväxtpakten, som trädde i kraft den 1 juli 1998, syftar till att genom sunda offentliga finanser förbättra förutsättningarna för prisstabilitet och stark hållbar tillväxt som kan leda till ökad sysselsättning. Pakten ändrades för första gången 2005. Reformen bekräftade att pakten har varit till nytta för att befästa budgetdisciplinen, men syftade till att stärka dess effektivitet och ekonomiska underbyggnad och samtidigt slå vakt om de offentliga finansernas hållbarhet på lång sikt.Enligt rådets förordning (EG) nr 1466/97 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken [1] , som utgör en del av pakten, skall medlemsstaterna lägga fram stabilitets- eller konvergensprogram och årliga uppdateringar av dessa för rådet och kommissionen (medlemsstater som redan har övergått till den gemensamma valutan utarbetar (uppdaterade) stabilitetsprogram och medlemsstater som ännu inte har gjort det lägger fram (uppdaterade) konvergensprogram). Tysklands första stabilitetsprogram lades fram i januari 1999. I enlighet med förordningen yttrade sig rådet om programmet den 15 mars 1999 på grundval av en rekommendation från kommissionen och efter att ha hört Ekonomiska och finansiella kommittén. Enligt samma förfarande bedöms uppdaterade stabilitets- och konvergensprogram av kommissionen och granskas av den kommitté som anges ovan. De kan även granskas av rådet.I programmen skall medlemsstaterna ange sina mål för de offentliga finanserna på medellång sikt och beskriva vilka politiska åtgärder de ämnar vidta för att uppnå dessa mål, samt de underliggande ekonomiska antagandena. Efter reformen av stabilitets- och tillväxtpakten skall målen på medellång sikt differentieras mellan enskilda medlemsstater mot bakgrund av de stora ekonomiska och finanspolitiska skillnaderna i EU, även med avseende på de finanspolitiska riskerna för de offentliga finansernas hållbarhet. Andra inslag i reformen är bland annat att en mer symmetrisk strategi bör eftersträvas för finanspolitiken över konjunkturcykeln, genom att striktare budgetdisciplin tillämpas under goda tider, samtidigt som ”omfattande strukturreformer” med en kontrollerbar effekt på de offentliga finansernas långsiktiga hållbarhet bör beaktas vid en tillfällig avvikelse från målen på medellång sikt eller anpassningsbanan mot dem.Kommissionen har granskat det uppdaterade stabilitetsprogram som Tyskland nyligen lagt fram, med beaktande av kommissionens höstprognos 2005 samt med hänsyn till uppförandekoden [2] , den allmänt vedertagna metoden för uppskattning av potentiell total produktion och konjunkturrensade saldon och de allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken för perioden 2005–2008, och har på grundval av nedanstående analys överlämnat en rekommendation till rådets yttrande om programmet.Bedömning1.  Den senaste uppdateringen av det tyska stabilitetsprogrammet antogs av den tyska regeringen och lämnades in till rådet och kommissionen den 22 februari 2006, dvs. 12 veckor efter tidsgränsen den 1 december som anges i uppförandekoden. Den 22 februari 2006 antog den tyska regering som tillträdde i slutet av 2005 utkastet till federal budget för 2006 och, antog närmare bestämt också lagförslaget för att höja den allmänna mervärdesskattesatsen från 16 % till 19 % från och med den 1 januari 2007. Programmet omfattar perioden 2005–2009. Programmet motsvarar i stora drag den modellstruktur för stabilitets- och konvergensprogram som definieras i den nya uppförandekoden [3] .2.  Den 21 januari 2003 beslutade rådet att det förelåg ett alltför stort underskott i Tyskland och rekommenderade på grundval av artikel 104.7 att det alltför stora underskottet skulle korrigeras senast 2004. I sitt meddelande till rådet i december 2004 om ”Tysklands och Frankrikes situation efter EG-domstolens dom med avseende på deras skyldigheter enligt förfarandet vid alltför stora underskott”, angav kommissionen att 2005 bör anses utgöra den relevanta tidsfristen för korrigeringen. I januari 2005 instämde rådet i detta. Den 1 mars 2006 rekommenderade kommissionen rådet att i enlighet med artikel 104.9 förelägga Tyskland att vidta åtgärder för att senast år 2007 korrigera det alltför stora underskottet. I sitt yttrande av den 17 februari 2005 om det uppdaterade stabilitetsprogrammet från december 2004, som omfattade perioden 2004-2008, uppmanade rådet Tyskland att vidta de åtgärder som krävs för att säkerställa att det alltför stora underskottet korrigeras under 2005, att genomföra budgetanpassningar under åren efter 2005 och göra de strukturella ansträngningar som krävs för att uppnå en ställning för de offentliga finanserna nära balans mot slutet av den period som omfattas av programmet, samt fullfölja de strukturreformer som syftar till att stärka de offentliga finansernas hållbarhet på lång sikt, inte minst i fråga om hälso- och sjukvårdssystemet.3.  BNP-tillväxten i Tyskland under de gångna tio åren uppgick till 1,4 % per år, vilket låg under genomsnittet i euroområdet med mer än en halv procentenhet. Tillväxtpotentialen har stadigt sjunkit under hela perioden. Samtidigt som den ekonomiska aktiviteten drevs på av en livaktig export hölls den tillbaka av en svag inhemsk efterfrågan. Från en utdragen stagnation under den första hälften av decenniet tog efterfrågan och produktion fart under 2004, men försvagades därefter åter. Eftersom det även gick trögt att skapa nya arbetstillfällen steg arbetslösheten till 9½ % av arbetskraften. Underskottet i den offentliga sektorns finanser överskred fördragets referensvärde på 3 % av BNP fjärde året i rad år 2005. Den offentliga skulden, som år 1991 låg på knappt 40 % av BNP, har sedan 2002 legat över fördragets referensvärde på 60 % av BNP.4.  I det makroekonomiska scenario som ligger till grund för programmet beräknas BNP-tillväxten i reala termer öka från 0,9 % 2005 till 1,4 % 2006 i takt med att den inhemska efterfrågan tar fart. Tillväxten förväntas sedan tappa fart och ligga på 1 % under 2007 för att därefter åter öka, vilket beräknas resultera i en genomsnittlig tillväxttakt på 1½ % för perioden från 2005 till 2009. Den potentiella tillväxten beräknas öka något mot slutet av programperioden, samtidigt som man beräknar att produktionsgapet gradvis minskar, även om det förblir negativt, under det sista året av programmet. Tillväxtprofilen påverkas av den ram för den ekonomiska politiken som den nya koalitionsregeringen har kommit överens om. Att döma av nu tillgänglig information förefaller referensscenariot rimligt för 2006. För åren framåt förefaller det centrala scenariot emellertid ligga lite i överkant. Programmets beräkningar för inflationen förefaller realistiska för 2006 men kan också vara något överskattade när det gäller resten av perioden.5.  Enligt uppgifter från Eurostat, uppgick underskottet i den offentliga sektorns finanser i Tyskland till 3,3 % av BNP för 2005. Dessa uppgifter, i avvaktan på en närmare granskning av deras kvalitet, grundas på en preliminär anmälan från Tyskland i överensstämmelse med rådets förordning (EG) nr 3605/93, som Tyskland lämnade in till kommissionen den 24 februari 2006. I den tidigare uppdateringen av stabilitetsprogrammet hade målet angivits till 2,9 % av BNP för 2005.6.  Det huvudsakliga målet i strategin för de offentliga finanserna på medellång sikt är att säkerställa de offentliga finansernas långsiktiga hållbarhet. För att uppnå detta föreslår man i programmet att fullfölja konsolideringen av de offentliga finanserna och samtidigt förbättra förutsättningarna för tillväxt och sysselsättning. I programmet räknar man med att korrigera det alltför stora underskottet senast år 2007. För 2006 och 2007 visar beräkningarna i uppdateringen på underskott i nominella termer på 3,3 % respektive 2½ % av BNP. Därefter beräknas underskottet att minska med 0,5 procentenhet av BNP per år för att nå en nivå på 1½ % av BNP år 2009. Justeringen av de offentliga finanserna avser både inkomst- och utgiftssidan. Från och med 2006 förväntas ytterligare åtgärder på utgiftssidan att främja tillväxten, däribland anslag för FoU-verksamhet, mjukare avskrivningsregler för företag och investeringar i transportinfrastruktur. För att uppväga detta bidrar minskade skatteavdrag, exempelvis avskaffandet av skattesubventionen för egnahemsboende, till att konsolidera de offentliga finanserna. Viktigast i programmet är att man framhåller begränsningar i sociala utgifter som ett avgörande inslag i konsolideringsstrategin. De resulterande besparingarna avser man delvis använda för att finansiera en nedsättning av socialavgifterna senast 2007. Socialavgifternas minskade bidrag, som också är ett resultat av avgiftsbasens svaga tillväxt, beräknas i stort sett uppvägas av en planerad ökning av mervärdesskattesatsen 2007. De offentliga investeringarna som andel av BNP beräknas ligga kvar på oförändrad nivå. Jämfört med den föregående uppdateringen är anpassningsbanan i stort sett oförändrad, även om underskottskvoten planeras öka varje år med omkring 0,5 procentenhet, och för 2006 till och med mer.7.  