               EUROPEISKA KOMMISSIONEN
            Bryssel den 13.5.2015
            COM(2015) 262 final
            Rekommendation till
            RÅDETS REKOMMENDATION
            om Italiens nationella reformprogram 2015med avgivande av rådets yttrande om Italiens stabilitetsprogram 2015

               Rekommendation till

               RÅDETS REKOMMENDATION

               om Italiens nationella reformprogram 2015

                  med avgivande av rådets yttrande om Italiens stabilitetsprogram 2015

               EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION

               med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 121.2 och 148.4,

               med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken
                  1
               , särskilt artikel 5.2,

               med beaktande av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1176/2011 av den 16 november 2011 om förebyggande och korrigering av makroekonomiska obalanser
                  2
               , särskilt artikel 6.1,

               med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation
                  3
               ,

               med beaktande av Europaparlamentets resolutioner
                  4
               ,

               med beaktande av Europeiska rådets slutsatser,

               med beaktande av sysselsättningskommitténs yttrande,

               med beaktande av ekonomiska och finansiella kommitténs yttrande,

               med beaktande av yttrandet från kommittén för socialt skydd,

               med beaktande av yttrandet från kommittén för ekonomisk politik, och

               av följande skäl:

               (1)Den 26 mars 2010 godkände Europeiska rådet kommissionens förslag om en ny strategi för tillväxt och sysselsättning, Europa 2020, som bygger på stärkt samordning av den ekonomiska politiken. Strategin fokuserar på de nyckelområden där åtgärder behövs för att stärka förutsättningarna för hållbar tillväxt och konkurrenskraft i Europa.

               (2)Den 13 juli 2010 antog rådet, på grundval av kommissionens förslag, en rekommendation om de allmänna riktlinjerna för medlemsstaternas och unionens ekonomiska politik (2010–2014) och den 21 oktober 2010 ett beslut om riktlinjer för medlemsstaternas sysselsättningspolitik. Tillsammans utgör dessa de integrerade riktlinjer som medlemsstaterna uppmanades att beakta i sin nationella ekonomiska politik och sysselsättningspolitik.

               (3)Den 8 juli 2014 antog rådet en rekommendation om Italiens nationella reformprogram 2014 och avgav ett yttrande om Italiens uppdaterade stabilitetsprogram 2014. Den 28 november 2014 avgav kommissionen i enlighet med förordning (EU) nr 473/2013
                  5
                ett yttrande om Italiens utkast till budgetplan för 2015
                  6
               .

               (4)Den 28 november 2014 antog kommissionen den årliga tillväxtöversikten
                  7
               , som inledde 2015 års europeiska planeringstermin för samordning av den ekonomiska politiken. Samma dag antog kommissionen, på grundval av förordning (EU) nr 1176/2011, även rapporten om varningsmekanismen
                  8
               , i vilken Italien angavs som en av de medlemsstater som skulle bli föremål för en fördjupad granskning.

               (5)Den 18 december 2014 godkände Europeiska rådet prioriteringarna för att främja investeringar, skynda på strukturreformerna och fortsätta med en ansvarsfull, tillväxtfrämjande konsolidering av de offentliga finanserna.

               (6)Den 26 februari 2015 offentliggjorde kommissionen 2015 års landsrapport för Italien
                  9
               . Den innehöll en bedömning av hur väl Italien hade lyckats med de landspecifika rekommendationer som antogs den 8 juli 2014. Landsrapporten innehåller också resultaten av den fördjupade granskningen i enlighet med artikel 5 i förordning (EU) nr 1176/2011. Av analysen drog kommissionen slutsatsen att Italien har alltför stora makroekonomiska obalanser som kräver kraftfulla politiska åtgärder och särskild övervakning. Framför allt är det viktigt att ta itu med grundorsaken till den fortsatt låga produktiviteten och svaga konkurrenskraften och att få statsskulden att minska. Behovet av åtgärder är särskilt stort för att minska risken för negativa effekter på den italienska ekonomin och, på grund av dess storlek, på den ekonomiska och monetära unionens ekonomi i allmänhet.

               (7)Den 28 april 2015 lade Italien fram sitt nationella reformprogram för 2015 och sitt stabilitetsprogram för 2015. I syfte att beakta deras inbördes samband har de båda programmen bedömts samtidigt.

               (8)Italien omfattas för närvarande av stabilitets- och tillväxtpaktens förebyggande del och av övergångsreglerna för skuldkriteriet under 2013–2015. Den 27 februari 2015 utfärdade kommissionen en rapport enligt artikel 126.3 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, eftersom Italien inte förväntades göra tillräckliga framsteg mot att uppfylla skuldkriteriet under 2014–2015. Analysen ledde till slutsatsen att skuldkriteriet bör vara uppfyllt vid den tiden.

               (9)Den 30 april 2015, efter brytdatumet för den ekonomiska vårprognosen, ogiltigförklarade den italienska författningsdomstolen en tillfällig icke-indexering av högre pensioner under 2012–2013. De exakta budgeteffekterna av detta beslut kommer att bero på hur den italienska regeringen genomför det, vilket fortfarande inte har klargjorts. Mot bakgrund av denna nya uppgift kan utfärdandet av en rapport enligt artikel 126.3 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt komma att bedömas som motiverat längre fram. I avsaknad av denna nya del och i väntan på ytterligare klargörande, kan slutsatserna från februarirapporten i stort sett fortfarande anses giltiga i detta läge.

               (10)I stabilitetsprogrammet för 2015 har Italien begärt en tillfällig avvikelse på 0,4 procentenheter av BNP från den nödvändiga anpassningen mot det medelfristiga målet 2016, för att ta hänsyn till de större strukturreformerna som ska ge en positiv effekt på de offentliga finansernas långsiktiga hållbarhet. I Italiens nationella reformprogram för 2015 finns närmare uppgifter om vad som stödjer dessa reformer. De reformområden som enligt programmet förväntas ge en positiv effekt på de offentliga finansernas hållbarhet är bland annat i) den offentliga förvaltningen och en förenkling av denna, ii) produkt- och tjänstemarknaden, iii) arbetsmarknaden, iv) civilrätten, v) utbildningen, vi) en skatteväxling och vii) utgiftsöversyn som en finansieringsåtgärd. Myndigheterna beräknar att reformernas effekt på den reala BNP kommer att bli 1,8 procentenheter till 2020, vilket verkar rimligt. Om reformerna genomförs fullt ut och i planerad tid kommer de att ge en positiv effekt på de offentliga finansernas hållbarhet. Beroende på om den italienska regeringen vidtar nödvändiga åtgärder under 2015 för att på lämpligt sätt kompensera för den bestående effekten av förvaltningsdomstolens beslut för att säkerställa att i) Italien även fortsättningsvis omfattas av stabilitets- och tillväxtpaktens förebyggande del, ii) en lämplig säkerhetsmarginal behålls i förhållande till fördragets referensvärde och iii) det medelfristiga målet nås inom de fyra år som stabilitetsprogrammet varar. För närvarande uppfyller Italien enligt bedömningen kraven för den begärda tillfälliga avvikelsen under 2016, under förutsättning att de avtalade reformerna genomförs ordentligt, vilket kommer att övervakas inom ramen för den europeiska planeringsterminen.

               (11)I stabilitetsprogrammet för 2015 planeras en successiv förbättring av det nominella underskottet till 2,6 % av BNP 2015 och därefter till 1,8 % av BNP 2018. I stabilitetsprogrammet för 2015 planerar regeringen att det medelfristiga målet om en balanserad budget i strukturella termer ska nås senast 2017. Det omräknade strukturella saldot
                  10
                uppnår det medelfristiga budgetmålet 2017. Det verkar rimligt att det medelfristiga målet kan uppnås till 2017, med hänsyn till tillämpningen av klausulen om strukturreformer och åtagandena i stabilitetsprogrammet för 2015.

               (12)Den offentliga skuldkvoten förväntas nå sin kulmen på 132,5 % av BNP 2015, för att därefter stegvis sjunka till 120,0 % 2019. Det makroekonomiska scenario som ligger till grund för budgetprognoserna är rimligt. Det återstår dock för regeringen att specificera de ytterligare nedskärningarna i utgifterna som ska göra det möjligt att undvika den lagstadgade momshöjningen under 2016.

               (13)Italien bör förbättra sitt strukturella saldo med 0,25 % av BNP under 2015. Utifrån kommissionens vårprognos 2015 stämmer den planerade strukturella anpassningen i riktning mot det medelfristiga målet på 0,3 % av BNP under 2015 överens med Italiens åtagande enligt den förebyggande delen av stabilitets- och tillväxtpakten. Under 2016 bör Italien förbättra sitt strukturella saldo med minst 0,1 % av BNP, med beaktande av den tillåtna avvikelsen utifrån klausulen om strukturreformer. Enligt antagandet om oförändrad politik visar kommissionens prognos en försämring på 0,2 % av BNP och det finns därför risk för en viss avvikelse. Det kommer därför att krävas ytterligare åtgärder. Rådet anser, på grundval av sin bedömning av stabilitetsprogrammet och med beaktande av kommissionens vårprognos 2015, att det finns risk för att Italien inte kommer att följa stabilitets- och tillväxtpaktens regler.

               (14)Den italienska regeringens omfattande privatiseringsprogram har försenats under 2014 trots de förväntade bidragen till de skuldminskande insatserna, som är en stor utmaning för Italien. Under 2014 uppgick privatiseringen därför till 0,2 % av BNP, vilket är under målet på 0,7 % per år.

               (15)Under det senaste året har Italien gjort betydande framsteg för att minska skattetrycket för arbetstagare, som ändå är högt. Antalet och omfattningen av skatteutgifter, särskilt de sänkta momsskattesatserna, är fortfarande alltför höga. När det gäller fastighetsbeskattning har endast mindre framsteg gjorts med en reform av taxeringsvärdet, och det är särskilt viktigt att se över föråldrade taxeringsvärden. Översynen av miljöskatterna och avskaffandet av miljöskadliga subventioner har ännu inte påbörjats. Italien har tillsatt en kommitté om miljöbeskattning. Dessa olika dimensioner omfattas av tillämpningsbestämmelserna för skattereformer, vars genomförande dock har försenats på grund av att det inte finns några lagstiftningsdekret. Trots vissa åtgärder på området undermineras det italienska skattesystemets effektivitet fortfarande av en kostsamt låg efterlevnad av skattelagstiftningen och högt skatteundandragande (uppskattades av regeringen till 91 miljarder per år eller 5,6 % av BNP). Regeringen har vidtagit åtgärder för att göra självdeklarationerna korrekta och dessa åtgärder måste nu genomföras fullt ut.

