|

52010DC0116

Kommissionens rekommendation om bemyndigande för kommissionen att inleda förhandlingar på Europeiska unionens vägnar för att förnya protokollet till partnerskapsavtalet om fiske med Mikronesiska federationen  /* KOM/2010/0116 slutlig */

	[pic] | EUROPEISKA KOMMISSIONEN |Bryssel den 29.3.2010KOM(2010)116 slutligKOMMISSIONENS REKOMMENDATIONom bemyndigande för kommissionen att inleda förhandlingar på Europeiska unionens vägnar för att förnya protokollet till partnerskapsavtalet om fiske med Mikronesiska federationen(framlagt av kommissionen)KOMMISSIONENS REKOMMENDATIONom bemyndigande för kommissionen att inleda förhandlingar på Europeiska unionens vägnar för att förnya protokollet till partnerskapsavtalet om fiske med Mikronesiska federationenMOTIVERINGDen 25 april 2006 ingick Europeiska unionen och Mikronesiska federationen ett partnerskapsavtal om fiske[1]. Avtalets protokoll, som trädde i kraft den 26 februari 2007 och som fastställer de fiskemöjligheter och den ekonomiska ersättning som föreskrivs i avtalet, löper ut den 25 februari 2010.Kommissionen föreslår att det förs förhandlingar om ett nytt protokoll som är bättre anpassat till möjligheterna och behoven för medlemsstaternas flotta, i enlighet med rådets slutsatser från 2004 om partnerskapsavtal om fiske.Rådet uppmanas därför att godkänna de förhandlingsdirektiv som bifogas den här rekommendationen.REKOMMENDATIONMed beaktande av ovanstående rekommenderar kommissionen därför följande:-  Att rådet bemyndigar kommissionen att inleda och föra förhandlingar för att förnya protokollet till partnerskapsavtalet om fiske med Mikronesiska federationen.-  Att kommissionen ska utses till förhandlare.-  Att kommissionen ska föra dessa förhandlingar i samråd med en särskild kommitté i enlighet med bestämmelserna i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt.-  Att rådet godkänner de förhandlingsdirektiv som bifogas den här rekommendationen.BILAGAFörhandlingsdirektivSyftet med förhandlingarna är att förnya protokollet till partnerskapsavtalet om fiske mellan gemenskapen och Mikronesiska federationen, i enlighet med rådets slutsatser av den 15 juli 2004 som grundas på kommissionens meddelande av den 23 december 2002.För att se till att det här nya protokollet kan främja ett hållbart och ansvarsfullt fiske kommer kommissionen att ha följande mål som grund för förhandlingarna:-  Tillgången till Mikronesiska federationens ekonomiska zon och de tillstånd som krävs för den europeiska flottans fartyg att bedriva fiske efter tonfisk i den berörda ekonomiska zonen.-  Beaktande av bästa tillgängliga vetenskapliga råd.-  En garanterad tillgång till resurserna som grundas på de parametrar som fastställs i det gällande protokollet och på de senaste årens utveckling.-  Intensifiering av dialogen om sektorspolitiken för att främja genomförandet av en ansvarsfull fiskeripolitik, kopplat till landets utvecklingsmål, framför allt när det gäller fiskerikontroll och fiskeriövervakning, förvaltning av fiskeresurser och förbättring av de hälso- och hygienmässiga förhållandena i fråga om fiskeriprodukter.[1] Rådets förordning nr 805/2006 av den 25 april 2006, EUT L 151, 6.6.2006, s. 1.


title: Rådets rekommendation av den 14 juli 2015 om Sveriges nationella reformprogram 2015, med avgivande av rådets yttrande om Sveriges konvergensprogram 2015

text:
               18.8.2015

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               C 272/18

         RÅDETS REKOMMENDATION
   av den 14 juli 2015
   om Sveriges nationella reformprogram 2015, med avgivande av rådets yttrande om Sveriges konvergensprogram 2015
   (2015/C 272/05)
   EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION
   med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 121.2 och 148.4,
   med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken (1), särskilt artikel 9.2,
   med beaktande av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1176/2011 av den 16 november 2011 om förebyggande och korrigering av makroekonomiska obalanser (2), särskilt artikel 6.1,
   med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation,
   med beaktande av Europaparlamentets resolutioner,
   med beaktande av Europeiska rådets slutsatser,
   med beaktande av sysselsättningskommitténs yttrande,
   med beaktande av ekonomiska och finansiella kommitténs yttrande,
   med beaktande av yttrandet från kommittén för socialt skydd,
   med beaktande av yttrandet från kommittén för ekonomisk politik, och
   av följande skäl:

               (1)

               Den 26 mars 2010 godkände Europeiska rådet kommissionens förslag om en ny strategi för tillväxt och sysselsättning, Europa 2020, som bygger på stärkt samordning av den ekonomiska politiken. Strategin inriktas på de centrala områden där åtgärder krävs för att stärka Europas potential för hållbar tillväxt och konkurrenskraft.

               (2)

               Den 14 juli 2015 antog rådet, på grundval av kommissionens förslag, en rekommendation om de allmänna riktlinjerna för medlemsstaternas och unionens ekonomiska politik och den 21 oktober 2010 ett beslut om riktlinjer för medlemsstaternas sysselsättningspolitik (3). Tillsammans utgör dessa de integrerade riktlinjer som medlemsstaterna uppmanades att beakta i sin nationella ekonomiska politik och sysselsättningspolitik.

               (3)

               Den 8 juli 2014 antog rådet en rekommendation (4) om Sveriges nationella reformprogram för 2014 och avgav ett yttrande om Sveriges uppdaterade konvergensprogram för 2014.

               (4)

               Den 28 november 2014 antog kommissionen den årliga tillväxtöversikten, som inledde 2015 års europeiska planeringstermin för samordning av den ekonomiska politiken. Samma dag antog kommissionen även på grundval av förordning (EU) nr 1176/2011 rapporten om förvarningsmekanismen, i vilken Sverige identifierades som en av de medlemsstater som skulle bli föremål för en fördjupad granskning.

               (5)

               Den 18 december 2014 godkände Europeiska rådet prioriteringarna för att främja investeringar, intensifiera strukturreformerna och fortsätta med den ansvarsfulla och tillväxtvänliga finanspolitiska konsolideringen.

               (6)

               Den 26 februari 2015 offentliggjorde kommissionen 2015 års landsrapport för Sverige. Den innehöll en bedömning av hur väl Sverige hade lyckats med de landsspecifika rekommendationer som antogs den 8 juli 2014. Landsrapporten innehöll också resultaten av den fördjupade granskningen i enlighet med artikel 5 i förordning (EU) nr 1176/2011. Av analysen drog kommissionen slutsatsen att Sverige har makroekonomiska obalanser som kräver politiska åtgärder och övervakning. Särskilt hushållens skuldsättning är ännu mycket hög och fortsätter att öka till följd av stigande bostadspriser, fortsatt låga räntor, höga skatteincitament och begränsningar i bostadsutbudet. Den makroekonomiska utvecklingen med koppling till den privata skuldsättningen måste fortsätta att följas.

               (7)

               Den 23 april 2015 lade Sverige fram sitt nationella reformprogram för 2015 och den 24 april 2015 sitt konvergensprogram för 2015. För att beakta deras inbördes samband har de båda programmen bedömts samtidigt.

               (8)

               Sverige omfattas för närvarande av stabilitets- och tillväxtpaktens förebyggande del. Enligt 2015 års konvergensprogram planerar regeringen en gradvis förbättring av det nominella underskottet till 1,4 % av BNP under 2015 för att sedan nå balans 2018. Det medelfristiga målet – ett strukturellt underskott på 1 % av BNP – kommer att uppfyllas under hela programperioden. Skuldkvoten kommer att nå sin topp 2015 på 44,2 % för att därefter stegvis sjunka till 40,0 % 2018. Det makroekonomiska scenario som ligger till grund för dessa finanspolitiska prognoser är rimligt. Det kommer dock att krävas en noggrannare beskrivning av de åtgärder som kan stödja de planerade underskottsmålen från 2016 och framåt. Enligt kommissionens vårprognos 2015 beräknas det strukturella saldot att sammanfalla med det medelfristiga målet på – 1 % under 2015 och förbättras till – 0,9 % av BNP 2016. Rådet anser, på grundval av sin bedömning av konvergensprogrammet och kommissionens vårprognos 2015, att Sverige kan förväntas följa stabilitets- och tillväxtpaktens regler.

               (9)

               Till skillnad från i många andra medlemsstater har bostadspriserna i Sverige inte drabbats av någon större korrigering och har stigit kraftigt igen sedan mitten av 2013. Enligt kommissionens fördjupade granskning kan de svenska bostadspriserna vara högre än de grundläggande värdena. Det beror delvis på gynnsamma grundförutsättningar som högre disponibel inkomst, låga räntor och stark befolkningsutveckling. I rapporten identifierar man dock både efterfråge- och utbudsstyrda krafter som driver upp bostadspriserna. På efterfrågesidan har låneincitamenten varit särskilt starka. Dessutom tenderar Sveriges skattesystem, med ett av de starkaste skatteincitamenten för bostadsägande i unionen, att driva upp priserna. Det har i sin tur gjort att de svenska hushållens skulder ökar och dessutom snabbare än i resten av unionen. Hushållens totala tillgångar är visserligen stora och den disponibla inkomsten har stigit på senare år, men hushållssektorn är sårbarare än förut och hushållens höga skuldsättning utgör en risk för den makroekonomiska stabiliteten. Man bör ta itu med den gynnsamma behandlingen av skulder i inkomstbeskattningen genom att stegvis begränsa avdragsrätten för räntor på bostadslån eller genom att höja fastighetsskatten. Det behövs dessutom insatser för att öka den låga amorteringstakten på bostadslån med målet att sänka tillväxttakten i hushållens skuldsättning.