Korrigeringen av det alltför stora underskottet senast 2007 inbegriper enligt programmet en förbättring av det strukturella saldot (dvs. det konjunkturrensade saldot utan hänsyn till engångsåtgärder eller andra tillfälliga åtgärder) med drygt en procentenhet av BNP sammanlagt under 2006 och 2007. Det strukturella saldot, beräknat enligt den allmänt vedertagna metoden, väntas förbättras med i genomsnitt omkring 0,5 % av BNP per år under programperioden, dock med något mindre under 2008 och 2009. I programmet anges målet för de offentliga finanserna på medellång sikt vara att uppnå en ställning med balans i de offentliga finanserna i strukturella termer, vilket man dock inte räknar med att uppnå under programperioden. Eftersom målet på medellång sikt är mer långtgående än minimiriktmärket (uppskattat till ett underskott på cirka 1¾ % av BNP) bör det, om det uppnås, uppfylla kravet på en tillräcklig säkerhetsmarginal för att förebygga alltför stora underskott. Programmets mål på medellång sikt ligger också inom det intervall som i stabilitets- och tillväxtpakten och uppförandekoden har fastställts för euroområdet och de medlemsstater som ingår i ERM II, och det är något mer ambitiöst än vad som krävs med avseende på skuldkvoten och den genomsnittliga potentiella BNP-tillväxten på lång sikt.8.  När det gäller 2006 kan de risker som är förenade med utfallet för de offentliga finanserna betraktas som balanserade. Från och med 2007 skulle emellertid utfallet för de offentliga finanserna kunna bli sämre än programmets beräkningar. Återhållsamheten i fråga om de sociala utgifterna, som inte i detalj redovisas i programmet men som förmodas utgöra ett avgörande bidrag till anpassningen av de offentliga finanserna, förutsätter att planerna genomförs strikt, vilket tidigare erfarenheter visar. De sociala utgifterna har varit en av de huvudsakliga orsakerna till överskridandet av de budgetmål som ställts upp i tidigare program. Budgetmålen skulle äventyras om den planerade befrielsen från socialavgifter genomförs fullt ut utan att de motsvarande utgiftsmålen uppnås. Vidare skulle lägre tillväxt än väntat kunna innebära inkomstbortfall, som skulle kunna visa sig svåra att kompensera genom ytterligare minskning av utgifterna för att inte avvika från den planerade anpassningsbanan för utgiftskvoten. I programmet aviseras vidare reformer av bolagsskattesystemet senast 2008 och i sjukförsäkringen och försäkringen av långtidssjuka, som, samtidigt som det har positiva effekter på ekonomin och budgeten, kan få negativa effekter på underskottet på kort sikt.9.  Mot bakgrund av denna riskbedömning förefaller programmets finanspolitiska inriktning förenlig med kravet på en korrigering av det alltför stora underskottet senast år 2007. Den förefaller emellertid inte ge en tillräcklig säkerhetsmarginal för att undvika att referensvärdet på 3 % av BNP överskrids vid normala konjunktursvängningar fram till programperiodens nästsista år. Programmets anpassningstakt mot målet på medellång sikt överensstämmer i stort sett med stabilitets- och tillväxtpakten under åren efter korrigeringen av det alltför stora underskottet. Enligt pakten bör den årliga förbättringen av det strukturella saldot för euroområdet och de länder som deltar i ERM II som riktmärke ligga på 0,5 % av BNP och korrigeringen bör vara större under goda ekonomiska tider, men kan vara lägre när dåliga ekonomiska tider råder.10.  Skuldkvoten beräknas ha nått 67½ % av BNP 2005, dvs. överstiger fördragets referensvärde på 60 % av BNP. I programmet beräknas skuldkvoten öka till omkring 69 % av BNP 2006 och därefter sjunka till 67 % vid slutet av programperioden. Skuldkvoten kan komma att utvecklas mindre gynnsamt än vad som förväntades i programmet, givet de ovan nämnda riskerna som omgärdar de finanspolitiska målen. Mot bakgrund av denna riskbedömning kan minskningen av skuldkvoten i riktning mot referensvärdet visa sig vara otillräcklig.11.  När det gäller de offentliga finansernas hållbarhet förefaller risken för Tysklands del vara medelstor med avseende på de beräknade offentliga utgifterna för befolkningens åldrande [4] . De strukturella reformer som genomförts under de gångna åren, och i synnerhet pensionsreformen, har medverkat till att begränsa framtida ökningar av offentliga utgifter. Dessutom nämns i programmet planerna på att stegvis mellan 2012 och 2029 höja den lagstadgade pensionsåldern med två år till 67 år. Man avser också justera den gällande pensionsberäkningsmetoden för att på sikt få ned utgifterna. Dock har ingen plan för genomförande närmare preciserats. Strukturella reformer av hälso- och sjukvårdssystemet och systemet för vård av långtidssjuka aviseras men närmare upplysningar ges inte. Med tanke på att den offentliga skulden brutto för närvarande överstiger fördragets referensvärde på 60 % av BNP och med hänsyn till det rådande höga strukturella underskottet, är det nödvändigt att strikt genomföra en kraftfull konsolidering av de offentliga finanserna under programperioden för att på så sätt minska riskerna beträffande de offentliga finansernas hållbarhet på lång sikt.12.  De finanspolitiska åtgärder som föreslås är i stort sett förenliga med de allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken, vilka utgör en del av de integrerade riktlinjerna för perioden 2005–2008. Detta gäller särskilt Tysklands planer på att genomföra ett antal strukturreformer för att förbättra de offentliga finansernas hållbarhet på medellång till lång sikt. Om begränsningen av utgifterna inom socialförsäkringssystemen genomfördes som planerat skulle de offentliga utgifternas sammansättning bättre gynna de tillväxtfrämjande utgiftsslagen i linje med Lissabonstrategin.13.  Tysklands nationella reformprogram, som lämnades in den 7 december 2005 inom ramen för den förnyade Lissabonstrategin för tillväxt och sysselsättning, innehåller följande sex huvudutmaningar: kunskapssamhället, väl fungerande marknader och konkurrenskraft, näringslivsklimatet, de offentliga finansernas hållbarhet (inbegripet hållbar tillväxt och social trygghet), ekologisk innovation, och omställningen av arbetsmarknaden. De finanspolitiska åtgärder som planeras i stabilitetsprogrammet ligger i linje med de åtgärder som anges i reformprogrammet. Budgetkonsekvenserna av de åtgärder som föreslås i reformprogrammet avspeglas i stora drag i beräkningarna av de offentliga finansernas utveckling i stabilitetsprogrammet. Utöver de förslag som återfinns i det nationella reformprogrammet, förutses i stabilitetsprogrammet, som en del av reformen av det federala systemet, att eventuella sanktioner till följd av tillämpningen av stabilitets- och tillväxtpakten, skulle fördelas enligt en regel mellan alla nivåer av den offentliga förvaltningen. Detta skulle skrivas in i den tyska författningen.Med hänsyn till ovanstående bedömning välkomnas regeringens prioritering av konsolideringen av de offentliga finanserna såsom den beskrivs i programmet, men att kunna nå dessa mål är förenat med risker liksom i fråga om de offentliga finansernas långsiktiga hållbarhet. Mot bakgrund av kommissionens rekommendation av den 1 mars 2006 till rådets beslut enligt artikel 104.9 bör Tyskland vidare göra följande:-  Säkerställa den planerade strukturella anpassningen med sammanlagt minst en procentenhet under åren 2006 och 2007 för att så snabbt som möjligt, och senast 2007, på ett trovärdigt och varaktigt sätt få ned underskottet i den offentliga sektorns finanser under 3 % av BNP.-  Utan tidsspillan uppnå målet på medellång sikt genom en förbättring av det strukturella saldot på minst 0,5 procentenheter per år efter det att det alltför stora underskottet har korrigerats, bland annat genom att med kraft genomföra den planerade utgiftsbegränsningen för att kunna genomföra den planerade lättnaden i socialavgiftsuttaget, och genom att se till att den aviserade reformen av bolagsbeskattningen inte äventyrar den finanspolitiska konsolideringen.-  Genomföra planerna på att stärka de nationella budgetinstitutionerna för att säkerställa att målen för de offentliga finanserna uppnås på alla nivåer av den offentliga sektorn.Rekommendation tillRÅDETS YTTRANDEenligt artikel 5.3 i rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om Tysklands uppdaterade stabilitetsprogram 2005-2009EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR AVGETT FÖLJANDE YTTRANDEmed beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken [5] , särskilt artikel 5.3,med beaktande av kommissionens rekommendation,efter samråd med Ekonomiska och finansiella kommittén.HÄRIGENOM FRAMFÖRS FÖLJANDE.14.  