               (16)Endast begränsade framsteg har gjorts för att åstadkomma en bestående förbättring av de offentliga utgifternas effektivitet och kvalitet på alla nivåer. De budgetbesparingar som lagstiftats om, inbegripet på regional och lokal nivå, når inte upp till målet i det nationella reformprogrammet för 2014. Det övergripande långsiktiga arbetet i budgetförfarandet hindras av att utgiftsöversynen ännu inte utgör en integrerad del av processen. Allvarliga brister påverkar fortfarande förvaltningen av EU-medel, särskilt i de södra regionerna. En nationell strategisk plan för hamnar och logistik håller på att tas fram men endast enstaka åtgärder har vidtagits för att förbättra hamnförvaltningarna och deras inlandsförbindelser.

               (17)Italiens offentliga förvaltning kännetecknas fortfarande av betydande ineffektivitet, vilket har negativ påverkan på affärsklimatet och på landets förmåga att genomföra reformer på ett effektivt sätt. Satsningar på att förbättra den institutionella ramen och den offentliga förvaltningens allmänna kvalitet har gjorts och fortsätter. En omfattande reform av grundlagen som framför allt syftar till att förtydliga ansvarsfördelningen mellan statliga, regionala och lokala myndigheter, förväntas till slutet av 2015. En omfattande reform av den offentliga förvaltningen inriktad på personalomsättning, rörlighet och ersättning har ännu inte påbörjats. Ett antal åtgärder har vidtagits för att främja insyn och ge befogenheter till den nationella korruptionsbekämpande myndigheten, men trots det har översynen av bestämmelserna om preskriptionstider – som andra internationella organisationer betraktar som en grundsten i kampen mot korruption i Italien – ännu inte genomförts. På senare år har viktiga åtgärder vidtagits både för att förbättra tillgången till rättsväsendet, genom en översyn av domstolarnas geografiska belägenhet och genom att skapa specialdomstolar, och för att minska behovet av domstolar genom främja tvistlösning utanför domstol. Längden på förhandlingarna är fortfarande ett stort problem och de reformer som genomförts har ännu inte visat några resultat.

               (18)Sedan slutet av 2008 har andelen nödlidande lån i den italienska banksektorn ökat kraftigt, främst i samband med bankers exponering mot företag. Hittills har saneringen av osäkra tillgångar varit otillräcklig och avyttringen har förblivit begränsad. Det beror delvis på att den privata markanden för osäkra fordringar är underutvecklad i Italien. I den nyare lagstiftningen har man tagit itu med svagheter i ägarstyrningen av de största kooperativa bankerna (banche popolari), men stiftelsernas och de små kooperativa bankernas roll (banche di credito cooperativo) hanteras genom icke-bindande och självreglerande avtal. Ytterligare omstrukturering och konsolidering av den italienska banksektorn är motiverat för att förbättra effektiviteten i förmedlingen av finansieringstjänster och främja den ekonomiska återhämtningen.

               (19)Omfattande tillämpningsbestämmelser för reformering av arbetsmarknaden, den så kallade arbetsakten, antogs i december 2014 och går i samma riktning som tidigare reformer. Den handlar främst om ändringar i lagen om anställningsskydd, systemet för arbetslöshetsersättning, hur den aktiva och passiva arbetsmarknadspolitiken styrs och fungerar samt balansen mellan familj och arbetsliv. Det faktiska genomförandet av denna lag kommer i första hand att bero på om den nödvändiga genomförandelagstiftningen antas. I denna behandlas användningen av lönekompletteringssystem, översynen av avtalsvillkor, balans i arbetslivet och en förstärkning av den aktiva arbetsmarknadspolitiken. Löneförhandlingar på lokal nivå, som kunde bidra till att bättre matcha löner med produktivitet och uppmuntra till innovativa lösningar i företag, förekommer endast i ett mindre antal företag. I avtalet från januari 2014 föreskrivs förfaranden för att mäta fackföreningarnas representativitet inom tillverkningssektorn, och det skulle kunna främja förhandlingar på lokal nivå, men har ännu inte tagits i bruk. Kvinnors deltagande på arbetsmarknaden är fortfarande bland det lägsta i unionen, även om det ökar. Dessutom nådde ungdomsarbetslösheten nästan 43 % under det tredje kvartalet 2014, och andelen ungdomar mellan 15 och 24 år som varken arbetar eller studerar är den högsta i unionen. En del av orsakerna ligger i utbildningssystemet, som fortfarande karakteriseras av resultat under EU-genomsnittet och en relativt hög andel ungdomar med enbart grundskoleutbildning. Bland personer i åldern 15–34 år som har tagit examen från högre utbildning hade endast 54,6 % fått jobb inom tre år efter avslutade studier, jämfört med EU-genomsnittet på 78,6 %. Italien har haft bland de största ökningarna av fattigdom och social utestängning i unionen, viket särskilt har drabbat barn. Programmen för socialt bistånd är fortfarande fragmenterade och ineffektiva när det gäller att hantera detta problem, vilket leder till stor kostnadsineffektivitet.

               (20)En mängd restriktioner för konkurrensen hindrar fortfarande produkt- och tjänstemarknaderna från att fungera som de ska. En lag som ska motverka vissa hinder inom ett antal sektorer, däribland försäkring, telekommunikationer och bränsledistributionen, väntar på att antas i parlamentet. Betydande hinder finns kvar inom andra viktiga sektorer som lokala offentliga tjänster, flygplatser och hamnar, juridiska tjänster, banker, apotek och hälso- och sjukvård. Betydande svagheter finns också inom offentlig upphandling trots att centraliserad upphandling används allt mer. Lokala offentliga tjänster, som uppvisar tydliga tecken på ineffektivitet, skyddas fortfarande från konkurrens, vilket får negativa effekter även på de offentliga finanserna. Öppna anbudsförfaranden används för en mindre del av upphandlingen, medan den övervägande delen av kontrakten tilldelas via intern upphandling och liknande förfaranden.

               (21)Kommissionen har inom ramen för den europeiska planeringsterminen gjort en omfattande analys av Italiens ekonomiska politik och offentliggjort den i 2015 års landsrapport. Kommissionen har också bedömt stabilitetsprogrammet och det nationella reformprogrammet samt uppföljningen av de rekommendationer Italien har fått tidigare år. Kommissionen har inte bara beaktat programmens relevans för hållbarheten i finanspolitiken och den socioekonomiska politiken i Italien utan också i vilken utsträckning EU:s regler och riktlinjer har iakttagits, mot bakgrund av behovet att stärka den övergripande ekonomiska styrningen i unionen genom att framtida nationella beslut fattas med beaktande av synpunkter på EU-nivå. Rekommendationerna inom ramen för den europeiska planeringsterminen återspeglas i rekommendationerna 1–6.

               (22)Mot bakgrund av denna bedömning har rådet granskat stabilitetsprogrammet, och dess yttrande
                  11
                återspeglas särskilt i rekommendation 1.

               (23)Mot bakgrund av kommissionens fördjupade granskning och denna bedömning har rådet granskat det nationella reformprogrammet och stabilitetsprogrammet. Dess rekommendationer enligt artikel 6 i förordning (EU) nr 1176/2011 återspeglas i rekommendationerna 1–6.

               (24)I samband med den europeiska planeringsterminen har kommissionen dessutom analyserat den ekonomiska politiken i euroområdet som helhet. På grundval av analysen har rådet utfärdat särskilda rekommendationer till de medlemsstater som har euron som valuta. Italien bör också se till att dessa rekommendationer genomförs fullständigt och i tid.

               HÄRIGENOM REKOMMENDERAS Italien att under 2015 och 2016 vidta följande åtgärder:

               1.Uppnå en finanspolitisk korrigering på minst 0,25 % av BNP mot det medelfristiga målet 2015 och på 0,1 % av BNP under 2016, genom att vidta nödvändiga strukturåtgärder under såväl 2015 som 2106, med beaktande av den tillåtna avvikelsen för genomförandet av större strukturreformer. Snabbt och grundligt genomföra privatiseringsprogrammet och använda eventuella oförutsedda intäkter till att ytterligare få ner skuldkvoten i den offentliga sektorn. Genomföra tillämpningsbestämmelserna för skattereformen senast i september 2015, särskilt översynen av skatteutgifter och taxeringsvärden och åtgärderna för att förbättra efterlevnaden av skattelagstiftningen.

               2.Anta den nationella strategiska planen för hamnar och logistik, framför allt för att främja intermodala transporter genom bättre anslutningar. Se till att byrån för territoriell sammanhållning kommer i gång med full verksamhet så att förvaltningen av EU-medel kraftigt förbättras.

               3.Anta och genomföra de planerade lagarna som ska förbättra den institutionella ramen och modernisera den offentliga förvaltningen. Senast i mitten av juni 2015 ha sett över bestämmelserna om preskriptionstider. Se till att de reformer som genomförs för att förbättra civilrättens effektivitet också förkortar förhandlingstiderna.

               4.Införa bindande åtgärder senast i slutet av 2015 för att hantera de svagheter som finns kvar i ägarstyrningen av banker, särskilt stiftelsernas roll, och vidta åtgärder för att intensifiera den brett baserade minskningen av nödlidande lån.

               5.Anta lagstiftningsdekreten om användningen av lönekompletteringssystem, översynen av avtalsvillkor, balans mellan arbete och privatliv och förstärkningen av den aktiva arbetsmarknadspolitiken. I samråd med arbetsmarknadens parter och i enlighet med nationell praxis upprätta ett effektivt ramverk för avtalsförhandlingar på lokal nivå. Anta och genomföra den planerade skolreformen och utöka den yrkesinriktade utbildningen på universitets- och högskolenivå, som en del i satsningarna för att motverka ungdomsarbetslösheten.

               6.Genomföra förenklingsplanen för 2015–2017 för att minska den administrativa bördan och regelbördan. Anta konkurrensfrämjande åtgärder inom alla sektorer som omfattas av konkurrenslagstiftningen och vidta kraftfulla åtgärder för att avlägsna de hinder som återstår. Se till att kontrakten för lokala offentliga tjänster som inte uppfyller kraven på intern tilldelning korrigeras senast vid slutet av 2015.

               Utfärdad i Bryssel den

                     På rådets vägnar

                     Ordförande

                     (1)
                  EUT L 209, 2.8.1997, s. 1.

                     (2)
                  EUT L 306, 23.11.2011, s. 25.

                     (3)
                  COM(2015) 262.

                     (4)
                  P8_TA(2015)0067, P8_TA(2015)0068 och P8_TA(2015)0069.

                     (5)
                  EUT L 140, 27.5.2013, s. 11.

