title: Kommissionens rekommendation av den 18 juni 2019 om Slovakiens utkast till integrerad nationell energi- och klimatplan för perioden 2021–2030

text:
               3.9.2019

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               C 297/96

      KOMMISSIONENS REKOMMENDATION
      av den 18 juni 2019
      om Slovakiens utkast till integrerad nationell energi- och klimatplan för perioden 2021–2030
      (2019/C 297/25)
      EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION
      med beaktande av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2018/1999 av den 11 december 2018 om styrningen av energiunionen och av klimatåtgärder samt om ändring av Europaparlamentets och rådets förordningar (EG) nr 663/2009 och (EG) nr 715/2009, Europaparlamentets och rådets direktiv 94/22/EG, 98/70/EG, 2009/31/EG, 2009/73/EG, 2010/31/EU, 2012/27/EU och 2013/30/EU samt rådets direktiv 2009/119/EG och (EU) 2015/652 och om upphävande av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 525/2013 (1), särskilt artikel 9.2, och
      av följande skäl:

                  (1)

                  Enligt förordning (EU) 2018/1999 ska varje medlemsstat till kommissionen överlämna ett utkast till integrerad nationell energi- och klimatplan som omfattar perioden 2021–2030 i enlighet med artikel 3.1 i, och bilaga I till, den förordningen. Tidsfristen för de första utkasten till integrerade nationella energi- och klimatplaner var den 31 december 2018.

                  (2)

                  Slovakien lämnade in sitt utkast till integrerad nationell energi- och klimatplan den 21 januari 2019. Inlämnandet av detta utkast till plan utgör grunden och det första steget i en iterativ process mellan kommissionen och medlemsstaterna som ska leda fram till en slutlig version av de integrerade nationella energi- och klimatplanerna, vilka därefter ska genomföras.

                  (3)

                  Enligt förordning (EU) 2018/1999 ska kommissionen bedöma utkasten till integrerade nationella energi- och klimatplaner. Kommissionen har gjort en heltäckande bedömning av Slovakiens utkast till integrerad nationell energi- och klimatplan och därvid beaktat de relevanta delarna av förordning (EU) 2018/1999. Bedömningen (2) offentliggörs tillsammans med denna rekommendation. Rekommendationerna nedan grundar sig på den bedömningen.

                  (4)

                  Kommissionens rekommendationer får särskilt avse i) ambitionsnivån för målsättningar, mål och bidrag i syfte att gemensamt nå målen för energiunionen och särskilt unionsmålen för 2030 vad gäller förnybar energi och energieffektivitet, samt den elsammanlänkningsnivå som medlemsstaten eftersträvar för 2030, ii) styrmedel och åtgärder som avser mål på medlemsstats- och unionsnivå och andra styrmedel och åtgärder av potentiell gränsöverskridande relevans, iii) eventuella kompletterande styrmedel och åtgärder som kan krävas i de integrerade nationella energi- och klimatplanerna, iv) samverkan och överensstämmelse mellan befintliga och planerade styrmedel och åtgärder som ingår i den integrerade nationella energi- och klimatplanen inom en dimension och mellan olika dimensioner av energiunionen.

                  (5)

                  Vid utarbetandet av sina rekommendationer har kommissionen tagit hänsyn till, å ena sidan, behovet av att sammanräkna vissa kvantifierade planerade bidrag från alla medlemsstater för att kunna bedöma ambitionen på unionsnivå och, å andra sidan, behovet av att ge den berörda medlemsstaten tillräckligt med tid för att vederbörligen hinna beakta kommissionens rekommendationer innan den färdigställer sin nationella plan.

                  (6)

                  Kommissionens rekommendationer avseende medlemsstaternas ambitioner när det gäller förnybar energi utgår från en metod som fastställs i bilaga II till förordning (EU) 2018/1999 vilken är baserad på objektiva kriterier.

                  (7)

                  När det gäller energieffektivitet grundar sig kommissionens rekommendationer på en bedömning av den nationella ambitionsnivån i utkastet till integrerad nationell energi- och klimatplan, jämfört med den kollektiva insatsnivå som krävs för att uppnå unionens mål, med beaktande av den information som i förekommande fall har lämnats om särskilda nationella omständigheter. De slutliga nationella bidragen på energieffektivitetsområdet bör återspegla potentialen för kostnadseffektiva energibesparingar och stödjas av en robust långsiktig renoveringsstrategi för byggnader och åtgärder för att uppfylla energisparkravet enligt artikel 7 i Europaparlamentets och rådets direktiv 2012/27/EU (3). Medlemsstaterna bör också visa att de har beaktat principen om ”energieffektivitet först” genom att särskilt förklara på vilket sätt energieffektiviteten ger ett bidrag till ett kostnadseffektivt genomförande av de nationella målen om en konkurrenskraftig och koldioxidsnål ekonomi, en trygg energiförsörjning samt minskad energifattigdom.

                  (8)

                  Enligt förordningen om styrningen av energiunionen ska medlemsstaterna ge en allmän översikt av vilka investeringar som behövs för att uppnå de mål och bidrag som fastställs i den integrerade nationella energi- och klimatplanen samt en allmän bedömning av källorna till dessa investeringar. De nationella energi- och klimatplanerna bör säkerställa transparens och förutsebarhet i fråga om nationella styrmedel och åtgärder, i syfte att säkerställa investeringssäkerhet.

                  (9)

                  Samtidigt har kommissionen som en del av den europeiska planeringsterminen 2018–2019 starkt betonat medlemsstaternas energi- och klimatrelaterade investeringsbehov. Detta återspeglas i landsrapporten för Slovakien 2019 (4) och i kommissionens rekommendation till rådets rekommendation till Slovakien (5) som en del av den europeiska planeringsterminen. Kommissionen har beaktat resultaten och rekommendationerna från den senaste europeiska planeringsterminen vid sin bedömning av utkasten till integrerade nationella energi- och klimatplaner. Kommissionens rekommendationer är ett komplement till de senaste landsspecifika rekommendationerna inom ramen för den europeiska planeringsterminen. Medlemsstaterna bör också säkerställa att deras integrerade nationella energi- och klimatplaner beaktar de senaste landsspecifika rekommendationerna inom ramen för den europeiska planeringsterminen.

                  (10)

                  I förordningen om styrningen av energiunionen krävs dessutom att varje medlemsstat tar vederbörlig hänsyn till eventuella rekommendationer från kommissionen i sitt utkast till integrerad nationell energi- och klimatplan som ska lämnas in senast den 31 december 2019 och, om den berörda medlemsstaten inte följer en rekommendation eller en väsentlig del av denna, att medlemsstaten tillhandahåller och offentliggör sin motivering.

                  (11)

                  I tillämpliga fall bör medlemsstaterna rapportera samma uppgifter i sina integrerade nationella energi- och klimatplaner, och uppdateringar under senare år, som de rapporterar till Eurostat eller Europeiska miljöbyrån. Användning av en och samma källa och av europeisk statistik, om sådan finns tillgänglig, är också central för beräkning av referensscenariot för modeller och prognoser. Användning av europeisk statistik gör att uppgifterna och prognoserna i de integrerade nationella energi- och klimatplanerna blir mer jämförbara.

                  (12)

                  Alla delar av bilaga I till förordning (EU) 2018/1999 måste ingå i den slutliga integrerade nationella energi- och klimatplanen. I detta sammanhang bör man utvärdera de makroekonomiska konsekvenserna och, i den utsträckning det är möjligt, de hälso-, miljö-, sysselsättnings- och utbildningsmässiga konsekvenserna samt de kompetensrelaterade och sociala konsekvenserna av de planerade styrmedlen och åtgärderna. Allmänheten och berörda aktörer måste konsulteras i utarbetandet av den slutliga integrerade nationella energi- och klimatplanen. Dessa aspekter och andra delar beskrivs i detalj i det arbetsdokument från kommissionens avdelningar som offentliggörs tillsammans med denna rekommendation (6).

                  (13)

                  Den slutliga planen bör fastställa kopplingarna och säkerställa samstämmigheten mellan de olika dimensionerna. Den holistiska strategin, som redan använts i de nationella flerpartsdiskussionerna om att åtgärda energifattigdomen, bör, samtidigt som den beaktar dimensionerna ”den inre marknaden” och ”energieffektivitet”, utökas till samtliga dimensioner. Inverkan av klimatförändringarna som en risk för energitryggheten kan också tas upp. Målen inom ramen för dimensionen ”forskning, innovation och konkurrenskraft” måste fungera som stöd för de planerade insatserna inom energiunionens övriga dimensioner.

                  (14)

                  Den slutliga integrerade nationella energi- och klimatplanen skulle bli bättre om man lade fram en övergripande analys av den ställning som sektorn för koldioxidsnål teknik för närvarande har på den globala marknaden. I samband med denna analys skulle man kunna belysa områden av stark konkurrenskraft och potentiella utmaningar samt ange mätbara mål för framtiden och styrmedel och åtgärder som kan användas för att uppnå dessa, med lämpliga kopplingar till näringslivs- och industripolitiken. Den skulle även gynnas av en bättre samverkan med den cirkulära ekonomin, med betoning på potentialen att minska växthusgasutsläppen.

                  (15)

                  Till grund för kommissionens rekommendationer till Slovakien ligger en bedömning av Slovakiens utkast till integrerad nationell energi- och klimatplan som offentliggörs tillsammans med denna rekommendation (7).

            HÄRIGENOM REKOMMENDERAS SLOVAKIEN ATT GÖRA FÖLJANDE:

                  1.

                  Betydligt höja ambitionsnivån för 2030 till en andel förnybar energi på minst 24 % som Slovakiens bidrag till unionens mål för förnybar energi för 2030, i enlighet med vad som beräknats med formeln i bilaga II till förordning (EU) 2018/1999. Inkludera en vägledande utvecklingsbana i den slutliga integrerade nationella energi- och klimatplanen där alla de referenspunkter nås som anges i artikel 4 a.2 i förordning (EU) 2018/1999 i enlighet med den andelen, med tanke på behovet av att öka insatsnivån för att kollektivt uppnå det målet. Lägga fram detaljerade och kvantifierade styrmedel och åtgärder som är i linje med de skyldigheter som fastställs i Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2018/2001 (8), för att göra det möjligt att i tid och på ett kostnadseffektivt sätt uppnå detta bidrag. Höja ambitionsnivån i värme- och kylsektorn så att man uppnår det vägledande mål som avses i artikel 23 i direktiv (EU) 2018/2001 och införa lämpliga åtgärder för att nå det transportmål som fastställs i landets integrerade nationella energi- och klimatplan och som är i linje med artikel 25 i samma direktiv. Lägga fram konkreta åtgärder för att minska den administrativa bördan rörande de stödjande ramarna för egenanvändning av förnybar energi och gemenskaper för förnybar energi i enlighet med artiklarna 21 och 22 i direktiv (EU) 2018/2001. Tillhandahålla ytterligare detaljer om de särskilda åtgärderna för att säkerställa hållbarheten för tillgången på och användningen av biomassa i energisektorn, mot bakgrund av biomassans viktiga bidrag till Slovakiens energimix som helhet och särskilt i värme- och kylsektorn.

                  2.