               (10)

               På utbudssidan leder strukturell ineffektivitet till bostadsbrist och bidrar till ökande bostadspriser. Det fungerar som en hämsko för arbetskraftens rörlighet och skapar sociala problem för utsatta grupper. Utbudet hålls tillbaka av att det befintliga bostadsbeståndet används ineffektivt och av att investeringarna i nybyggnation är strukturellt alltför låga. Framför allt bör man stärka incitamenten för kommunerna att aktivt främja investeringar i byggnation och lösa utsatta gruppers bostadsproblem. Konkurrensen i byggsektorn behöver skärpas och för att uppnå detta bör man säkerställa full insyn i de offentliga upphandlingsförfarandena. Plan- och överklagandeprocesserna är långdragna och komplicerade och bör effektiviseras. Den hårda hyresregleringen är den främsta orsaken till stelbentheten på hyresmarknaden, som inte verkar kunna mildra trycket på bostadspriserna och tillgodose behoven av rörlighet. Problemen bör främst lösas genom en stegvis reform av systemet för hyresreglering. Reformen bör bereda väg för större skillnader i hyresnivåer – vilket kan leda till ett effektivare utnyttjande av det befintliga bostadsbeståndet – och större avtalsfrihet för enskilda hyresgäster och hyresvärdar.

               (11)

               Regeringen håller på att genomföra åtgärder för att förbättra skolresultaten, efter en markant försämring det senaste årtiondet som bidragit till relativt hög ungdomsarbetslöshet. Regeringen är också i färd med att vidta åtgärder för att underlätta övergången från skola till arbetsliv och förbättra integrationen på arbetsmarknaden för lågutbildade unga och personer med invandrarbakgrund. Framstegen på området måste följas upp.

               (12)

               Kommissionen har inom ramen för den europeiska planeringsterminen gjort en omfattande analys av Sveriges ekonomiska politik och redogjort för den i 2015 års landsrapport. Den har även bedömt konvergensprogrammet och det nationella reformprogrammet samt uppföljningen av de rekommendationer Sverige har fått tidigare år. Kommissionen har beaktat inte bara programmens relevans för hållbarheten i finanspolitiken och den socioekonomiska politiken i Sverige utan också i vilken mån EU:s regler och riktlinjer har iakttagits, mot bakgrund av behovet att stärka den övergripande ekonomiska styrningen i unionen genom att framtida nationella beslut fattas med beaktande av synpunkter på EU-nivå. Rekommendationerna inom ramen för den europeiska planeringsterminen återspeglas i rekommendation 1 nedan.

               (13)

               Mot bakgrund av denna bedömning har rådet granskat konvergensprogrammet och anser (5) att Sverige följer stabilitets- och tillväxtpakten.

               (14)

               Mot bakgrund av kommissionens fördjupade granskning och denna bedömning har rådet granskat det nationella reformprogrammet och konvergensprogrammet. Dess rekommendationer enligt artikel 6 i förordning (EU) nr 1176/2011 återspeglas i rekommendation 1 nedan.

         HÄRIGENOM REKOMMENDERAS Sverige att under 2015 och 2016 vidta följande åtgärder:

               1.

               Ta itu med hushållens ökande skuldsättning genom att korrigera skatteincitamenten, särskilt genom att stegvis begränsa ränteavdragen för bostadslån i beskattningen eller genom att höja fastighetsskatten, och genom att öka amorteringstakten på bostadslån. Åtgärda det strukturellt låga utbudet av bostäder, främja konkurrensen i byggsektorn, effektivisera plan- och överklagandeprocesser för byggnation och se över systemet för hyresreglering för att tillåta mer marknadsanpassade hyror.

      Utfärdad i Bryssel den 14 juli 2015.

            På rådets vägnar

         P. GRAMEGNA

            Ordförande

      (1)  EGT L 209, 2.8.1997, s. 1.

      (2)  EUT L 306, 23.11.2011, s. 25.

      (3)  Upprätthålls genom rådets beslut 2014/322/EU av den 6 maj 2014 om riktlinjer för medlemsstaternas sysselsättningspolitik för 2014 (EUT L 165, 4.6.2014, s. 49).

      (4)  Rådets rekommendation av den 8 juli 2014 om Sveriges nationella reformprogram 2014, med avgivande av rådets yttrande om Sveriges konvergensprogram 2014 (EUT C 247, 29.7.2014, s. 132).

      (5)  Enligt artikel 5.2 i förordning (EG) nr 1466/97.


				|

		52012PC0738

			Rekommendation till RÅDETS BESLUT om ändring av beslut 2011/734/EU riktat till Grekland i syfte att förstärka och skärpa den finanspolitiska övervakningen samt förelägga Grekland att vidta de åtgärder för att minska underskottet som anses nödvändiga för att komma till rätta med situationen med ett alltför stort underskott /* COM/2012/0738 final */

