title: Kommissionens rekommendation (EU) 2021/2279 av den 15 december 2021 om användningen av metoder för produkters miljöavtryck för att mäta och kommunicera produkters och organisationers miljöprestanda utifrån ett livscykelperspektiv

text:
               30.12.2021

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               L 471/1

      KOMMISSIONENS REKOMMENDATION (EU) 2021/2279
      av den 15 december 2021
      om användningen av metoder för produkters miljöavtryck för att mäta och kommunicera produkters och organisationers miljöprestanda utifrån ett livscykelperspektiv
      EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION
      med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 191 och 292, och
      av följande skäl:

                  (1)

                  Tillförlitlig och korrekt mätning av och information om produkters och organisationers miljöprestanda är en viktig faktor när aktörer inom en rad olika områden behöver fatta beslut om miljöfrågor.

                  (2)

                  Metoderna för produkters och organisationers miljöavtryck (metoderna för miljöavtryck) gör det möjligt för företagen att mäta och informera om sin miljöprestanda och därmed konkurrera på marknaden utifrån tillförlitlig miljöinformation. Metoderna innehåller detaljerade anvisningar om hur man modellerar och beräknar produkters och organisationers miljöpåverkan. Metoderna för miljöavtryck bygger på befintliga, internationellt vedertagna metoder, indikatorer och regler.

                  (3)

                  År 2013 antog kommissionen rekommendation 2013/179/EU (1) för att främja användningen av gemensamma metoder för att mäta och informera om produkters och organisationers miljöprestanda under hela livscykeln. I rekommendationen uppmanas medlemsstater, företag, privata organisationer och finansvärlden att använda sig av metoderna, och den omfattar två bilagor i vilka de föreslagna metoderna fastställs.

                  (4)

                  Kommissionen inrättade en ram för att vidareutveckla metoderna för miljöavtryck med deltagande av ett brett spektrum intressenter, bland annat industrin och i synnerhet små och medelstora företag, under en pilotfas.

                  (5)

                  Under pilotfasen som löpte från 2013 till 2018 testades utvecklingen av regler för produktkategoriers miljöavtryck (PEFCR-regler) och sektorsregler för organisationers miljöavtryck (OEFSR-regler) med hjälp av aktivt deltagande av intressenterna, vilket ledde till att nitton PEFCR-regler och två OEFSR-regler slutfördes.

                  (6)

                  Flera tekniska aspekter av metoderna för miljöavtryck uppdaterades också, t.ex. 1) tillämpning av väsentlighetsprincipen (vidta åtgärder där det gör nytta), 2) fastställande av ett riktmärke som motsvarar miljöavtrycksprofilen för den genomsnittliga produktionen på marknaden, även kallad representativ produkt/organisation. 3) Överenskommelser om modellering av centrala aspekter rörande klimatförändringar, elektricitet, transporter, infrastruktur och utrustning, förpackningar, slutbehandling och jordbruk. 4) Inkludering av normalisering och viktning. 5) Riktlinjer för hur information om biologisk mångfald ska inkluderas som ytterligare miljöinformation. 6) Förbättring av vissa metoder för påverkansbedömning, särskilt för toxicitetsrelaterade metoder (humantoxicitet – cancer, humantoxicitet – ej cancer, ekotoxicitet – sötvatten, vattenanvändning, markanvändning, resurser och partiklar). 7) Fastställande av karakteriseringsfaktorer mot bakgrund av Reach-data. 8) Vägledning om hur man tar fram datauppsättningar som överensstämmer med miljöavtryckskraven.

                  (7)

                  Resultatet av pilotfasen presenterades i ett arbetsdokument från kommissionens avdelningar 2019 – Sustainable Products in a Circular Economy – Towards an EU Product Policy Framework contribution to the Circular Economy (2) (inte översatt till svenska). I arbetsdokumentet rekommenderas även möjliga användningsområden för metoderna för miljöavtryck i utvecklingen av politiken på EU-nivå. Sedan 2019 och efter en inbjudan att anmäla intresse riktad till näringslivet, har kommissionen fortsatt att ta fram nya regler för produktkategoriers miljöavtryck.

                  (8)

                  I rådets slutsatser från oktober 2019 (3) välkomnades pilotprojektet för EU:s metoder för miljöavtryck samt alla initiativ som stödjer kommunikation av miljöpåverkan baserat på pilotprojektet om miljöavtryck.

                  (9)

                  Den europeiska gröna given (4) har som mål att industrin ska verka för en ren och cirkulär ekonomi och understryker att det behövs tillförlitlig, jämförbar och verifierbar information för att köpare ska kunna fatta mer hållbara beslut och för att minska risken för vilseledande miljöpåståenden (så kallad ”grönmålning”).

                  (10)

                  I sitt meddelande En ny handlingsplan för den cirkulära ekonomin - För ett renare och mer konkurrenskraftigt Europa (5) underströk kommissionen att företagen bör styrka sina miljöpåståenden med hjälp av metoderna för miljöavtryck och åtog sig att testa integreringen av dessa metoder i EU:s miljömärke.

                  (11)

                  I meddelandet Ny strategi för konsumentpolitiken – En hållbar återhämtning genom stärkt konsumentresiliens (6) anges följande: För att stimulera till fler frivilliga företagsåtgärder planerar kommissionen att samarbeta med ekonomiska aktörer för att uppmuntra dem att frivilligt åta sig att informera konsumenterna om företagets miljöavtryck, förbättra sin hållbarhet och minska miljöpåverkan.

                  (12)

                  I sina slutsatser från december 2020 noterar rådet att produkters miljöavtryck kan tjäna som en underliggande metod för olika produktpolitiska verktyg i EU och ramen för hållbara produkter, med beaktande också av andra lämpliga metoder.

                  (13)

                  Användningen av metoderna för miljöavtryck planeras redan inom ramen för EU:s politik och lagstiftning, t.ex. taxonomiförordningen (7), initiativet för hållbara batterier (8) och strategin för grön konsumtion (9).

                  (14)

                  Mot bakgrund av denna utveckling bör kommissionens rekommendation 2013/179/EU uppdateras för att omfatta den tekniska utvecklingen under pilotfasen, särskilt utvecklingen av kategori- och sektorsregler, och därigenom tillhandahålla en god grund för fortsatt utveckling och genomförande av politiken. Den bör underlätta för företagen att beräkna sin miljöprestanda utifrån tillförlitlig, verifierbar och jämförbar information och att andra aktörer (t.ex. offentliga förvaltningar, icke-statliga organisationer, affärspartner) ska ha tillgång till sådan information. Den bör också bidra till utvecklingen av en databas för miljöavtryck på EU-nivå.

                  (15)

                  Små och medelstora företag kan sakna den kunskap och de resurser som krävs för att uppfylla kraven på information om miljöprestanda utifrån ett livscykelperspektiv. Dessa företag behöver därför få stöd, inte bara från kommissionen, utan även från medlemsstaterna och branschorganisationer.

                  (16)

                  Metoderna för miljöavtryck kommer att uppdateras allteftersom nya, internationellt överenskomna strategier växer fram, för att inbegripa nya indikatorer eller modelleringsregler. Dessa aspekter diskuteras i kommissionens expertgrupp i det tekniska rådet om miljöavtryck. För närvarande diskuteras till exempel effekter i samband med biologisk mångfald.

                  (17)

                  I enlighet med EU:s handlingsplan för den cirkulära ekonomin kommer kommissionen att undersöka möjligheterna att inrätta ett regelverk för certifiering av avlägsnande av koldioxid, baserat på en noggrann och transparent koldioxidredovisning för att övervaka och kontrollera riktigheten hos rapporterade mängder avlägsnat koldioxid. Denna ram kommer att utarbetas i ömsesidig samverkan och samstämmighet med metoden för miljöavtryck, och kommer vid behov att integreras i framtida uppdateringar av denna rekommendation.

                  (18)

                  Medan denna rekommendation är inriktad på miljöpåverkan spelar frågor som rör ekonomiska och sociala effekter, bland annat arbetsmarknadsaspekter, en allt viktigare roll på global nivå. Kommissionen kommer att fortsätta noga följa utvecklingen på detta område och andra metoder för att analysera hur produkter som konsumeras i EU påverkar försörjningskedjan i ett miljömässigt, socialt och ekonomiskt hänseende och även påverkar försörjningskedjan i tredjeländer.

                  (19)

                  Denna rekommendation bör ersätta kommissionens rekommendation 2013/179/EU.

            HÄRIGENOM REKOMMENDERAS FÖLJANDE.
      1.   SYFTE OCH TILLÄMPNINGSOMRÅDE

                  1.1

                  Syftet med denna rekommendation är att främja användning av metoderna för miljöavtryck i relevant politik och relevanta system för mätning och/eller kommunikation rörande miljöprestandan utifrån ett livscykelperspektiv för alla slags produkter, både varor och tjänster, och för organisationer.

                  1.2

                  Rekommendationen riktar sig till medlemsstaterna och till privata och offentliga organisationer som mäter sin produkts eller sin organisations miljöprestanda ur ett livscykelperspektiv och/eller kommunicerar information om miljöprestanda till privata, offentliga eller civilsamhällets intressenter i EU, eller har för avsikt att göra något av detta.

                  1.3

                  Denna rekommendation gäller inte genomförandet av EU:s bindande lagstiftning som innehåller en särskild metod för beräkning av produkters eller organisationers miljöprestanda ur ett livscykelperspektiv. Det kan dock hänvisas till denna rekommendation i EU:s lagstiftning eller politiska åtgärder som en metod för beräkning av produkters eller organisationers miljöprestanda ur ett livscykelperspektiv.

            2.   DEFINITIONER

      I denna rekommendation gäller följande definitioner:

                  a)

                     metoden för produkters miljöavtryck (PEF-metoden): en allmän metod för att mäta och kommunicera en produkts potentiella miljöpåverkan utifrån ett livscykelperspektiv, såsom den beskrivs i bilaga I.

                  b)

                     metoden för organisationers miljöavtryck (OEF-metoden): en allmän metod för att mäta och kommunicera en organisations potentiella miljöpåverkan utifrån ett livscykelperspektiv, såsom den beskrivs i bilaga III.

                  c)

                     produkters miljöavtryck: resultatet av en undersökning av produkters miljöavtryck utgående från metoden för produkters miljöavtryck.

                  d)

                     organisationers miljöavtryck: resultatet av en undersökning av organisationers miljöavtryck utgående från metoden för organisationers miljöavtryck.

                  e)

                     regler för produktkategoriers miljöavtryck (PEFCR-regler): produktspecifika, livscykelbaserade regler som kompletterar den allmänna metodvägledningen för PEF-studier genom att tillhandahålla ytterligare specifikation på nivån för en specifik produktkategori. Om en PEFCR-regel finns bör den användas för att beräkna miljöavtrycket från en produkt som tillhör den produktkategorin.

                  f)

                     sektorsregler för organisationers miljöavtryck (OEFSR-regler): sektorsspecifika, livscykelbaserade regler som kompletterar den allmänna metodvägledningen för OEF-studier genom att ge ytterligare specifikation på sektorsnivå. Om en OEFSR-regel finns bör den användas för att beräkna miljöavtrycket från en organisation som tillhör den sektorn.

                  g)

                     miljöprestanda utifrån ett livscykelperspektiv: kvantifierad mätning av potentiell miljöpåverkan med beaktande av en produkts eller organisations alla relevanta livscykelfaser, ur ett försörjningskedjeperspektiv.

                  h)

                     kommunikation av miljöprestanda utifrån ett livscykelperspektiv: allt delgivande av information om miljöprestanda utifrån ett livscykelperspektiv – till affärspartner, investerare, offentliga organ eller konsumenter.

                  i)

                     organisation: företag, bolag, firma, näringsrörelse, myndighet eller institution eller en del eller en kombination av dessa, oavsett företagsform, offentlig eller privat, med egna funktioner och förvaltningar.

                  j)

                     system: vinstdrivande eller icke-vinstdrivande initiativ som tagits av privata företag eller en företagssammanslutning, av ett offentligt-privat partnerskap eller av statliga eller icke-statliga organisationer, som kräver mätning eller kommunikation av miljöprestanda utifrån ett livscykelperspektiv.

                  k)

                     branschorganisation: organisation som representerar privata företag som ingår i organisationen eller privata företag som tillhör en sektor på lokal, regional, nationell eller internationell nivå.

                  l)

                     finansvärlden: alla aktörer som tillhandahåller finansiella tjänster (inklusive finansiell rådgivning), i vilket ingår banker, investerare och försäkringsbolag.