                  Öka landets ambitioner rörande både den slutliga och primära energianvändningen med tanke på behovet att höja insatsnivån för att nå unionens energieffektivitetsmål för 2030, med stöd av styrmedel och åtgärder för att uppnå ytterligare energibesparingar till 2030. Tillhandahålla en korrekt kvantifiering av de energibesparingar som förväntas genom de planerade styrmedlen och åtgärderna, som en del av en mer detaljerad konsekvensbedömning.

                  3.

                  Specificera åtgärderna för att uppnå de energitrygghetsmål som avser diversifiering och minskning av energiberoendet, inklusive åtgärder för att säkerställa flexibilitet och en långsiktig försörjning av kärnämnen och kärnbränsle mot bakgrund av utvecklingen av kärnkraftskapaciteten.

                  4.

                  Fastställa framåtblickande målsättningar och mål rörande marknadsintegration, i synnerhet åtgärder för att utveckla mer konkurrenskraftiga parti- och detaljhandelsmarknader, inklusive att röra sig i riktning mot fullständigt marknadsbaserade priser.

                  5.

                  Förtydliga de nationella mål och finansieringsmål för ”forskning, innovation och konkurrenskraft”, särskilt med anknytning till energiunionen, som ska uppnås mellan 2023 och 2030, så att de lätt kan mätas och så att de fungerar som stöd för målen inom den integrerade nationella energi- och klimatplanens övriga dimensioner. Stödja dessa mål med specifika och lämpliga styrmedel och åtgärder, inklusive de åtgärder som ska utvecklas i samarbete med andra medlemsstater, såsom den strategiska EU-planen för energiteknik.

                  6.

                  Fortsätta samrådet med grannmedlemsstaterna och det regionala samarbetet inom ramen för Visegradgruppen (som omfattar Tjeckien, Ungern, Polen och Slovakien) och högnivågruppen för sammankoppling av energinäten i Central- och Sydösteuropa (Cesec), såväl som det bilaterala samarbetet, till exempel med Tjeckien rörande eldistributionssystemen. Det regionala samarbetet skulle kunna inriktas på ytterligare integrering på den inre energimarknaden, bedömning av systemets tillräcklighet, frågor rörande en rättvis övergång och minskade växthusgasutsläpp samt användning av förnybar energi och dess inverkan på energisystemet.

                  7.

                  Utvidga analysen av investeringsbehov och investeringskällor, däribland lämplig finansiering på nationell och regional nivå samt på unionsnivå, som för närvarande endast tillhandahålls för energieffektivitet och energiforskning, till en allmän översyn av investeringsbehoven för att uppnå landets energi- och klimatmål. Dessutom överväga kostnadseffektiva överlåtelser till andra medlemsstater enligt Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2018/842 (9) som en källa till finansiering.

                  8.

                  Förteckna alla energisubventioner, särskilt avseende fossila bränslen, och vidtagna åtgärder samt planer för att avveckla dem.

                  9.

                  Komplettera analysen av samverkan med politiken för luftkvalitet och utsläpp till luft, med redogörelse för och kvantifiering av effekterna på luftföroreningar för de olika scenarierna tillsammans med bakomliggande uppgifter, och beakta synergier och kompromisseffekter.

                  10.

                  Bättre redogöra för aspekter som rör en rättvis omställning, särskilt genom mer detaljerade uppgifter om de sociala, sysselsättningsrelaterade och kompetensrelaterade konsekvenserna av planerade mål, styrmedel och åtgärder. Den slutliga integrerade nationella energi- och klimatplanen bör ta upp inverkan av övergången på befolkningen i kolregionen Horna Nitra och koppla detta till regeringens handlingsplan för övergången där, samt av anpassningar i andra energiintensiva sektorer. Vidareutveckla strategin för att åtgärda energifattigdomsproblem, däribland genom att tillhandahålla en särskild bedömning av energifattigdom i enlighet med vad som krävs i förordning (EU) 2018/1999.

         Utfärdad i Bryssel den 18 juni 2019.

               På kommissionens vägnar

            Miguel ARIAS CAÑETE

               Ledamot av kommissionen

         (1)  EUT L 328, 21.12.2018, s. 1.

         (2)  SWD(2019) 274.

         (3)  Europaparlamentets och rådets direktiv 2012/27/EU av den 25 oktober 2012 om energieffektivitet, om ändring av direktiven 2009/125/EG och 2010/30/EU och om upphävande av direktiven 2004/8/EG och 2006/32/EG (EUT L 315, 14.11.2012, s. 1).

         (4)  SWD(2019) 1024 final.

         (5)  COM(2019) 525 final, 5 juni 2019.

         (6)  SWD(2019) 274.

         (7)  SWD(2019) 274.

         (8)  Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2018/2001 av den 11 december 2018 om främjande av användningen av energi från förnybara energikällor (EUT L 328, 21.12.2018, s. 82).

         (9)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2018/842 av den 30 maj 2018 om medlemsstaternas bindande årliga minskningar av växthusgasutsläpp under perioden 2021–2030 som bidrar till klimatåtgärder för att fullgöra åtagandena enligt Parisavtalet samt om ändring av förordning (EU) nr 525/2013 (EUT L 156, 19.6.2018, s. 26).


title: Kommissionens rekommendation av den 18 juni 2019 om Finlands utkast till integrerad nationell energi- och klimatplan för perioden 2021–2030

text:
               3.9.2019

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               C 297/100

      KOMMISSIONENS REKOMMENDATION
      av den 18 juni 2019
      om Finlands utkast till integrerad nationell energi- och klimatplan för perioden 2021–2030
      (2019/C 297/26)
      EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION
      med beaktande av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2018/1999 av den 11 december 2018 om styrningen av energiunionen och av klimatåtgärder samt om ändring av Europaparlamentets och rådets förordningar (EG) nr 663/2009 och (EG) nr 715/2009, Europaparlamentets och rådets direktiv 94/22/EG, 98/70/EG, 2009/31/EG, 2009/73/EG, 2010/31/EU, 2012/27/EU och 2013/30/EU samt rådets direktiv 2009/119/EG och (EU) 2015/652 och om upphävande av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 525/2013 (1), särskilt artikel 9.2 och
      av följande skäl:

                  (1)

                  Enligt förordning (EU) 2018/1999 ska varje medlemsstat till kommissionen överlämna ett utkast till integrerad nationell energi- och klimatplan som omfattar perioden 2021–2030 i enlighet med artikel 3.1 i och bilaga I till den förordningen. Tidsfristen för de första utkasten till integrerade nationella energi- och klimatplaner var den 31 december 2018.

                  (2)

                  Finland lämnade in sitt utkast till integrerad nationell energi- och klimatplan den 20 december 2018. Inlämnandet av detta utkast till plan utgör grunden och det första steget i en iterativ process mellan kommissionen och medlemsstaterna som ska leda fram till en slutlig version av de integrerade nationella energi- och klimatplanerna vilka därefter ska genomföras.

                  (3)

                  Enligt förordning (EU) 2018/1999 ska kommissionen bedöma utkasten till integrerade nationella energi- och klimatplaner. Kommissionen har gjort en heltäckande bedömning av Finlands integrerade nationella energi- och klimatplan och därvid beaktat de relevanta delarna av förordning (EU) 2018/1999. Bedömningen (2) offentliggörs tillsammans med denna rekommendation. Rekommendationerna nedan grundar sig på den bedömningen.

                  (4)

                  Kommissionens rekommendationer får särskilt avse i) ambitionsnivån för målsättningar, mål och bidrag i syfte att gemensamt nå målen för energiunionen och särskilt unionsmålen för 2030 vad gäller förnybar energi och energieffektivitet, samt den elsammanlänkningsnivå som medlemsstaten eftersträvar för 2030, ii) styrmedel och åtgärder som avser mål på medlemsstats- och unionsnivå och andra styrmedel och åtgärder av potentiell gränsöverskridande relevans, iii) eventuella kompletterande styrmedel och åtgärder som kan krävas i de integrerade nationella energi- och klimatplanerna, iv) samverkan och överensstämmelse mellan befintliga och planerade styrmedel och åtgärder som ingår i den integrerade nationella energi- och klimatplanen inom en dimension och mellan olika dimensioner av energiunionen.

                  (5)

                  Vid utarbetandet av sina rekommendationer har kommissionen tagit hänsyn till, å ena sidan, behovet av att sammanräkna vissa kvantifierade planerade bidrag från alla medlemsstater för att kunna bedöma ambitionen på unionsnivå och, å andra sidan, behovet av att ge den berörda medlemsstaten tillräckligt med tid för att vederbörligen hinna beakta kommissionens rekommendationer innan den färdigställer sin integrerade nationella energi- och klimatplan.

                  (6)

                  Kommissionens rekommendationer avseende medlemsstaternas ambitioner när det gäller förnybar energi utgår från en metod som fastställs i bilaga II till förordning (EU) 2018/1999 vilken är baserad på objektiva kriterier.

                  (7)

                  När det gäller energieffektivitet grundar sig kommissionens rekommendationer på en bedömning av den nationella ambitionsnivån i utkastet till integrerad nationell energi- och klimatplan, jämfört med den kollektiva insatsnivå som krävs för att uppnå unionens mål, med beaktande av den information som i förekommande fall har lämnats om särskilda nationella omständigheter. De slutliga nationella bidragen på energieffektivitetsområdet bör återspegla potentialen för kostnadseffektiva energibesparingar och stödjas av en robust långsiktig renoveringsstrategi och åtgärder för att uppfylla energisparkravet enligt artikel 7 i Europaparlamentets och rådets direktiv 2012/27/EU (3). Medlemsstaterna bör också visa att de har beaktat principen om ”energieffektivitet först” genom att särskilt förklara på vilket sätt energieffektivitet ger ett bidrag till ett kostnadseffektivt genomförande av de nationella målen om en konkurrenskraftig och koldioxidsnål ekonomi, en trygg energiförsörjning samt minskad energifattigdom.

                  (8)

                  Enligt förordningen om styrningen av energiunionen ska medlemsstaterna ge en allmän översikt av vilka investeringar som behövs för att uppnå de mål och bidrag som fastställs i den integrerade nationella energi- och klimatplanen samt en allmän bedömning av källorna till dessa investeringar. De nationella energi- och klimatplanerna bör säkerställa transparens och förutsebarhet i fråga om nationella styrmedel och åtgärder, i syfte att säkerställa investeringssäkerhet.

                  (9)

                  Samtidigt har kommissionen som en del av den europeiska planeringsterminen 2018–2019 starkt betonat medlemsstaternas energi- och klimatrelaterade investeringsbehov. Detta återspeglas i landsrapporten för Finland 2019 (4) och i kommissionens rekommendation till rådets rekommendation till Finland (5) som en del av den europeiska planeringsterminen. Kommissionen har beaktat resultaten och rekommendationerna från den senaste europeiska planeringsterminen vid sin bedömning av utkasten till integrerade nationella energi- och klimatplaner. Kommissionens rekommendationer är ett komplement till de senaste landsspecifika rekommendationerna inom ramen för den europeiska planeringsterminen. Medlemsstaterna bör också säkerställa att deras integrerade nationella energi- och klimatplaner beaktar de senaste landsspecifika rekommendationerna inom ramen för den europeiska planeringsterminen.