			   	MOTIVERING
Åtgärder för samordning och övervakning av
Greklands budgetdisciplin och föreskrivna riktlinjer för den grekiska
ekonomiska politiken anges i rådets beslut 2011/734/EU på grundval av
artiklarna 126.9 och 136 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt
(EUF-fördraget). Grekland har rekommenderats att vidta åtgärder för att
korrigera situationen med ett alltför stort underskott senast 2014 genom att
säkerställa en förbättring av det strukturella saldot på minst 10
procentenheter av BNP under perioden 2009-2014.
Efterlevnaden av beslutet är inte bara
relevant inom ramen för förfarandet vid alltför stora underskott, utan också
inom ramen för finansieringen till Grekland från euroområdets medlemsstater,
genom lånefaciliteten till Grekland och Europeiska finansiella
stabiliseringsfaciliteten ( EFSF).
Det offentliga underskottet för 2012 väntas
uppgå till 13,4 miljarder euro, vilket ligger inom det underskottstak på 14,8
miljarder euro som fastställs i rådets beslut. Det offentliga underskottet väntas
komma att bli 6,9 % av BNP, med marginal inom det offentliga underskottstak på
7,3 % av BNP som fastställs för 2012. Det primära underskottsmålet för året
beräknas komma att överskridas med omkring 0,5 % av BNP. Det totala utfallet
avspeglar lägre räntebetalningar än planerat som ett resultat av skuldutbytet i
mars 2012.
Grekland antog den 11 november budgeten för
2013 som säkerställer en fortsatt finanspolitiska konsolidering, genom åtgärder
som syftar till att säkerställa besparingar på omkring 5 % av BNP. Landet antog
den 7 november även en strategi för de offentliga finanserna på medellång sikt
som innehåller åtgärder för att säkerställa en fortsatt minskning av
underskottet åren framöver. Grekland har vidtagit verkningsfulla åtgärder i
överensstämmelse med rådets beslut 2011/734/EU. Grekland har säkerställt en
förbättring av det strukturella saldot under åren 2009-2012 som redan
överstiger de minst 10 procentenheter för perioden 2009-2014 som rådet
rekommenderade. Grekland uppskattas ha förbättrat sitt strukturella underskott
med 13,9 procentenheter av BNP från ett underskott på 14,7 % 2009 till ett
uppskattat underskott på 1,5 % 2012.
Den ekonomiska aktiviteten beräknas nu bli
mycket svagare än vad som förutsågs när beslut 2012/734/EU antogs i mars 2012.
Den grekiska ekonomin upplever sitt femte år av recession. Enligt 2012 års
höstprognos från kommissionen beräknas real BNP minska med 6,0 % under 2012 och
med 4,2 % 2013 – att jämföras med 4,7 % respektive 0,0 % i det tidigare
rådsbeslutet – som vänds i en svag tillväxt på 0,6 % 2014. Rådets beslut
grundades däremot på en återgång till tillväxt i ekonomin redan 2013. De
markant försämrade ekonomiska utsikterna avspeglar den politiska osäkerheten i
Grekland under de dubbla valperioderna, en försvagning av efterfrågan från
utlandet, och effekterna av förseningar i genomförande av program och
utbetalningar inom ramen för offentlig och privat finansiering.
Den markanta försämringen av det ekonomiska
scenariot innebär med oförändrad politik en motsvarande försämring av
utsikterna för de offentliga finanserna och gör det svårare att slutföra
korrigeringen av det alltför stora underskottet senast till 2014 såsom rådet
krävde i sitt beslut 2011/734/EU. Givet de ogynnsamma ekonomiska villkoren är
en förlängning av anpassningsperioden påkallad. Särskilt är det nödvändigt att
förlänga den tidsfrist som fastställdes i rådets beslut för korrigeringen av
det alltför stora underskottet i Grekland med två år till 2016. De
finanspolitiska målen i syfte att korrigera det alltför stora underskottet bör
definieras på grundval av det primära saldot i de offentliga finanserna i
nominella termer. För 2012 bör det primära underskottet bli 2 925 miljoner euro
(1,5 % av BNP), för 2013 bör det primära saldot bli 0 euro (0 % av BNP), för
2014 bör det primära överskottet bli 2 775 miljoner euro (1,5 % av BNP), för
2015 5 700 miljoner euro (3 % av BNP) och för 2016 bör det bli 9 000 miljoner
euro (4,5 % av BNP).
Med beaktande av denna utveckling, som
understryker att regeringen oundvikligen måste sjösätta ett ambitiöst
reformpaket, behöver de politiska villkoren i samförståndsavtalet om Greklands
ekonomiska anpassningsprogram uppdateras. Villkoren rör inte enbart de
finanspolitiska konsolideringsåtgärderna, utan också de åtgärder som krävs för
att göra villkoren mer tillväxtfrämjande och för att minimera tänkbara negativa
sociala effekter.
Med beaktande av de initiativ som euroområdets
medlemsstater har enats om för att göra skulden mer hållbar samt vissa
skuldreducerande åtgärder som övervägs av Grekland, liksom en minskning av
budgetunderskottet och starkare nominell BNP-tillväxt till följd av
strukturpolitiska åtgärder, väntas skuldkvoten kulminera under 2013.
Skuldkvoten antas börja minska från och med 2014 för att minska till under 160
% av BNP 2016. Detta bör förbättra hållbarheten i skuldutvecklingsbanan, utan
att förändra den finanspolitiska vägen för att nå ett primärt överskott.
Kommissionen har antagit en rekommendationen
till rådets beslut om ändring av beslut 2011/734/EU och har vidarebefordrat den
till rådet.
Rekommendation till
RÅDETS BESLUT
om ändring av beslut 2011/734/EU riktat till
Grekland i syfte att förstärka och skärpa den finanspolitiska övervakningen
samt förelägga Grekland att vidta de åtgärder för att minska underskottet som
anses nödvändiga för att komma till rätta med situationen med ett alltför stort
underskott
EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT
DETTA BESLUT
med beaktande av fördraget om Europeiska
unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 126.9 och 136,
med beaktande av Europeiska kommissionens
rekommendation, och
av följande skäl:
(1)       I artikel 136.1 a i
EUF-fördraget föreskrivs möjligheten att besluta om särskilda åtgärder för att
stärka samordningen och övervakningen av budgetdisciplinen i de medlemsstater
som har euron som valuta.
(2)       I artikel 126 i EUF-fördraget
slås fast att medlemsstater ska undvika alltför stora underskott i den
offentliga sektorns finanser och i detta syfte föreskrivs förfarandet vid
alltför stora underskott. Stabilitets- och tillväxtpakten, som tillämpar
förfarandet vid alltför stora underskott i sin korrigerande del, anger den ram
till stöd för politiska åtgärder som syftar till en snabb återgång till sunda
offentliga finanser med beaktande av den ekonomiska situationen.
(3)       Den 27 april 2009 fann rådet
i enlighet med artikel 104.6 i fördraget om upprättandet av Europeiska
gemenskapen (EG-fördraget) att det förelåg ett alltför stort underskott i
Grekland.
(4)       Den 10 maj 2010 antog rådet
beslut 2010/320/EU[1]
riktat till Grekland i enlighet med artikel 126.9 och artikel 136 i
EUF-fördraget. Syftet var att förstärka och skärpa den finanspolitiska
övervakningen samt förelägga landet att vidta de åtgärder för att minska
underskottet som ansågs vara nödvändiga för att komma till rätta med
situationen med ett alltför stort underskott inom tidsfristen 2014. Rådet
fastställde 2014 som tidsfrist för att korrigera det alltför stora underskottet
och även årliga mål för det offentliga underskottet.
(5)       Beslut 2010/320/EU har flera
gånger ändrats väsentligt. Med anledning av nya ändringar omarbetades det av
tydlighetsskäl den 12 juli 2011 genom rådets beslut 2011/734/EU[2]. Detta beslut ändrades en
första gång den 8 november 2011[3].
(6)       Den 13 mars 2012[4], efter en rekommendation från
kommissionen, ändrades rådets beslut 2011/734/EU åter i en rad hänseenden,
inklusive den finanspolitiska anpassningsbanan, samtidigt som tidsfristen
bibehålls för korrigeringen av det alltför stora underskottet[5]. Genom detta beslut bekräftades
att Grekland var skyldigt att vidta åtgärder för att korrigera situationen med
ett alltför stort underskott senast 2014 genom att säkerställa en förbättring i
det strukturella saldot på minst 10 procentenheter av BNP under perioden
2009-2014.
(7)       Enligt artikel 5.2 i
förordning (EG) nr 1467/97 får rådet, på rekommendation av kommissionen,
besluta att anta ett reviderat föreläggande enligt artikel 126.9 i
EUF-fördraget om effektiva åtgärder har vidtagits i enlighet med artikel 126.9
i EUF-fördraget och oväntade negativa ekonomiska händelser med stora negativa
konsekvenser för de offentliga finanserna inträffar efter antagandet av den
rekommendationen.
(8)       Den ekonomiska aktiviteten
beräknas nu bli mycket svagare än vad som förutsågs när den senaste ändringen
av rådets beslut 2011/734/EU antogs i mars 2012. Både real och nominell BNP
väntas ligga på mycket lägre nivåer 2012 och 2013. Den senaste revideringen av
de grekiska nationalräkenskaperna visade på en djupare nedgång i real BNP
jämfört med de underliggande sifferuppgifterna i rådets beslut. Enligt 2012 års
höstprognos från kommissionen beräknas real BNP minska med 6,0 % under 2012 och
med ytterligare 4,2 % 2013 – att jämföras med 4,7 % respektive 0,0 % i det
tidigare rådsbeslutet – för att därefter börja visa en svag tillväxt på 0,6 %
2014. Denna kraftiga försämring av de ekonomiska utsikterna innebär, med
antagande om oförändrad politik, en motsvarande försämring i utsikterna för de
offentliga finanserna.
(9)       Det offentliga underskottet
väntas komma att uppgå till 6,9 % av BNP år 2012, med marginal inom det
offentliga underskottstak på 7,3 % av BNP (enligt ENS95) som i rådets beslut
fastställs för 2012. Det offentliga underskottet för 2012 väntas uppgå till
13,4 miljarder euro jämfört med det underskottstak på 14,8 miljarder euro som föreskrevs