            3.   ANVÄNDNING AV PEF- OCH OEF-METODERNA FÖR MEDLEMSSTATERNAS POLITISKA BESLUT

      Medlemsstaterna bör göra följande:

                  3.1

                  Använda PEF- eller OEF-metoderna och relaterade PEFCR- och OEFSR-regler i frivilliga strategier och initiativ som har att göra med mätning och angivande av produkters och organisationers miljöprestanda utifrån ett livscykelperspektiv, där så är lämpligt med beaktande av att sådana strategier inte får skapa hinder för varors fria rörlighet i EU.

                  3.2

                  Bedöma information eller argument om miljöprestanda ur ett livscykelperspektiv på grundval av användning av PEF-metoden eller OEF-metoden och relaterade PEFCR- och OEFSR-regler i den form de gäller enligt relevanta nationella system som omfattar mätning eller kommunikation av produkters eller organisationers potentiella miljöprestanda utifrån ett livscykelperspektiv.

                  3.3

                  Sträva efter att öka tillgången på livscykeldata av hög kvalitet genom att införa åtgärder för att utveckla, revidera och tillhandahålla nationella databaser och bidra till att föra in data i existerande offentliga databaser, baserat på kraven för datauppsättningar som överensstämmer med miljöavtryckskraven. Samstämmighet mellan de olika databaserna bör säkerställas sinsemellan.

                  3.4

                  Bidra till kommissionens ansträngningar när det gäller tillgången till högkvalitativa datamängder som uppfyller kraven i EF.

                  3.5

                  Ge små och medelstora företag stöd och verktyg för att mäta, förbättra och kommunicera miljöprestanda ur ett livscykelperspektiv enligt PEF-metoden eller OEF-metoden samt relaterade PEFCR- och OEFSR-regler för sina produkter eller sin organisation. Därvid bör myndigheterna undvika att överlappa befintliga verktyg om de är ändamålsenliga.

                  3.6

                  Uppmuntra användningen av OEF-metoden och i förekommande fall relaterade OEFSR-regler, för att mäta eller kommunicera offentliga organisationers miljöprestanda.

                  3.7

                  Främja och stödja användningen av PEF- och OEF-metoderna på internationell nivå, bland annat i multilaterala forum eller i samband med system för mätning och kommunikation av miljöprestanda utifrån ett livscykelperspektiv. Därvid bör myndigheterna överväga att tillhandahålla hjälp och verktyg till små och medelstora företag i EU:s partnerländer för mätning och förbättring av miljöprestanda utifrån ett livscykelperspektiv i fråga om eventuella halvfabrikat eller halvfärdiga produkter som dessa företag tillverkar.

            4.   ANVÄNDNING AV PEF-METODEN OCH OEF-METODEN I FÖRETAG OCH ANDRA PRIVATA ORGANISATIONER

      Företag och andra privata organisationer som beslutar att mäta, jämföra eller kommunicera sina produkters eller sin organisations miljöprestanda utifrån ett livscykelperspektiv bör göra följande:

                  4.1

                  Använda PEF-metoden eller OEF-metoden samt relaterade PEFCR- och OEFSR-regler som referensmetod för mätning eller kommunikation av produkters eller organisationers miljöprestanda utifrån ett livscykelperspektiv.

                  4.2

                  Bidra till revidering av offentliga databaser och förse dem med livscykeldata av hög kvalitet i linje med kraven för datauppsättningar som överensstämmer med miljöavtryckskraven. Bidra till kommissionens ansträngningar när det gäller tillgången till högkvalitativa datamängder som uppfyller kraven i EF.

                  4.3

                  Överväga att ge stöd till företags, särskilt små och medelstora företags, försörjningskedjor när det gäller att tillhandahålla information utgående från PEF och OEF samt relaterade PEFCR- och OEFSR-regler och förbättra organisationens och produkternas miljöprestanda utifrån ett livscykelperspektiv.

            Branschorganisationerna bör göra följande:

                  4.4

                  Främja användningen av PEF-metoden och OEF-metoden samt relaterade PEFCR- och OEFSR-regler bland medlemmarna.

                  4.5

                  Hjälpa till att revidera offentliga databaser och förse dem med livscykeldata av hög kvalitet i linje med kraven för datauppsättningar som överensstämmer med miljöavtryckskraven. Bidra till kommissionens ansträngningar när det gäller tillgången till högkvalitativa datamängder som uppfyller kraven i EF.

                  4.6

                  Tillhandahålla förenklade beräkningsinstrument och expertis för att hjälpa små och medelstora företag att beräkna miljöprestanda ur ett livscykelperspektiv enligt PEF-metoden eller OEF-metoden samt relaterade PEFCR- och OEFSR-regler för sina produkter eller sin organisation.

                  4.7

                  Främja och stödja användningen av PEF- och OEF-metoderna på internationell nivå, bland annat i multilaterala forum eller i samband med system för mätning och kommunikation av miljöprestanda utifrån ett livscykelperspektiv.

            5.   ANVÄNDNING AV PEF-METODEN OCH OEF-METODEN SAMT RELATERADE PEFCR- OCH OEFSR-REGLER GENOM SYSTEM FÖR MÄTNING ELLER KOMMUNIKATION AV MILJÖPRESTANDA UTIFRÅN ETT LIVSCYKELPERSPEKTIV

                  5.1

                  System för mätning eller kommunikation av miljöprestanda utifrån ett livscykelperspektiv bör använda PEF-metoden eller OEF-metoden samt relaterade PEFCR- och OEFSR-regler som referensmetod för mätning eller kommunikation av produkters och organisationers miljöprestanda utifrån ett livscykelperspektiv.

            6.   ANVÄNDNING AV PEF-METODEN OCH OEF-METODEN SAMT RELATERADE PEFCR- OCH OEFSR-REGLER I FINANSVÄRLDEN

      Parterna inom finansvärlden bör, där så är lämpligt, göra följande:

                  6.1

                  Främja information eller argument om miljöprestanda ur ett livscykelperspektiv på grundval av användning av PEF-metoden eller OEF-metoden samt relaterade PEFCR- och OEFSR-regler vid bedömningen av ekonomiska risker i samband med miljöprestanda ur ett livscykelperspektiv.

                  6.2

                  Främja användningen av information baserad på OEF-studier i bedömningen av prestandanivåerna för miljökomponenten i hållbarhetsindex.

                  6.3

                  Främja och stödja användningen av PEF- och OEF-metoderna på internationell nivå, bland annat i multilaterala forum eller i samband med system för mätning och kommunikation av miljöprestanda utifrån ett livscykelperspektiv.

            7.   VERIFIERING

                  7.1

                  Om PEF- och OEF-studier delges tredje parter ska studierna verifieras enligt kraven för PEF- och OEF-metoderna samt eventuella särskilda anvisningar i PEFCR- och OEFSR-reglerna.

            8.   RAPPORTERING AV HUR REKOMMENDATIONEN TILLÄMPAS

                  8.1

                  Medlemsstaterna uppmanas att årligen underrätta kommissionen om åtgärder som har vidtagits enligt denna rekommendation. Den första omgången information bör lämnas in ett år efter det att denna rekommendation har antagits. Den information som lämnas in bör omfatta följande:

                              a)

                              Hur PEF- och OEF-metoderna samt relaterade PEFCR- och OEFSR-regler används i politiska initiativ.

                              b)

                              Antalet produkter och organisationer som initiativet omfattar.

                              c)

                              Incitament för miljöprestanda utifrån ett livscykelperspektiv.

                              d)

                              Initiativ till framtagning av livscykeldata av hög kvalitet.

                              e)

                              Bistånd till små och medelstora företag när det gäller att lämna information om miljöprestanda utifrån ett livscykelperspektiv och förbättring av deras miljöprestanda.

                              f)

                              Eventuella problem eller flaskhalsar som upptäckts i samband med metoderna.

            9.   UPPHÄVANDE AV TIDIGARE REKOMMENDATION

      Kommissionens rekommendation 2013/179/EU ska upphöra att gälla. Hänvisningar till den upphävda rekommendationen ska anses som hänvisningar till den här rekommendationen.

         Utfärdad i Bryssel den 15 december 2021.

               På kommissionens vägnar

            Virginijus SINKEVIČIUS

               Ledamot av kommissionen

         (1)  Kommissionens rekommendation 2013/179/EU av den 9 april 2013 om användningen av gemensamma metoder för att mäta och kommunicera produkters och organisationers miljöprestanda utifrån ett livscykelperspektiv (EUT L 124, 4.5.2013, s. 1).

         (2)  SWD(2019) 91 final.

         (3)  https://data.consilium.europa.eu/doc/document/ST-12791-2019-INIT/sv/pdf.

         (4)  COM(2019) 640 final.

         (5)  COM(2020) 98 final.

         (6)  COM(2020) 696 final.

         (7)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2020/852 av den 18 juni 2020 om inrättande av en ram för att underlätta hållbara investeringar och om ändring av förordning (EU) 2019/2088 (EUT L 198, 22.6.2020, s. 13).

         (8)  COM(2020) 798 final.

         (9)  https://ec.europa.eu/info/sites/default/files/working_document_for_the_green_consumption_pledges_0.pdf.


title: Rådets rekommendation (EU) 2022/66 av den 17 januari 2022 om ändring av rekommendation (EU) 2020/912 om de tillfälliga restriktionerna för icke nödvändiga resor till EU och ett eventuellt avskaffande av dessa restriktioner

text:
                  18.1.2022

                  SV

                  Europeiska unionens officiella tidning

                  L 11/52

         RÅDETS REKOMMENDATION (EU) 2022/66
         av den 17 januari 2022
         om ändring av rekommendation (EU) 2020/912 om de tillfälliga restriktionerna för icke nödvändiga resor till EU och ett eventuellt avskaffande av dessa restriktioner
         EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION
         med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 77.2 b och e samt 292 första och andra meningen, och
         av följande skäl:

                     (1)

                     Den 30 juni 2020 antog rådet en rekommendation om de tillfälliga restriktionerna för icke nödvändiga resor till EU och ett eventuellt avskaffande av dessa restriktioner (1) (rådets rekommendation).