Den [14 mars 2006] granskade rådet Tysklands uppdaterade stabilitetsprogram.15.  BNP-tillväxten i Tyskland under de gångna tio åren uppgick till 1,4 % per år, vilket understeg genomsnittet i euroområdet med mer än en halv procentenhet. Tillväxtpotentialen har stadigt sjunkit under hela perioden. Samtidigt som den ekonomiska aktiviteten drevs på av en livaktig export hölls den tillbaka av en svag inhemsk efterfrågan. Från en utdragen stagnation under den första hälften av decenniet tog efterfrågan och real BNP under en kort period fart under 2000 liksom under 2004, men försvagades därefter åter. Eftersom det även gick trögt att skapa nya arbetstillfällen steg arbetslösheten till 9½ % av arbetskraften. Underskottet i den offentliga sektorns finanser överskred fördragets referensvärde på 3 % av BNP fjärde året i rad år 2005. Den offentliga skulden, som år 1991 låg på knappt 40 % av BNP, har sedan 2002 legat över fördragets referensvärde på 60 % av BNP.16.  Den 21 januari 2003 beslutade rådet att det förelåg ett alltför stort underskott i Tyskland och rekommenderade på grundval av artikel 104.7 att det alltför stora underskottet skulle korrigeras senast 2004. I sitt meddelande till rådet i december 2004 om ”Tysklands och Frankrikes situation efter EG-domstolens dom med avseende på deras skyldigheter enligt förfarandet vid alltför stora underskott”, angav kommissionen att 2005 bör anses utgöra den relevanta tidsfristen för korrigeringen. I januari 2005 instämde rådet i detta. Den [14 mars 2006] beslöt rådet att i enlighet med artikel 104.9 förelägga Tyskland att vidta åtgärder för att senast år 2007 korrigera det alltför stora underskottet. I sitt yttrande av den 17 februari 2005 om det uppdaterade stabilitetsprogrammet från december 2004, som omfattade perioden 2004-2008, uppmanade rådet Tyskland att vidta de åtgärder som krävs för att säkerställa att det alltför stora underskottet korrigeras under 2005, att genomföra anpassningar av de offentliga finanserna under åren efter 2005 och göra de strukturella ansträngningar som krävs för att uppnå en ställning för de offentliga finanserna nära balans mot slutet av den period som omfattas av programmet, samt att fullfölja de strukturreformer som syftar till att stärka de offentliga finansernas hållbarhet på lång sikt, inte minst i fråga om hälso- och sjukvårdssystemet.17.  Enligt uppgifter från Eurostat, uppgick underskottet i den offentliga sektorns finanser i Tyskland till 3,3 % av BNP år 2005. Dessa uppgifter, i avvaktan på en närmare granskning av deras kvalitet, grundas på en preliminär anmälan från Tyskland i överensstämmelse med rådets förordning (EG) nr 3605/93, som Tyskland lämnade in till kommissionen den 24 februari 2006. I den tidigare uppdateringen av stabilitetsprogrammet hade målet angivits till 2,9 % av BNP för 2005.18.  Tysklands uppdaterade stabilitetsprogram lämnades in den 22 februari 2006. Programmet omfattar perioden 2005–2009. Programmet motsvarar i grova drag den modellstruktur för stabilitets- och konvergensprogram som definieras i den nya uppförandekoden [6] .19.  I det makroekonomiska scenario som ligger till grund för programmet beräknas BNP-tillväxten i reala termer öka från 0,9 % 2005 till 1,4 % 2006 i takt med att den inhemska efterfrågan tar fart. Tillväxten förväntas sedan avta till 1 % under 2007 för att därefter åter öka, vilket beräknas resultera i en genomsnittlig tillväxttakt på 1½ % för perioden från 2005 till 2009. Tillväxtprofilen påverkas av den ram för den ekonomiska politiken som den nya koalitionsregeringen har enats om. Referensscenariot för 2006, utifrån nu tillgänglig information, förefaller rimligt. För åren framåt förefaller det centrala scenariot emellertid ligga något i överkant. Programmets beräkningar för inflationen förefaller realistiska för 2006 men kan vara något överskattade när det gäller resten av perioden.20.  Det huvudsakliga målet i strategin för de offentliga finanserna på medellång sikt anges vara att säkerställa de offentliga finansernas långsiktiga hållbarhet. För att uppnå detta föreslår man i programmet att fullfölja konsolideringen av de offentliga finanserna och samtidigt förbättra förutsättningarna för tillväxt och sysselsättning. I programmet räknar man med att korrigera det alltför stora underskottet senast år 2007. För 2006 och 2007 visar beräkningarna i uppdateringen på underskott i nominella termer på 3,3 % respektive 2½ % av BNP. Därefter beräknas underskottet att minska med 0,5 procentenhet av BNP per år för att nå en nivå på 1½ % av BNP år 2009. Anpassningen av de offentliga finanserna avser både inkomst- och utgiftssidan. Viktigast i programmet är att man betonar att begränsningar i sociala utgifter utgör ett avgörande inslag i konsolideringsstrategin. På inkomstsidan uppvägs en ökning av skatteuttaget i grova drag av en minskning av socialavgiftsuttaget. De offentliga investeringarna som andel av BNP beräknas ligga kvar på oförändrad nivå. Jämfört med den föregående uppdateringen är anpassningsbanan i stort sett oförändrad, även om underskottskvoten beräknas öka varje år med omkring 0,5 procentenhet, och för 2006 ännu mer.21.  Korrigeringen av det alltför stora underskottet senast 2007 inbegriper enligt programmet en förbättring av det strukturella saldot (dvs. det konjunkturrensade saldot utan hänsyn till engångsåtgärder eller andra tillfälliga åtgärder) med sammantaget drygt en procentenhet under perioden 2005 till 2007. Det strukturella saldot, beräknat enligt den allmänt vedertagna metoden, väntas förbättras med i genomsnitt omkring 0,5 % av BNP per år under programperioden, dock med något mindre under 2008 och 2009. I programmet anges att målet för de offentliga finanserna på medellång sikt är att uppnå en ställning med balans i de offentliga finanserna i strukturella termer, vilket man dock inte räknar med att uppnå under programperioden. Eftersom målet på medellång sikt är mer långtgående än minimiriktmärket (för vilken målnivån är ett underskott på ca 1¾ % av BNP) bör det, om det uppnås, uppfylla villkoret att ge en tillräcklig marginal för att förebygga alltför stora underskott. Programmets mål på medellång sikt ligger också inom det intervall som i stabilitets- och tillväxtpakten och uppförandekoden har fastställts för euroområdet och de medlemsstater som ingår i ERM II, och det är något mer ambitiöst än vad som krävs med avseende på skuldkvoten och den genomsnittliga potentiella BNP-tillväxten på lång sikt.22.  När det gäller 2006 kan de risker som är förenade med utfallet för de offentliga finanserna betraktas som balanserade. Från och med 2007 skulle emellertid utfallet för de offentliga finanserna kunna bli sämre än i programmets beräkningar. Återhållsamheten i fråga om de sociala utgifterna, som inte i detalj redovisas i programmet men som förmodas utgöra ett avgörande bidrag till anpassningen av de offentliga finanserna, förutsätter att planerna genomförs strikt, vilket tidigare erfarenheter visar. De sociala utgifterna har varit en av de huvudsakliga faktorerna till överskridandet av budgetmålen jämfört med tidigare program. Budgetmålen skulle äventyras om den planerade befrielsen från socialavgifter genomförs fullt ut utan att de motsvarande utgiftsmålen uppnås. Vidare skulle lägre tillväxt än väntat kunna leda till inkomstbortfall, som skulle kunna visa sig svåra att kompensera genom ytterligare minskning av utgifterna i syfte att inte avvika från den planerade anpassningsbanan för utgiftskvoten. I programmet aviseras vidare reformer av bolagsskattesystemet senast 2008 och av sjukförsäkringen och försäkringen av långtidssjuka, som, samtidigt som det har positiva effekter på ekonomin och budgeten, kan få negativa effekter på underskottet på kort sikt.23.  Mot bakgrund av denna riskbedömning förefaller programmets finanspolitiska inriktning förenlig med kravet på en korrigering av det alltför stora underskott senast år 2007. Den förefaller emellertid inte ge en tillräcklig säkerhetsmarginal för att förebygga att referensvärdet på 3 % av BNP överskrids vid normala konjunktursvängningar fram till programperiodens nästsista år. Programmets anpassningstakt mot målet på medellång sikt överensstämmer i stort sett med stabilitets- och tillväxtpakten under åren efter korrigeringen av det alltför stora underskottet. Enligt pakten bör den årliga förbättringen av det strukturella saldot för euroområdet och de länder som deltar i ERM II som riktmärke ligga på 0,5 % av BNP och korrigeringen bör vara större under goda ekonomiska tider, men kan vara lägre när dåliga ekonomiska tider råder.24.  