i rådets beslut. Det primära underskottet väntas emellertid bli något högre än
målet 2,0 % av BNP på grund av att recessionen blivit djupare än väntat.
Grekland uppskattas ha förbättrat sitt strukturella underskott med 13,9
procentenheter av BNP från ett underskott på 14,7 % 2009 till ett uppskattat
underskott på 1,5 % 2012. Grekland har säkerställt en förbättring av det
strukturella saldot under åren 2009-2012 som redan överstiger de minst 10
procentenheter för perioden 2009-2014 som rådet rekommenderade. Den 11 november
2012 antog det grekiska parlamentet budgeten för 2013 som innehåller
besparingar på drygt 9,2 miljarder euro, mer än 5 % av BNP. Budgeten för 2013
utgör en del av strategin för de offentliga finanserna på medellång sikt (MTFS)
för perioden 2013-2016 som det grekiska parlamentet antog några dagar tidigare
den 7 november 2012. I den medelfristiga strategin för de offentliga finanserna
och den relevanta lagstiftningen för att genomföra den anges en mycket
betydande och tidigarelagda finanspolitisk konsolidering uppgående till över 7
% av BNP fram till 2016, med en heltäckande uppsättning strukturåtgärder som
lägger grunden för en betydande finanspolitisk konsolidering. Med beaktande av
denna utveckling måste de politiska villkoren i samförståndsavtalet om
Greklands ekonomiska anpassningsprogram uppdateras. Greklands åtagande rör inte
enbart de finanspolitiska konsolideringsåtgärderna, utan också de åtgärder som
krävs för att göra villkoren mer tillväxtfrämjande och för att minimera tänkbara
negativa sociala effekter. Grekland har redan vidtagit effektiva åtgärder under
2012 i enlighet med rådets beslut 2011/734/EU.
(10)     Den konsoliderade offentliga
skulden beräknas 2012 ha minskat med 11,1 miljarder euro jämfört med 26,95
miljarder euro som angavs i rådets beslut. Detta beror på lägre än beräknade
privatiseringsinkomster, en lägre konsolidering av offentlig skuld än beräknat
och lägre än beräknade upplupna intäkter och andra räntejusteringar. På grund
av en lägre nominell BNP efter revideringen av de statistiska uppgifterna och
mot bakgrund av sämre makroekonomiska utsikter väntas skuldkvoten stiga till
162,5 % 2012. Initiativ som euroområdets medlemsstater har enats om för att
göra skulden mer hållbar samt vissa skuldreducerande åtgärder som övervägs av
Grekland bör föra in skuldutvecklingen på en mer hållbar bana utan att förändra
den finanspolitiska vägen för att nå ett primärt överskott. Med beaktande även
av en reducering av budgetunderskottet och starkare nominell BNP-tillväxt som ett
resultat av strukturpolitiska åtgärder väntas skuldkvoten kulminera under 2013.
Skuldkvoten antas börja minska från och med 2014 för att komma ned under 160 %
av BNP 2016.
(11)     Trots de verkningsfulla
åtgärder som vidtagits innebär den markanta försämringen av det ekonomiska
scenariot, med oförändrad politik, en motsvarande försämring av utsikterna för
de offentliga finanserna som gör det svårt att slutföra korrigeringen av det
alltför stora underskottet senast till 2014, såsom rådet krävde i sitt beslut
2011/734/EU. Givet den negativa ekonomiska utvecklingen är en förlängning av
anpassningsperioden påkallad. Särskilt behöver den tidsfrist som fastställdes i
rådets beslut förlängas med två år till 2016. Enligt ett reviderat ekonomiskt
anpassningsprogram bör målen för de primära saldona anges till 0 %, 1,5 %, 3 %
och 4,5 % av BNP för fyraårsperioden 2013-2016. Den reviderade anpassningsbanan
innebär att saldot i de offentliga finanserna kommer att sjunka under 3 % av
BNP 2016. Trots förlängningen är den finanspolitiska ansträngning som krävs för
att uppnå målet fortfarande mycket stor under perioden 2013-2014, och en stor
del av ansträngningen infaller tidigt i perioden. Denna revidering av
tidsfristen kommer därför betyda att programmets trovärdighet bibehålls,
samtidigt som de ekonomiska och sociala effekterna av konsolideringen och
behovet att behålla förtroende för regerings förmåga att hantera den
finanspolitiska utmaningen beaktas.
(12)     Varje åtgärd som krävs enligt
detta beslut är avgörande för att den nödvändiga budgetanpassningen ska kunna
uppnås. Vissa åtgärder har en direkt effekt på Greklands budgetsituation medan
de övriga utgör strukturella åtgärder som kommer att resultera i förbättrad
finanspolitisk styrning och en sundare budgetsituation på medellång sikt.
(13)     Den mycket allvarliga
försämringen av den grekiska regeringens finansiella läge föranledde
medlemsstaterna i euroområdet att besluta om att bevilja Grekland
stabilitetsstöd, i syfte att säkerställa den finansiella stabiliteten i euroområdet
som helhet, i förening med multilateralt bistånd från Internationella
valutafonden. Sedan mars 2012 ger euroområdets medlemsstater stöd i form av
både en bilateral grekisk lånefacilitet och ett lån från Europeiska finansiella
stabiliseringsfaciliteten. Långivarna har beslutat att deras stöd ska villkoras
av att Grekland följer beslut 2011/734/EU i dess genom detta beslut ändrade
lydelse. Grekland förväntas i synnerhet verkställa de i beslutet specificerade
åtgärderna i överensstämmelse med den tidsplan som föreskrivs i beslutet.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
Beslut 2011/734/EU ska ändras på följande
sätt:
1.         Artikel 1 ska ersättas med
följande:
”(1)   Grekland ska få den rådande situationen
med ett alltför stort underskott i de offentliga finanserna att upphöra så
snart som möjligt och senast 2016.
(2)     Anpassningsbanan för korrigeringen av det
alltför stora underskottet ska syfta till att uppnå ett primärt underskott
(underskott exklusive ränteutgifter) i den offentliga sektorns finanser som inte
får överstiga 2 925 miljoner euro (1,5% av BNP) år 2012, samt uppnå
primära överskott på minst 0 miljoner (0,0% av BNP) år 2013 och 2 775
miljoner (1,5 % av BNP) år 2014. 5 700 miljoner euro (3,0 % av BNP) 2015
och 9 000 euro (4,5 % av BNP) 2016. Dessa mål för det primära
underskottet/överskottet medför ett totalt underskott i de offentliga
finanserna, beräknat enligt ENS, på 6,9 % av BNP 2012, 5,4 % av BNP 2013, 4,5 %
av BNP 2014, 3,4 % av BNP 2015 och 2,0 % av BNP 2016. Dessa sifferuppgifter
uppskattas kunna motsvara en förbättring av det konjunkturrensade primära
saldot som andel av BNP från 4,1 % 2012 till 6,2 % 2013 och minst 6,4 % av BNP
2014, 2015 och 2016 och till ett konjunkturrensat underskott i de offentliga
finanserna uttryckt som andel av BNP på -1,3 % 2012, 0,7 % 2013, 0,4 % 2014,
0,0 % 2015 och -0,4 % 2016 avspeglande räntebetalningsprofilen. Intäkter från
privatisering av finansiella och icke-finansiella tillgångar, transaktioner i
samband med bankrekapitalisering samt samtliga överföringar som sammanhänger
med Eurogruppens beslut av den 21 februari 2012 med avseende på inkomster för
nationella centralbanker i euroområdet, inbegripet Greklands centralbank (Bank
of Greece), som härrör från deras innehav av grekiska statsobligationer, får inte
minska den begärda finanspolitiska konsolideringsansträngningen och får inte
räknas med vid bedömningen av dessa mål.
(3)     Den anpassningsbana som det hänvisas till
i punkt 2 bedöms vara förenlig med en konsoliderade skuldkvot för den
offentliga sektorn på 172,5 % år 2013, 171,4 % 2014, 166,2 % 2015 och 157,3 %
2016.
2.         I artikel 2 ska följande punkt
införas efter punkt 10:
”10a.  Grekland ska ha vidtagit följande åtgärder
utan dröjsmål och senast den [datum för antagande
av beslutet]:
a)      Antagit budgeten för 2013 och strategin
för de offentliga finanserna på medellång sikt (nedan MTFS) som täcker perioden
fram till 2016, liksom de åtgärder som beskrivs i bilaga A1 till detta beslut
och den motsvarande tillämpningslagstiftningen. Denna strategi ska utgå från de
varaktiga finanspolitiska konsolideringsåtgärder som ska säkerställa att
underskottstaken för 2012–2016 enligt rådets beslut inte överskrids och att
skuldkvoten nedbringas successivt;
b)      Lagt fram en uppdaterade
privatiseringsplan inför parlamentet och offentliggjort en varje halvår
uppdaterad tillgångsutvecklingsplan;
c)      Överfört till HRADF:s portfölj av
privatiseringsbara tillgångar den fulla och direkta äganderätten (aktier eller
koncessionsrättigheter) till motorvägen Egnatia och de regionala hamnarna i
Elefsina, Larvio, Igoumenitsa, Alexandropolis, Volos, Kavala, Corfu, Patras,
Heraklion och Rafina;
d)      Säkerställt att fackminiserier och andra
berörda enheter ger generalsekretariatet för allmän egendom fullständigt
tillgång till uppteckningen över alla av staten ägda fastighetstillgångar;
e)      Ändrat och/eller återkallat alla
lagstiftningsbestämmelser om statsägda företag (hamnmyndigheterna PPC, OLP och
OLTH, HELPE, EYATH och EYDAP, hamnar, osv.) som avviker från privat bolagsrätt
när det gäller eventuella begränsningar av privata aktieägares rösträtter;
f)       Antagit lagstiftning för att definiera
skatteförvaltningens generalsekreterares roll och kvalifikationer och för att
finansministern ska kunna delegera befogenheter att fatta beslut till
generalsekreteraren;
g)      Fördelat erfarna skatterevisorer till att
arbeta med verksamhet som tjänar de omedelbara skatteintäktsbehoven och göra
nyckelindrivningsområden, som exempelvis enheten för stora skattebetalare,
fullt operationella genom att ha överfört 100 revisorer till dessa enheter, ha
upprättat en funktionell enhet för skattskyldiga personer med stora
förmögenheter och egenföretagare med höga inkomster och ha bemannat enheten med
50 erfarna skatterevisorer som rapporterar direkt till generalsekreteraren i skatteförvaltningen;