                     (6)
                  C(2014) 8806 final.

                     (7)
                  COM(2014) 902 final.

                     (8)
                  COM(2014) 904 final.

                     (9)
                  SWD(2015) 31 final.

                     (10)
                  Det strukturella saldot, så som det räknats om av kommissionen utifrån uppgifterna i stabilitetsprogrammet enligt en gemensamt avtalad metod.

                     (11)
                  Enligt artikel 5.2 i rådets förordning (EG) nr 1466/97.


               EUROPEISKA KOMMISSIONEN
            Bryssel den 13.5.2015
            COM(2015) 265 final
            Rekommendation till
            RÅDETS REKOMMENDATION
            om Luxemburgs nationella reformprogram 2015med avgivande av rådets yttrande om Luxemburgs stabilitetsprogram 2015

               Rekommendation till

               RÅDETS REKOMMENDATION

               om Luxemburgs nationella reformprogram 2015

                  med avgivande av rådets yttrande om Luxemburgs stabilitetsprogram 2015

               EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION

               med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 121.2 och 148.4,

               med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken
                  1
               , särskilt artikel 5.2,

               med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation
                  2
               ,

               med beaktande av Europaparlamentets resolutioner
                  3
               ,

               med beaktande av Europeiska rådets slutsatser,

               med beaktande av sysselsättningskommitténs yttrande,

               med beaktande av ekonomiska och finansiella kommitténs yttrande,

               med beaktande av yttrandet från kommittén för socialt skydd,

               med beaktande av yttrandet från kommittén för ekonomisk politik, och

               av följande skäl:

               (1)Den 26 mars 2010 antog Europeiska rådet kommissionens förslag till en ny strategi för tillväxt och sysselsättning, Europa 2020, som bygger på ökad samordning av den ekonomiska politiken. Strategin inriktas på ett antal nyckelområden där åtgärder behövs för att stärka förutsättningarna för hållbar tillväxt och konkurrenskraft i Europa.

               (2)Den 13 juli 2010 antog rådet, på grundval av kommissionens förslag, en rekommendation om de allmänna riktlinjerna för medlemsstaternas och unionens ekonomiska politik (2010–2014) och den 21 oktober 2010 ett beslut om riktlinjer för medlemsstaternas sysselsättningspolitik. Tillsammans utgör dessa de integrerade riktlinjer som medlemsstaterna uppmanades att beakta i sin nationella ekonomiska politik och sysselsättningspolitik.

               (3)Den 8 juli 2014 antog rådet en rekommendation om Luxemburgs nationella reformprogram för 2014 och avgav ett yttrande om Luxemburgs uppdaterade stabilitetsprogram för 2014. Den 28 november 2014 avgav kommissionen i enlighet med förordning (EU) nr 473/2013
                  4
                ett yttrande om Luxemburgs utkast till budgetplan för 2015
                  5
               .

               (4)Den 28 november 2014 antog kommissionen den årliga tillväxtöversikten
                  6
               , som inledde 2015 års europeiska planeringstermin för samordning av den ekonomiska politiken. Samma dag antog kommissionen på grundval av förordning (EU) nr 1176/2011 även rapporten om varningsmekanismen
                  7
               , i vilken Luxemburg inte angavs som en av de medlemsstater som skulle bli föremål för en fördjupad granskning.

               (5)Den 18 december 2014 godkände Europeiska rådet prioriteringarna för att främja investeringar, skynda på strukturreformerna och fortsätta med en ansvarsfull, tillväxtfrämjande konsolidering av de offentliga finanserna.

               (6)Den 26 februari 2015 offentliggjorde kommissionen 2015 års landsrapport för Luxemburg
                  8
               . Den innehöll en bedömning av hur väl Luxemburg hade lyckats med de landsspecifika rekommendationer som antogs den 8 juli 2014.

               (7)Den 30 april 2015 lade Luxemburg fram sitt nationella reformprogram för 2015 och sitt stabilitetsprogram för 2015. I syfte att beakta deras inbördes samband har de båda programmen bedömts samtidigt.

               (8)Luxemburg omfattas för närvarande av stabilitets- och tillväxtpaktens förebyggande del. Enligt stabilitetsprogrammet 2015 planerar regeringen att få ned det nominella överskottet från 0,6 % av BNP under 2014 till 0,1 % av BNP under 2015. Därefter är det tänkt att överskottet ska öka till 0,9 % av BNP år 2018. Regeringen planerar att hålla det medelfristiga målet om ett strukturellt överskott på 0,5 % av BNP under hela programperioden. Enligt stabilitetsprogrammet planerar regeringen att hålla den offentliga skuldsättningen som andel av BNP betydligt under det fördragsfästa målet på 60 %. Skuldkvoten förväntas ligga på omkring 24 % under programperioden, med en topp på drygt 24 % under 2016 och en minskning till knappt 24 % av BNP fram till 2019. Det makroekonomiska scenario som ligger till grund för dessa finanspolitiska prognoser är gynnsamt 2015 och rimligt därefter. Från och med 2016 föreligger dock risker med hur budgetåtgärderna kan komma att genomföras. Enligt kommissionens vårprognos 2015 förväntas det strukturella saldot att hålla sig vid det medelfristiga målet under 2015 och 2016. Rådet anser, på grundval av sin bedömning av stabilitetsprogrammet och kommissionens vårprognos 2015, att Luxemburg kan förväntas följa stabilitets- och tillväxtpaktens regler. Luxemburgs finanspolitiska ramar har stärkts betydligt genom att den medelfristiga budgetramen har antagits och att ett finanspolitiskt råd har inrättats. Trots det bör allvarliga svagheter åtgärdas, bl.a. regelbundet offentliggörande av delårsvis finansstatistik, som är en förutsättning för realtidsövervakning av budgetutvecklingen.

               (9)Den förväntade minskningen av intäkter från skatter på konsumtion till följd av den ändrade e-handelsregleringen belyser hur känslig åtminstone en del av skatteintäkterna är. För mer förutsägbara intäkter kan det övervägas att ytterligare bredda skattebasen och harmonisera beskattningen, särskilt genom att se över den för närvarande låga skatten på fastigheter och i större omfattning utnyttja alternativa källor, såsom miljöskatter. Förberedelser av en omfattande skattereform (tänkt att träda i kraft 2017) har inletts.

               (10)De offentliga finansernas hållbarhet på lång sikt hotas av ökande pensionsutgifter, trots den senaste tidens reformer av pensionssystemet, och av den stadiga ökningen av utgifter för långvarig vård. Försäkringen för långvarig vård spås gå med underskott 2015
                  9
                och dess reserver tros minska successivt, vilket får till följd att de redan 2017 kommer att underskrida det lagstadgade minimibeloppet på 10 % av utgifterna. Vissa åtgärder med besparingspotential vidtogs i budgeten för 2015
                  10
               . Den planerade reformen av försäkringen för långvarig vård, som syftar till att ge personer med långvarigt vårdbehov tillräcklig servicenivå och garanterad finansiering för detta, har ännu inte omsatts i lagstiftning. Reformen av pensionssystemet 2012 var inte tillräckligt långtgående, eftersom den bara delvis åtgärdade den stora skillnaden mellan lagstadgad och faktisk pensionsålder. Flera vägar till förtida pensionering kvarstår. De äldre arbetstagarnas deltagande på arbetsmarknaden är fortfarande mycket låg, jämfört med andra EU-länder. Utkast till lagstiftning med anknytning till pensionsreformen och ändringar av anställningslagstiftningen har utarbetats. Det är fråga om ett åtgärdspaket för att hålla äldre arbetstagare kvar på arbetsmarknaden.

               (11)Luxemburgs ekonomi karakteriseras av stora skillnader i arbetskraftens produktivitet mellan de ekonomiska sektorerna: produktiviteten i finanssektorn är dubbelt så hög som i andra sektorer. Detta implicerar att större variation i reallönerna mellan sektorerna, i enlighet med arbetskraftens produktivitet i sektorerna, kan stödja en omfördelning av arbetskraften till framväxande konkurrenskraftiga sektorer eller sektorer som förlorat kostnadskonkurrenskraft. Hinder kvarstår för nödvändiga justeringar av lönerna i de olika sektorerna på längre sikt.

               (12)Trots en i allmänhet väl fungerande arbetsmarknad och en hög andel högskoleutbildade, är sysselsättningen jämförelsevis låg för äldre arbetstagare, kvinnor och lågutbildade ungdomar. Det finns institutionella hinder för verkningsfulla aktiveringsåtgärder. Inom den offentliga arbetsförmedlingen pågår en omfattande reform för att ge individuell vägledning till arbetssökande, men den är inte färdig än. Utkasten till reform av yrkesutbildningen och den sekundära utbildningen för att förbättra utbildningsresultaten, särskilt för studerande från en mindre gynnad socioekonomisk bakgrund, har inte antagits. De tillkännagivna åtgärderna i fråga om moderskapsbidrag och utbildningsbidrag och den planerade reformen av föräldraledigheten torde bidra till fler kvinnor i arbetslivet. Negativa incitament för andraförsörjare att arbeta beror på sambeskattningen och på hur socialförmånssystemet är utformat. Trots en stor andel högskoleutbildade är utbildningsresultaten fortfarande otillfredsställande, och det är fortsatt svårt att förbättra situationen för personer med migrantbakgrund och lågutbildade ungdomar. Flaskhalsar i tillgången till arbetskraft med ursprung i institutionella faktorer och socialförmånssystemets utformning kvarstår och är orsaken till problem på arbetsmarknaden.

               (13)Kommissionen har inom ramen för den europeiska planeringsterminen gjort en omfattande analys av Luxemburgs ekonomiska politik och offentliggjort den i 2015 års landsrapport. Kommissionen har också bedömt stabilitetsprogrammet och det nationella reformprogrammet samt uppföljningen till de rekommendationer Luxemburg fått tidigare år. Kommissionen har beaktat inte bara programmens relevans för hållbarheten i finanspolitiken och den socioekonomiska politiken i Luxemburg utan även i vilken utsträckning EU:s regler och riktlinjer har iakttagits, mot bakgrund av behovet att stärka den övergripande ekonomiska styrningen i unionen genom att framtida nationella beslut fattas med beaktande av synpunkter på EU-nivå. Kommissionens rekommendationer inom ramen för den europeiska planeringsterminen återspeglas i rekommendationerna 1–3.

               (14)Mot bakgrund av denna bedömning har rådet granskat Luxemburgs stabilitetsprogram, och anser i ett yttrande
                  11
                att Luxemburg följer stabilitets- och tillväxtpakten.