                  (10)

                  I förordningen om styrningen av energiunionen krävs dessutom att varje medlemsstat tar vederbörlig hänsyn till eventuella rekommendationer från kommissionen i sitt utkast till integrerad nationell energi- och klimatplan som ska lämnas in senast den 31 december 2019 och, om den berörda medlemsstaten inte följer en rekommendation eller en väsentlig del av denna, att medlemsstaten tillhandahåller och offentliggör sin motivering.

                  (11)

                  I tillämpliga fall bör medlemsstaterna rapportera samma uppgifter i sina integrerade nationella energi- och klimatplaner, och uppdateringar under senare år, som de rapporterar till Eurostat eller Europeiska miljöbyrån. Användning av en och samma källa och av europeisk statistisk, om sådan finns tillgänglig, är också centralt för beräkning av referensscenariot för modeller och prognoser. Användning av europeisk statistik gör att uppgifterna och prognoserna i de integrerade nationella energi- och klimatplanerna blir mer jämförbara.

                  (12)

                  Alla delar av bilaga I till förordning (EU) 2018/1999 måste ingå i den slutliga integrerade nationella energi- och klimatplanen. I detta sammanhang bör man utvärdera de makroekonomiska konsekvenserna och, i den utsträckning det är möjligt, de hälso-, miljö-, sysselsättnings- och utbildningsmässiga konsekvenserna samt de kompetensrelaterade och sociala konsekvenserna av de planerade politiska styrmedlen och åtgärderna. Allmänheten och berörda aktörer måste konsulteras i utarbetandet av den slutliga integrerade nationella energi- och klimatplanen. Dessa aspekter och andra delar beskrivs i detalj i det arbetsdokument från kommissionens avdelningar som offentliggörs tillsammans med denna rekommendation (6).

                  (13)

                  I den slutliga planen skulle Finland behöva ta hänsyn till kopplingarna mellan planerade styrmedel och åtgärder, särskilt synergierna mellan dimensionerna minskade växthusgasutsläpp, energitrygghet och den inre marknaden och principen om ”energieffektivitet först” genom att förklara på vilket sätt energieffektivitet ger ett bidrag till ett kostnadseffektivt genomförande av de nationella målen om en konkurrenskraftig och koldioxidsnål ekonomi, en trygg energiförsörjning samt minskad energifattigdom. Andra aspekter som är viktiga att ta med i den slutliga planen är samspelet mellan planerade åtgärder för utfasning av koleldade kraftverk och minskning av oljeanvändningen, som ska ersättas med skogsavfall och biobränslen, samt den ökade användningen av förnybar el och den nödvändiga förstärkningen av elnäten. På samma sätt bör målen inom ramen för dimensionen forskning, innovation och konkurrenskraft fungera som stöd för de planerade insatserna inom energiunionens övriga dimensioner.

                  (14)

                  Den slutliga integrerade nationella energi- och klimatplanen skulle kunna förbättras genom en omfattande analys av det aktuella läget för sektorn för koldioxidsnål teknik på den globala marknaden, som belyser områden med stark konkurrenskraft och potentiella problem och som ställer upp mätbara mål för framtiden och styrmedel och åtgärder för att uppnå dem, tillsammans med lämpliga kopplingar till näringspolitiken. Den skulle också kunna ge en bättre beskrivning av samspelet med den cirkulära ekonomin med betoning på dess potential för minskning av växthusgasutsläppen.

                  (15)

                  Till grund för kommissionens rekommendationer till Finland ligger en bedömning av Finlands utkast till integrerad nationell energi- och klimatplan som offentliggörs tillsammans med denna rekommendation (7).

            HÄRIGENOM REKOMMENDERAS FINLAND ATT GÖRA FÖLJANDE:

                  1.

                  Klargöra hur man avser att leva upp till åtagandet enligt Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2018/841 (8) om att utsläpp från markanvändning, förändrad markanvändning och skogsbruk (LULUCF) inte överskrider upptagen, med beaktande av möjligheten att använda flexibilitet mellan ansvarsfördelnings- och LULUCF-sektorerna. Detta kräver tillämpning av LULUCF-bokföringsregler. Kvantifiera effekterna under hela perioden 2021–2030 av planerade styrmedel och åtgärder för att uppnå 2030-målet att växthusgaserna ska minska med 39 % jämfört med 2005 för sektorer utanför EU:s system för handel med utsläppsrätter.

                  2.

                  Höja ambitionsnivån för 2030 till en andel förnybar energi på minst 51 % som Finlands bidrag till unionens mål för förnybar energi år 2030, enligt formeln i bilaga II till förordning (EU) 2018/1999. Lägga till en vägledande utvecklingsbana i den slutliga integrerade nationella energi- och klimatplanen där alla de referenspunkter nås som anges i artikel 4 a.2 i förordning (EU) 2018/1999, i enlighet med den andelen, med tanke på att insatserna måste stärkas för att kollektivt uppnå detta mål. Lägga fram detaljerade och kvantifierade styrmedel och åtgärder som är i linje med de skyldigheter som fastställs i Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2018/2001 (9) för att göra det möjligt att i tid och på ett kostnadseffektivt sätt möjliggöra detta bidrag. Ge mer information avseende de särskilda åtgärder som planeras för att säkerställa långsiktig hållbarhet i användningen av biomassa i energisektorn, med tanke på hur betydande biomassa är i Finlands energimix. Ge fler uppgifter om ramarna för att främja egenanvändning av förnybar energi och gemenskaper för förnybar energi i enlighet med artiklarna 21 och 22 i direktiv (EU) 2018/2001.

                  3.

                  Avsevärt höja ambitionen när det gäller att minska både slutlig och primär energianvändning 2030, med tanke på att insatserna måste stärkas för att nå unionens energieffektivitetsmål för 2030. Ta fram stödjande styrmedel och åtgärder som ger ytterligare energibesparingar till 2030. Se över potentialen för energibesparingar inom bostads- och industrisektorerna och identifiera de lämpligaste åtgärderna. Bedöma orsakerna till att den förväntade ökningen av bruttonationalprodukten (BNP) kommer att leda till ökad energianvändning, och identifiera särskilda åtgärder för att minska detta samband.

                  4.

                  Specificera åtgärderna för att uppnå de energitrygghetsmål som avser diversifiering och minskning av energiberoendet, inklusive åtgärder för att säkerställa flexibilitet, och strategin för att säkerställa långsiktig tillgång till kärnämnen och kärnbränsle, särskilt med tanke på utvecklingen av kärnkraftskapaciteten.

                  5.

                  Förtydliga ytterligare de nationella mål och finansieringsmål för forskning, innovation och konkurrenskraft, särskilt med anknytning till energiunionen, som ska uppnås från och med nu till 2030, så att de lätt kan mätas och så att de fungerar som stöd för målen inom den slutliga integrerade nationella energi- och klimatplanens övriga dimensioner. Stödja dessa mål med specifika och lämpliga styrmedel och åtgärder, inklusive de åtgärder som ska utvecklas i samarbete med andra medlemsstater, såsom den strategiska EU-planen för energiteknik.

                  6.

                  Förstärka de redan goda regionala samarbetsarrangemangen mellan de nordiska länderna (Danmark, Finland, Island, Norge och Sverige), utvidga dem till nya områden och bredda dem geografiskt till att omfatta de baltiska staterna (Estland, Lettland och Litauen). Fokusera det regionala samarbetet på den inre energimarknaden och energitrygghet, med tanke på förändringarna i elsystemen för att möjliggöra högre andelar förnybar el, vilket kommer att öka importen och exporten av el och öka behovet av systemflexibilitet.

                  7.

                  Förteckna alla energisubventioner, särskilt avseende fossila bränslen, och vidtagna åtgärder samt planer för att avveckla dem.

                  8.

                  Komplettera analysen av samspelet med politiken för luftkvalitet och utsläpp till luft med en redogörelse för effekterna på luftföroreningar för de olika scenarierna tillsammans med bakomliggande uppgifter, och beakta synergier och kompromisseffekter.

                  9.

                  Bättre redogöra för aspekter som rör en rättvis omställning, särskilt genom mer detaljerade uppgifter om de sociala, sysselsättningsrelaterade och kompetensrelaterade konsekvenserna av planerade mål och styrmedel och åtgärder.

         Utfärdad i Bryssel den 18 juni 2019.

               På kommissionens vägnar

            Miguel ARIAS CAÑETE

               Ledamot av kommissionen

         (1)  EUT L 328, 21.12.2018, s. 1.

         (2)  SWD(2019) 276.

         (3)  Europaparlamentets och rådets direktiv 2012/27/EU av den 25 oktober 2012 om energieffektivitet, om ändring av direktiven 2009/125/EG och 2010/30/EU och om upphävande av direktiven 2004/8/EG och 2006/32/EG (EUT L 315, 14.11.2012, s. 1).

         (4)  SWD(2019) 1025 final.

         (5)  COM(2019) 526 final av den 5 juni 2019.

         (6)  SWD(2019) 276.

         (7)  SWD(2019) 276.

         (8)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2018/841 av den 30 maj 2018 om inbegripande av utsläpp och upptag av växthusgaser från markanvändning, förändrad markanvändning och skogsbruk i ramen för klimat- och energipolitiken fram till 2030 och om ändring av förordning (EU) nr 525/2013 och beslut nr 529/2013/EU (EUT L 156, 19.6.2018, s. 1).

         (9)  Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2018/2001 av den 11 december 2018 om främjande av användningen av energi från förnybara energikällor (EUT L 328, 21.12.2018, s. 82).


title: Kommissionens rekommendation av den 18 juni 2019 om Sveriges utkast till integrerad nationell energi- och klimatplan för perioden 2021-2030

text:
               3.9.2019

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               C 297/104

      KOMMISSIONENS REKOMMENDATION
      av den 18 juni 2019
      om Sveriges utkast till integrerad nationell energi- och klimatplan för perioden 2021-2030
      (2019/C 297/27)
      EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION
      med beaktande av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2018/1999 av den 11 december 2018 om styrningen av energiunionen och av klimatåtgärder samt om ändring av Europaparlamentets och rådets förordningar (EG) nr 663/2009 och (EG) nr 715/2009, Europaparlamentets och rådets direktiv 94/22/EG, 98/70/EG, 2009/31/EG, 2009/73/EG, 2010/31/EU, 2012/27/EU och 2013/30/EU samt rådets direktiv 2009/119/EG och (EU) 2015/652 och om upphävande av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 525/2013 (1), särskilt artikel 9.2, och
      av följande skäl:

                  (1)

                  Enligt förordning (EU) 2018/1999 ska varje medlemsstat till kommissionen överlämna ett utkast till integrerad nationell energi- och klimatplan som omfattar perioden 2021–2030 i enlighet med artikel 3.1 i och bilaga I till den förordningen. Tidsfristen för de första utkasten till integrerade nationella energi- och klimatplaner var den 31 december 2018.

                  (2)

                  Sverige lämnade in sitt utkast till integrerad nationell energi- och klimatplan den 17 januari 2019. Inlämnandet av detta utkast till plan utgör grunden och det första steget i en iterativ process mellan kommissionen och medlemsstaterna som ska leda fram till en slutlig version av de integrerade nationella energi- och klimatplanerna vilka därefter ska genomföras.