h)      Antagit en ministerrådslag (som ersätter
den ministerrådslag som antogs den 29 oktober 2012) som syftar till att stärka
budgetgenomförandet och främja en sund finansförvaltning och som utöver
bestämmelserna i den ursprungliga ministerrådslagen innehåller bestämmelser om
följande: i) fastställande av att samarbetsavtal ska undertecknas i slutet av
december varje år mellan finansministeriet och de övriga ministerierna eller
mellan ministerierna och cheferna för de enheter ministerierna utövar tillsyn
över (vilket ska täcka in hela den offentliga sektorn); ii) förstärkning av de
nuvarande budgetbalansbegränsningarna för kommunala förvaltningar för att de
ska bli mer effektiva, inklusive korrigerings- och sanktionsmekanismer; iii)
förstärkning av de nuvarande övervakningssystemet för statsägda företag som
inför en kontrollmekanism vid avvikelser från specifika mål som satts upp för
varje statsägt företag; samt iv) fastställande av ramen för att definiera
särskilda mål för tillämpningsområdet för operativa åtaganderegister för lokala
myndigheter och statsägda företag som ska upprättas senast i december varje år.
I denna ska också ingå en ram för att korrigera överföringar från staten för
att åtgärda avvikelser från målen inom året och möjligen under de följande åren
samtidigt som det ska säkerställas att betalningseftersläpningar inte ökar.
Däri ska tydligt anges att inkomster från privatiseringen av statliga
tillgångar ska betalas direkt till ett separat konto för att kunna övervaka
kassaflöden, undvika att officiell finansiering kommer på avvägar och för att
se till att skuldbetalningar görs i rätt tid. I lagen ska automatiska
utgiftsnedskärningar anges som ska tillämpas regelmässigt när målen inte uppnås
och samtidigt säkerställa att betalningseftersläpningar inte ökar.
i)       Vidtagit en ram åtgärder för att
förbättra det nuvarande finansiella situationen i den nationella
sjukkasseorganisationen (EOPYY) och säkerställa att budgetgenomförandet går mot
en budget i balans under 2012 och 2013, inbegripet följande åtgärder: i) en
rationalisering av förmånspaketet, ii) ökad kostnadsfördelning för sjukvård som
tillhandahålls av privata vårdgivare: iii) framförhandling av pris-volym-avtal
och översyn av avtal om s. k. case-mix med privata vårdgivare; iv) översyn av
avgifterna för och antalet diagnostik- och fysioterapitjänster som läggs ut av
EOPYY på privata vårdgivare med målet att minska de dithörande kostnaderna med
minst 80 miljoner euro under 2013; v) införande av ett referensprissystem för
ersättning för medicintekniska produkter, samt vi) att gradvis öka de
egenavgifter som medlemmarna i jordbrukarnas sjukkassa betalar upp genomsnittet
för de som betalas av som andra medlemmar i EOPYY.
j)       Följande åtgärder ska ha vidtagits som
rör ersättning för läkemedel: i) En lagstiftning för att kontrollera utgifter
för läkemedel som utlöser alternativa åtgärder (inklusive exempelvis generella
prissänkningar) om av någon anledning målet inte kan uppnås genom ökade
avgifter (claw-back). Sådana åtgärder ska leda till motsvarande besparingar;
ii) ett ministerdekret som anger nya tröskelvärden för de nya egenavgifterna
för läkemedel (2,4 miljarder euro för patienter i öppenvården); iii) en
uppdatering av prislistan och förteckningen över läkemedel som berättigar till
ersättning genom att endast ersätta de kostnadseffektiva paketen vid kroniska
sjukdomar, genom att överföra läkemedel från förteckningar över
ersättningsberättigade läkemedel till förteckningen över läkemedel som inte
ersätts och förteckningen över receptfria läkemedel samt genom att införa det
referensprissystem som utvecklats av den nationella läkemedelsorganisationen
(EOF). Dessa förteckningar måste uppdateras minst två gånger om året i linje
med rådets direktiv 89/105/EEG, samt iv) utbyte av förskrivna läkemedel mot det
billigaste läkemedlet med samma aktiva substans i apotekens referenskategori
(obligatorisk generisk substitution)."
3.         Artikel 2.11 ska ersättas med
följande:
”11.   Grekland ska anta följande åtgärder före
utgången av december 2012:
a)      Anta en skattereform av den personliga
inkomstskatten och bolagsskatten som syftar till att förenkla skattesystemet,
bredda skattebasen och slopa undantag och förmånsordningar;
b)      Anta den nödvändiga primär- och
sekundärlagstiftningen för att säkerställa ett snabbt genomförande av
privatiseringsplanen;
c)      Införa ett regelverk för
vattendistributionsföretag;
d)      Anta åtgärder för att förbättra
skatteförvaltningen, införa prestationsbedömningar, förbättra användningen av
riskbedömningstekniker, samt inrätta och förstärka specialiserade
skuldförvaltningsenheter;
e)      Utarbeta och offentliggöra en plan för
reglering av offentliga enheters eftersläpande betalningar till leverantörer
och av eftersläpande skatteåterbäringar;
f)       Slutföra reformen av de offentliga tilläggspensionsfonderna/kompletterande
pensionsfondernas funktion och sammanslagningen av alla befintliga fonder inom
den offentliga sektorn;
g)      Anta en lagstiftning for att förlänga
tillämpningen av den 5-procentiga rabatten (om finns för sjukhusprissatta
läkemedel) som läkemedelsföretag måste ge på alla produkter som säljs i apotek
som tillhör EOPYY
h)      Öka andelen generiska läkemedel upp till
35 procent av den totala volymen läkemedel som säljs på apoteken;
i)       Utse interna revisorer på alla sjukhus
och införandet av åtaganderegister av alla sjukhus,"
4.         I artikel 2 ska följande punkter
läggas till:
”12.   Grekland ska vidta följande åtgärder före
utgången av mars 2013:
a)      Utfärda ett ministerdekret för justering
av slutpriser till kund för svagströmskunder;
b)      Uppdatera strategin för de offentliga
finanserna på medellång sikt, inklusive genom att införa bindande 3-åriga
utgiftstak för den undersektorer av den offentliga sektorn;
c)      Anpassa bemanningsplaner för
fackministerier;
d)      Införa en betydligt mer självständig
skatteförvaltning samt specificera graden av självstyre, förvaltningsramen,
ansvarsutkrävande, skatteförvaltningschefens rättsliga befogenheter och
organisationens inledande bemanning;
e)      Ge ut och offentliggöra en ny fullständig
plan för bekämpande av korruption för den offentliga förvaltningen, inklusive
särskilda bestämmelser för skatte- och tullförvaltningen.
f)       Göra ett standardförfarande för
justering av fastighetstaxeringsvärden helt operationellt för att bättre
anpassa dem till marknadspriser under överinseende av
kapitalskattedirektoratet;
g)      Överföra fyrtio nya fastighetstillgångar
(identifierade som fastighetstillgångar lott 2 och 3 i privatiseringsplanen)
till HRADF.
”13.   Grekland ska vidta följande åtgärder före
utgången av juni 2013:
a)      Uppnå målet om 2000 skatterevisorer som
är helt operationella;
b)      Anta en ny skatteprocesslag;
c)      Säkerställa att alla centrala inköpsorgan
använder e-upphandling för alla sina anbudsförfaranden.”
”14.   Grekland ska vidta följande åtgärder före
utgången av september 2013:
a)      Regeringen kommer att anta den nödvändiga
lagstiftningen för att införa en regel om strukturell budgetbalans med en
automatisk korrigeringsmekanism.”
5.         Bilagan till detta beslut fogas som
bilaga IA till beslut 2011/734/EU.
Artikel 2
Detta beslut får verkan samma dag som det
meddelas.
Artikel 3
Detta beslut riktar sig till Republiken
Grekland.
Utfärdat i Bryssel den
                                                                       På
rådets vägnar
                                                                       Ordförande
Bilaga:
”Bilaga I A
Åtgärder i strategin för de offentliga finanserna på
medellång sikt 2013-2016
De ytterligare åtgärder som ingår i strategin
för de offentliga finanserna på medellång sikt (MTFS) fram till 2016 är
följande:
1.           Rationaliseringar i lönebudgeten
med minst 1 100 miljoner euro 2013, och med ytterligare 247 miljoner euro från
och med 2014.
2.           Besparingar i pensioner
med minst 4 800 miljoner euro 2013, och med ytterligare 423 miljoner euro
från och med 2014.
3.           Nedskärningar i statens
driftsutgifter med minst 239 miljoner euro 2013, och med ytterligare 285
miljoner euro från och med 2014.
4.           Besparingar med hjälp av
rationaliseringar och effektivitetsförbättringar i utbildningsrelaterade
utgifter med minst 86 miljoner euro 2013, och med ytterligare 37
miljoner euro från och med 2014.
5.           Besparingar i statsägda
företag med minst 249 miljoner euro 2013, och med ytterligare 123 miljoner
euro från och med 2014.
6.           Nedskärningar i försvarsrelaterade
driftsutgifter med minst 303 miljoner euro 2013, och med ytterligare 100
miljoner euro från och med 2014.
7.           Besparingar i sjukvårds- och
läkemedelsutgifter med minst 455 miljoner euro 2013, och med ytterligare
620 miljoner euro från och med 2014.
8.           Besparingar från rationalisering
av sociala förmåner med minst 217 miljoner euro 2013, och med ytterligare
78 miljoner euro från och med 2014.
9.           Nedskärningar i statens
transfereringar till lokala myndigheter med minst 50 miljoner euro 2013,
och med ytterligare 160 miljoner euro från och med 2014.
10.         Nedskärningar i utgifter
som finansieras av den offentliga investeringsbudgeten (inhemskt finansierade
offentliga investeringar) med 150 miljoner euro 2013 och med ytterligare 150
miljoner från och med 2014.
11.         Ökningar av offentliga
intäkter med minst 1 668 miljoner euro 2013, och med ytterligare
1 820 miljoner euro från och med 2014.
[1]               EUT L 145, 11.6.2010, s. 6.
[2]               EGT L 296, 15.11.2011, s. 38.
[3]               Rådets beslut 2011/791/EU (EUT L 320, 3.12.2011, s. 28).
[4]               Den senaste ändringen är rådets beslut 2012/211/EU av
den 13 mars (EUT L 113, 25.4.2012, s. 8).
[5]               Rådets beslut 2012/211/EG av den 13 mars 1998 (EGT L
113, 25.4.1998, s. 8).