               (15)I samband med den europeiska planeringsterminen har kommissionen dessutom analyserat den ekonomiska politiken i euroområdet som helhet. På grundval av den analysen har rådet utfärdat särskilda rekommendationer till de medlemsstater som har euron som valuta. Luxemburg bör se till att utan dröjsmål genomföra även dessa rekommendationer till fullo.

               HÄRIGENOM REKOMMENDERAS Luxemburg att under perioden 2015 och 2016 vidta följande åtgärder:

               1.Bredda skattebasen, särskilt på konsumtion, återkommande fastighetsbeskattning och miljöbeskattning.

               2.Minska skillnaden mellan lagstadgad och faktisk pensionsålder genom att begränsa förtida pensionering och knyta den lagstadgade pensionsåldern till den förväntade livslängden.

               3.Reformera lönebildningssystemet i samråd med arbetsmarknadens parter och i enlighet med nationell praxis för att se till att lönerna utvecklas i enlighet med produktiviteten, särskilt på sektorsnivå.

               Utfärdad i Bryssel den

                     På rådets vägnar

                     Ordförande

                     (1)
                  EGT L 209, 2.8.1997, s. 1.

                     (2)
                  COM(2015) 265.

                     (3)
                  P8_TA(2015)0067, P8_TA(2015)0068, P8_TA(2015)0069.

                     (4)
                  EUT L 140, 27.5.2013, s. 11.

                     (5)
                  C(2014) 8808 final.

                     (6)
                  COM(2014) 902.

                     (7)
                  COM(2014) 904.

                     (8)
                  SWD(2015) 35 final/2.

                     (9)
                  CNS, Budget de l’Assurance Dépendance, budgetåret 2015, finns på

                     http://cns.lu/files/publications/Budget_AD_2015.pdf

                  .

                     (10)
                  Åtgärderna 255 och 256 i budgeten för 2015, finns på

                     http://www.budget.public.lu/

                  .

                     (11)
                  Enligt artikel 5.2 i rådets förordning (EG) nr 1466/97.


               EUROPEISKA KOMMISSIONEN
            Bryssel den 13.5.2015
            COM(2015) 267 final
            Rekommendation till
            RÅDETS REKOMMENDATION
            om Maltas nationella reformprogram 2015med avgivande av rådets yttrande om Maltas stabilitetsprogram 2015

               Rekommendation till

               RÅDETS REKOMMENDATION

               om Maltas nationella reformprogram 2015

                  med avgivande av rådets yttrande om Maltas stabilitetsprogram 2015

               EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION

               med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 121.2 och 148.4,

               med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken
                  1
               , särskilt artikel 5.2,

               med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation
                  2
               ,

               med beaktande av Europaparlamentets resolutioner
                  3
               ,

               med beaktande av Europeiska rådets slutsatser,

               med beaktande av sysselsättningskommitténs yttrande,

               med beaktande av ekonomiska och finansiella kommitténs yttrande,

               med beaktande av yttrandet från kommittén för socialt skydd,

               med beaktande av yttrandet från kommittén för ekonomisk politik, och

               av följande skäl:

               (1)Den 26 mars 2010 antog Europeiska rådet kommissionens förslag till en ny strategi för tillväxt och sysselsättning, Europa 2020, som bygger på ökad samordning av den ekonomiska politiken. Strategin fokuserar på de nyckelområden där åtgärder behövs för att stärka förutsättningarna för hållbar tillväxt och konkurrenskraft i Europa.

               (2)Den 13 juli 2010 antog rådet, på grundval av kommissionens förslag, en rekommendation om de allmänna riktlinjerna för medlemsstaternas och unionens ekonomiska politik (2010–2014) och den 21 oktober 2010 ett beslut om riktlinjer för medlemsstaternas sysselsättningspolitik. Tillsammans utgör dessa de integrerade riktlinjer som medlemsstaterna uppmanades att beakta i sin nationella ekonomiska politik och sysselsättningspolitik.

               (3)Den 8 juli 2014 antog rådet en rekommendation om Maltas nationella reformprogram för 2014 och avgav ett yttrande om Maltas uppdaterade stabilitetsprogram för 2014. Den 28 november 2014 avgav kommissionen, i enlighet med förordning (EU) nr 473/2013
                  4
               , ett yttrande om Maltas utkast till budgetplan för 2015
                  5
               .

               (4)Den 28 november 2014 antog kommissionen den årliga tillväxtöversikten
                  6
               , som inledde 2015 års europeiska planeringstermin för samordning av den ekonomiska politiken. Samma dag antog kommissionen på grundval av förordning (EU) nr 1176/2011 även rapporten om varningsmekanismen
                  7
               , i vilken Malta inte angavs som en av de medlemsstater som skulle bli föremål för en fördjupad granskning.

               (5)Den 18 december 2014 godkände Europeiska rådet prioriteringarna för att främja investeringar, skynda på strukturreformerna och fortsätta med en ansvarsfull, tillväxtfrämjande konsolidering av de offentliga finanserna.

               (6)Den 26 februari 2015 offentliggjorde kommissionen 2015 års landsrapport för Malta
                  8
               . Den innehöll en bedömning av hur väl Malta hade lyckats med de landsspecifika rekommendationer som antogs den 8 juli 2014.

               (7)Den 17 april 2015 lade Malta fram sitt nationella reformprogram för 2015 och den 30 april 2015 sitt stabilitetsprogram för 2015. För att beakta deras inbördes samband har de båda programmen bedömts samtidigt.

               (8)Malta omfattas för närvarande av stabilitets- och tillväxtpakten [den förebyggande delen] [om förfarandet vid alltför stora underskott avslutas i juni 2015]. Enligt stabilitetsprogrammet 2015 planerar regeringen en successiv förbättring av det nominella underskottet till 1,6 % av BNP 2015 och därefter till 0,2 % av BNP under 2018. Enligt kommissionens vårprognos 2015 kan det alltför stora underskottet anses ha korrigerats under 2014. Enligt stabilitetsprogrammet planerar regeringen att det medelfristiga målet om en balanserad budget i strukturella termer ska nås senast 2019, ett år efter programperioden. Enligt stabilitetsprogrammet förväntas den offentliga skuldkvoten successivt sjunka till 61,2 % av BNP under 2018. Det makroekonomiska scenario som ligger till grund för dessa finanspolitiska prognoser är rimligt.  Det verkar finnas en risk att man under 2016 avviker något från den nödvändiga anpassningen på 0,6 % av BNP mot det medelfristiga målet under både 2015 och 2016. Under 2015 förväntas en förbättring av det strukturella saldot med 0,1 % av BNP under kravet. Den förväntade anpassningen för 2016 överensstämmer med kravet, medan det finns en risk för viss avvikelse under 2015 och 2016 sammantaget. Åtgärderna som ska stödja de planerade underskottsmålen från 2016 och framåt har ännu inte beskrivits tillräckligt. Det kommer därför att krävas ytterligare åtgärder under 2015 och 2016. Rådet anser, på grundval av sin bedömning av stabilitetsprogrammet och kommissionens vårprognos 2015, att Malta i stort sett kan förväntas följa stabilitets- och tillväxtpaktens regler.

               (9)De maltesiska offentliga finansernas hållbarhet är utsatt för risk på lång sikt, särskilt mot bakgrund av den beräknade ökningen av de åldersrelaterade utgifterna. Den lagstadgade pensionsåldern har höjts och höjningen införs nu i pensionssystemet i mycket långsam takt, och det finns ingen direkt koppling mellan lagstadgad pensionsålder och förväntad livslängd. Malta har tagit itu med problemen i sitt pensionssystem genom att vidta arbetsmarknadsåtgärder och införa en tredje pelare i pensionssystemet, och har utlovat ytterligare politiska åtgärder i sitt nationella reformprogram, men åtgärder för att göra systemet avsevärt mer hållbart och tillräckligt har ännu inte tillkännagetts eller vidtagits. Den nationella vårdstrategin från 2014 har börjat genomföras med målet att maximera effektiviteten i hälso- och sjukvårdssystemet och samtidigt eftersträva ekonomisk hållbarhet. Detta måste övervakas.

               (10)Malta har vidtagit åtgärder för att underlätta för befolkningen att kombinera arbete och familjeliv, särskilt genom skatteincitament, fortsatt gratis barnomsorg och införande av flexibla arbetsformer. Samtidigt kan den ökande efterfrågan på informell långvarig omsorg och avsaknad av passande färdigheter hindra äldre kvinnor från att söka sig ut på arbetsmarknaden. En nationell strategi för läs- och skrivkunnighet och mot tidiga studieavbrott publicerades i juni 2014. Arbete pågår också med att anpassa utbildningsresultaten till marknadsbehoven, även om det inte har gett några konkreta resultat ännu.

               (11)Insatser har gjorts för att skapa förutsättningar för användning av riskkapitalfonder och för att underlätta tillträdet till kapitalmarknaderna, särskilt genom en översyn av nyföretagarprogrammet Malta Enterprise och det planerade såddinvesteringsprogrammet. Man arbetar också med att inrätta en utvecklingsbank. Detta måste övervakas.

               (12)Maltas insatser för att bekämpa skatteundandragande och uppmuntra efterlevnad av skatteregler genom att sträva efter rationaliserade uppbördsförfaranden går i rätt riktning. Medan detta arbete pågår måste konkreta åtgärder vidtas för att påskynda införandet av elektroniska betalningar.

               (13)Upphandlingsförfaranden tar avsevärt kortare tid nu sedan obligatorisk e-upphandling har införts och de berörda offentliga organen fått förstärkning. Upphandlingstiderna kommer att kortas ytterligare när vissa planerade åtgärder genomförs, särskilt rekrytering av mer personal och införande av ett spårningssystem. Transportkostnader spelar en betydande roll i Maltas ekonomi. En transportreform har nyligen igångsatts, men regeringen måste fortfarande lägga fram en övergripande transportstrategi.

               (14)I det nationella reformprogrammet anges åtgärder för att reformera rättsväsendet som går längre än de åtgärder som fastställs i landsrapporten. Som en följd av detta har Malta gjort vissa framsteg när det gäller att höja effektiviteten i rättsväsendet i enlighet med 2014 års landsspecifika rekommendation. Ett lagförslag håller på att utarbetas. När det har antagits och genomförts, väntas en ytterligare förbättring av rättsväsendets effektivitet, särskilt i form av digitalisering av domstolsförfaranden och främjande av alternativa tvistlösningsmekanismer.