Skuldkvoten beräknas ha nått 67½ % av BNP 2005, dvs. överstiger fördragets referensvärde på 60 % av BNP. I programmet beräknas skuldkvoten öka till omkring 69 % av BNP 2006 och därefter sjunka till 67 % vid slutet av programperioden. Skuldkvoten kan komma att utvecklas mindre gynnsamt än vad som förväntades i programmet, givet de ovan nämnda risker som omgärdar de finanspolitiska målen. Mot bakgrund av denna riskbedömning kan minskningen av skuldkvoten i riktning mot referensvärdet visa sig vara otillräcklig.25.  När det gäller de offentliga finansernas hållbarhet förefaller risken för Tysklands del vara medelstor med avseende på de beräknade offentliga utgifterna för befolkningens åldrande [7] . De strukturella reformer som genomförts under de gångna åren, och i synnerhet pensionsreformen, har medverkat till att begränsa framtida ökningar av offentliga utgifter. Med tanke på att den offentliga skulden brutto för närvarande överstiger fördragets referensvärde på 60 % av BNP och med tanke på det rådande höga strukturella underskottet, är det nödvändigt att strikt genomföra en kraftfull konsolidering av de offentliga finanserna under programperioden för att på så sätt minska riskerna vad gäller de offentliga finansernas hållbarhet på lång sikt.26.  De finanspolitiska åtgärder som föreslås är i stort sett förenliga med de allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken, vilka utgör en del av de integrerade riktlinjerna för perioden 2005–2008. Detta gäller särskilt Tysklands planer på att genomföra ett antal strukturreformer för att förbättra de offentliga finansernas hållbarhet på medellång till lång sikt. Om begränsningen av utgifterna inom socialförsäkringssystemen genomfördes som planerat skulle de offentliga utgifternas sammansättning bättre gynna de tillväxtfrämjande utgiftsslagen i linje med Lissabonstrategin.27.  Tysklands nationella reformprogram, som lämnades in den 7 december 2005 inom ramen för den förnyade Lissabonstrategin för tillväxt och sysselsättning, innehåller följande sex huvudutmaningar: kunskapssamhället, väl fungerande marknader och konkurrenskraft, näringslivsklimatet, de offentliga finansernas hållbarhet (inbegripet hållbar tillväxt och social trygghet), ekologisk innovation, och omställningen av arbetsmarknaden. De finanspolitiska åtgärder som planeras i stabilitetsprogrammet ligger i linje med de åtgärder som anges i reformprogrammet. Budgetkonsekvenserna av de åtgärder som föreslås i reformprogrammet avspeglas i stora drag i beräkningarna av de offentliga finansernas utveckling i stabilitetsprogrammet. Utöver de förslag som återfinns i det nationella reformprogrammet, förutses i stabilitetsprogrammet, som en del av reformen av det federala systemet, att eventuella sanktioner som ett resultat av tillämpningen av stabilitets- och tillväxtpakten, skulle fördelas enligt en regel mellan alla nivåer av den offentliga förvaltningen. Detta skulle skrivas in i den tyska författningen.Med hänsyn till ovanstående bedömning välkomnar rådet regeringens prioritering av konsolideringen av de offentliga finanserna såsom den beskrivs i programmet, men noterar att det finns risker när det gäller att kunna uppnå målen för de offentliga finanserna och likaså risker vad gäller de offentliga finansernas långsiktiga hållbarhet. Mot bakgrund av rådets beslut av den [14 mars 2006] i enlighet med artikel 104.9 i fördraget, uppmanar rådet Tyskland att göra följande:-  Säkerställa den planerade strukturella anpassningen med sammanlagt minst en procentenhet under åren 2006 och 2007 för att så snabbt som möjligt, och senast 2007, på ett trovärdigt och varaktigt sätt få ned underskottet i den offentliga sektorns finanser under 3 % av BNP.-  Utan tidsspillan uppnå målet på medellång sikt för de offentliga finanserna genom en förbättring av det strukturella saldot på minst 0,5 procentenheter efter det att det alltför stora underskottet har korrigerats, bland annat genom att med kraft genomföra den planerade utgiftsbegränsningen för att kunna genomföra den planerade lättnaden i socialavgiftsuttaget, och genom att se till att den aviserade reformen av bolagsbeskattningen inte äventyrar den finanspolitiska konsolideringen.-  Genomföra planerna på att stärka de nationella budgetinstitutionerna för att säkerställa att målen för de offentliga finanserna uppnås på alla nivåer av den offentliga sektorn.Jämförelse mellan beräknade makroekonomiska nyckeltal och nyckeltal för de offentliga finanserna2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 |Real BNP (förändring i %) | SP febr. 2006 | 1,6 | 0,9 | 1½ | 1 | 1¾ | 1¾ |KOM nov. 20056 | 1,6 | 0,8 | 1,2 | 1,6 | -- | -- |SP dec. 2004 | 1,8 | 1,7 | 1¾ | 2 | 2 | -- |HIKP-inflation (i %) | SP febr. 2006 | -- | -- | -- | -- | -- | -- |KOM nov. 2005 | 1,8 | 2,0 | 1,6 | 1,1 | -- | -- |SP dec. 2004 | -- | -- | -- | -- | -- | -- |BNP-gap (i % av potentiell BNP) | SP febr. 20061 | -0,6 | -0,9 | -0,7 | -1,1 | -0,7 | -0,4 |KOM nov. 20055 | -0,6 | -0,9 | -0,8 | -0,4 | -- | -- |SP dec. 20041 | -1,2 | -0,9 | -0,7 | -0,3 | -0,0 | -- |Saldot för de offentliga finanserna (i % av BNP) | SP febr. 2006 | -3,7 | -3,3 | -3,3 | -2½ | -2 | -1½ |KOM nov. 2005 | -3,7 | -3,9 | -3,7 | -3,3 | -- | -- |SP dec. 2004 | -3¾ | -2,9 | -2½ | -2 | -1½ | -- |Primärt saldo (i % av BNP) | SP febr. 2006 | -0,8 | -0,5 | -0,5 | 0,5 | 1¼ | 1½ |KOM nov. 2005 | -0,8 | -0,9 | -0,9 | -0,4 | -- | -- |SP dec. 2004 | -0,5 | 0 | 0,5 | 1½ | 2 | -- |Konjunkturrensat saldo (i % av BNP) | SP febr. 20061 | -3,4 | -2,9 | -2,9 | -1,8 | -1,5 | -1,1 |KOM nov. 2005 | -3,3 | -3,2 | -3,2 | -3,0 | -- | -- |SP dec. 20041 | -3,0 | -2,4 | -1,9 | -1,6 | -1,3 | -- |Strukturellt saldo2 (i % av BNP) | SP febr. 20063 | -3,4 | -3,0 | -2,9 | -1,8 | -1,5 | -1,1 |KOM nov. 20054 | -3,3 | -3,2 | -3,2 | -3,0 | -- | -- |SP dec. 2004 | --, | -- | -- | -- | -- | -- |Offentliga sektorns bruttoskuldkvot (i % av BNP) | SP febr. 2006 | 65,5 | 67½ | 69 | 68½ | 68 | 67 |KOM nov. 20057 | 66,4 | 68,6 | 70,0 | 71,4 | -- | -- |SP dec. 20047 | 65½ | 66 | 66 | 65½ | 65 | -- |Anmärkningar: 1 Kommissionens beräkningar baserar sig på uppgifterna i programmet. 2 Konjunkturrensat saldo (liksom i raderna ovanför) utan beaktande av engångsåtgärder och tillfälliga åtgärder. 3 Engångsåtgärder och andra tillfälliga åtgärder som ingår i programmet (0,1 % av BNP 2005). 4 Engångsåtgärder och tillfälliga åtgärder enligt kommissionens beräkningar i höstprognosen 2005. 5 Baserat på en potentiell tillväxt på: 1,1 %, 1,1 %, 1,1 % respektive: 1,2 % för perioden 2004-2007. 6 Enligt de första beräkningarna uppgick tillväxten till 0,9 % 2005. I kommissionens halvtidsrapport av den 21 februari 2006 beräknas tillväxten uppgå till 1,5 % 2006. 7 Kvoten beräknades med användning av BNP-serierna med den gamla metoden för allokering av FISIM (indirekt värderade finansiella förmedlingstjänster) till användare, varför uppgifterna inte är direkt jämförbara. Källor: Stabilitetsprogrammet (SP), 2005 års ekonomiska höstprognos från kommissionen (KOM) på grundval av oförändrad politik innan den nya regeringen tillträdde i november 2005, och kommissionens beräkningar. | [1] EGT L 209, 2.8.1997, s. 1. Förordningen ändrad genom förordning (EG) nr 1055/2005 (EUT L 174, 7.7.2005, s. 1). Alla dokument som denna text hänvisar till återfinns på följande webbplats:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[2] ”Närmare angivelser för genomförandet av stabilitets- och tillväxtpakten samt riktlinjer för stabilitets- och konvergensprogrammens utformning och innehåll”, som godkändes av Ekofinrådet den 11 oktober 2005.[3] På samma sätt som tidigare år innehåller uppdateringen endast avrundade sifferuppgifter och ibland periodgenomsnitt för programperiodens sista år. Det företer luckor vad gäller de obligatoriska och frivilliga uppgifter som föreskrivs av den nya uppförandekoden (särskilt uppgifter om arbetslöshet, sektorsvisa saldon och nedbrytning av skatteintäkter saknas).[4] Mer detaljerad information om hållbarhet på lång sikt ges i kommissionens tekniska bedömning av programmet, som kommer att offentliggöras påhttp://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[5] EGT L 209, 2.8.1997, s. 1. Förordningen ändrad genom förordning (EG) nr 1055/2005 (EUT L 174, 7.7.2005, s. 1). De dokument som det hänvisas till i texten återfinns på följande webbplats:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[6] På samma sätt som tidigare år innehåller uppdateringen endast avrundade sifferuppgifter och ibland periodgenomsnitt för programperiodens sista år. Det företer luckor vad gäller de obligatoriska och frivilliga uppgifter som föreskrivs av den nya uppförandekoden (särskilt uppgifter om arbetslöshet, sektorsvisa saldon och uppdelning av skatteintäkter saknas).[7] Mer detaljerad information om hållbarhet på lång sikt ges i kommissionens tekniska bedömning av programmet, som kommer att offentliggöras påhttp://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm


title: Europaparlamentets och rådets rekommendation av den 18 december 2006 om gränsöverskridande rörlighet inom gemenskapen i utbildningssyfte: Europeiska kvalitetsstadgan för rörlighet   (Text av betydelse för EES)

text:
               30.12.2006

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               L 394/5

      EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS REKOMMENDATION

   av den 18 december 2006
   om gränsöverskridande rörlighet inom gemenskapen i utbildningssyfte: Europeiska kvalitetsstadgan för rörlighet
   (2006/961/EG)
   (Text av betydelse för EES)
   EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR UTFÄRDAT DENNA REKOMMENDATION
   med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artiklarna 149.4 och 150.4,
   med beaktande av kommissionens förslag,
   med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (1),
   med beaktande av Regionkommitténs yttrande (2),
   i enlighet med förfarandet i artikel 251 i fördraget (3), och
   av följande skäl:

               (1)

               Rörlighet inom allmän och yrkesinriktad utbildning ingår i den fria rörligheten för personer – dvs. en grundläggande frihet som skyddas genom fördraget – och är ett av huvudmålen i Europeiska unionens verksamhet på utbildningsområdet vilken grundar sig på gemensamma värderingar och respekt för mångfalden. Det är ett väsentligt verktyg för att inrätta ett genuint europeiskt område för livslångt lärande, ett instrument för att öka sysselsättning och minska fattigdom och för att bidra till att främja ett aktivt europeiskt medborgarskap.