title: Rekommendation till rådets yttrande enligt artikel 5.3 i rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om Tysklands uppdaterade stabilitetsprogram för 2006-2010

text:
Viktigt rättsligt meddelande

|

52007SC0065

Rekommendation till Rådets yttrande enligt artikel 5.3 i Rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om Tysklands uppdaterade stabilitetsprogram för 2006-2010  /* SEK/2007/0065 */

	[pic] | EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION |Bryssel den 23.1.2007SEK(2007) 65 slutligRekommendation tillRÅDETS YTTRANDEenligt artikel 5.3 i rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om Tysklands uppdaterade stabilitetsprogram för 2006-2010(framlagt av kommissionen)MOTIVERING1. ALLMÄN BAKGRUNDStabilitets- och tillväxtpakten som trädde i kraft den 1 juli 1998, syftar till att genom sunda offentliga finanser stärka förutsättningarna för prisstabilitet och stark hållbar tillväxt som kan bidra till ökad sysselsättning. Reformen av pakten 2005 genomfördes mot bakgrund av att den hade visat sig användbar för att förankra budgetdisciplin, men syftade till att stärka dess effektivitet och ekonomiska underbyggnad och säkerställa de offentliga finansernas långsiktiga hållbarhet.Enligt rådets förordning (EG) nr 1466/97 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken[1], som utgör en del av stabilitets- och tillväxtpakten, skall medlemsstaterna lägga fram stabilitets- eller konvergensprogram och årliga uppdateringar av dessa för rådet och kommissionen (medlemsstater som redan har övergått till den gemensamma valutan lägger fram (uppdaterade) stabilitetsprogram och medlemsstater som ännu inte har gjort det lägger fram (uppdaterade) konvergensprogram). Tysklands första stabilitetsprogram lades fram i januari 1999. I enlighet med förordningen yttrade sig rådet om programmet den 15 mars 1999, på grundval av en rekommendation från kommissionen och efter att ha hört Ekonomiska och finansiella kommittén. Enligt samma förfarande bedöms uppdaterade stabilitets- och konvergensprogram av kommissionen och granskas av den ovannämnda kommittén. De kan även granskas av rådet.2. BAKGRUND TILL BEDÖMNINGEN AV DET UPPDATERADE PROGRAMMETKommissionen har granskat den senaste uppdateringen av Tysklands stabilitetsprogram, som lades fram den 30 november 2006, och har antagit en rekommendation till rådets yttrande om detta program (se faktarutan när det gäller de viktigaste punkterna i bedömningen).För att beskriva den bakgrund mot vilken strategin för de offentliga finanserna i det nya stabilitetsprogrammet bedöms, sammanfattas i denna motivering följande:1.  Den ekonomiska utvecklingen och utvecklingen av de offentliga finanserna under de senaste tio åren.2.  Landets ställning när det gäller paktens korrigeringsaspekt (förfarandet vid alltför stora underskott).3.  Den senaste bedömningen av landets ställning när det gäller paktens preventiva aspekt (en sammanfattning av rådets yttrande om den föregående uppdateringen av stabilitetsprogrammet).4.  Kommissionens bedömning av det nationella reformprogrammet från oktober 2006.2.1. Den senaste ekonomiska utvecklingen och utvecklingen av de offentliga finansernaTyskland har under de gångna tio åren genomgått en anpassningsperiod för att korrigera tidigare obalanser till följd av återföreningen. En återhållsam löneutveckling bidrog till en återhämtning av den externa priskonkurrenskraften, och Tyskland har ökat sina exportmarknadsandelar betydligt, särskilt från och med år 2000. Det är värt att nämna att återupprättandet av Tysklands externa priskonkurrenskraft har ägt rum under en period då andra länder i euroområdet drog fördel av lägre reala långfristiga räntesatser än i Tyskland. Tyskland har emellertid på senare tid erfarit att en stark exportutveckling inte alltid snabbt leder till högre inhemsk efterfrågan.Tysklands tillväxtproblem är till största delen strukturella. Den ekonomiska utvecklingen hålls främst tillbaka av långsam ökning i total faktorproduktivitet och hög strukturell arbetslöshet. Den potentiella tillväxten är inte bara väsentligt lägre än tidigare. Den har även halkat efter den i de övriga medlemsstaterna i euroområdet. Den ekonomiska politiken står inför utmaningen att förbättra förutsättningarna för tillväxt, genom att samtidigt inrikta politiken på arbetskraftens, faktorproduktivitetens och, i mindre utsträckning, kapitalbildningens bidrag till tillväxten. Denna svåra uppgift måste klaras av mot en bakgrund av ansträngda offentliga finanser, även om de förbättrats på senare tid.Inom vissa områden har de tyska myndigheterna påbörjat ett reformarbete, exempelvis på arbetsmarknadsområdet liksom på det mikroekonomiska området för främjande av forskning och innovation, vilket fortfarande kräver tid för att ge full effekt. På andra områden, exempelvis området för företagsbeskattning, övervägs reformåtgärder. Ytterligare ansträngningar kommer dock troligen att krävas, särskilt på arbetsmarknadsområdet, för att väsentligt höja den potentiella tillväxten på längre sikt.2.2. Förfarandet vid alltför stora underskott när det gäller TysklandI enlighet med artikel 104.7 i fördraget och artikel 3.4 i förordning (EG) nr 1467/97 gav rådet den 21 januari 2003 en rekommendation till Tyskland där landet uppmanades att få den rådande situationen med ett alltför stort underskott att upphöra så snabbt som möjligt, och senast 2004. Rekommendationen offentliggjordes. Såsom konstaterades i kommissionens meddelande av den 14 december 2004, i vilket rådet instämde den 18 januari 2005, bör år 2005 betraktas som den relevanta tidsfristen för att korrigera det alltför stora underskottet, mot bakgrund av de unika omständigheter som rådets slutsatser av den 25 november 2003 och EG-domstolens dom av den 13 juli 2004 gav upphov till.Eftersom underskottet i den offentliga sektorns finanser för 2005 översteg tröskelvärdet på 3 % av BNP beslutade rådet den 14 mars 2006 att i enlighet med artikel 104.9 i fördraget förelägga Tyskland att vidta åtgärder för att ”så snart som möjligt och senast år 2007” uppnå den minskning av underskottet som anses nödvändig i syfte att komma till rätta med situationen med ett alltför stort underskott. Rådet begärde närmare bestämt att Tyskland skulle ”säkerställa att det konjunkturrensade nettosaldot (efter engångsåtgärder och andra tillfälliga åtgärder) förbättras kumulativt med minst en procentenhet under åren 2006 och 2007”. Tyskland uppmanades vidare att ”vidta de åtgärder som krävs för att säkerställa att en budgetkonsolidering som syftar till att nå målet på medellång sikt med strukturell balans i de offentliga finanserna upprätthålls genom en minskning av det strukturella underskottet med minst 0,5 % av BNP per år efter korrigeringen av det offentliga underskottet”. Sedan Tyskland hade lämnat in en genomföranderapport den 5 juli, antog kommissionen den 19 juli 2006 ett meddelande för att informera rådet om att Tyskland hade vidtagit åtgärder som innebar godtagbara framsteg i syfte att korrigera det alltför stora underskottet inom de tidsfrister som rådet hade fastställt och att det inte var nödvändigt att gå vidare med ytterligare steg i förfarandet vid alltför stora underskott vid det tillfället. Rådet delade denna bedömning på sitt möte den 10 oktober 2006.2.3. Bedömningen i rådets yttrande om det föregående programmetRådet antog den 14 mars 2006 sitt yttrande om det uppdaterade stabilitetsprogram som omfattar perioden 2005-2009. Rådet välkomnade den tyska regeringens prioritering av konsolideringen av de offentliga finanserna såsom den beskrivs i programmet, men noterade att uppnåendet av målen för de offentliga finanserna är förenade med risker liksom de offentliga finansernas långsiktiga hållbarhet. Mot bakgrund av rådets beslut av den 14 mars i enlighet med artikel 104.9 i fördraget, uppmanade rådet Tyskland att göra följande:-  Se till att den planerade sammanlagda strukturella anpassningen uppnås med minst en procentenhet under åren 2006 och 2007 för att på ett trovärdigt och varaktigt sätt, så snabbt som möjligt och senast 2007, få ned underskottet i den offentliga sektorns finanser under 3 % av BNP.-  Utan tidsspillan uppnå målet på medellång sikt för de offentliga finanserna genom en förbättring av det strukturella saldot på minst 0,5 procentenheter per år efter det att det alltför stora underskottet väl har korrigerats, bland annat genom att med kraft genomföra den planerade utgiftsbegränsningen för att kunna genomföra den planerade lättnaden i socialavgiftsuttaget, och genom att se till att den aviserade reformen av företagsbeskattningen inte äventyrar den finanspolitiska konsolideringen.