                  (3)

                  Enligt förordning (EU) 2018/1999 ska kommissionen bedöma utkasten till integrerade nationella energi- och klimatplaner. Kommissionen har gjort en heltäckande bedömning av Sveriges utkast till integrerad nationell energi- och klimatplan och därvid beaktat de relevanta delarna av förordning (EU) 2018/1999. Bedömningen (2) offentliggörs tillsammans med denna rekommendation. Rekommendationerna nedan grundar sig på den bedömningen.

                  (4)

                  Kommissionens rekommendationer får särskilt avse i) ambitionsnivån för målsättningar, mål och bidrag i syfte att gemensamt nå målen för energiunionen och särskilt unionsmålen för 2030 vad gäller förnybar energi och energieffektivitet, samt den elsammanlänkningsnivå som medlemsstaten eftersträvar för 2030, ii) styrmedel och åtgärder som avser mål på medlemsstats- och unionsnivå och andra styrmedel och åtgärder av potentiell gränsöverskridande relevans, iii) eventuella kompletterande styrmedel och åtgärder som kan krävas i de integrerade nationella energi- och klimatplanerna, iv) samverkan och överensstämmelse mellan befintliga och planerade styrmedel och åtgärder som ingår i den integrerade nationella energi- och klimatplanen inom en dimension och mellan olika dimensioner av energiunionen.

                  (5)

                  Vid utarbetandet av sina rekommendationer har kommissionen tagit hänsyn till, å ena sidan, behovet av att sammanräkna vissa kvantifierade planerade bidrag från alla medlemsstater för att kunna bedöma ambitionen på unionsnivå och, å andra sidan, behovet av att ge den berörda medlemsstaten tillräckligt med tid för att vederbörligen hinna beakta kommissionens rekommendationer innan den färdigställer sin nationella plan.

                  (6)

                  Kommissionens rekommendationer avseende medlemsstaternas ambitioner när det gäller förnybar energi utgår från en metod som fastställs i bilaga II till förordning (EU) 2018/1999 vilken är baserad på objektiva kriterier.

                  (7)

                  När det gäller energieffektivitet grundar sig kommissionens rekommendationer på en bedömning av den nationella ambitionsnivån i utkastet till integrerad nationell energi- och klimatplan, jämfört med den kollektiva insatsnivå som krävs för att uppnå unionens mål, med beaktande av den information som i förekommande fall har lämnats om särskilda nationella omständigheter. De slutliga nationella bidragen på energieffektivitetsområdet bör återspegla potentialen för kostnadseffektiva energibesparingar och stödjas av en robust långsiktig renoveringsstrategi och åtgärder för att uppfylla energisparkravet enligt artikel 7 i Europaparlamentets och rådets direktiv 2012/27/EU (3). Medlemsstaterna bör också visa att de har beaktat principen om ”energieffektivitet först” genom att särskilt förklara på vilket sätt energieffektivitet ger ett bidrag till ett kostnadseffektivt genomförande av de nationella målen om en konkurrenskraftig och koldioxidsnål ekonomi, en trygg energiförsörjning samt minskad energifattigdom.

                  (8)

                  Enligt förordningen om styrningen av energiunionen ska medlemsstaterna ge en allmän översikt av vilka investeringar som behövs för att uppnå de mål och bidrag som fastställs i den integrerade nationella energi- och klimatplanen samt en allmän bedömning av källorna till dessa investeringar. De nationella energi- och klimatplanerna bör säkerställa transparens och förutsebarhet i fråga om nationella styrmedel och åtgärder, i syfte att säkerställa investeringssäkerhet.

                  (9)

                  Samtidigt har kommissionen som en del av den europeiska planeringsterminen 2018–2019 starkt betonat medlemsstaternas energi- och klimatrelaterade investeringsbehov. Detta återspeglas i landsrapporten för Sverige 2019 (4) och i kommissionens rekommendation till rådets rekommendation till Sverige (5) som en del av den europeiska planeringsterminen. Kommissionen har beaktat resultaten och rekommendationerna från den senaste europeiska planeringsterminen vid sin bedömning av utkasten till integrerade nationella energi- och klimatplaner. Kommissionens rekommendationer är ett komplement till de senaste landsspecifika rekommendationerna inom ramen för den europeiska planeringsterminen. Medlemsstaterna bör också säkerställa att deras integrerade nationella energi- och klimatplaner beaktar de senaste landsspecifika rekommendationerna inom ramen för den europeiska planeringsterminen.

                  (10)

                  I förordningen om styrningen av energiunionen krävs dessutom att varje medlemsstat tar vederbörlig hänsyn till eventuella rekommendationer från kommissionen i sitt utkast till integrerad nationell energi- och klimatplan som ska lämnas in senast den 31 december 2019 och, om den berörda medlemsstaten inte följer en rekommendation eller en väsentlig del av denna, att medlemsstaten tillhandahåller och offentliggör sin motivering.

                  (11)

                  I tillämpliga fall bör medlemsstaterna rapportera samma uppgifter i sina integrerade nationella energi- och klimatplaner, och uppdateringar under senare år, som de rapporterar till Eurostat eller Europeiska miljöbyrån. Användning av en och samma källa och av europeisk statistisk, om sådan finns tillgänglig, är också centralt för beräkning av referensscenariot för modeller och prognoser. Användning av europeisk statistik gör att uppgifterna och prognoserna i de integrerade nationella energi- och klimatplanerna blir mer jämförbara.

                  (12)

                  Alla delar av bilaga I till förordning (EU) 2018/1999 måste ingå i den slutliga integrerade nationella energi- och klimatplanen. I detta sammanhang bör man utvärdera de makroekonomiska konsekvenserna och, i den utsträckning det är möjligt, de hälso-, miljö-, sysselsättnings- och utbildningsmässiga konsekvenserna samt de kompetensrelaterade och sociala konsekvenserna av de planerade politiska styrmedlen och åtgärderna. Allmänheten och berörda aktörer måste konsulteras i utarbetandet av den slutliga integrerade nationella energi- och klimatplanen. Dessa aspekter och andra delar beskrivs i detalj i det arbetsdokument från kommissionens avdelningar som offentliggörs tillsammans med denna rekommendation (6).

                  (13)

                  I den slutliga integrerade nationella energi- och klimatplanen bör Sverige också beakta de politiska kopplingarna, särskilt synergierna mellan dimensionerna minskade växthusgasutsläpp, energitrygghet och den inre marknaden och principen om ”energieffektivitet först”. Samspelet mellan de åtgärder som planeras för den avsedda ökningen av förnybara energikällor inom elsektorn och den nödvändiga förstärkningen av elnäten är också en viktig aspekt som bör tas upp i den slutliga planen. Målen inom ramen för dimensionen forskning, innovation och konkurrenskraft måste fungera som stöd för de planerade insatserna inom energiunionens övriga dimensioner. På grund av den betydande användningen av vattenkraft kan även klimatförändringarnas effekter på energitryggheten beaktas.

                  (14)

                  I den slutliga integrerade nationella energi- och klimatplanen skulle Sverige kunna bygga vidare på sitt allmänna mål att utveckla teknik och tjänster som kan kommersialiseras av svenska företag genom att lägga fram en mer omfattande översikt över konkurrenskraften inom sektorn för koldioxidsnål teknik. Planen skulle också kunna förbättras genom mer information om samspelet med den cirkulära ekonomin.

                  (15)

                  Till grund för kommissionens rekommendationer till Sverige ligger en bedömning av Sveriges utkast till integrerad nationell energi- och klimatplan som offentliggörs tillsammans med denna rekommendation (7).

            HÄRIGENOM REKOMMENDERAS SVERIGE ATT GÖRA FÖLJANDE:

                  1.

                  Utveckla sin strategi för att leva upp till åtagandet enligt Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2018/841 (8) om att utsläpp från markanvändning, förändrad markanvändning och skogsbruk (LULUCF) inte överskrider upptagen, med tillämpning av underliggande bokföringsregler. Ägna särskild uppmärksamhet åt att bedöma konsekvenserna av styrmedel och åtgärder som rör systemet för handel med utsläppsrätter, ansvarsfördelning och LULUCF.

                  2.

                  Bekräfta den välkomna ambitionsnivån på en andel förnybar energi på 65 % år 2030 som anges i utkastet till den integrerade nationella energi- och klimatplanen som Sveriges bidrag till unionens mål för förnybar energi år 2030 enligt artikel 3 i Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2018/2001 (9) och artikel 4 i förordning (EU) 2018/1999. Detta bidrag bör ha stöd i detaljerade och kvantifierade styrmedel och åtgärder som är i linje med de skyldigheter som fastställs i direktiv (EU) 2018/2001 på ett sätt som gör det möjligt att i tid och på ett kostnadseffektivt sätt uppnå detta bidrag. En vägledande utvecklingsbana där alla de referenspunkter nås som anges i artikel 4 a.2 i förordning (EU) 2018/1999 bör tas med. Mer information om hur man kan komma till rätta med den administrativa bördan bör också tas med, till exempel fler uppgifter om ramarna för att främja egenanvändning av förnybar energi och gemenskaper för förnybar energi i enlighet med artiklarna 21 och 22 i direktiv (EU) 2018/2001. Mer information bör lämnas avseende de särskilda åtgärder som planeras för att säkerställa långsiktig hållbarhet i användningen av biomassa i energisektorn, med tanke på hur betydande biomassa är i Sveriges energimix.

                  3.

                  Öka insatserna för att minska den slutliga energianvändningen med tanke på energieffektivitetsmålet för unionen till 2030 som måste uppnås kollektivt, med stöd av styrmedel och åtgärder för att uppnå ytterligare energibesparingar till 2030. Ytterligare åtgärder tillsammans med deras förväntade effekter i form av energibesparingar bör tas fram och redovisas i den slutliga integrerade nationella energi- och klimatplanen.

                  4.

                  Specificera åtgärderna för att uppnå de energitrygghetsmål som avser diversifiering och minskning av energiberoendet, inklusive åtgärder för att säkerställa flexibilitet och tillräcklig elproduktion mot bakgrund av det ambitiösa målet för förnybar energi.

                  5.

                  Förtydliga de nationella mål och finansieringsmål för forskning, innovation och konkurrenskraft, särskilt med anknytning till energiunionen, som ska uppnås mellan 2023 och 2030, så att de lätt kan mätas och så att de fungerar som stöd för målen inom den integrerade nationella energi- och klimatplanens övriga dimensioner. Stödja dessa mål med specifika och lämpliga styrmedel och åtgärder, inklusive de åtgärder som ska utvecklas i samarbete med andra medlemsstater, såsom den strategiska EU-planen för energiteknik.

                  6.

                  Förstärka de redan goda regionala samarbetsarrangemangen mellan de nordiska länderna (Danmark, Finland, Island, Norge och Sverige), utvidga dem till nya områden och bredda dem geografiskt till att omfatta de baltiska staterna (Estland, Lettland och Litauen). Fokusera det regionala samarbetet på den inre energimarknaden och energitrygghet, med tanke på förändringarna i elsystemen för att möjliggöra högre andelar förnybar el, vilket kommer att öka importen och exporten av el och öka behovet av systemflexibilitet.

                  7.

                  Ge en allmän översikt över investeringsbehoven för att uppnå klimat- och energimålen, och en allmän bedömning av källorna till sådana investeringar, inklusive lämplig finansiering på nationell och regional nivå.

                  8.