               (15)Kommissionen har inom ramen för den europeiska planeringsterminen gjort en omfattande analys av Malta ekonomiska politik och offentliggjort den i 2015 års landsrapport. Kommissionen har också bedömt stabilitetsprogrammet och det nationella reformprogrammet samt uppföljningen till de rekommendationer Malta har fått tidigare år. Kommissionen har beaktat inte bara programmens relevans för hållbarheten i finanspolitiken och den socioekonomiska politiken i Malta utan också i vilken utsträckning programmen följer EU:s regler och riktlinjer, mot bakgrund av behovet att stärka den övergripande ekonomiska styrningen i Europeiska unionen genom att framtida nationella beslut fattas med beaktande av synpunkter på EU-nivå. Rekommendationerna inom ramen för den europeiska planeringsterminen återspeglas i rekommendationerna 1–4.

               (16)Mot bakgrund av denna bedömning har rådet granskat Maltas stabilitetsprogram, och dess yttrande
                  9
                återspeglas särskilt i rekommendation 1.

               (17)I samband med den europeiska planeringsterminen har kommissionen dessutom analyserat den ekonomiska politiken i euroområdet som helhet. På grundval av analysen har rådet utfärdat särskilda rekommendationer till de medlemsstater som har euron som valuta. Malta bör se till att utan dröjsmål genomföra även dessa rekommendationer till fullo.

               HÄRIGENOM REKOMMENDERAS Malta att under perioden 2015 och 2016 vidta följande åtgärder:

               1.Efter korrigeringen av det alltför höga underskottet, en finanspolitisk korrigering på 0,6 % av BNP i riktning mot det medelfristiga målet 2015 och 2016.

               2.Åtgärder för att förbättra grundläggande färdigheter och ytterligare minska andelen ungdomar som lämnar skolan i förtid genom att främja kontinuerlig yrkesutveckling för lärare.

               3.Snabbare höjning av den lagstadgade pensionsåldern och en koppling till förväntad livslängd.

               4.Förbättrad tillgång till finansiering för små- och mikroföretag, särskilt på andra vägar än genom bankinstrument.

               Utfärdad i Bryssel den

                     På rådets vägnar

                     Ordförande

                     (1)
                  EGT L 209, 2.8.1997, s. 1.

                     (2)
                  COM(2015) 267.

                     (3)
                  P8_TA(2015)0067, P8_TA(2015)0068 och P8_TA(2015)0069.

                     (4)
                  EUT L 140, 27.5.2013, s. 11.

                     (5)
                  C(2014) 8809 final.

                     (6)
                  COM(2014) 902.

                     (7)
                  COM(2014) 904.

                     (8)
                  SWD(2015) 37 final.

                     (9)
                  Enligt artikel 5.2 i rådets förordning (EG) nr 1466/97.


               EUROPEISKA KOMMISSIONEN
            Bryssel den 13.5.2015
            COM(2015) 266 final
            Rekommendation till
            RÅDETS REKOMMENDATION
            om Ungerns nationella reformprogram 2015,med avgivande av rådets yttrande om Ungerns konvergensprogram 2015

               Rekommendation till

               RÅDETS REKOMMENDATION

               om Ungerns nationella reformprogram 2015,

                  med avgivande av rådets yttrande om Ungerns konvergensprogram 2015

               EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION

               med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 121.2 och 148.4,

               med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken
                  1
               , särskilt artikel 9.2,

               med beaktande av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1176/2011 av den 16 november 2011 om förebyggande och korrigering av makroekonomiska obalanser
                  2
               , särskilt artikel 6.1,

               med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation
                  3
               ,

               med beaktande av Europaparlamentets resolutioner
                  4
               ,

               med beaktande av Europeiska rådets slutsatser,

               med beaktande av sysselsättningskommitténs yttrande,

               med beaktande av ekonomiska och finansiella kommitténs yttrande,

               med beaktande av yttrandet från kommittén för socialt skydd,

               med beaktande av yttrandet från kommittén för ekonomisk politik, och

               av följande skäl:

               (1)Den 26 mars 2010 godkände Europeiska rådet kommissionens förslag om en ny strategi för tillväxt och sysselsättning, Europa 2020, som bygger på stärkt samordning av den ekonomiska politiken. Strategin inriktas på de centrala områden där åtgärder krävs för att stärka Europas potential för hållbar tillväxt och konkurrenskraft.

               (2)Den 13 juli 2010 antog rådet på grundval av kommissionens förslag en rekommendation om de allmänna riktlinjerna för medlemsstaternas och unionens ekonomiska politik (2010–2014) och den 21 oktober 2010 ett beslut om riktlinjer för medlemsstaternas sysselsättningspolitik. Tillsammans utgör dessa de integrerade riktlinjer som medlemsstaterna uppmanades att beakta i sin nationella ekonomiska politik och sysselsättningspolitik.

               (3)Den 8 juli 2014 antog rådet en rekommendation om Ungerns nationella reformprogram för 2014 och avgav ett yttrande om Ungerns uppdaterade konvergensprogram för 2014.

               (4)Den 28 november 2014 antog kommissionen den årliga tillväxtöversikten
                  5
               , som inledde 2015 års europeiska planeringstermin för samordning av den ekonomiska politiken. Samma dag antog kommissionen på grundval av förordning (EU) nr 1176/2011 rapporten om varningsmekanismen
                  6
               , i vilken Ungern identifierades som en av de medlemsstater som skulle bli föremål för en fördjupad granskning.

               (5)Den 18 december 2014 godkände Europeiska rådet prioriteringarna för att främja investeringar, skynda på strukturreformerna och fortsätta med en ansvarsfull, tillväxtfrämjande konsolidering av de offentliga finanserna.

               (6)Den 26 februari 2015 offentliggjorde kommissionen 2015 års landsrapport för Ungern
                  7
               . Den innehöll en bedömning av hur väl Ungern hade lyckats med de landsspecifika rekommendationer som antogs den 8 juli 2014. Landsrapporten innehöll också resultaten av den fördjupade granskningen i enlighet med artikel 5 i förordning (EU) nr 1176/2011. Av analysen drog kommissionen slutsatsen att Ungern har makroekonomiska obalanser som kräver beslutsamma politiska åtgärder och övervakning. Särskild uppmärksamhet bör ägnas åt de risker som beror på den finansiella nettoställningen mot omvärlden (som trots vissa framsteg i återbalanseringen av bytesbalansen fortfarande är mycket negativ), den höga offentliga skuldsättningen liksom den höga regleringsbördan för finanssektorn och en hög andel nödlidande lån som gör det svårt att minska skuldsättningen.

               (7)Den 30 april 2015 lade Ungern fram sitt nationella reformprogram för 2015 och sitt konvergensprogram för 2015. För att beakta deras inbördes samband har de båda programmen bedömts samtidigt.

               (8)Ungern omfattas för närvarande av stabilitets- och tillväxtpaktens förebyggande del och av övergångsreglerna för skuldkriteriet under 2013–2015. Enligt konvergensprogrammet för 2015 ska regeringen gradvis minska det nominella underskottet till 2,4 % av BNP under 2015 och till 1,6 % under 2018 och det medelfristiga målet om ett strukturellt underskott på 1,7 % av BNP ska nås senast 2017. Enligt konvergensprogrammet ska regeringen successivt minska skuldkvoten till 74,9 % av BNP under 2015 och till 68,9 % av BNP under 2018. Det makroekonomiska scenario som ligger till grund för dessa finanspolitiska prognoser är i stort sett rimligt fram till 2016, varefter det kommer att vara gynnsamt. De åtgärder som ska stödja de planerade underskottsmålen från 2016 och framåt har inte beskrivits tillräckligt noga, särskilt inte när det gäller tiden efter 2016. Enligt kommissionens vårprognos 2015 visar både det strukturella saldot och nettoutgiftsökningarna att det under 2015 och 2016 finns risk för en kraftig avvikelse från den anpassning som krävs för att det medelfristiga målet ska nås. Det kommer därför att krävas ytterligare åtgärder under 2015 och 2016. Ungern förväntas ändå följa övergångsreglerna för skuldkriteriet under 2015 och, efter övergångsperiodens slut, uppnå riktvärdet för skuldminskning under 2016. Rådet anser, på grundval av sin bedömning av konvergensprogrammet och med beaktande av kommissionens vårprognos 2015, att det finns risk för att Ungern inte kommer att följa stabilitets- och tillväxtpaktens regler. Landets system för finanspolitisk styrning skulle gynnas av en strikt tillämpning av den medelfristiga budgetram som redan fastställts i lag och av att det finanspolitiska rådet får en större analytisk roll.

               (9)De största utmaningarna för banksektorn har inte övervunnits under de senaste tolv månaderna, särskilt inte svårigheterna att återställa en marknadsbaserad utlåning med hjälp av bättre möjligheter till kapitalackumulering och effektivare sanering av portföljer. Sedan 2013 har bankernas utlåning i huvudsak varit beroende av subventionerade program, som bland annat använts för cirka 40 % av lånen till små och medelstora företag. Kombinationen av en hög börda när det gäller skatter och reglering samt en stor andel problemlån ger inte bankerna de incitament som skulle behövas för att de ska öka sin normala, osubventionerade utlåning. Ungerns exponering utifrån och de risker denna innebär för den finansiella stabiliteten har minskat avsevärt tack vare att bolån i utländsk valuta på senare tid har omvandlats till lån i landets egen valuta. Icke desto mindre är hushållens skuldsättning i utländsk valuta fortfarande den största anledningen till den höga andelen nödlidande lån. Majoriteten av de valutasaneringsprogram som hittills antagits har inte riktats till enskilda låntagare med problem, med undantag för det nationella organet för kapitalförvaltning inom hushållssektorn, och kommer sannolikt inte att lösa problemet med nödlidande lån. Effektiv sanering av portföljer hindras bland annat av att utmätningar inte görs och av att förfarandena för lösning av tvister i eller utanför domstol inte fungerar. Ett avtal slöts nyligen med Europeiska banken för återuppbyggnad och utveckling, i vilket regeringen har gjort ett antal åtaganden om att lösa problemen inom finanssektorn, bland annat genom att successivt minska bankavgiften och följa principen om förhandskonsultation. Ett strikt genomförande av dessa åtgärder skulle göra det möjligt att återgå till en sund och förutsägbar finanspolitisk ram. Under det senaste året har Ungern upprepade gånger utökat sitt direkta ägande inom banksektorn. Statliga ingripanden inom banksektorn, i form av ökat direkt ägande, kan ha betydande finanspolitiska risker, även om ingripandet endast är tillfälligt.