-  Genomföra planerna på att reformera det federala systemet i avsikt att förbättra budgetramen och på så sätt bidra till att säkerställa att budgetmålen uppnås på såväl delstats- som förbundsstatsnivå.2.4. Kommissionens bedömning av det nationella reformprogrammet från oktober 2006Rapporten om genomförandet av Tysklands nationella reformprogram, som skall tas fram inom ramen för den förnyade Lissabonstrategin för tillväxt och sysselsättning, lades fram den 18 oktober 2006. I Tysklands nationella reformprogram anges följande centrala problem och prioriteringar: kunskapssamhället, väl fungerande marknader och konkurrenskraft, näringslivsklimatet, de offentliga finansernas hållbarhet (inbegripet hållbar tillväxt och social trygghet), ekologisk innovation samt reformering av arbetsmarknaden.Av kommissionens bedömning av det programmet (antagen i samband med dess årliga lägesrapport från december 2006[2]) framgår att Tyskland totalt sett redovisar goda framsteg i fråga om genomförandet av sitt nationella reformprogram, och särskilt vad gäller de centrala problemen och de prioriterade åtgärderna på det makro- och mikroekonomiska området. Det går inte framåt i lika snabb takt på sysselsättningsområdet. Mot bakgrund av konstaterade starka och svaga punkter, rekommenderades Tyskland att vidta åtgärder på de områden som gäller de offentliga finansernas långsiktiga hållbarhet, konkurrensen på varu- och tjänstemarknader samt i fråga om den strukturella arbetslösheten.Faktaruta: De viktigaste punkterna i bedömningen I enlighet med artikel 5.1 (i fråga om stabilitetsprogram) och 9.1 (i fråga om konvergensprogram) i rådets förordning (EG) nr 1466/97 tas följande punkter upp i bedömningen: Frågan om de ekonomiska antaganden som programmet bygger på är rimliga. Det medelfristiga mål för de offentliga finanserna som lagts fram av medlemsstaten, och frågan om anpassningsplanen för att uppnå målet är lämplig. Frågan om de vidtagna eller föreslagna åtgärderna för att följa denna plan är tillräckliga för att uppnå det medelfristiga målet för de offentliga finanserna över konjunkturcykeln. I bedömningen av anpassningsplanen för att uppnå det medelfristiga målet för de offentliga finanserna uppmärksammas frågan om en större anpassning görs i ekonomiskt goda tider, medan anpassningen får vara mer begränsad i ekonomiskt dåliga tider. För de medlemsstater som deltar i euroområdet eller i ERM II uppmärksammas vidare om medlemsstaten som riktvärde eftersträvar en årlig förbättring av det konjunkturrensade saldot, exklusive engångsåtgärder och andra tillfälliga åtgärder, motsvarande 0,5 % av BNP för att uppnå sitt medelfristiga mål för de offentliga finanserna. Frågan om det när anpassningsplanen för att uppnå det medelfristiga målet för de offentliga finanserna fastställs (för de medlemsstater som ännu inte har uppnått det) eller vid beslut om en tillfällig avvikelse från målet (för medlemsstater som uppnått målet), ingår ett genomförande av större strukturreformer som har direkta kostnadssparande effekter på lång sikt (däribland genom att öka den potentiella tillväxten) och därigenom har påvisbara effekter på de offentliga finansernas långsiktiga hållbarhet (under iakttagande av villkoret att en tillräcklig säkerhetsmarginal för referensvärdet på 3 % av BNP skall behållas och att situationen för de offentliga finanserna förväntas återgå till det medelfristiga målet inom programperioden). Särskild uppmärksamhet ägnas här pensionsreformer som syftar till att införa system med flera pelare, varav en obligatorisk pelare som fullständigt täcks av fondmedel. Frågan om medlemsstatens ekonomiska politik är förenlig med de allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken. Rimligheten i programmets makroekonomiska antaganden bedöms med utgångspunkt i kommissionens höstprognos 2006 och i enlighet med den allmänt vedertagna metoden för beräkning av potentiell total produktion och konjunkturrensade saldon. Bedömningen av förenligheten med de allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken bygger på de allmänna riktlinjer för den ekonomiska politiken när det gäller de offentliga finanserna som ingår i de integrerade riktlinjerna för perioden 2005–2008. Bedömningen tar också upp följande: Utvecklingen av skuldkvoten och utsikterna för de offentliga finansernas långsiktiga hållbarhet, vilket man "vid övervakningen av de offentliga finanserna [bör] ägna tillräcklig uppmärksamhet" enligt rådets rapport av den 20 mars 2005 "Att förbättra genomförandet av stabilitets- och tillväxtpakten". I ett meddelande från kommissionen av den 12 oktober 2006 anges metoden för att bedöma den långsiktiga hållbarheten[3]. Graden av integration med de nationella reformprogram som medlemsstaterna överlämnat inom ramen för Lissabonstrategin för tillväxt och sysselsättning. I sin följenot av den 7 juni 2005 till Europeiska rådet om de allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken för perioden 2005-2008 framhöll Ekofinrådet att de nationella reformprogrammen borde vara förenliga med stabilitets- och konvergensprogrammen. Efterlevnaden av uppförandekoden[4], som bl.a. föreskriver en gemensam struktur och uppsättning tabeller för stabilitets- och konvergensprogrammen. |-  Rekommendation tillRÅDETS YTTRANDEenligt artikel 5.3 i rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om Tysklands uppdaterade stabilitetsprogram för 2006-2010EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR AVGIVIT FÖLJANDE YTTRANDEmed beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken[5], särskilt artikel 5.3,med beaktande av kommissionens rekommendation, ochefter att ha hört Ekonomiska och finansiella kommittén.HÄRIGENOM FRAMFÖRS FÖLJANDE5.  Den [27 februari 2007] granskade rådet Tysklands uppdaterade stabilitetsprogram, som omfattar perioden 2006–2010.6.  I programmets bakomliggande makroekonomiska scenario beräknas den reala BNP-tillväxten tillfälligt minska från 2,3 % 2006 till 1,4 % 2007 och därefter uppgå till i genomsnitt 1¾ % under återstoden av programperioden. På grundval av den information som nu finns tillgänglig (den första officiella uppskattningen av BNP-tillväxten 2006 är 2,5 %) förefaller detta scenario fram till 2008 vara baserat på rimliga antaganden och därefter på något optimistiska antaganden i förhållande till kommissionens beräkningar av potentiell tillväxt. Inflationsberäkningarna i programmet förefaller ligga i överkant.7.  För 2006 anges i programmet ett underskott i den offentliga sektors finanser på 2,1 % av BNP (nedreviderat till 1,9 % i regeringens senast uttalande), vilket kan jämföras med målet för underskottet på 3,3 % av BNP i den tidigare uppdateringen av stabilitetsprogrammet. Staten erhöll oväntat höga skatteintäkter, vilka, i linje med stabilitets- och tillväxtpakten, inte förbrukades under 2006. Skattetrycket (dvs. inkomster från skatter och sociala avgifter) bedöms nu öka till omkring 40 % av BNP 2006, vilket är omkring 1 % av BNP högre än i den tidigare uppdateringen. De offentliga utgifterna har hållits under kontroll under 2006. Det något striktare budgetgenomförandet beror på lägre penningtransfereringar, främst till följd av den oväntade lindring som den förbättrade arbetsmarknaden har inneburit för den federala arbetsmarknadsbyrån. Dessutom har ränteutgifter och subventioner blivit lägre än beräknat.8.  Det främsta målet för strategin för de offentliga finanserna på medellång sikt är att säkerställa de offentliga finansernas långsiktiga hållbarhet. För att uppnå detta föreslår man i programmet att fullfölja konsolideringen av de offentliga finanserna och samtidigt förbättra förutsättningarna för tillväxt och sysselsättning. Efter den planerade korrigeringen av det alltför stora underskottet under 2006 beräknas underskottskvoten minska med en ½ procentenhet per år (utom under 2008) för att nå ½ % av BNP 2010. Förbättringen av det primära saldot följer samma mönster, och det primära överskottet beräknas 2010 komma att nå 2 % av BNP. Medan budgeten innehåller korrigerande åtgärder på inkomstsidan, bland annat höjningen av grundskattesatsen för mervärdesskatt från 16 % till 19 %, beräknas såväl inkomst- som utgiftskvoten följa en nedåtgående trend vid en årsvis jämförelse. Utgiftskvoten beräknas fram till år 2010 minska med 2½ procentenhet till 43 % av BNP, vilket främst beräknas uppnås genom återhållsamhet med de sociala utgifterna. Under samma period beräknas inkomstkvoten (de offentliga inkomsterna som andel av BNP) fram till 2010 att minska med 1½ procentenhet till 42 % av BNP. En ökning av skatteuttaget (dvs. en höjning av grundskattesatsen för mervärdesskatt 2007) uppvägs till stor del av en minskning av socialavgiftsuttaget (till följd av sänkningar av ersättningsnivån i arbetslöshetsförsäkringen under 2007 och den nedåtgående trenden för bidragsdelen), medan offentliga inkomster från andra källor än skatt minskar. Jämfört med den tidigare uppdateringen är målen för de offentliga finanserna högre för varje år även om ingen anpassning planeras 2008.9.  Det strukturella saldot (dvs. det konjunkturrensade saldot exklusive engångsåtgärder och andra tillfälliga åtgärder), som har beräknats enligt den allmänt vedertagna metoden, planeras att förbättras från ett underskott på omkring 2 % av BNP 2006 till ½ % vid utgången av programperioden, i genomsnitt med nästan ½ % av BNP per år. Liksom i den tidigare uppdateringen av stabilitetsprogrammet är målet på medellång sikt för offentliga finanserna i programmet ett balanserat saldo i strukturella termer, vilket programmet inte syftar till att uppnå inom programperioden. Eftersom det medelfristiga målet för de offentliga finanserna är mer långtgående än minimiriktmärket (ett beräknat underskott på cirka 1½ % av BNP) bör dess uppfyllande skapa en tillräcklig marginal mot ett alltför stort underskott. Målet på medellång sikt för de offentliga finanserna ligger inom det intervall som har fastställts i stabilitets- och tillväxtpakten och i uppförandekoden för euroområdet och de medlemsstater som deltar i ERM II och avspeglar på ett korrekt sätt skuldkvoten och den genomsnittliga potentiella långsiktiga produktionstillväxten.10.  Riskerna i budgetberäkningarna i programmet förefaller på det hela taget uppväga varandra för 2007, men budgetutfallen kan därefter komma att bli sämre än vad som beräknats. Närmare bestämt kvarstår riskerna att den planerade minskningen av nivån på de sociala utgifterna inte skulle kunna uppnås utan ytterligare åtgärder, vilka inte närmare anges i programmet. I själva uppdateringen anges faktiskt också att det krävs ytterligare reformer på arbetsmarknaden och av de sociala trygghetssystemen. Dessutom medför den planerade bolagsskattereformen 2008 en betydande tillkommande risk utöver den i programmet uppskattade belastningen på de offentliga finanserna. Det kan således visa sig bli nödvändigt att kompensera möjliga bortfall av skatteinkomster från bolagsbeskattning genom ytterligare utgiftsbegränsningar. Bortsett från den reformen förefaller inkomstberäkningarna vara försiktiga. Inte desto mindre kvarstår generellt sett negativa risker för budgetanpassningen, särskilt med avseende på genomförandet av anpassningsplanen mot slutet av programperioden.11.  