                  Förteckna alla energisubventioner, särskilt avseende fossila bränslen, och vidtagna åtgärder samt planer för att avveckla dem.

                  9.

                  Inkludera en analys av samspelet med politiken för luftkvalitet och utsläpp till luft, med redogörelse för effekterna på luftföroreningar för de olika scenarierna tillsammans med bakomliggande uppgifter, och beakta synergier och kompromisseffekter.

                  10.

                  Bättre redogöra för aspekter som rör en rättvis omställning, särskilt genom mer detaljerade uppgifter om de sociala, sysselsättningsrelaterade och kompetensrelaterade konsekvenserna av planerade mål, styrmedel och åtgärder.

         Utfärdad i Bryssel den 18 juni 2019.

               På kommissionens vägnar

            Miguel ARIAS CAÑETE

               Ledamot av kommissionen

         (1)  EUT L 328, 21.12.2018, s. 1.

         (2)  SWD(2019) 278.

         (3)  Europaparlamentets och rådets direktiv 2012/27/EU av den 25 oktober 2012 om energieffektivitet, om ändring av direktiven 2009/125/EG och 2010/30/EU och om upphävande av direktiven 2004/8/EG och 2006/32/EG (EUT L 315, 14.11.2012, s. 1).

         (4)  SWD(2019) 1026 final.

         (5)  COM(2019) 527 final av den 5 juni 2019.

         (6)  SWD(2019) 278 final.

         (7)  SWD(2019) 278 final.

         (8)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2018/841 av den 30 maj 2018 om inbegripande av utsläpp och upptag av växthusgaser från markanvändning, förändrad markanvändning och skogsbruk i ramen för klimat- och energipolitiken fram till 2030 och om ändring av förordning (EU) nr 525/2013 och beslut nr 529/2013/EU (EUT L 156, 19.6.2018, s. 1).

         (9)  Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2018/2001 av den 11 december 2018 om främjande av användningen av energi från förnybara energikällor (EUT L 328, 21.12.2018, s. 82).


title: Kommissionens rekommendation av den 18 juni 2019 om Förenade kungarikets utkast till integrerad nationell energi- och klimatplan för perioden 2021–2030

text:
               3.9.2019

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               C 297/108

      KOMMISSIONENS REKOMMENDATION
      av den 18 juni 2019
      om Förenade kungarikets utkast till integrerad nationell energi- och klimatplan för perioden 2021–2030
      (2019/C 297/28)
      EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION
      med beaktande av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2018/1999 av den 11 december 2018 om styrningen av energiunionen och av klimatåtgärder samt om ändring av Europaparlamentets och rådets förordningar (EG) nr 663/2009 och (EG) nr 715/2009, Europaparlamentets och rådets direktiv 94/22/EG, 98/70/EG, 2009/31/EG, 2009/73/EG, 2010/31/EU, 2012/27/EU och 2013/30/EU samt rådets direktiv 2009/119/EG och (EU) 2015/652 och om upphävande av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 525/2013 (1), särskilt artikel 9.2, och
      av följande skäl:

                  (1)

                  Enligt förordning (EU) 2018/1999 ska varje medlemsstat till kommissionen överlämna ett utkast till integrerad nationell energi- och klimatplan som omfattar perioden 2021–2030 i enlighet med artikel 3.1 i, och bilaga I till, den förordningen. Tidsfristen för de första utkasten till integrerade nationella energi- och klimatplaner var den 31 december 2018.

                  (2)

                  Förenade kungariket lämnade in sitt utkast till integrerad nationell energi- och klimatplan den 20 december 2018. Inlämnandet av detta utkast till plan utgör grunden och det första steget i en iterativ process mellan kommissionen och medlemsstaterna som ska leda fram till en slutlig version av de integrerade nationella energi- och klimatplanerna, vilka därefter ska genomföras.

                  (3)

                  Enligt förordning (EU) 2018/1999 ska kommissionen bedöma utkasten till integrerade nationella energi- och klimatplaner. Kommissionen har gjort en heltäckande bedömning av Förenade kungarikets utkast till integrerad nationell energi- och klimatplan och därvid beaktat de relevanta delarna av förordning (EU) 2018/1999. Bedömningen (2) offentliggörs tillsammans med denna rekommendation. Rekommendationerna nedan grundar sig på den bedömningen.

                  (4)

                  Kommissionens rekommendationer får särskilt avse i) ambitionsnivån för målsättningar, mål och bidrag i syfte att gemensamt nå målen för energiunionen och särskilt unionsmålen för 2030 vad gäller förnybar energi och energieffektivitet, samt den elsammanlänkningsnivå som medlemsstaten eftersträvar för 2030, ii) styrmedel och åtgärder som avser mål på medlemsstats- och unionsnivå och andra styrmedel och åtgärder av potentiell gränsöverskridande relevans, iii) eventuella kompletterande styrmedel och åtgärder som kan krävas i de integrerade nationella energi- och klimatplanerna, iv) samverkan och överensstämmelse mellan befintliga och planerade styrmedel och åtgärder som ingår i den integrerade nationella energi- och klimatplanen inom en dimension och mellan olika dimensioner av energiunionen.

                  (5)

                  Vid utarbetandet av sina rekommendationer har kommissionen tagit hänsyn till, å ena sidan, behovet av att sammanräkna vissa kvantifierade planerade bidrag från alla medlemsstater för att kunna bedöma ambitionen på unionsnivå och, å andra sidan, behovet av att ge den berörda medlemsstaten tillräckligt med tid för att vederbörligen hinna beakta kommissionens rekommendationer innan den färdigställer sin nationella plan.

                  (6)

                  Kommissionens rekommendationer avseende medlemsstaternas ambitioner när det gäller förnybar energi utgår från en metod som fastställs i bilaga II till förordning (EU) 2018/1999 vilken är baserad på objektiva kriterier.

                  (7)

                  När det gäller energieffektivitet grundar sig kommissionens rekommendationer på en bedömning av den nationella ambitionsnivån i utkastet till integrerad nationell energi- och klimatplan, jämfört med den kollektiva insatsnivå som krävs för att uppnå unionens mål, med beaktande av den information som i förekommande fall har lämnats om särskilda nationella omständigheter. De slutliga nationella bidragen på energieffektivitetsområdet bör återspegla potentialen för kostnadseffektiva energibesparingar och stödjas av en robust långsiktig renoveringsstrategi för byggnader och åtgärder för att uppfylla energisparkravet enligt artikel 7 i Europaparlamentets och rådets direktiv 2012/27/EU (3). Medlemsstaterna bör också visa att de har beaktat principen om ”energieffektivitet först” genom att särskilt förklara på vilket sätt energieffektiviteten ger ett bidrag till ett kostnadseffektivt genomförande av de nationella målen om en konkurrenskraftig och koldioxidsnål ekonomi, en trygg energiförsörjning samt minskad energifattigdom.

                  (8)

                  Enligt förordningen om styrningen av energiunionen ska medlemsstaterna ge en allmän översikt av vilka investeringar som behövs för att uppnå de mål och bidrag som fastställs i den integrerade nationella energi- och klimatplanen samt en allmän bedömning av källorna till dessa investeringar. De nationella energi- och klimatplanerna bör säkerställa transparens och förutsebarhet i fråga om nationella styrmedel och åtgärder, i syfte att säkerställa investeringssäkerhet.

                  (9)

                  Samtidigt har kommissionen som en del av den europeiska planeringsterminen 2018–2019 starkt betonat medlemsstaternas energi- och klimatrelaterade investeringsbehov. Detta återspeglas i landsrapporten för Förenade kungariket 2019 (4) och i kommissionens rekommendation till rådets rekommendation till Förenade kungariket (5) som en del av den europeiska planeringsterminen. Kommissionen har beaktat resultaten och rekommendationerna från den senaste europeiska planeringsterminen vid sin bedömning av utkasten till integrerade nationella energi- och klimatplaner. Kommissionens rekommendationer är ett komplement till de senaste landsspecifika rekommendationerna inom ramen för den europeiska planeringsterminen. Medlemsstaterna bör också säkerställa att deras integrerade nationella energi- och klimatplaner beaktar de senaste landsspecifika rekommendationerna inom ramen för den europeiska planeringsterminen.

                  (10)

                  I förordningen om styrningen av energiunionen krävs dessutom att varje medlemsstat tar vederbörlig hänsyn till eventuella rekommendationer från kommissionen i sitt utkast till integrerad nationell energi- och klimatplan som ska lämnas in senast den 31 december 2019 och, om den berörda medlemsstaten inte följer en rekommendation eller en väsentlig del av denna, att medlemsstaten tillhandahåller och offentliggör sin motivering.

                  (11)

                  I tillämpliga fall bör medlemsstaterna rapportera samma uppgifter i sina integrerade nationella energi- och klimatplaner, och uppdateringar under senare år, som de rapporterar till Eurostat eller Europeiska miljöbyrån. Användning av en och samma källa och av europeisk statistik, om sådan finns tillgänglig, är också central för beräkning av referensscenariot för modeller och prognoser. Användning av europeisk statistik gör att uppgifterna och prognoserna i de integrerade nationella energi- och klimatplanerna blir mer jämförbara.

                  (12)

                  Alla delar av bilaga I till förordning (EU) 2018/1999 måste ingå i den slutliga integrerade nationella energi- och klimatplanen. I detta sammanhang bör man utvärdera de makroekonomiska konsekvenserna och, i den utsträckning det är möjligt, de hälso-, miljö-, sysselsättnings- och utbildningsmässiga konsekvenserna samt de kompetensrelaterade och sociala konsekvenserna av de planerade styrmedlen och åtgärderna. Allmänheten och berörda aktörer måste konsulteras i utarbetandet av den slutliga integrerade nationella energi- och klimatplanen. Dessa aspekter och andra delar beskrivs i detalj i det arbetsdokument från kommissionens avdelningar som offentliggörs tillsammans med denna rekommendation (6).

                  (13)

                  I den slutliga planen bör Förenade kungariket tydliggöra sambanden mellan inhemska styrmedel och energiunionens dimensioner, och ta hänsyn till kopplingarna mellan de planerade styrmedlen och åtgärderna i dimensionerna ”minskade växthusgasutsläpp”, ”energitrygghet”, ”den inre marknaden” och ”forskning, innovation och konkurrenskraft”. Exempel på detta är principen om ”energieffektivitet först”, inverkan av användningen av bioenergi på de redovisade utsläppen och upptagen från markanvändning, förändrad markanvändning och skogsbruk samt hur riskerna med klimatförändringarna påverkar energiförsörjningen.

                  (14)

                  Den slutliga integrerade nationella energi- och klimatplanen skulle bli bättre om man lade fram en övergripande analys av den ställning som sektorn för koldioxidsnål teknik för närvarande har på den globala marknaden. I samband med denna analys skulle man kunna belysa områden av stark konkurrenskraft och potentiella utmaningar samt ange mätbara mål för framtiden och styrmedel och åtgärder som kan användas för att uppnå dessa, med lämpliga kopplingar till näringslivs- och industripolitiken. Den skulle även gynnas av ett övervägande av den roll som innehas av den cirkulära ekonomin, och att man då hänvisar till nationella strategier och handlingsplaner samt tar upp deras fördelar och potentiella kompromisser när det gäller minskningen av växthusgasutsläppen.