               (10)På skatteområdet har det på senare tid gjorts vissa ändringar (nya skatter har införts och befintliga skatter höjts) som innebär en återgång till den tidigare tendensen att ge sektorspecifika företagsskatter större vikt. Ändringarna är både oförutsägbara och selektiva och leder därför till snedvridning av investeringarna inom alla sektorer. Trots att flera nya åtgärder har vidtagits är skattetrycket på vissa grupper av låginkomsttagare fortfarande bland de högsta i EU, och ogifta personer drabbas särskilt. Det ser ut att finnas utrymme för en ytterligare skatteväxling mot mer tillväxtvänliga inkomstkällor. De olika åtgärder som vidtagits under det senaste året bidrar till att skärpa systemen för motverkande av skatteflykt. Arbetet med att koppla samtliga detaljhandlares kassaapparater till ett onlinesystem har slutförts och programmet ska enligt planerna utvidgas till ett antal marknadstjänster under 2015. Gränsen för när en detaljerad momsdeklaration måste lämnas in har sänkts. Ett system för elektronisk granskning av godstransporter på väg infördes 2015, främst i syfte att minska momskarusellbedrägerier. Det finns dock stora möjligheter att effektivisera administrationen vid skatteuppbörd och minska kostnaderna för efterlevnaden av skattereglerna, särskilt för små och medelstora företag.

               (11)Generellt sett skedde en förbättring på den ungerska arbetsmarknaden 2014, med ökad sysselsättning inom den privata sektorn tack vare det ekonomiska uppsvinget. Det finns fortfarande stora problem med programmet för offentliga arbeten, som har utvidgats avsevärt sedan 2011. Programmet verkar vara en ineffektiv aktiv arbetsmarknadsåtgärd som riskerar att snedvrida arbetsmarknadens funktion. Den ungerska ekonomin skulle förmodligen gynnas mer av att samma medel spenderades på annat sätt. Kostnaderna för programmet har fyrdubblats under de senaste fyra åren, till 0,8 % av BNP, och förväntas fördubblas igen fram till 2018. Detta gör att medlen inte kan utnyttjas till att göra de förbättringar av utbildningen och av tjänster som behövs för att möjliggöra deltagande på den öppna arbetsmarknaden. Det finns en risk för att offentliga arbeten av så stor omfattning skapar avsevärda inlåsningseffekter och permanent ersätter systemet med sociala förmåner för lågutbildade. Programmet har inte i tillräckligt hög grad samordnats med andra aktiva arbetsmarknadsåtgärder och det främjar inte heller i tillräckligt hög grad återintegreringen av deltagarna på den öppna arbetsmarknaden. Under första halvåret 2014 kunde endast 13,8 % lämna programmet, vilket tyder på att offentliga arbeten inte räcker för att stödja deltagarnas återintegration på arbetsmarknaden. Trots att programmet riktar sig till långtidsarbetslösa och lågutbildade hade 47 % av deltagarna 2013 en utbildning på gymnasie- eller högskolenivå. Den period under vilken man kan få arbetslöshetsersättning (tre månader) har inte förlängts och motsvarar därmed inte den genomsnittliga tid det tar för arbetssökande att hitta ett arbete (mer än ett år). Flera program har genomförts för att öka romers integration på arbetsmarknaden och ett övervakningssystem har införts. Rationaliserade, samordnade politiska åtgärder som avsevärt kan minska fattigdomen saknas dock fortfarande. Indikatorerna på fattigdom tyder på att det skett en liten förbättring, men fattigdomen är fortfarande alarmerande hög, särskilt bland romer och barn. Det finns fortfarande brister vad gäller det sociala biståndets täckning och ändamålsenlighet.

               (12)De hinder för marknadstillträde inom tjänstesektorn som införts på senare tid har inte avlägsnats, utan snarare tillkom det 2014 nya hinder som försvårar en effektiv tilldelning av ekonomiska resurser, ökar osäkerheten för investerare och begränsar konkurrensen. Bland annat har det införts ett krav på att alla detaljhandelsföretag ska godkännas centralt. Korruption och bristande insyn inom offentlig förvaltning, beslutsfattande och offentlig upphandling är fortfarande ett problem. Bristande konkurrens vid offentlig upphandling och ett utbrett bruk av direkt tilldelning av kontrakt var fortfarande vanligt 2014. En omorganisering när det gäller administrationen av offentlig upphandling skedde 2014 och effekterna av detta kommer att följas upp noga. I november 2014 lade Ungern fram en handlingsplan för införlivande av de nya direktiven om offentlig upphandling och för främjande av konkurrens och insyn. Flera åtgärder ska enligt uppgift också vidtas för att förbättra reglerna mot korruption.

               (13)En del åtgärder har vidtagits för att stödja romska barns skolgång, men inget systematiskt arbete har inletts för att främja grundläggande utbildning för alla. Andelen romska barn som går i skolor eller klasser där majoriteten av eleverna är romer är fortfarande hög och dessa elever har sämre resultat än genomsnittet nationellt. Lärarna har inte fått utbildning för att kunna ge mindre gynnade grupper det stöd de behöver. Mer måste göras för att underlätta övergången mellan olika former och stadier av utbildning och mellan utbildning och arbetsmarknad. De planerade ändringarna av tilldelningen av statligt finansierade studieplatser på gymnasienivå och de ökade inträdeskraven för högre utbildning kan leda till att möjligheterna till övergång mellan olika former av utbildning begränsas ytterligare, särskilt för mindre gynnade grupper. I Ungern avbryter 47 % sin högre utbildning, vilket är högst i EU. Regeringen meddelade i december 2014 att en nationell strategi för högre utbildning antagits. Ett av målen i strategin var att öka andelen högskoleutbildade i landet till 34 %. Sammantaget har de åtgärder som nyligen vidtagits inte lett till att mindre gynnade gruppers deltagande i högre utbildning ökat och de har inte heller bidragit till att minska andelen som inte slutför sin utbildning. Det befintliga finansieringssystemet garanterar inte tillträde på lika villkor.

               (14)Kommissionen har inom ramen för den europeiska planeringsterminen gjort en omfattande analys av Ungerns ekonomiska politik och offentliggjort den i 2015 års landsrapport. Kommissionen har också bedömt konvergensprogrammet och det nationella reformprogrammet och uppföljningen av de rekommendationer Ungern fått under tidigare år. Kommissionen har beaktat inte bara programmens relevans för hållbarheten i finanspolitiken och den socioekonomiska politiken i Ungern utan också i vilken mån EU:s regler och riktlinjer har iakttagits, mot bakgrund av behovet att stärka den övergripande ekonomiska styrningen i unionen genom att framtida nationella beslut fattas med beaktande av synpunkter på EU-nivå. Rekommendationerna inom ramen för den europeiska planeringsterminen återspeglas i rekommendationerna 1–5.

               (15)Mot bakgrund av denna bedömning har rådet granskat konvergensprogrammet, och dess yttrande
                  8
                återspeglas särskilt i rekommendation 1.

               (16)Mot bakgrund av kommissionens fördjupade granskning och denna bedömning har rådet granskat det nationella reformprogrammet och konvergensprogrammet. Dess rekommendationer enligt artikel 6 i förordning (EU) nr 1176/2011 återspeglas i rekommendationerna 1–3.

               HÄRIGENOM REKOMMENDERAS Ungern att under 2015 och 2016 vidta följande åtgärder:

               1.Uppnå en finanspolitisk korrigering på 0,5 % av BNP mot det medelfristiga målet under 2015 och på 0,6 % av BNP under 2016.

               2.Vidta åtgärder för att återställa en normal utlåning till den reala ekonomin och avlägsna hinder för marknadsbaserad sanering av portföljer; avsevärt minska risker vad gäller ansvarsförbindelserna vid ökat statligt ägande inom banksektorn.

               3.Minska snedvridande sektorspecifika skatter; avlägsna omotiverade hinder för tillträde inom tjänstesektorn, även detaljhandeln; minska skattekilen för låginkomsttagare, bland annat genom en skatteväxling till områden som inte har en lika snedvridande effekt på tillväxten; fortsätta motverka skatteflykt, minska kostnaderna för efterlevnad av skattelagstiftningen och effektivisera skatteuppbörden. Stärka de strukturer inom offentlig upphandling som främjar konkurrens och insyn samt ytterligare förbättra regelverket mot korruption.

               4.Omfördela de budgetmedel som anslagits till programmet för offentliga arbeten och i stället styra dem till aktiva arbetsmarknadsåtgärder som främjar integration på den reguljära arbetsmarknaden; förbättra det sociala biståndets och arbetslöshetsförmånernas täckning och ändamålsenlighet.

               5.Öka mindre gynnade gruppers, särskilt romers, deltagande i integrerad grundläggande utbildning samt förbättra det stöd som erbjuds dessa grupper genom specifik lärarutbildning; vidta fler åtgärder för att underlätta övergången från olika utbildningsstadier till arbetsmarknaden samt förbättra sätten att lära ut viktiga färdigheter.

               Utfärdad i Bryssel den

                     På rådets vägnar

                     Ordförande

                     (1)
                  EGT L 209, 2.8.1997, s. 1.

                     (2)
                  EUT L 306, 23.11.2011, s. 25.

                     (3)
                  COM(2015) 266.

                     (4)
                  P8_TA(2015)0067, P8_TA(2015)0068, P8_TA(2015)0069.

                     (5)
                  COM (2014) 902.

                     (6)
                  COM(2014) 904 final.

                     (7)
                  SWD(2015) 36 final.

                     (8)
                  Enligt artikel 9.2 i rådets förordning (EG) nr 1466/97.


               EUROPEISKA KOMMISSIONEN
            Bryssel den 22.5.2017
            COM(2017) 525 final
            Rekommendation till
            RÅDETS REKOMMENDATION
            om Finlands nationella reformprogram 2017med avgivande av rådets yttrande om Finlands stabilitetsprogram 2017

               Rekommendation till

               RÅDETS REKOMMENDATION

               om Finlands nationella reformprogram 2017

                  med avgivande av rådets yttrande om Finlands stabilitetsprogram 2017

               EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION

               med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 121.2 och 148.4,

               med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken
                  1
               , särskilt artikel 5.2,

               med beaktande av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1176/2011 av den 16 november 2011 om förebyggande och korrigering av makroekonomiska obalanser
                  2
               , särskilt artikel 6.1,

               med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation
                  3
               ,

               med beaktande av Europaparlamentets resolutioner
                  4
               ,

               med beaktande av Europeiska rådets slutsatser,

               med beaktande av sysselsättningskommitténs yttrande,

               med beaktande av ekonomiska och finansiella kommitténs yttrande,

               med beaktande av yttrandet från kommittén för socialt skydd,

               med beaktande av yttrandet från kommittén för ekonomisk politik, och

               av följande skäl:

               (1)Den 16 november 2016 antog kommissionen den årliga tillväxtöversikten
                  5
               , som inledde 2017 års europeiska planeringstermin för samordning av den ekonomiska politiken. Prioriteringarna i den årliga tillväxtöversikten godkändes av Europeiska rådet den 9–10 mars 2017. Den 16 november 2016 antog kommissionen, på grundval av förordning (EU) nr 1176/2011, rapporten om förvarningsmekanismen
                  6
               , där Finland konstaterades var en av de medlemsstater som skulle bli föremål för en fördjupad granskning. Samma dag antog kommissionen också en rekommendation till rådets rekommendation om den ekonomiska politiken för euroområdet. Den rekommendationen godkändes av Europeiska rådet den 9–10 mars 2017 och antogs av rådet den 21 mars
                  7
               .