               (2)

               Rörlighet för medborgarna närmare varandra och underlättar ömsesidig förståelse. Den främjar solidaritet och tankeutbyte samt ökar kunskaperna om de olika kulturer som Europa består av. På detta sätt bidrar rörligheten till ekonomisk, social och regional sammanhållning.

               (3)

               En intensifierad rörlighet och utbytesverksamhet i utbildningssyfte i Europa och evenemang som det europeiska året för arbetstagarnas rörlighet 2006 är av avgörande betydelse för att uppnå Lissabonmålet om att göra Europa till den mest innovativa och konkurrenskraftiga kunskapsbaserade ekonomin år 2010.

               (4)

               Bättre förutsättningar för rörlighet i utbildningssyfte inom EU kommer att bidra till att upprätta en kunskapsbaserad ekonomi, vilket är grundläggande för att skapa nya arbetstillfällen, hållbar utveckling, forskning och innovation i medlemsstaterna.

               (5)

               Det behövs ett ökat stöd till rörligheten inom EU från alla berörda parter, inklusive offentliga myndigheter, för att förbättra de europeiska utbildningssystemens kvalitet och effektivitet.

               (6)

               Europaparlamentets och rådets rekommendation 2001/613/EG av den 10 juli 2001 om rörlighet inom gemenskapen för studerande, personer som genomgår yrkesinriktad utbildning, volontärer, lärare och utbildare (4) var den första rekommendation som antogs i syfte att underlätta gemenskapens insatser för att främja rörlighet.

               (7)

               Av det arbete som utförts av expertgruppen som tillsattes av kommissionen i enlighet med punkt III.a i den rekommendationen och av den första uppföljningsrapporten framgår både de framsteg som gjorts på nationell och europeisk nivå vad gäller rörlighet i utbildningssyfte och behovet av att inrikta sig inte bara på att kvantitativt öka rörligheten utan främst på att förbättra dess kvalitet.

               (8)

               Detta mål kan man försöka uppnå bland annat genom att anta en kvalitetsstadga för rörlighet i form av en rekommendation, där man fastställer en rad principer på området, vilka ska genomföras frivilligt.

               (9)

               Den europeiska kvalitetsstadgan för rörlighet (nedan kallad ”stadgan”) bör även beakta de särskilda behov personer med funktionshinder och missgynnade grupper har.

               (10)

               Stadgan bör bidra till att öka utbyten, underlätta erkännande av såväl utbildningsperioder, som examina och yrkeskvalifikationer, samt skapa ömsesidigt förtroende så att samarbetet mellan berörda myndigheter, organisationer och aktörer på rörlighetsområdet förbättras och förstärks. Frågan om överföring av lån, stipendier och socialförsäkringar bör också beaktas.

               (11)

               Stadgan är avsedd att komplettera, inte ersätta, de särskilda bestämmelser som finns i Erasmusstadgan för studerande (”Erasmus Student Charter”).

               (12)

               Stadgan bör av myndigheterna hållas lätt tillgänglig, på mottagarnas respektive språk, för alla studerande och personer som genomgår utbildning, organisationer och övriga aktörer på rörlighetsområdet i hem- och värdländerna, och den bör behandlas som ett referensdokument.

               (13)

               Nyttan med rörlighet beror i hög grad på hur bra de praktiska arrangemangen är, dvs. information, förberedelse, stöd och erkännande av de erfarenheter och färdigheter som deltagarna förvärvat under utbildningsperioderna. De medverkande personerna och organisationerna kan avsevärt höja dess värde genom noggrann planering och lämplig utvärdering.

               (14)

               Europass (5) är ett särskilt användbart instrument för att utveckla öppenhet och erkännande i syfte att främja rörligheten.

               (15)

               Det är önskvärt att principerna i stadgan inte bara tillämpas på själva rörlighetsperioden utan också tiden före och efter den.

               (16)

               En utbildningsplan bör utarbetas i förväg. En allmän förberedelse av deltagarna är också nödvändig, med beaktande av den språkliga förberedelsen. Härvid bör behöriga myndigheter och organisationer tillhandahålla stöd.

               (17)

               Alla administrativa och ekonomiska frågor bör lösas före avresan, till exempel vilka bidrag som finns tillgängliga, vem som står för kostnaderna och försäkringsskyddet i värdlandet.

               (18)

               Under utlandsvistelsen kan rörlighetens kvalitet förbättras genom att man erbjuder t.ex. handledning för deltagarna.

               (19)

               Tydliga och detaljerade uppgifter om all utbildning eller praktik som deltagaren genomgått i värdlandet, inbegripet längden på utbildningen eller praktiken, bör bidra till att underlätta erkännandet av dessa vid återvändandet till hemlandet.

               (20)

               Öppenhet och god förvaltning kräver att man klart anger vilka aktörer som ansvarar för varje etapp och insats i rörlighetsprogrammet.

               (21)

               För att säkerställa rörlighetens övergripande kvalitet är det önskvärt att garantera fri rörlighet för alla EU-medborgare och att stadgans principer och tillämpliga rekommendationer så långt det är möjligt tillämpas vid all slags rörlighet i utbildnings- eller yrkesutvecklingssyfte: allmän och yrkesinriktad utbildning; formellt eller informellt lärande inbegripet volontärarbete och frivilliga projekt; korta eller långa rörlighetsperioder; lärande vid skolor, inom högre utbildning eller arbetsrelaterat lärande; åtgärder i samband med livslångt lärande.

               (22)

               Med tanke på rörlighetsåtgärdernas vitt skilda natur och varaktighet kan medlemsstaterna anpassa genomförandet av stadgan till omständigheterna, t.ex. till särskilda situationer och program. Medlemsstaterna kan göra vissa av punkterna obligatoriska och betrakta de övriga som frivilliga.

               (23)

               Eftersom målen för denna rekommendation inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna och de därför, på grund av rekommendationens omfattning eller verkningar bättre kan uppnås på gemenskapsnivå, kan gemenskapen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i fördraget. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går denna rekommendation inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå dessa mål.

         HÄRMED REKOMMENDERAS MEDLEMSSTATERNA ATT

               1.

               anta och främja användandet av den åtföljande stadgan som ett sätt att förbättra personlig och yrkesrelaterad utveckling,

               2.

               rapportera om hur de genomför denna rekommendation och om kompletterande åtgärder som de vidtar för att främja rörligheten, särskilt vad gäller kvalitetsaspekten, i sina nationella bidrag till arbetsprogrammet Utbildning 2010 från och med det andra året efter antagandet av denna rekommendation,

               3.

               fortsätta det nära samarbetet och samordna sina åtgärder för att undanröja direkta eller indirekta hinder för EU-medborgarnas rörlighet,

               4.

               erbjuda lämpligt stöd och lämplig infrastruktur för rörlighet i utbildningssyfte i syfte att höja medborgarnas utbildningsnivå,

               5.

               vidta de åtgärder som är nödvändiga för att främja rörligheten, se till att all relevant information är lättförståelig och tillgänglig för alla, t.ex. genom en introduktionsguide om rörlighet eller en förteckning över stödorganisationer samt förbättra förutsättningarna för rörlighet.