                  (15)

                  Till grund för kommissionens rekommendationer till Förenade kungariket ligger en bedömning av Förenade kungarikets utkast till integrerad nationell energi- och klimatplan som offentliggörs tillsammans med denna rekommendation (7).

            HÄRIGENOM REKOMMENDERAS FÖRENADE KUNGARIKET ATT GÖRA FÖLJANDE:

                  1.

                  Ytterligare specificera och kvantifiera inverkan av de ytterligare styrmedlen och åtgärderna, även utanför byggnads- och transportsektorerna, för att uppnå växthusgasmålen för 2030 på - 37 % jämfört med 2005 för sektorer som inte omfattas av EU:s utsläppshandelssystem. Detta inbegriper det motsvarande åtagandet enligt Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2018/841 (8) att utsläpp från markanvändning, förändrad markanvändning och skogsbruk inte överskrider upptagen, och kräver att man använder de underliggande bokföringsreglerna.

                  2.

                  Ange, som Förenade kungarikets bidrag till unionens mål för förnybar energi för 2030, en andel förnybar energi på minst 27 % i enlighet med vad som beräknats med formeln i bilaga II till förordning (EU) 2018/1999. Inkludera en vägledande utvecklingsbana i den slutliga integrerade nationella energi- och klimatplanen där alla de referenspunkter nås som anges i artikel 4 a.2 i förordning (EU) 2018/1999 i enlighet med den andelen, med tanke på behovet av att öka insatsnivån för att kollektivt uppnå det målet. Lägga fram detaljerade och kvantifierade styrmedel och åtgärder som är i linje med de skyldigheter som fastställs i Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2018/2001 (9), för att göra det möjligt att i tid och på ett kostnadseffektivt sätt uppnå detta bidrag. Höja ambitionsnivån i värme- och kylsektorn så att man kan uppnå det vägledande mål som avses i artikel 23 i direktiv (EU) 2018/2001 och höja ambitionsnivån för att uppnå det transportmål som anges i artikel 25 i samma direktiv. Tillhandahålla ytterligare detaljer om de stödjande ramarna för egenanvändning av förnybar energi och gemenskaper för förnybar energi i enlighet med artiklarna 21 och 22 i direktiv (EU) 2018/2001.

                  3.

                  Fastställa nationella bidrag som är betydligt mer ambitiösa än prognoserna i de modeller till vilka man hänvisar i utkastet till integrerad nationell energi- och klimatplan mot bakgrund av behovet att höja insatsnivåerna för att nå unionens energieffektivitetsmål för 2030. Föreslå mer ambitiösa styrmedel och åtgärder som kan ge ytterligare energibesparingar fram till 2030. Ange styrmedel och åtgärder för hela perioden 2021–2030. Tillhandahålla en konsekvensbedömning av de planerade styrmedlen och åtgärderna för energieffektivitet, i synnerhet med avseende på de energibesparingar de förväntas leda till.

                  4.

                  Specificera åtgärderna för att uppnå energitrygghetsmålen avseende diversifiering och minskning av energiberoendet, inklusive åtgärder för att säkerställa flexibilitet och en långsiktig försörjning av kärnbränsle mot bakgrund av den möjliga utvecklingen av landets kärnkraftskapacitet.

                  5.

                  Fastställa framåtblickande målsättningar och mål rörande marknadsintegration, och i synnerhet beskriva en strategi och en tidsplan för att röra sig i riktning mot fullständigt marknadsbaserade priser.

                  6.

                  Förtydliga de nationella mål och finansieringsmål för ”forskning, innovation och konkurrenskraft”, särskilt med anknytning till energiunionen, som ska uppnås mellan 2023 och 2030, så att de lätt kan mätas och så att de fungerar som stöd för målen inom den integrerade nationella energi- och klimatplanens övriga dimensioner. Stödja dessa mål med specifika och lämpliga styrmedel och åtgärder, inklusive de åtgärder som ska utvecklas i samarbete med andra medlemsstater, såsom den strategiska EU-planen för energiteknik.

                  7.

                  Bygga vidare på ramen för Nordsjöländernas energisamarbete rörande utbytet av god praxis för stödordningar för havsbaserad vindkraft och potentiella projekt, för att nå energiunionens mål med större energitrygghet, hållbarhet och konkurrenskraft. Mot bakgrund av Förenade kungarikets beslut att lämna Europeiska unionen, bör Förenade kungariket planera för åtgärder för att säkerställa ett fortsatt regionalt samarbete med Irland om beredskap för nödsituationer och nödinsatser för elektricitet, och försörjningstrygghet för gas och olja.

                  8.

                  Förbättra den analys av investeringskostnader och investeringskällor för alla energiunionens dimensioner, däribland lämplig finansiering på nationell och regional nivå, som för närvarande tillhandahålls för ett antal områden, och komplettera denna med en allmän översikt över investeringsbehov, investeringsrisker och investeringshinder.

                  9.

                  Förteckna alla energisubventioner, särskilt avseende fossila bränslen, och vidtagna åtgärder samt planer för att avveckla dem.

                  10.

                  Redogöra för effekterna på luftföroreningar för de olika scenarierna, tillhandahålla stödjande information och beakta synergier och kompromisseffekter.

                  11.

                  I detalj ange aspekter för en rättvis övergång, främst genom att göra en bedömning av energifattigdomen, och då ange därmed förknippade mål och beskriva den sociala, sysselsättningsmässiga och kompetensrelaterade inverkan av styrmedel, åtgärder och mål. Särskild uppmärksamhet bör ägnas åt kol- och koldioxidintensiva regioner och hur dessa kommer att påverkas av energiövergången. Inkludera en särskild bedömning av energifattigdomsproblem, jämte eventuella därmed förknippade mål eller särskilda styrmedel eller åtgärder, i enlighet med vad som krävs i förordning (EU) 2018/1999.

         Utfärdad i Bryssel den 18 juni 2019.

               På kommissionens vägnar

            Miguel ARIAS CAÑETE

               Ledamot av kommissionen

         (1)  EUT L 328, 21.12.2018, s. 1.

         (2)  SWD(2019) 279.

         (3)  Europaparlamentets och rådets direktiv 2012/27/EU av den 25 oktober 2012 om energieffektivitet, om ändring av direktiven 2009/125/EG och 2010/30/EU och om upphävande av direktiven 2004/8/EG och 2006/32/EG (EUT L 315, 14.11.2012, s. 1).

         (4)  SWD(2019) 1027 final.

         (5)  COM(2019) 528 final av den 5 juni 2019.

         (6)  SWD(2019) 279 final.

         (7)  SWD(2019) 279 final.

         (8)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2018/841 av den 30 maj 2018 om inbegripande av utsläpp och upptag av växthusgaser från markanvändning, förändrad markanvändning och skogsbruk i ramen för klimat- och energipolitiken fram till 2030 och om ändring av förordning (EU) nr 525/2013 och beslut nr 529/2013/EU (EUT L 156, 19.6.2018, s. 1).

         (9)  Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2018/2001 av den 11 december 2018 om främjande av användningen av energi från förnybara energikällor (EUT L 328, 21.12.2018, s. 82).


title: Rådets rekommendation av den 12 februari 2019 om utnämning av en ledamot Europeiska centralbankens direktion

text:
               15.2.2019

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               C 60/1

      RÅDETS REKOMMENDATION
      av den 12 februari 2019
      om utnämning av en ledamot Europeiska centralbankens direktion
      (2019/C 60/01)
      EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION
      med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 283.2 och 139.2,
      med beaktande av protokoll nr 4 om stadgan för Europeiska centralbankssystemet och Europeiska centralbanken, särskilt artikel 11.2.
      HÄRIGENOM REKOMMENDERAS EUROPEISKA RÅDET ATT
      Philip R. LANE utses till ledamot i Europeiska centralbankens direktion för en mandattid på åtta år från och med den 1 juni 2019.

         Utfärdad i Bryssel den 12 februari 2019.

               På rådets vägnar

            E.O. TEODOROVICI

               Ordförande


title: Kommissionens rekommendation (EU) 2019/534 av den 26 mars 2019 It-säkerhet i 5G-nät

text:
               29.3.2019

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               L 88/42

      KOMMISSIONENS REKOMMENDATION (EU) 2019/534
      av den 26 mars 2019
      It-säkerhet i 5G-nät
      EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION
      med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 292, och
      av följande skäl:

                  (1)

                  Kommissionen har erkänt att utbyggnaden av den femte generationens (5G) nätteknik är viktig möjliggörande teknik för framtidens digitala tjänster och högt prioriterat i strategin för den digitala inre marknaden. Kommissionen har antagit en handlingsplan för 5G för att se till att unionen har den nätinfrastruktur som behövs för den digitala omställningen från och med 2020 (1).

                  (2)

                  5G-näten kommer att bygga på dagens fjärde generation (4G) av nätteknik genom att tillhandahålla kapacitet för nya tjänster och bli den centrala infrastrukturen och möjliggörande tekniken för stora delar av unionens ekonomi. När 5G-näten tagits i drift kommer de att utgöra grunden för en rad tjänster som är nödvändiga för den inre marknadens funktion och för upprätthållandet och driften av vitala samhälleliga och ekonomiska system, exempelvis energi, transporter, banktjänster, hälso- och sjukvård samt industriell processtyrning. Anordnande av demokratiska processer, såsom val, kommer också i allt högre grad att bygga på digital infrastruktur och 5G-nät.

                  (3)

                  Att många kritiska tjänster kommer att vara beroende av 5G-näten gör följderna av systemomfattande och utbredda störningar särskilt allvarliga. Därför är 5G-nätens it-säkerhet en fråga av strategisk vikt för unionen, i ett skede när it-angreppen ökar och är mer sofistikerade än någonsin.

                  (4)

                  Den sammankopplade och gränsöverskridande karaktären hos den infrastruktur som ligger till grund för det digitala ekosystemet, liksom de aktuella hotens gränsöverskridande karaktär, innebär att alla betydande sårbarheter och it-säkerhetsincidenter som påverkar 5G-nät i en medlemsstat får följder för unionen som helhet. Därför bör åtgärder vidtas för att underbygga en hög gemensam it-säkerhetsnivå i 5G-näten.

                  (5)

                  Behovet av åtgärder på unionsnivå har bekräftats av medlemsstaterna. Europeiska rådet såg i sina slutsatser från mötet den 21 mars 2019 fram emot kommissionens rekommendation om en samordnad strategi i fråga om 5G-nätens säkerhet (2).

                  (6)

                  Att säkerställa unionens oberoende bör vara ett viktigt mål, i fullständig överensstämmelse med de europeiska värdena om öppenhet och tolerans (3). Utländska investeringar i strategiska sektorer, förvärv av kritisk materiel, teknik och infrastruktur i unionen samt leveranser av kritisk utrustning kan också utgöra hot mot unionens säkerhet.

                  (7)

                  It-säkerheten i 5G-näten har avgörande betydelse för unionens strategiska oberoende, vilket framhålls i det gemensamma meddelandet EU och Kina – En strategisk hållning (4).

                  (8)

                  Europaparlamentet uppmanar även i sin resolution om säkerhetshot kopplade till Kinas ökande teknologiska närvaro i EU kommissionen och medlemsstaterna att vidta åtgärder på unionsnivå (5).