               (2)Med tanke på att ekonomierna i den ekonomiska och monetära unionen är tätt sammanvävda bör Finland, i egenskap av ett land som har euron som valuta, se till att rekommendationen för euroområdet, som återspeglas i rekommendationerna 1 och 2, genomförs fullständigt och i tid.

               (3)Landsrapporten 2017 för Finland
                  8
                offentliggjordes den 22 februari 2017. Den innehöll en bedömning av hur väl Finland hade lyckats med de landsspecifika rekommendationerna som rådet antog den 12 juli 2016, med uppföljningen av tidigare års rekommendationer och med sina nationella Europa 2020-mål. Den innehöll även en fördjupad granskning inom ramen för artikel 5 i förordning (EU) nr 1176/2011 och resultaten av denna granskning publicerades också den 22 februari 2017
                  9
               . Av analysen drog kommissionen slutsatsen att Finland inte har makroekonomiska obalanser.

               (4)Den 28 april 2017 lade Finland fram sitt nationella reformprogram och sitt stabilitetsprogram för 2017. De båda programmen har bedömts samtidigt så att deras inbördes samband har kunnat beaktas.

               (5)De relevanta landsspecifika rekommendationerna har beaktats i medlemsstaternas program för de europeiska struktur- och investeringsfonderna för 2014–2020. Enligt lagstiftningen om de europeiska struktur- och investeringsfonderna
                  10
                får kommissionen begära att en medlemsstat ser över och ändrar sina relevanta program för de europeiska struktur- och investeringsfonderna när så krävs för att stödja genomförandet av relevanta landsspecifika rekommendationer. Kommissionen har lämnat ytterligare vägledning om tillämpningen av dessa bestämmelser
                  11
               .

               (6)Finland omfattas för närvarande av stabilitets- och tillväxtpaktens förebyggande del och av skuldkriteriet. I stabilitetsprogrammet för 2017 förutser regeringen en försämring av det totala budgetsaldot från -1,9 % av BNP 2016 till -2,3 % 2017, följt av en stadig förbättring därefter, för att uppgå till -0,2 % under 2020. Det väntas att det medelfristiga budgetmålet, dvs. ett underskott på 0,5 % av BNP i strukturella termer, kommer att nås från och med 2019. På grundval av det omräknade
                  12
                strukturella saldot kommer det medelfristiga budgetmålet dock inte att nås förrän från och med 2020. Enligt stabilitetsprogrammet förväntas den offentliga skuldkvoten nå en topp på 64,7 % av BNP under 2017 och minska till 62,7 % under 2020. Det makroekonomiska scenario som ligger till grund för dessa budgetprognoser verkar vara gynnsamt, framför allt vad gäller 2018 och 2019. Scenariot grundar sig på förväntningen att sysselsättningen ska öka med närmare 2 % per år 2018–2019, vilket är en märkbart större ökning än den genomsnittliga årliga ökningen under de senaste tio åren (+ 0,2 %).

               (7)Den 22 maj 2017 offentliggjorde kommissionen en rapport enligt artikel 126.3 i EUF-fördraget, eftersom Finlands offentliga skuld överskred referensvärdet 60 % av BNP. Efter en bedömning av alla relevanta faktorer drog kommissionen i rapporten slutsatsen att skuldkriteriet bör anses ha uppfyllts.

               (8)I stabilitetsprogrammet för 2017 anges att den exceptionella flyktingströmmen kommer att få en betydande inverkan på budgeten och det lämnas även uppgifter som styrker dessa extra budgetkostnaders art och omfattning. Enligt stabilitetsprogrammet uppgick kostnaderna till 0,34 % av BNP 2016. Enligt kommissionen uppgick de berättigade extra utgifterna till 0,17 % av BNP under 2016. Bestämmelserna i artiklarna 5.1 och 6.3 i förordning (EG) nr 1466/97 gör det möjligt att ta hänsyn till dessa extra utgifter, eftersom flyktingströmmen är en ovanlig händelse som har stor inverkan på Finlands offentliga finanser och eftersom den finanspolitiska hållbarheten inte äventyras av att landet tillfälligt tillåts avvika från anpassningsbanan mot det medelfristiga budgetmålet. Den anpassning som krävs för att nå det medelfristiga budgetmålet för 2016 har därför minskats för att beakta dessa kostnader. Enligt stabilitetsprogrammet 2017 beräknas kostnaderna för den exceptionella flyktingströmmen minska med 0,15 % av BNP 2017. Kommissionen kommer under våren 2018 att göra en slutlig bedömning av 2017, inbegripet de berättigade beloppen, på grundval av de uppgifter som tillhandahålls av myndigheterna.

               (9)I utkastet till budgetplan för 2017
                  13
                begärde Finland att få utnyttja flexibiliteten i den förebyggande delen i enlighet med den gemensamt överenskomna ståndpunkt om flexibilitet i stabilitets- och tillväxtpakten som Ekofinrådet godkände i februari 2016, eftersom man planerade att genomföra större strukturreformer med positiv inverkan på de offentliga finansernas långsiktiga hållbarhet (begäran om flexibilitet på 0,5 % av BNP) och på de nationella utgifterna för projekt som medfinansieras av EU inom ramen för de europeiska struktur- och investeringsfonderna (begäran om flexibilitet på 0,1 % av BNP).

               (10)Begäran om flexibilitet med anledning av strukturreformer avser reformer av arbetsmarknaden, framför allt konkurrenskraftsavtalet och pensionsreformen. Mer än 90 % av arbetstagarna påverkas av konkurrenskraftsavtalet genom att deras löner fryses i tolv månader och deras årliga arbetstid permanent ökar med 24 timmar utan kompensation. Dessutom kommer arbetstagarna permanent att betala en större andel av socialförsäkringsavgifterna. För att kompensera för de frysta lönerna och för arbetstagarnas ökade kostnadsbörda sänkte regeringen permanent inkomstskatten från och med 2017. Reformen av pensionssystemet kommer att höja den lägsta lagstadgade pensionsåldern från 63 år till 65 år till 2027. Därefter kommer pensionsåldern att vara kopplad till den förväntade livslängden. Båda reformerna trädde i kraft 2017. Som en följd av konkurrenskraftsavtalet kan en förbättrad kostnadskonkurrenskraft leda till ökad sysselsättning och en ökning av reala BNP med cirka 1,5–2 %, enligt utkastet till budgetplan för 2017. Med tanke på åtgärdens karaktär finns det vissa betänkligheter vad gäller uppskattningarna för sysselsättningen och BNP, men de verkar på det stora hela vara realistiska. Dessa reformer kommer därför att ha en positiv inverkan på de offentliga finansernas hållbarhet. Dessutom tyder resultaten från den detaljerade bedömningen av uppskattningen av produktionsgapet 2017, som gjorts på grundval av kommissionens vårprognos 2017, på att Finland kommer att uppnå det lägsta riktmärket 2017. För att försäkra sig om att landet håller sig till referensvärdet på 3 % av BNP har Finlands regering dessutom offentligt åtagit sig att vid behov vidta ytterligare åtgärder 2017 för att säkerställa efterlevnaden av EU:s finanspolitiska regler, inbegripet fördragets referensvärde på 3 % av BNP
                  14
               . På grundval av detta kan Finland för närvarande anses uppfylla kraven för den begärda tillfälliga avvikelsen på 0,5 % av BNP 2017, förutsatt att landet genomför de överenskomna reformerna på lämpligt sätt, vilket kommer att följas upp under den europeiska planeringsterminen.

               (11)När det gäller begäran om flexibilitet för ytterligare investeringar verkar de uppgifter som lämnats i 2017 års stabilitetsprogram bekräfta att Finlands tillfälliga avvikelse från anpassningsbanan mot det medelfristiga budgetmålet under 2017 på ett effektivt sätt används för att öka investeringarna. Av denna orsak – och med beaktande av de ovan nämnda faktorerna beträffande det lägsta riktmärket och det faktum att den detaljerade bedömningen av uppskattningen av produktionsgapet bekräftar att det är ekonomiskt svåra tider i Finland – kan Finland för närvarande anses uppfylla kraven för att tillfälligt få avvika från det medelfristiga budgetmålet med 0,1 % av BNP 2017 för att beakta de nationella investeringsutgifterna för projekt som medfinansieras av EU. Kommissionen kommer att göra en efterhandsbedömning för att kontrollera de faktiska nationella utgifterna i medfinansierade investeringsprojekt och den därmed relaterade tillåtna avvikelsen.

               (12)Den 12 juli 2016 rekommenderade rådet Finland att åstadkomma en årlig finanspolitisk korrigering på minst 0,6 % av BNP mot det medelfristiga budgetmålet 2017. Samtidigt som man säkerställer att det lägsta riktmärket (dvs. ett strukturellt underskott på 1,1 % av BNP) kommer att följas, tyder kommissionens vårprognos 2017 på att en extra tillfällig avvikelse på 0,6 % av BNP 2017 kan tillåtas inom ramen för klausulerna om strukturreformer och investeringar. Med beaktande av detta får det strukturella saldot försämras med 0,5 % av BNP 2017. På grundval av kommissionens vårprognos 2017 följer Finland kraven i den förebyggande delen. Om man i bedömningen tar hänsyn till den nuvarande, uppdaterade uppskattningen enligt vilken den exceptionella flyktingströmmen kommer att få mindre budgetkonsekvenser 2017 är slutsatsen av helhetsbedömningen densamma. Finland bör nå sitt medelfristiga budgetmål 2018 med beaktande av den tillåtna avvikelsen vad gäller ovanliga händelser (beviljad för 2016) och de tillåtna avvikelserna vad gäller genomförandet av strukturreformerna och investeringarna (beviljade för 2017)
                  15
               . Enligt kommissionens vårprognos 2017 ligger detta i linje med den högsta nominella tillväxten för de primära offentliga nettoutgifterna
                  16
                på 1,6 %, vilket motsvarar en årlig strukturell anpassning på 0,1 % av BNP. Om politiken förblir oförändrad kommer Finland att följa kraven i den förebyggande delen 2018. Om man i bedömningen tar hänsyn till den nuvarande, uppdaterade uppskattningen enligt vilken den exceptionella flyktingströmmen kommer att få mindre budgetkonsekvenser 2017 är slutsatsen av helhetsbedömningen densamma. Samtidigt förutspås Finland vid första påseendet inte uppfylla skuldminskningsmålet under 2017 och 2018. Sammantaget anser rådet att Finland måste vara redo att vidta ytterligare åtgärder för att säkerställa efterlevnad.