                     (2)

                     Därefter har rådet antagit rekommendationerna (EU) 2020/1052 (2), (EU) 2020/1144 (3), (EU) 2020/1186 (4), (EU) 2020/1551 (5), (EU) 2020/2169 (6), (EU) 2021/89 (7), (EU) 2021/132 (8), (EU) 2021/767 (9), (EU) 2021/892 (10), (EU) 2021/992 (11), (EU) 2021/1085 (12), (EU) 2021/1170 (13), (EU) 2021/1346 (14), (EU) 2021/1459 (15), (EU) 2021/1712 (16), (EU) 2021/1782 (17), (EU) 2021/1896 (18), (EU) 2021/1945 (19), (EU) 2021/2022 (20) och (EU) 2021/2150 (21) om ändring av rådets rekommendation (EU) 2020/912 om de tillfälliga restriktionerna för icke nödvändiga resor till EU och ett eventuellt avskaffande av dessa restriktioner.

                     (3)

                     Den 20 maj 2021 antog rådet rekommendation (EU) 2021/816 om ändring av rekommendation (EU) 2020/912 om de tillfälliga restriktionerna för icke nödvändiga resor till EU och ett eventuellt avskaffande av dessa restriktioner (22) för att uppdatera de kriterier som används för att bedöma om icke nödvändiga resor från tredjeländer är säkra och bör tillåtas.

                     (4)

                     I rådets rekommendation föreskrivs att medlemsstaterna gradvis ska häva de tillfälliga restriktionerna för icke nödvändiga resor till EU från och med den 1 juli 2020 på ett samordnat sätt med avseende på personer som är bosatta i de tredjeländer som anges i bilaga I till rådets rekommendation. Förteckningen över tredjeländer i bilaga I bör ses över varannan vecka och allt efter omständigheterna uppdateras av rådet efter nära samråd med kommissionen och berörda EU-byråer och EU-organ till följd av en samlad bedömning på grundval av den metod, de kriterier och de uppgifter som avses i rådets rekommendation.

                     (5)

                     Därefter har diskussioner förts inom rådet, i nära samråd med kommissionen och berörda EU-byråer och EU-organ, om översynen av den förteckning över tredjeländer som anges i bilaga I till rådets rekommendation och med tillämpning av de kriterier och metoder som fastställs i rådets rekommendation, i dess ändrade lydelse enligt rekommendation (EU) 2021/816. Som en följd av dessa diskussioner bör förteckningen över tredjeländer i bilaga I ändras. I synnerhet bör Argentina, Australien och Kanada strykas från förteckningen.

                     (6)

                     Gränskontroll är inte bara av intresse för den medlemsstat vid vars yttre gränser den utförs, utan för samtliga medlemsstater som har avskaffat inre gränskontroll. Medlemsstaterna bör därför säkerställa att de åtgärder som vidtas vid de yttre gränserna är samordnade i syfte att säkerställa att Schengenområdet fungerar väl. Från och med den 17 januari 2022 bör medlemsstaterna därför fortsätta att häva de tillfälliga restriktionerna för icke nödvändiga resor till EU på ett samordnat sätt med avseende på personer som är bosatta i de tredjeländer, särskilda administrativa regioner och andra enheter och territoriella myndigheter som anges i bilaga I till rådets rekommendation, i dess ändrade lydelse enligt denna rekommendation.

                     (7)

                     I enlighet med artiklarna 1 och 2 i protokoll nr 22 om Danmarks ställning, fogat till fördraget om Europeiska unionen och fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, deltar Danmark inte i antagandet av denna rekommendation, som inte är bindande för eller tillämplig på Danmark. Eftersom denna rekommendation är en utveckling av Schengenregelverket ska Danmark, i enlighet med artikel 4 i det protokollet, inom sex månader efter det att rådet har beslutat om denna rekommendation, besluta huruvida landet ska genomföra den.

                     (8)

                     Denna rekommendation utgör en utveckling av de bestämmelser i Schengenregelverket i vilka Irland inte deltar i enlighet med rådets beslut 2002/192/EG (23). Irland deltar därför inte i antagandet av denna rekommendation, som inte är bindande för eller tillämplig på Irland.

                     (9)

                     När det gäller Island och Norge utgör denna rekommendation, i enlighet med avtalet mellan Europeiska unionens råd och Republiken Island och Konungariket Norge om dessa staters associering till genomförandet, tillämpningen och utvecklingen av Schengenregelverket, en utveckling av de bestämmelser i Schengenregelverket som omfattas av det område som avses i artikel 1 A i rådets beslut 1999/437/EG (24).

                     (10)

                     När det gäller Schweiz utgör denna rekommendation, i enlighet med avtalet mellan Europeiska unionen, Europeiska gemenskapen och Schweiziska edsförbundet om Schweiziska edsförbundets associering till genomförandet, tillämpningen och utvecklingen av Schengenregelverket, en utveckling av de bestämmelser i Schengenregelverket som omfattas av det område som avses i artikel 1 A i beslut 1999/437/EG (25) jämförd med artikel 3 i rådets beslut 2008/146/EG (26).

                     (11)

                     När det gäller Liechtenstein utgör denna rekommendation, i enlighet med protokollet mellan Europeiska unionen, Europeiska gemenskapen, Schweiziska edsförbundet och Furstendömet Liechtenstein om Furstendömet Liechtensteins anslutning till avtalet mellan Europeiska unionen, Europeiska gemenskapen och Schweiziska edsförbundet om Schweiziska edsförbundets associering till genomförandet, tillämpningen och utvecklingen av Schengenregelverket, en utveckling av de bestämmelser i Schengenregelverket som omfattas av det område som avses i artikel 1 A i beslut 1999/437/EG (27) jämförd med artikel 3 i beslut 2011/350/EU (28).

               HÄRIGENOM REKOMMENDERAS FÖLJANDE.
         Rådets rekommendation (EU) 2020/912, i dess lydelse enligt rekommendationerna (EU) 2020/1052, (EU) 2020/1144, (EU) 2020/1186, (EU) 2020/1551, (EU) 2020/2169, (EU) 2021/89, (EU) 2021/132, (EU) 2021/767, (EU) 2021/816, (EU) 2021/892, (EU) 2021/992, (EU) 2021/1085, (EU) 2021/1170, (EU) 2021/1346, (EU) 2021/1459, (EU) 2021/1712, (EU) 2021/1782, (EU) 2021/1896, (EU) 2021/1945, (EU) 2021/2022 och (EU) 2021/2150, om de tillfälliga restriktionerna för icke nödvändiga resor till EU och ett eventuellt avskaffande av dessa restriktioner, ska ändras på följande sätt:

                     1.

                     Första stycket i punkt 1 i rådets rekommendation ska ersättas med följande:

                                 ”1.

                                 Från och med den 17 januari 2022 bör medlemsstaterna gradvis avskaffa de tillfälliga restriktionerna för icke nödvändiga resor till EU på ett samordnat sätt med avseende på personer som är bosatta i de tredjeländer som anges i bilaga I.”.

                     2.

                     Bilaga I till rekommendationen ska ersättas med följande:
                     ”

                           BILAGA I
                           Tredjeländer, särskilda administrativa regioner samt andra enheter och territoriella myndigheter vars invånare inte bör påverkas av tillfälliga restriktioner vid de yttre gränserna för icke nödvändiga resor till EU:
                           I.   STATER

                                       1.

                                       BAHRAIN

                                       2.

                                       CHILE

                                       3.

                                       COLOMBIA

                                       4.

                                       INDONESIEN

                                       5.

                                       KUWAIT

                                       6.

                                       NYA ZEELAND

                                       7.

                                       PERU

                                       8.

                                       QATAR

                                       9.

                                       RWANDA

                                       10.

                                       SAUDIARABIEN

                                       11.

                                       SYDKOREA

                                       12.

                                       FÖRENADE ARABEMIRATEN

                                       13.

                                       URUGUAY

                                       14.

                                       KINA (*1)

                                 II.   FOLKREPUBLIKEN KINAS SÄRSKILDA ADMINISTRATIVA REGIONER

                           Hongkong SAR
                           Macao SAR
                           III.   ENHETER OCH TERRITORIELLA MYNDIGHETER SOM INTE ERKÄNNS SOM STATER AV MINST EN MEDLEMSSTAT

                           Taiwan

                     .
                        (*1)  Med förbehåll för bekräftelse om ömsesidighet."

            Utfärdad i Bryssel den 17 januari 2022

                  På rådets vägnar

               J. DENORMANDIE

                  Ordförande

            (1)  EUT L 208 I, 1.7.2020, s. 1.

            (2)  EUT L 230, 17.7.2020, s. 26.

            (3)  EUT L 248, 31.7.2020, s. 26.

            (4)  EUT L 261, 11.8.2020, s. 83.

            (5)  EUT L 354, 26.10.2020, s. 19.

            (6)  EUT L 431, 21.12.2020, s. 75.

            (7)  EUT L 33, 29.1.2021, s. 1.

            (8)  EUT L 41, 4.2.2021, s. 1.

            (9)  EUT L 165 I, 11.5.2021, s. 66.

            (10)  EUT L 198, 4.6.2021, s. 1.

            (11)  EUT L 221, 21.6.2021, s. 12.

            (12)  EUT L 235, 2.7.2021, s. 27.

            (13)  EUT L 255, 16.7.2021, s. 3.

            (14)  EUT L 306, 31.8.2021, s. 4.

            (15)  EUT L 320, 10.9.2021, s. 1.

            (16)  EUT L 341, 24.9.2021, s. 1.

            (17)  EUT L 360, 11.10.2021, s. 128.

            (18)  EUT L 388, 3.11.2021, s. 1.

            (19)  EUT L 397, 10.11.2021, s. 28.

            (20)  EUT L 413, 19.11.2021, s. 37.

            (21)  EUT L 434, 6.12.2021, s. 8.

            (22)  EUT L 182, 21.5.2021, s. 1.

            (23)  Rådets beslut 2002/192/EG av den 28 februari 2002 om Irlands begäran om att få delta i vissa bestämmelser i Schengenregelverket (EGT L 64, 7.3.2002, s. 20).

            (24)  EGT L 176, 10.7.1999, s. 31.

            (25)  EUT L 53, 27.2.2008, s. 52.

            (26)  Rådets beslut 2008/146/EG av den 28 januari 2008 om ingående på Europeiska gemenskapens vägnar av avtalet mellan Europeiska unionen, Europeiska gemenskapen och Schweiziska edsförbundet om Schweiziska edsförbundets associering till genomförandet, tillämpningen och utvecklingen av Schengenregelverket (EUT L 53, 27.2.2008, s. 1).

            (27)  EUT L 160, 18.6.2011, s. 21.