                  (9)

                  Den här rekommendationen inriktas på it-säkerhetsrisker i 5G-nät genom att fastställa vägledning om lämpliga riskbedömnings- och riskhanteringsåtgärder på nationell nivå, om utveckling av en samordnad europeisk riskbedömning och om inrättande av en process för utveckling av en gemensam verktygslåda med de bästa riskhanteringsåtgärderna.

                  (10)

                  Det finns stark unionslagstiftning om skydd av elektroniska kommunikationsnät.

                  (11)

                  Unionens bestämmelser om elektronisk kommunikation (6) främjar konkurrens, inre marknad och slutanvändarnas intressen, och genom den europeiska kodexen för elektronisk kommunikation (7) eftersträvas ett kompletterande konnektivitetsmål som anges i resultattermer: utbredd tillgång till och användning av fasta och mobila högkapacitetsuppkopplingar för alla enskilda och företag i unionen, samtidigt som de medborgerliga intressena skyddas. Enligt direktiv 2002/21/EG ska medlemsstaterna säkerställa att de allmänna kommunikationsnätens integritet och säkerhet upprätthålls, förenat med skyldigheten att säkerställa att företag som tillhandahåller allmänna kommunikationsnät eller allmänt tillgängliga elektroniska kommunikationstjänster vidtar lämpliga tekniska och organisatoriska åtgärder för att på ett tillfredsställande sätt skydda säkerheten för sina nät eller tjänster. Vidare föreskrivs att de behöriga nationella regleringsmyndigheterna ska ha befogenheter, inbegripet befogenheter att utfärda bindande instruktioner, för att se till att sådana skyldigheter efterlevs.

                  (12)

                  Dessutom kan medlemsstaterna enligt Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/20/EG (8) förena den generella auktorisationen med villkor för allmänna näts säkerhet mot olovlig åtkomst i syfte att skydda telehemligheten i enlighet med Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/58/EG (9).

                  (13)

                  Till stöd för genomförandet av dessa skyldigheter har unionen inrättat ett antal samarbetsorgan. Europeiska unionens byrå för nät- och informationssäkerhet (Enisa), kommissionen, medlemsstaterna och de nationella regleringsmyndigheterna har tagit fram tekniska riktlinjer för de nationella regleringsmyndigheternas rapportering av incidenter, säkerhetsåtgärder, hot och resurser (10). Den samarbetsgrupp som inrättats genom Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2016/1148 (11) (nedan kallad samarbetsgruppen) sammanför de behöriga myndigheterna för att understödja och underlätta samarbetet, särskilt genom att tillhandahålla strategisk vägledning för verksamheten i nätverket av it-incidentcentrum, som underlättar det operativa samarbetet på teknisk nivå.

                  (14)

                  De kommande EU-reglerna om it-säkerhetscertifiering (12) bör på ett väsentligt sätt bidra till en jämn nivå på säkerheten. De bör göra det möjligt att utveckla system för it-säkerhetscertifiering för att tillgodose behoven hos användare av 5G-relaterad utrustning och programvara. Den här infrastrukturens kritiska betydelse bör leda till att högsta prioritet ges åt utvecklingen av europeiska system för it-säkerhetscertifiering av informations- och kommunikationstekniska produkter, tjänster och processer som används i 5G-nät. Medlemsstaterna och marknadsaktörerna bör aktivt engagera sig i utvecklingen av sådana certifieringssystem, även genom att stödja fastställandet av särskilda skyddsprofiler för 5G-nät.

                  (15)

                  I avsaknad av harmoniserad unionslagstiftning får medlemsstaterna i nationella tekniska föreskrifter, antagna i överensstämmelse med unionsrätten, föreskriva att ett europeiskt system för it-säkerhetscertifiering ska vara obligatoriskt. Medlemsstaterna kan också använda europeiska system för it-säkerhetscertifiering vid offentlig upphandling och vid tillämpningen av Europaparlamentets och rådets direktiv 2014/24/EU (13), och kan stödja utvecklingen av olika former av assistans, t.ex. en knutpunkt för assistans, för offentliga enheters upphandling av it-säkerhetslösningar.

                  (16)

                  Ett starkt dataskydd och skydd av den personliga integriteten är ett viktigt inslag i säkerheten för 5G-nät. Det finns även regler på unionsnivå om säker behandling av personuppgifter, även inom elektronisk kommunikation. I den allmänna dataskyddsförordningen (14) fastställs skyldigheten att personuppgifter ska behandlas så att deras säkerhet garanteras, inbegripet förhindrande av otillåten åtkomst till eller användning av personuppgifter och den utrustning som används för behandlingen. I direktivet om integritet och elektronisk kommunikation anges särskilda regler om skydd av telehemligheten och skydd av slutanvändarnas terminalutrustning. Enligt det direktivet är tjänsteleverantörerna också skyldiga att vidta lämpliga tekniska och organisatoriska åtgärder för att se till att deras tjänster är säkra.

                  (17)

                  Unionen har också antagit en rättsakt som ska skydda kritisk infrastruktur och teknik, bl.a. inom kommunikationssektorn, genom att ge medlemsstaterna möjlighet att granska utländska direktinvesteringar med avseende på säkerhet eller allmän ordning, och genom att det inrättas en samarbetsstruktur där medlemsstaterna och kommissionen kan utbyta information och ta upp farhågor rörande enskilda investeringar (15).

                  (18)

                  Medlemsstaterna och operatörerna håller för närvarande på att vidta omfattande förberedelser för att möjliggöra den storskaliga driftsättningen av 5G-näten. Ett antal medlemsstater har uttryckt oro för eventuella säkerhetsrisker i 5G-nät i samband med förfaranden för beviljande av rätt att använda de radiospektrumband som 5G-näten tilldelats (16), och har övervägt åtgärder mot dessa risker.

                  (19)

                  Vid hanteringen av it-säkerhetsrisker i 5G-nät bör både tekniska och andra faktorer beaktas: Tekniska faktorer kan omfatta sårbarheter i fråga om it-säkerhet som kan utnyttjas för att få obehörig åtkomst till information (it-spionage, oavsett om det är av ekonomiska eller politiska skäl) eller för andra fientliga syften (it-angrepp avsedda att störa eller förstöra system och data). Viktiga aspekter som bör beaktas är behovet av att skydda näten under hela deras livscykel och behovet av att all relevant utrustning omfattas, inbegripet under 5Gnätens konstruktion, utveckling, upphandling, utbyggnad, drift och underhåll.

                  (20)

                  Andra faktorer kan inbegripa lagfästa krav och andra krav på leverantörer av utrustning för informations- och kommunikationsteknik. Vid en bedömning av sådana faktorers betydelse bör hänsyn tas till bland annat den totala risken för påverkan från ett tredjeland, särskilt med avseende på dess statsskick, avsaknad av samarbetsavtal om säkerhet eller liknande arrangemang i fråga om dataskydd mellan unionen och det aktuella tredjelandet, exempelvis beslut om adekvat skyddsnivå, eller huruvida landet är part i multilaterala, internationella eller bilaterala avtal om it-säkerhet, bekämpning av it-brottslighet eller dataskydd.

                  (21)

                  Som ett viktigt steg i utvecklingen av en unionsmodell för it-säkerhet i 5G-nät bör en riskbedömning genomföras på nationell nivå. Detta hjälper medlemsstaterna att anpassa sina nationella åtgärder i fråga om säkerhetskrav och riskhantering enligt bedömningen.

                  (22)

                  Samordning bör utvecklas för att de åtgärder som syftar till att hantera sådana it-hot ska bli verkningsfulla, eftersom de åtgärderna är nödvändiga för att den inre marknaden ska fungera smidigt och för att skydda personuppgifter och personlig integritet.

                  (23)

                  De nationella riskbedömningarna bör tjäna som utgångspunkt för en samordnad unionsriskbedömning, bestående av en hotbildskartläggning och en gemensam översyn som utförs av medlemsstaterna med stöd av kommissionen och i samarbete med Europeiska unionens byrå för nät- och informationssäkerhet (Enisa).

                  (24)

                  Med beaktande av medlemsstaternas och unionens riskbedömningar bör samarbetsgruppen sammanställa en verktygslåda för olika slags it-säkerhetsrisker och möjliga åtgärder för motverkande av riskerna på områden som certifiering, provning och åtkomstkontroll. Samarbetsgruppen bör också ange tänkbara särskilda åtgärder för att hantera risker som en eller flera medlemsstater utpekar. Samarbetsgruppen bör få stöd av Europeiska unionens byrå för nät- och informationssäkerhet (Enisa), Europol, Organet för europeiska regleringsmyndigheter för elektronisk kommunikation (Berec) samt EU:s underrättelse- och lägescentral. Denna verktygslåda bör fungera som underlag till kommissionen när det gäller att utveckla gemensamma minimikrav för att säkerställa en hög nivå av it-säkerhet i 5G-nät i hela unionen.

                  (25)

                  När åtgärder vidtas mot it-säkerhetsrisker bör hänsyn tas till främjande av it-säkerhet genom diversifiering av leverantörer när enskilda nät byggs upp.

                  (26)

                  Denna rekommendation bör inte påverka tillämpningen av medlemsstaternas behörighet i fråga om verksamhet som rör allmän säkerhet, försvar, nationell säkerhet eller statens verksamhet på straffrättens område, inbegripet medlemsstaternas rätt att utestänga leverantörer från sina marknader av skäl som rör nationell säkerhet.

            HÄRIGENOM REKOMMENDERAS FÖLJANDE.
      I.   MÅL

                  1.

                  För att stödja framväxten av en unionsmodell för säkerställande av it-säkerhet i 5G-nät anges i denna rekommendation de åtgärder som bör vidtas så att

                              a)

                              medlemsstaterna kan bedöma de it-säkerhetsrisker som påverkar 5G-nät på nationell nivå och vidta nödvändiga säkerhetsåtgärder,

                              b)

                              medlemsstaterna och relevanta unionsinstitutioner, unionsbyråer och unionsorgan gemensamt kan utveckla en samordnad unionsriskbedömning som bygger på de nationella riskbedömningarna,

                              c)

                              den samarbetsgrupp som inrättats enligt direktiv (EU) 2016/1148 (nedan kallad samarbetsgruppen) kan ange en gemensam uppsättning tänkbara åtgärder för att minska it-säkerhetsrisker förknippade med den infrastruktur som ligger till grund för det digitala ekosystemet, särskilt 5G-näten.

            II.   DEFINITIONER

                  2.

                  I denna rekommendation gäller följande definitioner:
                  a)
                        5G-nät
                     : en uppsättning av alla relevanta nätinfrastrukturelement för mobil och trådlös kommunikationsteknik som används för konnektivitet och mervärdestjänster med avancerade prestanda, i form av t.ex. mycket höga datahastigheter och mycket hög datakapacitet, kommunikation med låg latens, ultrahög tillförlitlighet eller stöd till ett stort antal anslutna enheter. Detta kan inbegripa äldre nätelement som bygger på tidigare generationer av mobil och trådlös kommunikationsteknik såsom 4G eller 3G. 5G-näten bör anses inbegripa alla relevanta delar av nätet.
                  b)
                        infrastruktur som ligger till grund för det digitala ekosystemet
                     : infrastruktur som används för att möjliggöra digitalisering i ett brett spektrum av kritiska tillämpningar i ekonomin och samhället.