         HÄRMED UPPMANAS KOMMISSIONEN ATT

               1.

               uppmuntra nationella kontor och andra organisationer som är verksamma på utbildnings- och rörlighetsområdet att använda stadgan,

               2.

               fortsätta samarbeta med medlemsstaterna och arbetsmarknadens parter, så att ändamålsenlig information och nyttiga erfarenheter kan utbytas om genomförandet av de åtgärder som förespråkas i denna rekommendation,

               3.

               i nära samarbete med berörda myndigheter förbättra eller upprätta könsspecifik statistik om rörlighet i utbildningssyfte.

               4.

               betrakta denna rekommendation som en helhet tillsammans med rekommendation 2001/613/EG och därför ta med de tvåårsrapporter som krävs enligt den rekommendationen i de allmänna rapporterna om arbetsprogrammet ”Utbildning 2010”.

      Utfärdad i Bryssel den 18 december 2006.

            På Europaparlamentets vägnar

            Ordförande

         J. BORRELL FONTELLES

            På rådets vägnar

            Ordförande

         J.-E. ENESTAM

      (1)  EUT C 88, 11.4.2006, s. 20.

      (2)  EUT C 206, 29.8.2006, s. 40.

      (3)  Europaparlamentets yttrande av den 26 september 2006 (ännu ej offentliggjort i EUT) och rådets beslut av den 18 december 2006.

      (4)  EGT L 215, 9.8.2001, s. 30.

      (5)  Europaparlamentets och rådets beslut nr 2241/2004/EG av den 15 december 2004 om en enhetlig gemenskapsram för tydlighet i kvalifikationer och meriter (Europass) (EUT L 390, 31.12.2004, s. 6).

      BILAGA
      EUROPEISKA KVALITETSSTADGAN FÖR RÖRLIGHET
      INLEDNING
      Rörligheten, som stärkts genom handlingsplanen för rörlighet från år 2000 (1) och genom Europaparlamentets och rådets rekommendation 2001/613/EG av den 10 juli 2001 om rörlighet inom gemenskapen för studerande, personer som genomgår yrkesinriktad utbildning, volontärer, lärare och utbildare (2) har alltid varit av starkt intresse för berörda parter. Den rekommendationen hade stor räckvidd, tog upp en rad viktiga frågor med anknytning till rörlighet och var riktad till alla som kunde få nytta av en period av lärande utomlands (både formellt och icke-formellt), däribland studenter, lärare, utbildare, volontärer och personer som genomgår yrkesutbildning. Europaparlamentets och rådets rekommendation 2006/961/EG om 18 december 2006 gränsöverskridande rörlighet inom gemenskapen i utbildningssyfte: Europeiska kvalitetsstadgan för rörlighet (3), som denna stadga ingår i, har samma räckvidd men är inriktad på rörlighetens kvalitetsaspekter, vilket föreslagits av en expertgrupp som inrättades efter den första rekommendationen. Den bör bidra till att deltagarna får en positiv erfarenhet såväl i värdlandet som i sitt hemland efter återkomsten.
      I denna stadga finns vägledning för rörlighet för enskilda ungdomar eller vuxna som vill ägna sig åt formellt eller icke-formellt lärande och utvecklas som individer och i sitt yrke. Stadgan har utformats som ett grundläggande referensdokument, där nationella förhållanden beaktas och medlemsstaternas behörigheter respekteras. Dess räckvidd och innehåll kan anpassas till rörlighetsperiodens längd och den specifika utbildningen eller ungdomsverksamheten samt till deltagarnas behov. Även om den främst avser rörlighet i utbildningssyfte kan denna vägledning även vara användbar för annan slags rörlighet, exempelvis i samband med arbete.
      1.   Information och vägledning
      Personer som kan önska delta i rörlighet bör på alla nivåer ha lika tillgång till tillförlitliga källor för information och vägledning om rörlighet och om de villkor som gäller. Bland annat bör tydlig information ges om var och en av de punkter som tas upp i denna stadga, om de utsändande och mottagande organisationernas roll och uppgifter och om de olika utbildningssystemen.
      2.   Utbildningsplan
      Innan rörlighet i utbildningssyfte företas bör en utbildningsplan, med beaktande av den språkliga förberedelsen, utformas och godkännas av den utsändande och den mottagande organisationen samt av deltagarna. En utbildningsplan är särskilt viktig vid längre rörlighetsperioder men kan också vara till nytta vid kortare. I planen bör man ange mål och förväntade kunskapsresultat samt hur dessa bör uppnås och genomföras. Alla större förändringar av utbildningsplanen bör godkännas av alla parter. När man utformar utbildningsplanen bör man ta hänsyn till frågorna om återanpassning till hemlandet och utvärdering.
      3.   Individualisering
      Rörlighet i utbildningssyfte ska i så stor utsträckning som möjligt passa in med den personliga utbildningsbanan, deltagarnas färdigheter och motivation och bör utveckla eller komplettera dessa.
      4.   Allmän förberedelse
      Förberedelse av deltagarna är att rekommendera och bör anpassas till deras behov. Den bör omfatta språkliga, pedagogiska, administrativa, juridiska, personliga och kulturella aspekter samt information om ekonomiska aspekter, allt efter behov.
      5.   Språkliga aspekter
      Språkliga färdigheter är viktiga för effektivt lärande, interkulturell kommunikation och bättre förståelse av värdlandets kultur. Deltagarna och deras sändande och mottagande organisationer bör fästa särskild vikt vid lämpliga språkliga förberedelser. Arrangemangen för rörlighet bör omfatta följande, när så är möjligt:

                  —

                  bedömning av språkkunskaper före avresan och möjlighet att delta i kurser i värdlandets språk och/eller i undervisningsspråket, om det är ett annat.

                  —

                  språkligt stöd och språklig rådgivning i värdlandet.

            6.   Logistiskt stöd
      När så behövs bör deltagarna få lämpligt logistiskt stöd. Detta kan, beroende på omständigheterna, omfatta information och hjälp när det gäller att ordna resa, försäkring, uppehålls- eller arbetstillstånd, socialförsäkring, möjligheter att överföra statliga stipendier och lån från hemlandet till värdlandet, bostad och alla andra praktiska aspekter, inbegripet säkerhetsfrågor i samband med vistelsen.
      7.   Handledning
      Värdorganisationen (t.ex. läroanstalten, ungdomsorganisationen, företaget) bör erbjuda någon form av handledning för att ge råd till deltagarna och hjälpa dem att integreras i värdmiljön och bör fungera som kontaktpunkt för löpande hjälp.
      8.   Erkännande
      Om en utbildnings- eller praktikperiod utomlands ingår i ett formellt utbildningsprogram ska detta anges i utbildningsplanen och deltagarna bör få hjälp med att underlätta erkännande och certifiering, där så behövs. Den utsändande organisationen bör i utbildningsplanen åta sig att erkänna alla rörlighetsperioder som genomförts med framgång. För rörlighet av annat slag och särskilt inom ramen för icke-formell utbildning bör ett lämpligt dokument utfärdas, så att deltagaren får bevis på sitt aktiva deltagande i och resultat av lärandet på ett tillfredsställande och trovärdigt sätt. I detta sammanhang bör användningen av ”Europass” (4) uppmuntras.
      9.   Återanpassning och utvärdering
      Efter hemkomsten, särskilt efter en längre rörlighetsperiod, bör deltagarna få vägledning om hur de kan använda de kunskaper och färdigheter de förvärvat under perioden. För återvändande efter en längre rörlighetsperiod bör det, när så behövs, finnas hjälp med återanpassning till samhället, läroanstalten eller yrkesmiljön i hemlandet. Den förvärvade erfarenheten bör utvärderas ordentligt av deltagarna tillsammans med de ansvariga organisationerna, för att bedöma om målen i utbildningsplanen uppnåtts.
      10.   Åtaganden och ansvar
      Det ansvar som följer av dessa kvalitetskriterier bör utsändande och mottagande organisationer samt deltagarna enas om. Det bör helst bekräftas skriftligt så att alla berörda har klart för sig vem som ansvarar för vad.