            (28)  Rådets beslut 2011/350/EU av den 7 mars 2011 om ingående på Europeiska unionens vägnar av protokollet mellan Europeiska unionen, Europeiska gemenskapen, Schweiziska edsförbundet och Furstendömet Liechtenstein om Furstendömet Liechtensteins anslutning till avtalet mellan Europeiska unionen, Europeiska gemenskapen och Schweiziska edsförbundet om Schweiziska edsförbundets associering till genomförandet, tillämpningen och utvecklingen av Schengenregelverket, om avskaffande av kontroller vid de inre gränserna och om personers rörlighet (EUT L 160, 18.6.2011, s. 19).


title: Rådets rekommendation (EU) 2022/107 av den 25 januari 2022 om en samordnad strategi för att underlätta säker fri rörlighet under covid-19-pandemin och om ersättande av rekommendation (EU) 2020/1475 (Text av betydelse för EES)

text:
               27.1.2022

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               L 18/110

      RÅDETS REKOMMENDATION (EU) 2022/107
      av den 25 januari 2022
      om en samordnad strategi för att underlätta säker fri rörlighet under covid-19-pandemin och om ersättande av rekommendation (EU) 2020/1475
      (Text av betydelse för EES)
      EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION
      med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 21.2, 168.6 och 292 första och andra meningen,
      med beaktande av Europeiska kommissionens förslag, och
      av följande skäl:

                  (1)

                  Unionsmedborgarskapet ger varje medborgare i unionen rätt till fri rörlighet.

                  (2)

                  Enligt artikel 21.1 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (fördraget) har varje unionsmedborgare rätt att fritt röra sig och uppehålla sig inom medlemsstaternas territorier, om inte annat följer av de begränsningar och villkor som föreskrivs i fördragen och i bestämmelserna om genomförande av fördragen. Europaparlamentets och rådets direktiv 2004/38/EG (1) ger denna rättighet verkan. Artikel 45 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna (stadgan) innehåller också bestämmelser om fri rörlighet och vistelse. Eftersom unionens åtgärd är nödvändig för att uppnå det mål som anges i artikel 21 i fördraget och eftersom befogenheter för detta inte på annat sätt föreskrivs i fördragen får rådet anta bestämmelser i syfte att underlätta utövandet av rätten att fritt röra sig och uppehålla sig inom medlemsstaternas territorier.

                  (3)

                  Enligt artikel 168.1 i fördraget ska en hög hälsoskyddsnivå för människor säkerställas vid utformning och genomförande av all unionspolitik och alla unionsåtgärder.

                  (4)

                  Den 30 januari 2020 förklarade Världshälsoorganisationens (WHO) generaldirektör att det globala utbrottet av ett nytt coronavirus som orsakar coronavirussjukdomen covid-19 utgjorde ett internationellt hot mot människors hälsa. Den 11 mars 2020 gjorde WHO bedömningen att covid-19 kan betecknas som en pandemi.

                  (5)

                  Medlemsstaterna har vidtagit olika åtgärder för att begränsa virusets spridning, varav vissa har påverkat unionsmedborgarnas rätt att fritt röra sig och uppehålla sig inom medlemsstaternas territorier, såsom inreserestriktioner eller krav på att gränsresenärer som utövar rätten till fri rörlighet ska testa sig för SARS-CoV-2-infektion.

                  (6)

                  Eftersom covid-19-pandemin har orsakat en aldrig tidigare skådad hälsokris har skyddet av folkhälsan blivit en överordnad prioritering för både unionen och dess medlemsstater. Medlemsstaterna kan för att skydda folkhälsan vidta åtgärder som inskränker den fria rörligheten för personer inom unionen. Enligt artikel 168.7 i fördraget är det medlemsstaterna som ansvarar för att besluta om sin hälso- och sjukvårdspolitik, inbegripet för att organisera och ge hälso- och sjukvård, och åtgärderna kan därför variera från en medlemsstat till en annan. Även om det är medlemsstaterna som är behöriga att besluta om vilka åtgärder som är lämpligast för att skydda folkhälsan är det lämpligt att säkerställa samordning av sådana åtgärder, i syfte att trygga rätten till fri rörlighet och bekämpa ett sådant allvarligt gränsöverskridande hot mot människors hälsa som covid-19.

                  (7)

                  När medlemsstaterna antar och tillämpar inskränkningar i den fria rörligheten bör de respektera unionsrättens principer, i synnerhet principerna om proportionalitet och icke-diskriminering. Syftet med denna rekommendation är att främja en samordnad tillämpning av dessa principer i det exceptionella läge som uppstått till följd av covid-19-pandemin.

                  (8)

                  Ensidiga åtgärder på detta område riskerar att orsaka betydande störningar eftersom företag och medborgare ställs inför en uppsjö av olika åtgärder som dessutom snabbt kan ändras. Detta är särskilt skadligt i en situation där unionens ekonomi redan drabbats hårt av pandemin.

                  (9)

                  En samordnad strategi syftar till att förhindra att kontroller återinförs vid de inre gränserna. Gränsstängningar, generella reseförbud och inställningar av flyg, landtransporter och sjöförbindelser är inte motiverade, eftersom mer riktade och samordnade åtgärder, som covid-19-intyg eller testning, har tillräcklig effekt och orsakar färre störningar. Systemet med gröna körfält (2) bör hålla i gång transportflödena, särskilt för att säkerställa fri rörlighet för varor och tjänster och därigenom förebygga störningar i leveranskedjan.

                  (10)

                  För att säkerställa ökad samordning mellan medlemsstaterna antog rådet den 13 oktober 2020 rekommendation (EU) 2020/1475 (3). I den rekommendationen fastställdes en samordnad strategi på följande viktiga punkter: tillämpning av gemensamma kriterier och gränsvärden för beslut om huruvida inskränkningar i den fria rörligheten ska införas, kartläggning av risken för spridning av covid-19 som baseras på en överenskommen färgkod, samt en samordnad strategi för vilka åtgärder, om några alls, som bör tillämpas på personer som reser mellan områden, beroende på risken för smittspridning i dessa områden. Den 1 februari 2021 antog rådet rekommendation (EU) 2021/119 (4) om ändring av rekommendation (EU) 2020/1475 mot bakgrund av den mycket stora samhällsspridningen i hela unionen, eventuellt kopplad till den ökade överförbarheten för nya SARS-CoV-2-varianter av särskild betydelse.

                  (11)

                  Den 14 juni 2021 antog Europaparlamentet och rådet förordning (EU) 2021/953 om en ram för utfärdande, kontroll och godtagande av interoperabla intyg om vaccination mot, testning för och tillfrisknande från covid-19 (EU:s digitala covidintyg) för att underlätta fri rörlighet under covid-19-pandemin (5). Ramen inrättades för att personer som har EU:s digitala covidintyg lättare ska kunna utöva sin rätt till fri rörlighet under covid-19-pandemin. Förordningen ska också bidra till att på ett samordnat sätt gradvis upphäva de inskränkningar i den fria rörligheten som i enlighet med unionsrätten har införts av medlemsstaterna för att begränsa spridningen av SARS-CoV-2.

                  (12)

                  Förordning (EU) 2021/953 började tillämpas den 1 juli 2021. Sedan dess har personer som vaccinerats, testats eller tillfrisknat haft rätt att få EU:s digitala covidintyg efter vaccinering, test eller tillfrisknande i en medlemsstat. För att utnyttja ramen för EU:s digitala covidintyg på bästa sätt antog rådet den 14 juni 2021 rekommendation (EU) 2021/961 (6) om ändring av rekommendation (EU) 2020/1475.

                  (13)

                  Sedan juni 2021 har utveckling skett på två viktiga punkter som påverkar den fria rörligheten inom unionen. För det första har vaccinationstäckningen ökat betydligt, då den sammanlagda andelen fullvaccinerade bland unionens totala befolkning den 10 januari 2022 (7) var mer än 68 % jämfört med mindre än 30 % när den senaste ändringen av rekommendation (EU) 2020/1475 och förordning (EU) 2021/953 antogs (8). En betydligt högre andel av befolkningen är alltså bättre skyddad från att bli allvarligt sjuk och dö av covid-19 tack vare de covid-19-vacciner som för närvarande finns tillgängliga. För det andra har EU:s digitala covidintyg tagits i bruk i snabb takt.
                  Fram till januari 2022 hade medlemsstaterna utfärdat fler än 1 miljard exemplar av EU:s digitala covidintyg. EU:s digitala covidintyg är därmed ett lättillgängligt, tillförlitligt och godtaget verktyg för att underlätta den fria rörligheten under covid-19-pandemin. Ramen för EU:s digitala covidintyg används inte bara av EU:s medlemsstater, de tre länderna i Europeiska ekonomiska samarbetsområdet som inte är med i EU samt Schweiz (9), utan även av 29 andra tredjeländer och tredjeterritorier – och fler tredjeländer förväntas ansluta sig framöver. Samtidigt är den epidemiologiska situationen i unionen fortfarande utmanande och motiverar att åtgärder som syftar till att skydda folkhälsan bibehålls.

                  (14)

                  Mot bakgrund av denna utveckling bör den gemensamma strategi som anges i rådets rekommendation (EU) 2020/1475 anpassas ytterligare, vilket Europeiska rådet också begärde i sina slutsatser av den 22 oktober 2021 (10). Framför allt bör den avgörande faktorn vara en persons status i fråga om vaccination mot, testning för eller tillfrisknande från covid-19, som framgår av EU:s digitala covidintyg. Eftersom EU:s digitala covidintyg kan utfärdas, kontrolleras och godtas på ett säkert sätt bör resenärer som innehar ett giltigt sådant intyg inte omfattas av ytterligare inskränkningar i den fria rörligheten, till exempel ytterligare tester för SARS-CoV-2-infektion. Framför allt bör personer som reser inom unionen i princip inte vara skyldiga att sitta i karantän, eftersom detta utgör en betydande inskränkning i den fria rörligheten.

                  (15)

                  Detta stöds av rekommendationer från WHO (11), enligt vilka fullvaccinerade resenärer och resenärer som har tillfrisknat från covid-19 inom sex månader före resan inte bör omfattas av ytterligare restriktioner. Personer som inte tillhör dessa två kategorier bör i princip kunna resa på grundval av ett negativt test för SARS-CoV-2-infektion.

                  (16)

                  För att underlätta den fria rörligheten inom unionen är det nödvändigt att fastställa en gemensam tolkning av de villkor som de tre typerna av EU:s digitala covidintyg bör uppfylla för att kunna godtas.

                  (17)

                  Den 21 december 2021 antog kommissionen delegerad förordning (EU) 2021/2288 om ändring av bilagan till Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2021/953 vad gäller godtagandeperioden för vaccinationsintyg om avslutad primärvaccinationsserie som är utfärdade enligt formatet för EU:s digitala covidintyg (12). I den delegerade förordningen fastställdes, för resor, att vaccinationsintyg som anger avslutad primärvaccinationsserie endast ska godtas om det har gått högst 270 dagar sedan den senaste dosen i denna serie. Eftersom det ännu inte var möjligt att fastställa en godtagandeperiod för intyg om påfyllnadsdos noterades det i den delegerade förordningen att ingen godtagandeperiod i detta skede därför bör tillämpas på intyg om påfyllnadsdos.