               (13)Eftersom befolkningen åldras och arbetskraften minskar beräknas utgifterna för pensioner, hälso- och sjukvård samt vård och omsorg vid långvarigt vårdbehov öka från 23 % av BNP 2013 till 27 % av BNP fram till 2030. I januari 2017 trädde en pensionsreform i kraft som kommer att höja den lägsta lagstadgade pensionsåldern från 63 år till 65 år till 2027 och som kommer att koppla den lagstadgade pensionsåldern till förändringar i den förväntade livslängden. Social- och hälsovårdstjänsterna tillhandahålls för närvarande av kommunerna och kostnaderna för dessa utgör 10 % av BNP. Om systemet inte reformeras kommer dessa utgifter enligt prognosen att öka med 2,4 % årligen i nominella termer och deras andel av BNP kommer att öka. Ett av huvudsyftena med reformen är att minska det långvariga hållbarhetsgapet i de offentliga finanserna genom bättre kontroll av kostnaderna. Detta ska uppnås genom att tjänsterna integreras och större enheter ges ansvar för tillhandahållandet av dem och genom digitalisering. De första lagförslagen om social- och hälsovårdsreformen lades fram för riksdagen i mars 2017. Dessa lagar kommer att utgöra den rättsliga ramen för de 18 nya landskapen, som kommer att överta ansvaret för social- och hälsovårdstjänsterna från kommunerna från och med 2019. Lagförslagen om de mest kontroversiella delarna av reformen, framför allt patienternas valfrihet när det gäller att välja vårdproducent, måste ännu finslipas så att reformen kan genomföras från och med 2019 som planerat.

               (14)Löneökningarna har varit måttliga under de senaste åren. Den genomsnittliga ökningen av avtalslönerna var 0,7 % under en tolvmånadersperiod 2014–2016. På grund av arbetsproduktivitetens svaga tillväxt har kostnadskonkurrenskraften enbart gradvis förbättrats. Arbetsmarknadens parter undertecknade 2016 konkurrenskraftsavtalet som syftar till att öka Finlands kostnadskonkurrenskraft stegvis 2017. Mer än 90 % av arbetstagarna påverkas av konkurrenskraftsavtalet genom att deras löner fryses i tolv månader och deras årliga arbetstid permanent ökar med 24 timmar utan kompensation. Dessutom kommer arbetstagarna permanent att betala en större andel av socialförsäkringsavgifterna. Dessa åtgärder förväntas stödja exporten och sysselsättningen under de kommande åren, så att dessa ökar. Den kommande löneförhandlingsrundan under det andra halvåret 2017 kommer vara oumbärlig för att säkerställa dessa förväntade positiva effekter, eftersom man genom konkurrenskraftsavtalet inte lyckades undanröja alla kostnadskonkurrenskraftsmässiga skillnader jämfört med liknande ekonomier.

               (15)Situationen på arbetsmarknaden började gradvis förbättras under 2016, men utmaningar kvarstår. Sysselsättningen i tillverkningssektorn minskade med 21 % mellan 2008 och 2015. Andra sektorer, såsom byggsektorn, fastighetssektorn och social- och hälsovårdssektorn, visar tecken på brist på arbetskraft. Detta belyser behovet av riktade och aktiva arbetsmarknadsåtgärder och fortsatta investeringar i vuxenutbildning och yrkesutbildning för att möjliggöra yrkesrörlighet. Andelen lediga tjänster i förhållande till antalet anställda var 2016 nästan lika hög som 2007, medan arbetslösheten var två procentenheter högre.  Detta kan vara ett tecken på en dålig matchning av efterfrågan och utbud på arbetsmarknaden. Det kan även bero på att vissa lediga tjänster inte är attraktiva eller att det finns begränsade incitament att arbeta. Det behövs fortsatta insatser för att säkerställa bättre resultat på arbetsmarknaden för personer utanför arbetskraften, framför allt för 25–39-åringar, långtidsarbetslösa och migranter. För att se till att personer med migrantbakgrund klarar sig bättre på arbetsmarknaden och i samhället kommer det även att krävas fortsatta investeringar i deras utbildning.

               (16)När det gäller att aktivera personer kan det komplexa bidragssystemet med olika typer av bidrag leda till att en betydande andel förblir utanför arbetskraften och till låglönefällor, samt till byråkratiska problem när det gäller att återinföra bidrag. Det är av största vikt att man tar itu med dessa fällor. Man har redan ökat incitamenten att tacka ja till arbetserbjudanden genom att bli striktare vad gäller skyldigheten för arbetslösa att ta emot ett arbetserbjudande och skyldigheten att ta del av olika sysselsättningsfrämjande åtgärder. Dessutom har den inkomstrelaterade delen av arbetslöshetsersättningen minskat. Positiva incitament har införts för att aktivera arbetssökande, t.ex. att grunddagpenningen får användas som rörlighetsunderstöd och lönesubventioner. Ytterligare incitament för att ta emot arbete som erbjuds kunde kompletteras genom att befintliga byråkratiska hinder att börja arbeta eller bli egenföretagare undanröjs.

               (17)Den icke kostnadsrelaterade konkurrenskraften hämmar exportresultatet och kan begränsa Finlands attraktionskraft hos utländska investerare. En strukturförändring pågår, men takten har minskat nyligen. Framsteg har gjorts när det gäller att öppna upp tjänstesektorer, såsom detaljhandeln och transportsektorn, för konkurrens och förslag har lagts fram för att öka konkurrenskraften i andra inhemska tjänstesektorer. Även om Finland i internationella jämförelser rankas som ett av världens ledande länder när det gäller företagsklimatet och attraktionskraften för investerare, ligger den befintliga andelen utländska investeringar i Finland under genomsnittet i EU när man ser till ekonomins storlek.

               (18)Kommissionen har inom ramen för den europeiska planeringsterminen gjort en omfattande analys av Finlands ekonomiska politik och redogjort för denna i 2017 års landsrapport. Kommissionen har också bedömt stabilitetsprogrammet och det nationella reformprogrammet samt uppföljningen till de rekommendationer Finland fått tidigare år. Kommissionen har beaktat inte bara programmens och de uppföljande åtgärdernas relevans för hållbarheten i finanspolitiken och den socioekonomiska politiken i Finland, utan även huruvida EU:s regler och riktlinjer har iakttagits, mot bakgrund av behovet att stärka den övergripande ekonomiska styrningen i unionen genom att framtida nationella beslut fattas med beaktande av synpunkter på EU-nivå.

               (19)Mot bakgrund av denna bedömning har rådet granskat stabilitetsprogrammet och dess yttrande
                  17
                återspeglas särskilt i rekommendation 1.

               HÄRIGENOM REKOMMENDERAS Finland att 2017 och 2018 vidta följande åtgärder:

               1.Fortsätta sin finanspolitik i enlighet med kraven i stabilitets- och tillväxtpaktens förebyggande del, vilket innebär att uppnå det medelfristiga budgetmålet 2018, med beaktande av tillåtna avvikelser kopplade till ovanliga händelser, genomförandet av strukturreformer och investeringar för vilka en tillfällig avvikelse har beviljats. Se till att förvaltningsreformen antas och genomförs utan dröjsmål, för att åstadkomma mer kostnadseffektiva social- och hälsovårdstjänster.

               2.Främja en fortsatt anpassning av lönerna till produktivitetsutvecklingen, samtidigt som arbetsmarknadsparternas roll till fullo respekteras. Vidta riktade och aktiva arbetsmarknadsåtgärder för att ta itu med de sysselsättningsmässiga och samhälleliga utmaningarna, införa incitament för att ta emot arbete som erbjuds och främja egenföretagande.

               3.Fortsätta att förbättra regelverket och minska den administrativa bördan för att öka konkurrensen i tjänstesektorn och för att främja investeringar.

               Utfärdad i Bryssel den

                     På rådets vägnar

                     Ordförande

                     (1)
                  EGT L 209, 2.8.1997, s. 1.

                     (2)
                  EUT L 306, 23.11.2011, s. 25.

                     (3)
                  COM(2017) 525 final.

                     (4)
                  P8_ TA(2017)0038, P8_ TA(2017)0039 och P8_ TA(2017)0040.

                     (5)
                  COM(2016) 725 final.

                     (6)
                  COM(2016) 728 final.

                     (7)
                  2017/C92/01.

                     (8)
                  SWD(2017) 91 final.

                     (9)
                  COM(2017) 90 final.

                     (10)
                  I artikel 23 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1303/2013 av den 17 december 2013 om fastställande av gemensamma bestämmelser för Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden, Sammanhållningsfonden, Europeiska jordbruksfonden för landsbygdsutveckling och Europeiska havs- och fiskerifonden, om fastställande av allmänna bestämmelser för Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden, Sammanhållningsfonden och Europeiska havs- och fiskerifonden samt om upphävande av rådets förordning (EG) nr 1083/2006 (EUT L 347, 20.12.2013, s. 320).

                     (11)

                        COM(2014) 494 final.

                     (12)
                  Det konjunkturrensade saldot exklusive engångsåtgärder och andra tillfälliga åtgärder, omräknat av kommissionen enligt den allmänt vedertagna metoden.

                     (13)
                  Finansministeriets publikationer 36c/2016.

                     (14)
                  VM/712/04.00.05.01/2016

                     (15)
                  Finland får avvika från sitt medelfristiga budgetmål 2018, eftersom tillfälliga avvikelser gäller under en treårsperiod.

                     (16)
                  De offentliga nettoutgifterna består av de sammanlagda offentliga utgifterna exklusive ränteutgifter, utgifter för unionsprogram som motsvaras fullt ut av inkomster från unionsmedel och icke-diskretionära förändringar i utgifterna för arbetslöshetsersättning. Nationell fast bruttoinvestering är utjämnad över fyra år. Diskretionära åtgärder på inkomstsidan eller lagstadgade inkomstökningar är inräknade. Engångsåtgärder på såväl inkomst- som utgiftssidan är avräknade.

                     (17)
                  Enligt artikel 5.2 i förordning (EG) nr 1466/97.