         (1)  Resolution om en handlingsplan för rörlighet som antogs av rådet och företrädarna för medlemsstaterna vid ett möte i rådet den 14 december 2000 (EGT C 371, 23.12.2000, s. 4).

         (2)  EGT L 215, 9.8.2001, s. 30.

         (3)  Se sidan 5 i detta nummer av EUT.

         (4)  Europaparlamentets och rådets beslut nr 2241/2004/EG av den 15 december 2004 om en enhetlig gemenskapsram för tydlighet i kvalifikationer och meriter (Europass) (EUT L 390, 31.12.2004, s. 6).


Avis juridique important

|

32001H0459

Kommissionens rekommendation av den 5 juni 2001 om det samordnade kontrollprogram som skall genomföras på foderområdet 2001 i enlighet med rådets direktiv 95/53/EG [delgivet med nr K(2001) 1541]

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 161 , 16/06/2001 s. 0042 - 0044

Kommissionens rekommendationav den 5 juni 2001om det samordnade kontrollprogram som skall genomföras på foderområdet 2001 i enlighet med rådets direktiv 95/53/EG[delgivet med nr K(2001) 1541](2001/459/EG)EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR UTFÄRDAT DENNA REKOMMENDATIONmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,med beaktande av rådets direktiv 95/53 av den 25 oktober 1995 om fastställande av principerna för organisationen av officiell kontroll på djurfoderområdet(1), särskilt artikel 22.3 i detta, ochav följande skäl:(1) På grundval av de uppgifter som medlemsstaterna lämnat om genomförandet av kontrollprogrammen 1999 har man sammanställt en allmän sammanfattande rapport om de kontroller som gjorts på foderområdet, men det går inte att dra några definitiva slutsatser av den. Fyra frågor anses dock vara så viktiga att de skulle föranleda ett samordnat kontrollprogram 2001. Det gäller behovet av att övervaka viss kemisk kontaminering, viss mikrobiologisk kontaminering, efterlevandet av gemenskapens lagstiftning om antimikrobiella tillväxtfrämjande medel samt förbudet mot användning av vissa däggdjursproteiner i foder (i syfte att skydda mot transmissibel spongiform encefalopati).(2) Medlemsstaternas kontrollorgan upptäckte 1999 och 2000 ofta fall där produkter som skulle användas i foder var kontaminerade med dioxiner, PCB:er och tungmetaller. Även om dessa upptäcker inte gjordes inom ramen för kontrollprogrammen har de anmälts till Ständiga foderkommittén för diskussion och relevant uppföljning.(3) Från juli 1999 till juli 2000 genomfördes ett program för kontroll av salmonella i vegetabiliska proteiner. Det har ännu inte gjorts någon fullständig analys av resultaten, men de resultat som fås vid kontroller som gjorts under bara ett år erbjuder inte nödvändigtvis en tillräcklig vetenskaplig grund för beslut om ytterligare åtgärder.(4) Vissa fodertillsatser är bara säkra att använda om de högsta tillåtna halterna följs. Det är heller inte längre tillåtet att använda vissa fodertillsatser som tidigare godkänts som antimikrobiella tillväxtfrämjande medel. Det finns dock inte tillräckliga uppgifter om iakttagandet av högsta tillåtna halter eller om användningen av antimikrobiella tillväxtfrämjande medel.(5) Båda dessa frågor bör därför vara föremål för samordnad kontroll under 2001.(6) På grund av brister och försummelser vid genomförandet av förbudet mot att utfodra idisslare med vissa däggdjursproteiner, vilket ledde till antagande av rådets beslut 2000/766/EG(2), krävs det en samordnad insats för rapportering av resultaten från de kontroller som gäller foderrestriktioner införda för att skydda mot transmissibel spongiform encefalopati.(7) De åtgärder som föreskrivs i detta beslut är förenliga med yttrandet från Ständiga foderkommittén.HÄRIGENOM REKOMMENDERAS.1. Medlemsstaterna bör under ett år genomföra ett samordnat kontrollprogram som omfattar följande:a) Hur ofta och i vilka koncentrationer de främmande ämnena som anges förekommer i de angivna kategorierna av produkter som är avsedda att användas i foder, i enlighet med bilaga I.b) Hur ofta och i vilken grad salmonellakontaminering förekommer i foder av vegetabiliskt ursprung.c) Om villkoren för användning av ämnen som godkänts som fodertillsatser och för vilka det har fastställts högsta tillåtna halter uppfylls.d) Om förbudet mot användning av vissa antibiotika som tillväxtfrämjande medel följs.e) Om samtliga restriktioner när det gäller tillverkning och användning av foderråvaror av animaliskt ursprung i foder efterlevs.2. Vid rapportering av resultaten av kontrollprogrammen bör uppgifter om de berörda produkterna uppges i enlighet med bilaga II, med närmare uppgifter om den nationella tillverkningens volym och om volymen på importerna från tredje land.3. Uppgifter om tillverkning och importörer bör uppges även om det inte tagits några prover eller om proverna inte har analyserats.I fråga om laboratorienalyser skall metoderna samt deras specificitet och känslighet anges.De kriterier som används för att vid analysen avgöra om kraven är uppfyllda skall uppges.4. Resultaten när det gäller de restriktioner som införts när det gäller användning av produkter av animaliskt ursprung i foder skall sammanfattas i enlighet med bilaga III.5. Medlemsstaterna skall beskriva resultaten av det samordnade kontrollprogrammet i ett särskilt kapitel i den rapport som enligt artikel 22 i direktiv 95/53/EG skall lämnas före den 1 april 2002 om de nationella kontroller som utförs varje år.Utfärdad i Bryssel den 5 juni 2001.På kommissionens vägnarDavid ByrneLedamot av kommissionen(1) EGT L 265, 8.11.1995, s. 17.(2) EGT L 306, 7.12.2000, s. 32.BILAGA ISärskilda kontroller- Dioxiner (PCDD/F och dioxinliknande PCB:er) i fiskolja, fiskmjöl och fiskfoder.- Dioxiner (PCDD/F och dioxinliknande PCB:er) i artificiellt torkat foder (hö, blålusernmjöl osv.).- Dioxiner (PCDD/F) i spårämnen (zinkoxid, kopparoxid, mangan, zinksulfat osv.).- Dioxiner (PCDD/F) i mineraler (magnesiumoxid, fosfater osv.).- Tungmetaller (Pb, Cd, As, Hg) i spårämnen och mineraler.- Tungmetaller (Pb, Cd, As, Hg) i fiskolja, fiskmjöl och fiskfoder.Allmänna kontrollerSlumpvisa kontroller av förekomsten av dioxiner (PCDD/F och dioxinliknande PCB:er) och av tungmetaller (Pb, Cd, As, Hg) i foderråvaror och foder.BILAGA II>PIC FILE= "L_2001161SV.004403.TIF">BILAGA III>PIC FILE= "L_2001161SV.004405.TIF">