                  (18)

                  Medlemsstaterna bör omedelbart vidta alla åtgärder som krävs för att säkerställa tillgång till vaccination för de befolkningsgrupper vars tidigare utfärdade vaccinationsintyg börjar närma sig gränsen för standardperioden för godtagande, med full hänsyn till nationella beslut om prioritering av olika befolkningsgrupper vid vaccinationskampanjen mot bakgrund av nationell politik och den epidemiologiska situationen.

                  (19)

                  Kommissionen bör uppmanas att övervaka och regelbundet ompröva strategin för godtagandeperioden för att bedöma om anpassningar eller ändringar kan behövas på grundval av nya vetenskapliga rön, även när det gäller godtagandeperioden för intyg som utfärdats efter en påfyllnadsdos.

                  (20)

                  För att förenkla den fria rörligheten inom unionen bör standardgiltighetstiden för testintyg bibehållas. Den provtagning som krävs för ett molekylärt nukleinsyraamplifieringstest (NAAT) bör utföras högst 72 timmar före ankomsten för att berättiga till ett intyg om testning. En kortare giltighetstid på högst 24 timmar är motiverad för de antigensnabbtest som förtecknas i bilaga I till den gemensamma EU-förteckning över covid-19-antigensnabbtester som godkänts av hälsosäkerhetskommittén (13), mot bakgrund av tillgängligheten av sådana test.

                  (21)

                  Under de senaste månaderna har antigensnabbtesternas kliniska prestanda förbättrats. I maj 2021 införde den tekniska arbetsgrupp för diagnostiska covid-19-test som inrättats av hälsosäkerhetskommittén (14), som ansvarar för att upprätthålla EU:s gemensamma förteckning över antigensnabbtester, ett mer strukturerat, enhetligt och snabbt förfarande för uppdatering av förteckningen. Den 21 september 2021 enades den tekniska arbetsgruppen dessutom om ytterligare definitioner och kriterier som bör övervägas för oberoende valideringsstudier som bedömer den kliniska prestandan hos antigensnabbtester för covid-19-diagnos. Endast resultat från antigensnabbtester baserade på prov från näsa, svalg och/eller nasofarynx bör vara giltiga för utfärdande av testintyg i formatet EU:s digitala covidintyg. Den tekniska arbetsgruppen enades om att från förteckningen utesluta antigensnabbtest som endast grundar sig på alternativa provtyper såsom saliv.
                  Varken poolade antigensnabbtester eller antigensnabbtester i form av självtest ingår i förteckningen, vilket ytterligare ökar sannolikheten för att de test som ingår utförs på ett enhetligt sätt. Den sjunde och senaste uppdateringen av den gemensamma förteckningen godkändes av hälsosäkerhetskommittén den 10 november 2021. Med tanke på dessa förbättringar bör alla medlemsstater för resor godta både testintyg som utfärdats efter ett NAAT-test och testintyg som utfärdats efter ett antigensnabbtest som finns med i EU:s gemensamma förteckning.

                  (22)

                  Mot bakgrund av bevis som stöder en rekommendation om att ytterligare reserelaterade tester för SARS-CoV-2-infektion eller reserelaterad självisolering eller karantän inte behövs för personer som har tillfrisknat från laboratoriebekräftad covid-19 under åtminstone de första 180 dagarna efter det första positiva NAAT-testet, bör innehavare av sådana intyg om tillfrisknande också undantas från ytterligare reserestriktioner under den perioden.

                  (23)

                  Systemet med EU:s digitala covidintyg ger möjlighet att automatiskt tillämpa valideringsreglerna på intygens dataset, vilket säkerställer att resereglerna tillämpas på ett snabbt, tillförlitligt och förutsägbart sätt. För att underlätta tillämpningen av valideringsreglerna för EU:s digitala covidintyg bör medlemsstaterna använda den standardiserade funktion för behandling av verksamhetsregler som erbjuds av systemet med EU:s digitala covidintyg (15).

                  (24)

                  Sedan förordning (EU) 2021/953 antogs har kommissionen antagit flera genomförandeakter varigenom det fastställs att covid-19-intyg som utfärdats av ett visst tredjeland till unionsmedborgare och deras familjemedlemmar ska betraktas som likvärdiga med intyg som medlemsstaterna utfärdat i enlighet med den förordningen, i syfte att underlätta den fria rörligheten för deras innehavare. När det i denna rekommendation hänvisas till EU:s digitala covidintyg utfärdade i enlighet med förordning (EU) 2021/953 bör detta även anses omfatta intyg som utfärdats till unionsmedborgare och deras familjemedlemmar i enlighet med dessa genomförandeakter. För att underlätta den fria rörligheten bör medlemsstaterna också uppmanas att utfärda EU:s digitala covidintyg i enlighet med artikel 8.1 i förordning (EU) 2021/953 till personer som omfattas av den bestämmelsen och som har vaccinerats i tredjeländer, särskilt tredjeländer vars intyg inte omfattas av sådana genomförandeakter.

                  (25)

                  Som anges i artikel 3.6 i förordning (EU) 2021/953 ska innehav av EU:s digitala covidintyg inte vara ett villkor för utövande av rätten till fri rörlighet. Därför bör personer som inte har EU:s digitala covidintyg inte hindras från att resa, men kan vid behov åläggas att testa sig för SARS-CoV-2-infektion före eller efter ankomsten för att minska risken för importerad smitta.

                  (26)

                  Denna rekommendation avser användningen av EU:s digitala covidintyg för att underlätta den fria rörligheten inom unionen under covid-19-pandemin. Den varken föreskriver eller förbjuder användning av covid-19-intyg för inhemska ändamål, t.ex. tillträde till evenemang, lokaler eller arbetsplatser. Som påpekas i skäl 48 i förordning (EU) 2021/953 måste den rättsliga grunden för inhemsk användning, om en medlemsstat beslutar att använda EU:s digitala covidintyg för sådana ändamål, fastställas i nationell rätt, som bland annat måste uppfylla kraven på dataskydd. Som påpekas i skäl 49 i förordning (EU) 2021/953 bör en medlemsstat som har inrättat ett system med covid-19-intyg för inhemska ändamål säkerställa att EU:s digitala covidintyg också kan användas och godtas fullt ut. Detta för att se till att personer som innehar sådana intyg och som utövar sin rätt till fri rörlighet genom att resa till en annan medlemsstat inte tvingas skaffa ytterligare ett nationellt intyg.

                  (27)

                  Vissa kategorier av resenärer som utövar sin rätt till fri rörlighet bör på grund av sin särskilda situation eller nödvändiga funktion inte vara skyldiga att ha EU:s digitala covidintyg. Samtidigt skulle denna förteckning kunna vara mer begränsad jämfört med rekommendation (EU) 2020/1475, med tanke på att många personer som reser för en nödvändig funktion eller ett nödvändigt behov redan har vaccinerats. Förteckningen bör omfatta transportarbetare eller transporttjänstleverantörer, patienter som reser av tvingande medicinska skäl, sjöfolk, personer som dagligen eller ofta passerar gränsen för att ta sig till arbete eller skola, besöka nära anhöriga, uppsöka läkarvård eller ta hand om nära anhöriga samt barn under tolv år.

                  (28)

                  Med tanke på de framsteg som gjorts i fråga om vaccinationstäckning och det framgångsrika införandet av EU:s digitala covidintyg, bör covid-19-relaterade reseåtgärder tillämpas på personnivå i stället för på regional nivå, vilket innebär att den avgörande faktorn bör vara en resenärs status i fråga om vaccination mot, testning för eller tillfrisknande från covid-19, som framgår av EU:s digitala covidintyg. Resenärer som utövar sin rätt till fri rörlighet och som har ett giltigt intyg bör i princip inte omfattas av ytterligare restriktioner. Denna strategi motiveras av att viruset fortfarande förekommer i alla regioner i hela EU och att den epidemiologiska situationen i dessa regioner förändras ständigt och snabbt. En personbaserad strategi kommer att avsevärt förenkla ramen för resor under pandemin i EU och ge resenärerna ytterligare klarhet och förutsägbarhet när det gäller de tillämpliga reglerna.

                  (29)

                  Eftersom den är ett användbart och lättbegripligt verktyg för allmänheten och medlemsstaternas myndigheter bör den trafikljuskarta som visar den epidemiologiska situationen på regional nivå bibehållas i informationssyfte, med undantag för områden där virusspridningen är mycket stor och ytterligare åtgärder krävs. Kartans kriterier och tröskelvärden, som anges i rådets rekommendation (EU) 2020/1475, bör dock anpassas för att lägga större tonvikt vid nyanmälda covid-19-fall som det främsta kriteriet för att uppskatta risken för att en resenär importerar SARS-CoV-2-infektion. Detta kriterium bör vägas mot vaccinationstäckningen i samma region, för att ta hänsyn till att vaccination minskar den risk för folkhälsan som covid-19 utgör.
                  Det resulterande viktade värdet bör ges en färgkod utifrån tröskelvärdena i den riskbedömningsmodell som ECDC tagit fram, med undantag för regioner med en otillräcklig testfrekvens. Närmare uppgifter om kartan bör ingå i en bilaga till rekommendationen. Kartan bör varje vecka offentliggöras av Europeiska centrumet för förebyggande och kontroll av sjukdomar på grundval av data från medlemsstaterna.

                  (30)

                  Särskild uppmärksamhet bör ägnas åt områden där viruset sprids i mycket stor omfattning, med tanke på den större sannolikheten för att fall importeras från dessa områden och den belastning som långa perioder med många fall kan innebära för dessa områdens offentliga hälso- och sjukvårdssystem. För att minska dessa folkhälsorisker bör medlemsstaterna avråda från alla icke nödvändiga resor till och från sådana områden. Dessutom bör personer som anländer från sådana områden utan att ha vaccinationsintyg eller intyg om tillfrisknande vara skyldiga att testa sig för SARS-CoV-2-infektion före avresan och sitta i karantän/självisolering efter ankomsten. Undantag bör gälla för resenärer med en nödvändig funktion eller ett nödvändigt behov, särskilt transportarbetare och transporttjänstleverantörer, för att begränsa störningarna på den inre marknaden och bevara de gröna körfältens funktion.

                  (31)

                  För att säkerställa att familjer kan resa tillsammans bör barn under tolv år som har ett giltigt digitalt EU-covidintyg, oavsett om det rör sig om ett vaccinationsintyg, testintyg eller intyg om tillfrisknande, eller ett negativt test för SARS-CoV-2-infektion inte vara skyldiga att sitta i reserelaterad karantän/självisolering. Dessutom bör barn under sex år undantas från kravet på att sitta i karantän/självisolering eller testa sig för SARS-CoV-2-infektion i samband med resor.