            III.   INSATSER PÅ NATIONELL NIVÅ

                  3.

                  Senast den 30 juni 2019 bör medlemsstaterna ha genomfört en riskbedömning av 5G-nätinfrastrukturen, vilket inbegriper att kartlägga de känsligaste elementen där säkerhetsbrister skulle få betydande negativa konsekvenser. Senast samma datum bör medlemsstaterna även ha sett över de säkerhetskrav och riskhanteringsmetoder som gäller på nationell nivå, för att ta hänsyn till it-säkerhetshot som kan uppstå på grund av i) tekniska faktorer, såsom 5G-nätens särskilda tekniska egenskaper, och ii) andra faktorer, såsom den rättsliga och politiska ram som leverantörer av informations- och kommunikationsteknik kan vara föremål för i tredjeländer.

                  4.

                  På grundval av denna nationella riskbedömning och översyn och med beaktande av pågående samordnade åtgärder på unionsnivå bör medlemsstaterna göra följande:

                              a)

                              Uppdatera de säkerhetskrav och riskhanteringsmetoder som är tillämpliga på 5G-nät.

                              b)

                              Uppdatera de relevanta skyldigheter som gäller för företag som tillhandahåller allmänna kommunikationsnät eller allmänt tillgängliga elektroniska kommunikationstjänster enligt artiklarna 13a och 13b i direktiv 2002/21/EG.

                              c)

                              Förena generella auktorisationer med villkor rörande allmänna näts säkerhet mot olovlig åtkomst och be om åtaganden från företag som deltar i kommande förfaranden för tilldelning av rätt att använda radiofrekvenser i 5G-banden vad gäller efterlevnad av säkerhetskrav för nät enligt direktiv 2002/20/EG.

                              d)

                              Vidta andra förebyggande åtgärder för att motverka potentiella it-säkerhetsrisker.

                  5.

                  Åtgärder enligt punkt 4 bör omfatta utökade skyldigheter för leverantörer och operatörer att trygga känsliga nätdelars säkerhet och skyldighet att i förekommande fall exempelvis lämna relevant information till behöriga nationella myndigheter om planerade ändringar av elektroniska kommunikationsnät och krav att vissa informationstekniska komponenter och system ska provas i förväg av nationella kontroll- och certifieringslaboratorier med avseende på säkerhet och integritet.

                  6.

                  Gemensamma säkerhetsgranskningar bör genomföras av två eller flera medlemsstater, som använder och delar på lämplig teknisk expertis och resurser som avser den infrastruktur som ligger till grund för det digitala ekosystemet och 5G-näten, till exempel när samma företag driver eller bygger nätinfrastruktur i flera medlemsstater eller om det finns stora likheter mellan nätkonfigurationerna. Europeiska byrån för nät- och informationssäkerhet (Enisa), Europol och Organet för europeiska regleringsmyndigheter för elektronisk kommunikation (Berec) bör ge förtur till ansökningar om stöd från medlemsstaterna på detta område. Resultaten av dessa granskningar bör överlämnas till samarbetsgruppen och nätverket av enheter för hantering av it-säkerhetsincidenter.

            IV.   SAMORDNADE ÅTGÄRDER PÅ UNIONSNIVÅ

                  7.

                  För att ta fram en samordnad strategi för it-säkerhetsrisker i 5G-nät bör medlemsstaterna senast den 30 april 2019 inleda en särskild verksamhetsdel inom samarbetsgruppen. Medlemsstaterna bör uppmana de relevanta myndigheterna att vid behov delta i samarbetsgruppens arbete.

         Samordnad europeisk riskbedömning

                  8.

                  Medlemsstaterna bör utbyta information med varandra och med relevanta unionsorgan i syfte att bygga upp en gemensam uppfattning om befintliga och potentiella it-säkerhetsrisker i 5G-nät.

                  9.

                  Medlemsstaterna bör översända sina nationella riskbedömningar till kommissionen och till Europeiska unionens byrå för nät- och informationssäkerhet (Enisa) senast den 15 juli 2019.

                  10.

                  Europeiska unionens byrå för nät- och informationssäkerhet (Enisa) bör genomföra en särskild hotbildskartläggning för 5G-nät. Samarbetsgruppen och nätverket av enheter för hantering av it-säkerhetsincidenter, som inrättats i enlighet med direktiv (EU) 2016/1148, bör stödja denna process.

                  11.

                  Med beaktande av allt detta bör medlemsstaterna med stöd av kommissionen och i samarbete med Europeiska unionens byrå för nät- och informationssäkerhet (Enisa) senast den 1 oktober 2019 ha genomfört en gemensam unionsomfattande översyn av riskerna med den infrastruktur som ligger till grund för det digitala ekosystemet, särskilt 5G-näten.

                  12.

                  Denna gemensamma översyn bör särskilt inriktas på att analysera risker med särskilt känsliga eller sårbara element i 5G-nätens kärnor, på drifts- och underhållscentraler samt på 5G-accessnätselement som används i industriella tillämpningar.

                  13.

                  I ett andra skede bör denna gemensamma översyn utökas till andra strategiska länkar i den digitala värdekedjan.

         Gemensam unionsverktygslåda för riskhantering

                  14.

                  Under arbetet i samarbetsgruppen bör bästa praxis på nationell nivå kartläggas enligt punkt 4. På grundval av denna bästa nationella praxis bör en verktygslåda av lämpliga, effektiva och proportionella riskhanteringsåtgärder för att motverka de utpekade it-säkerhetsriskerna på nationell nivå och unionsnivå överenskommas senast den 31 december 2019, för att ge kommissionen vägledning vid utvecklingen av gemensamma minimikrav för en hög it-säkerhetsnivå i 5G-nät i hela unionen.

                  15.

                  Verktygslådan bör omfatta

                              a)

                              en genomgång av de typer av risker som kan påverka it-säkerheten i 5G-nät (t.ex. risker i leveranskedjan, risker på grund av sårbarheter i programvaran, risker med åtkomstkontroll samt risker på grund av den rättsliga och politiska ram som leverantörer av informations- och kommunikationsteknik kan vara föremål för i tredjeländer), och

                              b)

                              en uppsättning riskminskande åtgärder (t.ex. tredjepartscertifiering av maskinvara, programvara och tjänster, formell maskinvaru- och programvaruprovning eller bedömning av överensstämmelse, rutiner för att se till att åtkomstkontroll finns och tillämpas samt identifiering av produkter, tjänster eller leverantörer som eventuellt anses osäkra). Åtgärderna bör inriktas på alla typer av säkerhetsrisker som utpekas i en eller flera medlemsstater efter riskbedömningen.

                  16.

                  När väl europeiska system för it-säkerhetscertifiering för 5G-nät har utvecklats bör medlemsstaterna i enlighet med unionslagstiftningen anta nationella tekniska föreskrifter om obligatorisk certifiering av informations- och kommunikationstekniska produkter, tjänster eller system som omfattas av dessa certifieringssystem.

                  17.

                  Medlemsstaterna bör i samarbete med kommissionen fastställa villkor för allmänna näts säkerhet mot olovlig åtkomst som generella auktorisationer kan förenas med, och säkerhetskrav för nät som kan ställas när man ber om åtaganden från företag som deltar i kommande förfaranden för tilldelning av rätt att använda radiofrekvenser i 5G-banden vad gäller efterlevnad av säkerhetskrav för nät enligt direktiv 2002/20/EG. Dessa bör i möjligaste mån återspeglas i sådana åtgärder som vidtas enligt punkt 4 c.

                  18.

                  Medlemsstaterna bör samarbeta med kommissionen för att ta fram särskilda säkerhetskrav som kan tillämpas i samband med offentlig upphandling som avser 5G-nät. Detta bör omfatta obligatoriska krav på att genomföra system för it-säkerhetscertifiering i offentlig upphandling, i den mån sådana system ännu inte är bindande för alla leverantörer och operatörer.

            V.   ÖVERSYN

                  19.

                  Medlemsstaterna bör samarbeta med kommissionen för att bedöma effekterna av denna rekommendation senast den 1 oktober 2020, i syfte att fastställa lämpliga vägar framåt. Vid denna bedömning bör resultaten av den samordnade unionsriskbedömningen och unionsverktygslådan beaktas.

         Utfärdad i Strasbourg den 26 mars 2019.

               På kommissionens vägnar

            Julian KING

               Ledamot av kommissionen

         (1)  COM(2016) 588 final.

         (2)  Europeiska rådets slutsatser av den 21 och 22 mars 2019.

         (3)  Tillståndet i unionen 2018 – Tid för ett suveränt EU, 12 september 2018.

         (4)  JOIN(2019) 5 final.

         (5)  http://www.europarl.europa.eu/sides/getDoc.do?pubRef=-//EP//NONSGML+TA+P8-TA-2019-0156+0+DOC+PDF+V0//SV

         (6)  Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/21/EG av den 7 mars 2002 om ett gemensamt regelverk för elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster (ramdirektiv) (EGT L 108, 24.4.2002, s. 33), med särdirektiv.

         (7)  Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2018/1972 av den 11 december 2018 om inrättande av en europeisk kodex för elektronisk kommunikation (EUT L 321, 17.12.2018, s. 36).

         (8)  Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/20/EG av den 7 mars 2002 om auktorisation för elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster (auktorisationsdirektiv) (EGT L 108, 24.4.2002, s. 21).

         (9)  Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/58/EG av den 12 juli 2002 om behandling av personuppgifter och integritetsskydd inom sektorn för elektronisk kommunikation (direktiv om integritet och elektronisk kommunikation) (EGT L 201, 31.7.2002, s. 37).

         (10)  https://resilience.enisa.europa.eu/article-13

         (11)  Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2016/1148 av den 6 juli 2016 om åtgärder för en hög gemensam nivå på säkerhet i nätverks- och informationssystem i hela unionen (EUT L 194, 19.7.2016, s. 1).

         (12)  Förslag till Europaparlamentets och rådets förordning om Enisa, ”EU:s cybersäkerhetsbyrå”, och om upphävande av förordning (EU) nr 526/2013, och om cybersäkerhetscertifiering av informations- och kommunikationsteknik (”cybersäkerhetsakten”) (COM(2017) 477 final – 2017/0225 (COD)).

         (13)  Europaparlamentets och rådets direktiv 2014/24/EU av den 26 februari 2014 om offentlig upphandling och om upphävande av direktiv 2004/18/EG (EUT L 94, 28.3.2014, s. 65).

         (14)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2016/679 av den 27 april 2016 om skydd för fysiska personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter och om upphävande av direktiv 95/46/EG (allmän dataskyddsförordning) (EUT L 119, 4.5.2016, s. 1).

         (15)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2019/452 av den 19 mars 2019 om upprättande av en ram för granskning av utländska direktinvesteringar i unionen (EUT L 79I, 21.3.2019, s. 1).

         (16)  Utauktionering av minst ett spektrumband planeras äga rum 2019 i elva medlemsstater: Belgien, Tjeckien, Tyskland, Grekland, Frankrike, Irland, Ungern, Litauen, Nederländerna, Österrike och Portugal. Ytterligare sex auktioner planeras äga rum 2020: Spanien, Litauen (andra frekvenser), Malta, Slovakien, Polen och Förenade kungariket. Källa: http://5gobservatory.eu/observatory-overview/observatory-reports/.