                  (32)

                  Uppkomsten av nya varianter av SARS-CoV-2 utgör fortfarande, vilket framgår av omikronvariantens uppkomst, en källa till oro och bör beaktas av medlemsstaterna i samband med inskränkningar i den fria rörligheten med anledning av covid-19-pandemin. Europeiska centrumet för förebyggande och kontroll av sjukdomar bedömer regelbundet nya bevis för varianter som upptäckts genom epidemiologisk omvärldsbevakning, informationssökningar genom definierade söksträngar för genetiska varianter eller andra vetenskapliga källor (16). Detta omfattar särskilt virusvarianter av särskild betydelse, för vilka det finns tydliga belägg för att de har en betydande inverkan på överförbarhet, sjukdomens svårighetsgrad och/eller immunitet som sannolikt kommer att påverka den epidemiologiska situationen i EU/EES, och virusvarianter av intresse, för vilka det finns belägg vad gäller genomiska egenskaper, epidemiologiska bevis eller in vitro-bevis som skulle kunna innebära en betydande inverkan på överförbarhet, sjukdomens svårighetsgrad eller immunitet och som realistiskt sett kan komma att påverka den epidemiologiska situationen i EU/EES.
                  För att ge en översikt över andelen virusvarianter av särskild betydelse och av intresse i EU/EES tillsammans med sekvenseringsvolymer tillhandahåller Europeiska centrumet för förebyggande och kontroll av sjukdomar också varje vecka kartor och andra data (17). För att få aktuell och korrekt information om uppkomsten och spridningen av SARS-CoV-2-varianter av särskild betydelse eller av intresse är det viktigt att medlemsstaterna upprätthåller eller uppnår en tillräckligt hög sekvenseringsvolym. Otillräckliga sekvenseringsvolymer gör det svårt att upptäcka spridningen av virusvarianter av särskild betydelse innan de påverkar den allmänna epidemiologiska situationen. Det är samtidigt viktigt att medlemsstaterna tar hänsyn till skillnaderna i sekvenseringsvolymer, för att inte avskräcka från höga nivåer av sekvensering.

                  (33)

                  SARS-CoV-2-varianterna alfa, delta och omikron, varav den senare håller på att bli den dominerande varianten inom unionen, har visat den negativa inverkan som nya varianter av SARS-CoV-2 kan få på den epidemiologiska situationen. Det kan vara mycket svårt att stoppa spridningen av en variant när den väl har upptäckts inom unionen, men med tanke på nya varianters potentiella inverkan är det ändå lämpligt att fastställa ett nödbromsförfarande för en samordnad strategi som syftar till att fördröja deras spridning inom unionen. För att säkerställa samordning mellan medlemsstaterna bör detta också gälla i situationer där medlemsstaterna i enlighet med unionsrätten inför restriktioner på grund av att den epidemiologiska situationen i ett område snabbt försämras, särskilt i områden som redan drabbats hårt.

                  (34)

                  Som anges i förordning (EU) 2021/953 måste en medlemsstat som i enlighet med unionsrätten kräver att innehavare av EU:s digitala covidintyg efter inresa till dess territorium ska genomgå karantän, självisolering eller bli testad för SARS-CoV-2-infektion, eller som inför andra restriktioner för innehavare av sådana intyg med anledning av, till exempel, att den epidemiologiska situationen i en medlemsstat eller i en region i en medlemsstat snabbt försämras, särskilt till följd av en SARS-CoV-2-variant av särskild betydelse eller av intresse, underrätta kommissionen och de övriga medlemsstaterna om detta, om möjligt 48 timmar före införandet av sådana nya restriktioner. I detta syfte ska medlemsstaten ange skälen till och omfattningen av sådana restriktioner, med angivande av vilka intygsinnehavare som omfattas av eller är undantagna från dem, samt startdatum och varaktighet för sådana restriktioner, inbegripet en redogörelse för deras förenlighet med principerna om proportionalitet och icke-diskriminering.

                  (35)

                  Nödbromsförfarandet kan utlösas antingen av en medlemsstat, på grundval av den information som ska lämnas i enlighet med förordning (EU) 2021/953, eller av kommissionen, på grundval av den regelbundna bedömningen av nya belägg för varianter från Europeiska centrumet för förebyggande och kontroll av sjukdomar. Det kan leda till en överenskommelse, på grundval av ett förslag från kommissionen, om att under en begränsad tid tillämpa ytterligare restriktioner för resor från de berörda områdena, såsom krav på testning och/eller karantän/självisolering för resenärer. När den är tillgänglig bör man ta hänsyn till den ram för fastställande och bedömning av kriterier som skulle kunna leda till folkhälsoinsatser mot virusvarianter av särskild betydelse vilken för närvarande håller på att utarbetas av den europeiska expertgruppen för SARS-CoV-2-varianter (18).

                  (36)

                  För att de gröna körfälten ska fortsätta att fungera bör testningskrav som åläggs transportarbetare och transporttjänstleverantörer till följd av att nödbromsförfarandet utlöses begränsas till antigensnabbtester, och ingen karantän/självisolering bör krävas. Sådana testningskrav bör inte leda till transportstörningar. Om det skulle uppstå störningar i transport- eller leveranskedjan bör alla sådana systematiska testkrav omedelbart avskaffas eller upphävas.

                  (37)

                  Kontaktspårning är fortfarande en central pelare i kampen mot virusets spridning, särskilt i samband med uppkomsten av nya varianter. Samtidigt är en effektiv och snabb kontaktspårning svårare när den måste utföras över gränserna och för stora mängder passagerare som reser nära varandra. För att underlätta detta har ett gemensamt digitalt passagerarlokaliseringsformulär (PLF) (19) tagits fram, och medlemsstaterna bör uppmuntras att använda detta gemensamma format för att underlätta resor. Medlemsstaterna bör också uppmuntras att ansluta sig till PLF-utbytesplattformen, som inrättats på grundval av kommissionens genomförandebeslut (EU) 2021/858 (20), för att förbättra sin kapacitet att utföra kontaktspårning över gränserna för alla transportsätt. PLF-utbytesplattformen möjliggör ett säkert, snabbt och effektivt utbyte av data mellan medlemsstaternas behöriga myndigheter, genom att göra det möjligt för dem att överföra information från sina befintliga nationella digitala PLF-system och relevant epidemiologisk information till andra behöriga myndigheter på ett interoperabelt och automatiskt sätt.

                  (38)

                  När PLF också används för andra ändamål än kontaktspårning, t.ex. för att avgöra om en person som ska resa in i ett land ska testa sig för SARS-CoV-2-infektion, bör resenären inte nekas inresa till det berörda landet för att inte ha lämnat in PLF i tid före ankomsten, eftersom detta skulle innebära en allvarlig inskränkning i den fria rörligheten. När så är lämpligt kan sådana resenärer dock åläggas att underkasta sig andra åtgärder, t.ex. ett test för SARS-CoV-2-infektion efter ankomsten.

                  (39)

                  Att allmänheten utan dröjsmål får tydlig och utförlig information förblir avgörande för att begränsa effekterna av inskränkningar i den fria rörligheten och säkerställa förutsägbarhet, klarhet kring rättsläget och efterlevnad från medborgarnas sida. Medlemsstaterna bör tillhandahålla sådan information när den är aktuell, bland annat via webbplattformen ”Re-open EU” (21). Medlemsstaterna bör också uppmuntras att, på Re-open EU, tillhandahålla information om den inhemska användningen av EU:s digitala covidintyg, med tanke på hur viktig sådan information är för resenärer från andra medlemsstater.

                  (40)

                  Med tanke på den epidemiologiska situationens utveckling och allteftersom fler relevanta vetenskapliga rön blir tillgängliga, bör kommissionen, med stöd av Europeiska centrumet för förebyggande och kontroll av sjukdomar, regelbundet se över denna rekommendation och översända sina resultat till rådet för övervägande, vid behov tillsammans med ett förslag om ändring av rekommendationen. I linje med nödvändighets- och proportionalitetsprinciperna, som föreskriver att eventuella restriktioner bör avskaffas så snart den epidemiologiska situationen så tillåter, uppmanas kommissionen framför allt att noga övervaka utvecklingen av den epidemiologiska situationen och ompröva om kravet på innehav av EU:s digitala covidintyg alltjämt är motiverat när den epidemiologiska situationen i hela EU eller på regional nivå har förbättrats.

                  (41)

                  Eftersom denna rekommendation anpassar och vidareutvecklar den gemensamma strategin för att underlätta säker fri rörlighet under covid-19-pandemin bör rådets rekommendation (EU) 2020/1475 ersättas.

                  (42)

                  För att ge tillräckligt med tid för genomförandet av den samordnade strategi som anges i denna rekommendation bör rekommendationen tillämpas från och med den 1 februari 2022.

                  (43)

                  I enlighet med proportionalitetsprincipen bör de mekanismer som införs genom denna rekommendation i fråga om tillämpningsområde och varaktighet uteslutande gälla restriktioner som antas med anledning av den rådande pandemin. Senast när förordning (EU) 2021/953 upphör att gälla bör även denna rekommendation upphöra att gälla.

            HÄRIGENOM REKOMMENDERAS FÖLJANDE.

         Allmänna principer

      När medlemsstaterna antar och tillämpar åtgärder för att skydda folkhälsan med anledning av covid-19-pandemin, bör de samordna sina åtgärder utifrån följande principer:

                  1.

                  Eventuella inskränkningar i den fria rörligheten för personer inom unionen som införs för att begränsa spridningen av covid-19 bör baseras på särskilda och begränsade hänsyn till allmänintresset, närmare bestämt skyddet av folkhälsan. Sådana inskränkningar måste tillämpas i överensstämmelse med unionsrättens allmänna principer, i synnerhet principerna om proportionalitet och icke-diskriminering. De åtgärder som vidtas bör därför inte gå utöver vad som är absolut nödvändigt för att skydda folkhälsan.

                  2.

                  Alla sådana inskränkningar bör avskaffas så snart den epidemiologiska situationen, inklusive på sjukhusen, så tillåter.

                  3.

                  Medlemsstaterna bör säkerställa att eventuella krav som ställs på medborgare och företag har konkreta positiva effekter på folkhälsoarbetet för att bekämpa pandemin och inte leder till en orättmätig och onödig administrativ börda.

                  4.

                  Det får inte förekomma någon diskriminering mellan medlemsstaterna, till exempel genom att mer generösa regler tillämpas på resor till och från en angränsande medlemsstat jämfört med resor till och från andra medlemsstater.

                  5.

                  Inskränkningarna får inte vara diskriminerande, dvs. de bör gälla på samma sätt för den berörda medlemsstatens återvändande medborgare. Inskränkningarna får inte grundas på den berörda personens nationalitet.

                  6.

                  Medlemsstaterna bör alltid tillåta inresa för sina egna medborgare och för unionsmedborgare och deras familjemedlemmar som är bosatta på deras territorium. Medlemsstaterna bör i princip inte neka inresa för andra personer som reser från övriga medlemsstater, och bör underlätta snabb transitering genom sina territorier.

                  7.

                  Medlemsstaterna bör ägna särskild uppmärksamhet åt gränsöverskridande regioners, de yttersta randområdenas, exklavers och geografiskt isolerade områdens särdrag och behovet av samarbete på lokal och regional nivå.

                  8.

                  Medlemsstaterna bör undvika störningar i leveranskedjorna och nödvändiga resor, och bör hålla igång transportflödena i enlighet med systemet med gröna körfält.

                  9.

                  Medlemsstaterna bör regelbundet utbyta information om alla frågor som omfattas av denna rekommendation och informera medborgarna om detta.

                  10.

                  Inskränkningar bör inte ha formen av förbud mot vissa transporttjänster.

         Samordnad ram för att underlätta säker fri rörlighet under covid-19-pandemin

                  11.

                  Resenärer som innehar ett giltigt digitalt EU-covidintyg som utfärdats i enlighet med förordning (EU) 2021/953 och som uppfyller villkoren i punkt 12 bör inte omfattas av ytterligare inskränkningar i den fria rörligheten. Framför allt bör personer som reser inom unionen inte vara skyldiga att sitta i karantän.
                  I detta sammanhang bör följande undantag gälla för första stycket:

                              a)

                              De undantag som anges i punkt 16.

                              b)

                              De ytterligare åtgärder som anges i punkt 19 för ankomster från områden där virusspridningen är mycket stor, vilka därför sannolikt kommer att leda till ett betydande antal importerade fall.

                              c)

                              Ytterligare åtgärder som överenskommits i enlighet med punkt 25 för att fördröja spridningen av nya SARS-CoV-2-varianter av särskild betydelse eller av intresse.

                  12.

                  EU:s digitala covidintyg bör godtas om dess äkthet, giltighet och integritet kan kontrolleras och om det uppfyller följande villkor:

                              a)

                              Vaccinationsintyg som utfärdats i enlighet med förordning (EU) 2021/953 för ett covid-19-vaccin som omfattas av artikel 5.5 första stycket i den förordningen och som anger att innehavaren har fått

                                          —

                                          den andra dosen i en serie med två doser,

                                          —

                                          ett endosvaccin,

                                          —

                                          en dos av ett tvådosvaccin, i enlighet med vaccinationsmedlemsstatens vaccinationsstrategi, efter att tidigare ha smittats med SARS-CoV-2,

                                          —

                                          en påfyllnadsdos efter avslutad primärvaccinationsserie,

                                    förutsatt att den godtagandeperiod som anges i förordning (EU) 2021/953 ännu inte har löpt ut och att det, för intyg som omfattas av leden i–iii, har gått åtminstone 14 dagar sedan den senaste dosen.
                              Medlemsstaterna kan också godta vaccinationsintyg som utfärdats i enlighet med förordning (EU) 2021/953 för covid-19-vacciner som omfattas av artikel 5.5 andra stycket i förordningen om EU:s digitala covidintyg.
                              Medlemsstaterna bör säkerställa tillgång till vaccination med påfyllnadsdoser för de befolkningsgrupper vars vaccinationsintyg om avslutad primärvaccinationsserie närmar sig den normala standardiserade giltighetstiden och för vilka de nationella myndigheterna har utfärdat en rekommendation om att de ska få en påfyllnadsdos.
                              Kommissionen bör regelbundet ompröva det tillvägagångssätt som anges i led a på grundval av nya vetenskapliga rön.

                              b)

                              Testintyg som utfärdats i enlighet med förordning (EU) 2021/953 och som visar att ett negativt testresultat erhållits

                                          —

                                          högst 72 timmar före ankomsten, om ett molekylärt nukleinsyraamplifieringstest (NAAT) använts, eller

                                          —

                                          högst 24 timmar före ankomsten, om det rör sig om ett antigensnabbtest som finns med i den gemensamma och uppdaterade förteckning över antigensnabbtester för covid-19 (22) vilken upprättats på grundval av rådets rekommendation av den 21 januari 2021 (23).

                                    För resor inom ramen för rätten till fri rörlighet bör medlemsstaterna godta båda typerna av tester.
                              Medlemsstaterna bör sträva efter att säkerställa att testintyg utfärdas så snart som möjligt efter det att provet tagits.

                              c)

                              Intyg om tillfrisknande som utfärdats i enlighet med förordning (EU) 2021/953 och som visar att det inte har gått mer än 180 dagar sedan det första positiva NAAT-resultatet.

                  13.

                  Medlemsstaterna bör använda den standardiserade funktion för behandling av verksamhetsregler som erbjuds av systemet med EU:s digitala covidintyg.

                  14.

                  När det i denna rekommendation hänvisas till EU:s digitala covidintyg som utfärdats i enlighet med förordning (EU) 2021/953 bör detta även anses omfatta intyg som omfattas av en genomförandeakt som antagits i enlighet med artikel 3.10 eller 8.2 i den förordningen och som utfärdats av tredjeländer till unionsmedborgare och deras familjemedlemmar. Medlemsstaterna uppmanas också att utfärda vaccinationsintyg i enlighet med artikel 8.1 i förordning (EU) 2021/953.

                  15.

                  Personer som inte har EU:s digitala covidintyg som utfärdats i enlighet med förordning (EU) 2021/953 kan åläggas att före eller senast 24 timmar efter ankomsten göra ett NAAT-test eller ett antigensnabbtest som förtecknas i den gemensamma och uppdaterade förteckningen. Detta gäller inte personer som är undantagna från kravet på innehav av EU:s digitala covidintyg i enlighet med punkt 16.

         Undantag

                  16.

                  Följande kategorier av resenärer bör inte vara skyldiga att ha ett giltigt digitalt EU-covidintyg som utfärdats i enlighet med förordning (EU) 2021/953:

                              a)

                              Följande typer av resenärer med en nödvändig funktion eller ett nödvändigt behov, vid utövandet av denna nödvändiga funktion eller detta nödvändiga behov:

                                          —

                                          Transportarbetare eller transporttjänstleverantörer, däribland förare av och besättning på transportfordon som antingen transporterar varor för användning inom territoriet eller endast transiterar.

                                          —

                                          Patienter som reser av tvingande medicinska skäl.

                                          —

                                          Sjöfolk.

                              b)

                              Personer som bor i gränsregioner och reser över gränsen dagligen eller ofta av skäl som rör arbete, affärsverksamhet, utbildning, familj, sjukvård eller vård.

                              c)

                              Barn under 12 år.

         EU:s trafikljuskarta samt undantag och ytterligare åtgärder baserade på denna

                  17.

                  Europeiska centrumet för förebyggande och kontroll av sjukdomar bör på grundval av data från medlemsstaterna offentliggöra en karta över medlemsstaterna, med uppdelning i regioner, som enligt ett trafikljussystem visar den potentiella risken för att en person som reser från regionen är infekterad med SARS-CoV-2. Kartan bör också innehålla data från Island, Liechtenstein och Norge och, så snart förhållandena medger detta (24), Schweiziska edsförbundet.
                  Trafikljuskartan bör baseras på de kriterier, tröskelvärden och färgkoder som anges i bilagan.

                  18.

                  Uppdaterade versioner av kartorna och uppgiftsunderlaget bör offentliggöras veckovis av Europeiska centrumet för förebyggande och kontroll av sjukdomar.

                  19.

                  Trafikljuskartans funktion bör vara att förse allmänheten och medlemsstaternas myndigheter med information om den epidemiologiska situationens utveckling runtom i unionen. Dessutom bör medlemsstaterna, på grundval av trafikljuskartan, tillämpa följande åtgärder för resor till och från områden där virusspridningen är mycket stor och som klassificeras som mörkröda i enlighet med punkt 3 g i bilagan:

                              a)

                              Medlemsstaterna bör avråda från alla icke nödvändiga resor till och från dessa områden.

                              b)

                              Personer som anländer från dessa områden utan att ha ett vaccinationsintyg eller intyg om tillfrisknande bör vara skyldiga att före avresan göra ett NAAT-test eller ett antigensnabbtest som finns med i den gemensamma och uppdaterade förteckningen samt efter ankomsten sitta i karantän/självisolering i tio dagar. Karantänen/självisoleringen bör kunna avslutas tidigare om den berörda personen tidigast den femte dagen efter ankomsten testar sig för SARS-CoV-2-infektion och testet visar negativt.
                              Om dessa personer omfattas av punkt 16 a eller b bör de inte vara skyldiga att sitta i karantän/självisolering, men kan åläggas att inneha ett negativt testintyg. Genom undantag bör transportarbetare och transporttjänstleverantörer inte vara skyldiga att sitta i karantän/självisolering eller inneha ett negativt testintyg när de utövar denna nödvändiga funktion.
                              Barn under tolv år som har ett giltigt digitalt EU-covidintyg eller ett negativt test för SARS-CoV-2-infektion och som anländer från områden som klassificeras som mörkröda bör inte vara skyldiga att sitta i karantän/självisolering. Dessutom bör barn under sex år inte vara skyldiga att genomgå reserelaterad karantän/självisolering eller reserelaterade tester för SARS-CoV-2-infektion.

         Hantering av virusvarianter av särskild betydelse eller av intresse samt nödbroms

                  20.

                  Medlemsstaterna bör ägna särskild uppmärksamhet åt spridningen av nya SARS-CoV-2-varianter av särskild betydelse eller av intresse, särskilt varianter som ökar överförbarheten eller sjukdomens svårighetsgrad eller påverkar vaccinets effektivitet. För detta ändamål bör medlemsstaterna använda sig av de data och riskbedömningar som offentliggjorts av Europeiska centrumet för förebyggande och kontroll av sjukdomar angående virusvarianter av särskild betydelse eller av intresse i EU/EES.
                  För att stödja medlemsstaterna bör Europeiska centrumet för förebyggande och kontroll av sjukdomar fortsätta att offentliggöra information och kartor om SARS-CoV-2-varianter av särskild betydelse eller av intresse, särskilt om sekvenseringsvolymer och variantfördelning.

                  21.

                  För att få aktuell och korrekt information om uppkomsten och spridningen av SARS-CoV-2-varianter av särskild betydelse eller av intresse bör medlemsstaterna uppnå eller upprätthålla höga sekvenseringsvolymer, helst på en nivå som gör det möjligt att upptäcka varianter som utgör 1 procent eller mindre av de virus som är i omlopp.
                  Medlemsstaterna bör varje vecka lämna data om resultaten av sekvenseringen av SARS-CoV-2-positiva fall och sekvenseringsvolym, även på regional nivå, för att säkerställa att eventuella åtgärder kan inriktas på de regioner där de är absolut nödvändiga.

                  22.

                  Om en medlemsstat kräver att resenärer, inbegripet innehavare av EU:s digitala covidintyg, efter inresa till dess territorium ska sitta i karantän/självisolering eller testa sig för SARS-CoV-2-infektion, eller om den inför andra restriktioner för innehavare av sådana intyg, som en reaktion på uppkomsten av en ny SARS-CoV-2-variant av särskild betydelse eller av intresse, bör den underrätta kommissionen och de övriga medlemsstaterna om detta och lämna den information som avses i artikel 11.2 i förordning (EU) 2021/953. Om möjligt bör sådan information lämnas 48 timmar innan sådana nya restriktioner införs. När så är möjligt bör sådana åtgärder begränsas till regional nivå.
                  Detta bör också gälla i situationer där en medlemsstat i enlighet med unionsrätten inför ytterligare krav på karantän/självisolering eller testning eftersom den epidemiologiska situationen i en medlemsstat eller i ett område inom en medlemsstat snabbt försämras, särskilt i områden som redan klassificeras som mörkröda. I detta fall bör den information som lämnas tydligt ange varför de kompletterande åtgärderna är nödvändiga och proportionerliga.

                  23.

                  När en medlemsstat utlöser nödbromsen och till följd av detta kräver att transportarbetare och transporttjänstleverantörer ska göra ett covid-19-test ska antigensnabbtester användas och ingen karantän krävas, för att minska risken för transportstörningar. Om det skulle uppstå störningar i transport- eller leveranskedjan bör medlemsstaterna omedelbart avskaffa eller upphäva alla sådana systematiska testkrav för att de gröna körfälten ska fortsätta att fungera. Inga tester bör krävas om nödbromsen utlöses enligt punkt 22 andra stycket.

                  24.

                  På grundval av den information som lämnats i enlighet med punkt 22 bör rådet, i nära samarbete med kommissionen och med stöd av Europeiska centrumet för förebyggande och kontroll av sjukdomar, se över situationen på ett samordnat sätt. Under ett sådant samordningsmöte bör den berörda medlemsstaten redogöra för skälen till sina åtgärder.
                  Kommissionen kan också – på grundval av den regelbundna bedömningen av nya bevis om varianter från Europeiska centrumet för förebyggande och kontroll av sjukdomar och, när den väl är tillgänglig, den ram som utarbetats av den europeiska expertgruppen för SARS-CoV-2-varianter – föreslå en diskussion i rådet om en ny SARS-CoV-2-variant av särskild betydelse eller av intresse eller om en snabbt försämrad epidemiologisk situation i en medlemsstat eller i en region i en medlemsstat.

                  25.

                  Under en diskussion i enlighet med punkt 24 kan kommissionen, när det är nödvändigt och lämpligt, föreslå att rådet enas om en samordnad strategi för resor från de berörda områdena, framför allt i syfte att fördröja variantens spridning inom unionen, genom t.ex. krav på testning och/eller karantän/självisolering för resenärer.

                  26.

                  Alla situationer som leder till att åtgärder antas i enlighet med denna punkt bör regelbundet ses över. Kommissionen eller medlemsstaterna får föreslå att de åtgärder som införts i enlighet med den samordnade strategin för nya SARS-CoV-2-varianter av särskild betydelse eller av intresse upphävs.

         Passagerarlokaliseringsformulär och kontaktspårning

                  27.

                  Medlemsstaterna kan överväga att kräva att personer som reser till deras territorium genom kollektiva transportsätt med på förhand tilldelad sittplats eller hytt lämnar in passagerarlokaliseringsformulär (PLF) i enlighet med dataskyddskraven. I detta syfte kan medlemsstaterna använda det gemensamma digitala formulär för lokalisering av passagerare som tagits fram av EU:s gemensamma åtgärd Healthy Gateways (25) och ansluta sig till PLF-utbytesplattformen för att förbättra sin kapacitet att utföra kontaktspårning över gränserna för alla transportsätt.

                  28.

                  Om en person utvecklar symtom vid ankomsten till sin destination bör testning, diagnos, isolering och kontaktspårning ske i enlighet med lokal praxis, och personen bör inte nekas inresa. Information om fall som upptäcks vid ankomsten bör för kontaktspårningsändamål omedelbart vidarebefordras till folkhälsomyndigheterna i de länder där den berörda personen vistats under de närmast föregående 14 dagarna, i tillämpliga fall med hjälp av PLF-utbytesplattformen eller i annat fall via systemet för tidig varning och reaktion.

         Kommunikation och information till allmänheten

                  29.

                  I enlighet med artikel 11 i förordning (EU) 2021/953 bör medlemsstaterna så tidigt som möjligt innan nya åtgärder får verkan ge berörda parter och allmänheten tydlig, heltäckande och aktuell information om alla åtgärder som påverkar rätten till fri rörlighet och eventuella relaterade krav, såsom krav på att lämna in PLF. I regel bör denna information offentliggöras minst 24 timmar innan åtgärderna får verkan, med beaktande av att det krävs viss flexibilitet vid epidemiologiska nödlägen. Informationen bör också offentliggöras i maskinläsbart format.

                  30.

                  Denna information bör uppdateras regelbundet av medlemsstaterna och även göras tillgänglig på webbplattformen Re-open EU, som bör innehålla den karta som Europeiska centrumet för förebyggande och kontroll av sjukdomar regelbundet offentliggör i enlighet med punkt 17. I förekommande fall bör medlemsstaterna på Re-open EU också ge information om den inhemska användningen av EU:s digitala covidintyg.

                  31.

                  En tydlig beskrivning bör ges av åtgärdernas innebörd, deras geografiska räckvidd och vilka personkategorier de tillämpas på.

         Slutbestämmelser

                  32.

                  Denna rekommendation bör regelbundet ses över av kommissionen, med stöd av Europeiska centrumet för förebyggande och kontroll av sjukdomar. Kommissionen bör regelbundet rapportera om detta till rådet.

                  33.

                  Rekommendation (EU) 2020/1475 ska ersättas med denna rekommendation.

                  34.

                  Denna rekommendation bör tillämpas från och med den 1 februari 2022.

                  35.

                  Denna rekommendation kommer att upphöra att gälla senast vid samma tidpunkt som förordning (EU) 2021/953.

         Utfärdad i Bryssel den 25 januari 2022.

               På rådets vägnar

               Ordförande

            C. BEAUNE

         (1)  Europaparlamentets och rådets direktiv 2004/38/EG av den 29 april 2004 om unionsmedborgares och deras familjemedlemmars rätt att fritt röra sig och uppehålla sig inom medlemsstaternas territorier och om ändring av förordning (EEG) nr 1612/68 och om upphävande av direktiven 64/221/EEG, 68/360/EEG, 72/194/EEG, 73/148/EEG, 75/34/EEG, 75/35/EEG, 90/364/EEG, 90/365/EEG och 93/96/EEG (EUT L 158, 30.4.2004, s. 77).

         (2)  Meddelande från kommissionen om uppgradering av de gröna körfälten för transport för att hålla igång ekonomin under de nya utbrotten av covid-19-pandemin (COM(2020) 685 final).

         (3)  Rådets rekommendation (EU) 2020/1475 av den 13 oktober 2020 om en samordnad strategi för inskränkningar i den fria rörligheten med anledning av covid-19-pandemin (EUT L 337, 14.10.2020, s. 3).

         (4)  Rådets rekommendation (EU) 2021/119 av den 1 februari 2021 om ändring av rekommendation (EU) 2020/1475 om en samordnad strategi för inskränkningar i den fria rörligheten med anledning av covid-19-pandemin (EUT L 36 I, 2.2.2021, s. 1).

         (5)  EUT L 211, 15.6.2021, s. 1.

         (6)  Rådets rekommendation (EU) 2021/961 av den 14 juni 2021 om ändring av rekommendation (EU) 2020/1475 om en samordnad strategi för inskränkningar i den fria rörligheten med anledning av covid-19-pandemin (EUT L 213I, 16.6.2021, s. 1).

         (7)  https://vaccinetracker.ecdc.europa.eu/public/extensions/COVID-19/vaccine-tracker.html#summary-tab

         (8)  https://vaccinetracker.ecdc.europa.eu/public/extensions/COVID-19/vaccine-tracker.html#uptake-tab

         (9)  Kommissionens genomförandebeslut (EU) 2021/1126 av den 8 juli 2021 om fastställande av likvärdigheten av covid-19-intyg som har utfärdats av Schweiz med de intyg som har utfärdats i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2021/953 (EUT L 243, 9.7.2021, s. 49)

         (10)  EUCO 17/21.

         (11)  WHO-2019-nCoV-Policy-Brief-Risk-based-international-travel-2021,1, tillgänglig på: https://www.who.int/publications/i/item/WHO-2019-nCoV-Policy-Brief-Risk-based-international-travel-2021,1

         (12)  EUT L 458, 22.12.2021, s. 459.

         (13)  Tillgänglig på: https://ec.europa.eu/health/sites/default/files/preparedness_response/docs/covid-19_rat_common-list_en.pdf

         (14)  https://ec.europa.eu/health/security/crisis-management/twg_covid-19_diagnostic_tests_sv

         (15)  https://ec.europa.eu/health/sites/default/files/ehealth/docs/eu-dcc_validation-rules_en.pdf

         (16)  https://www.ecdc.europa.eu/en/covid-19/variants-concern

         (17)  https://covid19-country-overviews.ecdc.europa.eu/#4_EUEEA:_variants_of_concern

         (18)  https://ec.europa.eu/transparency/expert-groups-register/screen/expert-groups/consult?lang=sv&groupId=3791&fromMeetings=true&meetingId=27935

         (19)  https://www.euplf.eu/en/home/index.html

         (20)  Kommissionens genomförandebeslut (EU) 2021/858 av den 27 maj 2021 om ändring av genomförandebeslut (EU) 2017/253 vad gäller varningar som utlösts av allvarliga gränsöverskridande hot mot människors hälsa och för kontaktspårning av passagerare som identifierats med hjälp av formulär för passagerarlokalisering (EUT L 188, 28.5.2021, s. 106).

         (21)  https://reopen.europa.eu/sv

         (22)  Tillgänglig på: https://ec.europa.eu/health/sites/default/files/preparedness_response/docs/covid-19_rat_common-list_en.pdf

         (23)  Rådets rekommendation av den 21 januari 2021 om en gemensam ram för användning och validering av antigentester i form av snabbtester och ömsesidigt erkännande i EU av covid-19-testresultat (EUT C 24, 22.1.2021, s. 1).

         (24)  Förutsatt att ett avtal ingås mellan EU och Schweiziska edsförbundet om samarbete på folkhälsoområdet, inbegripet Schweiziska edsförbundets deltagande i Europeiska centrumet för förebyggande och kontroll av sjukdomar enligt Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 851/2004 av den 21 april 2004 om inrättande av ett europeiskt centrum för förebyggande och kontroll av sjukdomar (EUT L 142, 30.4.2004, s. 1).

         (25)  https://www.euplf.eu/en/home/index.html

         BILAGA
         EU:s trafikljuskarta

            1.
            Trafikljuskartan bör baseras på följande kriterier:

                        a)

                        Antalet bekräftade fall under en 14-dagarsperiod, dvs. det totala antalet nyanmälda covid-19-fall per 100 000 invånare de senaste 14 dagarna på regional nivå.

                        b)

                        Vaccinationstäckningen, dvs. den samlade täckningen av fullständig primärvaccination bland den totala befolkningen på regional nivå.

                        c)

                        Testfrekvens, dvs. antalet covid-19-tester per 100 000 invånare som utförts den senaste veckan.

            2.
            För att få ett totalresultat bör antalet bekräftade fall under en 14-dagarsperiod (C) viktas mot vaccinationstäckningen (V) i en viss region. Om uppgifter inte finns tillgängliga på regional nivå för något av de två kriterierna bör det nationella värdet användas.
            För detta ändamål bör följande formel användas:

               (C+C*(100-V)/100)/2 = viktat värde

            3.
            På trafikljuskartan markeras områden med följande färgkoder:

                        d)

                        Grönt, om det viktade värdet är lägre än 40.

                        e)

                        Orange, om det viktade värdet är lägre än 100 men minst 40.

                        f)

                        Rött, om det viktade värdet är lägre än 300 men minst 100.

                        g)

                        Mörkrött, om det viktade värdet är 300 eller mer.

                        h)

                        Mörkgrått, om testfrekvensen är 600 eller mindre.

                        i)

                        Grått, om det inte finns tillräckliga data för att bedöma leden a–e.