Utifrån denna riskbedömning är programmets finanspolitiska inriktning förenlig med en korrigering av det alltför stora underskottet senast 2006, ett år före den tidsfrist som har fastställts av rådet. Den förefaller därutöver ge en tillräcklig säkerhetsmarginal för att förhindra att tröskelvärdet för underskottet på 3 % av BNP vid normala konjunktursvängningar överskrids från och med 2007, även om den är förenad med vissa risker för 2008. Under de år som följer på korrigeringen av det alltför stora underskottet bör takten i anpassningen för att uppnå det medelfristiga målet för de offentliga finanserna höjas, särskilt under 2008, för att ligga i linje med stabilitets- och tillväxtpaktens krav. Enligt pakten bör den årliga förbättringen av det strukturella saldot för euroområdet och de länder som deltar i ERM II som riktmärke ligga på 0,5 % av BNP och korrigeringen bör vara större under goda ekonomiska tider, men kan vara lägre under sämre ekonomiska tider. I synnerhet planeras ingen förbättring av det strukturella saldot under 2008, vid en tidpunkt då det förväntas råda goda ekonomiska tider. Om den föreskrivna strukturella anpassningsplanen följs kan faktiskt det medelfristiga målet för de offentliga finanserna uppnås inom programperioden.12.  Den offentliga bruttoskulden beräknas under 2006 ha planat ut på nivån 67,9 % av BNP, vilket överstiger fördragets referensvärde på 60 % av BNP. I programmet beräknas skuldkvoten minska med 3½ procentenheter under programperioden. Skuldkvoten kan komma att utvecklas mindre gynnsamt än vad som beräknas i programmet med hänsyn till de risker som är förenade med underskottsmålen och osäkerheten om de förväntade skuldminskande stock-/flödesjusteringarna. Mot bakgrund av denna riskbedömning kan minskningen av skuldkvoten i riktning mot referensvärdet över programperioden komma att visa sig vara otillräcklig.13.  Den långsiktiga budgeteffekten av en åldrande befolkning i Tyskland ligger nära genomsnittet i EU, även om pensionsutgifterna uppvisar en något mindre ökning än i många andra länder, vilket är ett resultat av de pensionsreformer som redan beslutats. Ett utkast till lagstiftning har antagits för att från och med 2012 successivt höja den lagstadgade pensionsåldern till 67 år. Även om det beviljas undantag från den högre pensionsåldern kommer förändringen att stärka de offentliga finansernas långsiktiga hållbarhet. Dessutom kan utvecklingen mot fler privata pensionslösningar komma att bidra till förbättrade pensionsinkomster. Den ursprungliga budgetställningen utgör en risk för hållbara offentliga finanser redan innan hänsyn tas till den långsiktiga budgeteffekten av åldrande befolkningar. Vidare överstiger den nuvarande nivån på bruttoskulden referensvärdet i fördraget. På det hela taget förefaller Tyskland vara utsatt för medelstora risker med avseende på de offentliga finansernas hållbarhet.14.  Stabilitetsprogrammet innehåller inte någon kvalitativ bedömning av de samlade effekterna enligt rapporten från oktober 2006 av genomförandet av det nationella reformprogrammet inom ramen för den finanspolitiska strategin på medellång sikt. Dessutom ger det ingen systematisk information om de direkta budgetkostnader eller budgetbesparingar som de viktigaste planerade reformerna i det nationella reformprogrammet ger upphov till och budgetberäkningarna i stabilitetsprogrammet beaktar inte uttryckligen konsekvenserna för de offentliga finanserna av de åtgärder som skisseras i det nationella reformprogrammet. De finanspolitiska åtgärder som nämns i stabilitetsprogrammet förefaller vara förenliga med dem som förutses i det nationella reformprogrammet. Särskilt bolagsskattereformen 2008 och sjukvårdsreformen presenteras i båda programmen. I båda programmen planeras dessutom i ett andra steg av reformen av det federala systemet en översyn av de skattemässiga relationerna mellan olika nivåer av den offentliga förvaltningen för att stärka redovisningsskyldigheten på varje nivå. I stabilitetsprogrammet erkänns vidare i detta sammanhang det nödvändiga i att utveckla en institutionell ram som säkerställer budgetdisciplin på alla nivåer av den offentliga sektorn och förutse åtgärder för att förebygga uppkomsten av budgetkriser.15.  De finanspolitiska åtgärder som föreslås är i stort sett förenliga med de allmänna riktlinjer för den ekonomiska politiken, som ingår i de integrerade riktlinjerna för perioden 2005–2008.16.  När det gäller uppgiftskraven i uppförandekoden för stabilitets- och konvergensprogram, saknas i programmet vissa obligatoriska och frivilliga uppgifter[6].Sammantaget bedöms det uppdaterade programmet vara förenligt med en korrigering av det alltför stora underskottet under 2006, ett år före den tidsfrist som fastställdes av rådet, och vissa framsteg i riktning mot det medelfristiga målet kommer att göras under de kommande åren. Uppnåendet av budgetmålen är emellertid förenat med risker.Mot bakgrund av denna bedömning uppmanas Tyskland att göra följande:(i) Att med stöd av den gynnsamma konjunkturen skärpa den strukturella anpassningen i riktning mot det medelfristiga målet från och med 2008 genom att upprätthålla en strikt utgiftskontroll och samtidigt säkerställa att den aviserade reformen av systemet för bolagsbeskattning inte äventyrar konsolideringen av de offentliga finanserna.(ii) Att med tanke på skuldnivån och den beräknade ökningen i åldersrelaterade utgifter förbättra de offentliga finansernas långsiktiga hållbarhet genom att uppnå det medelfristiga budgetmålet och genom att genomföra reformer, särskilt av hälso- och sjukvårdssystemet.iii) Att förbättra budgetramen för att förstärka den finanspolitiska disciplinen på alla nivåer av den offentliga förvaltningen, särskilt genom att verkställa planerna för den andra etappen i reformeringen av det federala systemet.Jämförelse av nyckeltal i makroekonomiska beräkningar och budgetberäkningar2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 | 2010 |Real BNP (förändring i %) | SP nov. 2006 | 0,9 | 2,3 | 1,4 | 1 ¾ | 1 ¾ | 1 ¾ |KOM nov. 2006 | 0,9 | 2,4 | 1,4 | 2,0 | -- | -- |SP febr. 2006 | 0,9 | 1 ½ | 1 | 1 ¾ | 1 ¾ | -- |HIKP-inflation (i %) | SP nov. 2006 | -- | -- | -- | -- | -- | -- |KOM nov. 2006 | 1,9 | 1,8 | 2,2 | 1,2 | -- | -- |SP febr. 2006 | -- | -- | -- | -- | -- | -- |Produktionsgap (i % av potentiell BNP) | SP nov. 20061 | -1,2 | -0,3 | -0,3 | -0,2 | 0,0 | 0,0 |KOM nov. 20065 | -1,3 | -0,2 | -0,4 | 0,1 | -- | -- |SP febr. 20061 | -0,9 | -0,7 | -1,1 | -0,7 | -0,4 | -- |Saldo i de offentliga finanserna (i % av BNP) | SP nov. 2006 | -3,2 | -2,1 | -1 ½ | -1 ½ | -1 | -½ |KOM nov. 2006 | -3,2 | -2,3 | -1,6 | -1,2 | -- | -- |SP febr. 2006 | -3,3 | -3,3 | -2 ½ | -2 | -1 ½ | -- |Primärt saldo (i % av BNP) | SP nov. 2006 | -0,5 | 1/2 | 1 | 1 | 1 ½ | 2 |KOM nov. 2006 | -0,5 | 0,4 | 1,1 | 1,5 | -- | -- |SP febr. 2006 | -0,5 | - ½ | ½ | 1 ¼ | 1 ½ | -- |Konjunkturrensat saldo (i % av BNP) | SP nov. 20061 | -2,6 | -2,0 | -1,5 | -1,5 | -1,0 | -0,6 |KOM nov. 2006 | -2,6 | -2,2 | -1,4 | -1,2 | -- | -- |SP febr. 20061 | -2,9 | -2,9 | -1,8 | -1,5 | -1,1 | -- |Strukturellt saldo2 (i % av BNP) | SP nov. 20063 | -2,7 | -2,0 | -1,5 | -1,5 | -1,0 | -0,6 |KOM nov. 20064 | -2,7 | -2,2 | -1,4 | -1,2 | -- | -- |SP febr. 2006 | -3,0 | -2,9 | -1,8 | -1,5 | -1,1 | -- |Offentlig bruttoskuld (i % av BNP) | SP nov. 2006 | 67,9 | 67,9 | 67 | 66 ½ | 65 ½ | 64 ½ |KOM nov. 2006 | 67,9 | 67,8 | 67,7 | 67,3 | -- | -- |SP febr. 2006 | 67 ½ | 69 | 68 ½ | 68 | 67 | -- |Anmärkningar: 1Kommissionens beräkningar baseras på uppgifterna i programmet. 2Konjunkturrensat saldo (liksom i föregående rader), exklusive engångsåtgärder och andra tillfälliga åtgärder. 3Engångsåtgärder och andra tillfälliga åtgärder enligt programmet (ökar underskottet med 0,1 % av BNP 2005) 4Engångsåtgärder och andra tillfälliga åtgärder enligt kommissionens höstprognos 2006 (ökar underskottet med 0,1 % av BNP 2005). 5Baserat på en beräknad potentiell tillväxt på 1,2 %, 1,3 %, 1,4 % respektive 1,4 % under perioden 2005-2008. Källor: Stabilitetsprogrammet (SP), kommissionens höstprognos 2006 (KOM) och kommissionens beräkningar. |[1] EGT L 209, 2.8.1997, s. 1. Förordningen ändrad genom förordning (EG) nr 1055/2005 (EUT L 174, 7.7.2005, s. 1). De dokument som det hänvisas till i texten återfinns på följande webbplatser: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[2] Meddelande från kommissionen inför Europeiska rådets vårmöte: Implementing the renewed Lisbon strategy for growth and jobs – A year of delivery, 12.12.2006, KOM(2006) 816.[3] Meddelande rån kommissionen till rådet och Europaparlamentet – de offentliga finansernas hållbarhet på lång sikt i EU, 12.10.2006, KOM(2006) 574, och Europeiska kommissionen, Generaldirektoratet för ekonomi och finans (2006): "The long-term sustainability of public finances in the European Union", European Economy nr 4/2006.[4] ”Närmare angivelser för genomförandet av stabilitets- och tillväxtpakten samt riktlinjer för stabilitets- och konvergensprogrammens utformning och innehåll”, som godkändes av Ekofinrådet den 11 oktober 2005.[5] EGT L 209, 2.8.1997, s. 1. Förordningen ändrad genom förordning (EG) nr 1055/2005 (EUT L 174, 7.7.2005, s. 1). De dokument som det hänvisas till i texten återfinns på följande webbplats: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[6] Särskilt saknas uppgifter om HIKP-inflation, totala sociala transfereringar och stock-/flödesjusteringar i programmet, liksom ersättning till anställda samt specificering av skatteintäkter, vilka lämnades separat till kommissionen.


				|

		52013DC0364

			Rekommendation till RÅDETS REKOMMENDATION om Lettlands nationella reformprogram 2013 med avgivande av rådets yttrande om Lettlands konvergensprogram för 2012–2016 /* COM/2013/0364 final - 2013/ () */

Rekommendation till
RÅDETS REKOMMENDATION
om Lettlands nationella reformprogram 2013
med avgivande av rådets yttrande om Lettlands konvergensprogram för 2012–2016

EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT
DENNA REKOMMENDATION
med beaktande av fördraget om Europeiska
unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 121.2 och 148.4,
med beaktande av rådets förordning (EG) nr
1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga
finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken[1], särskilt artikel 9.2,
med beaktande av Europeiska kommissionens
rekommendation[2],
med beaktande av Europaparlamentets
resolutioner[3],
med beaktande av Europeiska rådets slutsatser,
med beaktande av sysselsättningskommitténs
yttrande,
efter att ha hört ekonomiska och finansiella
kommittén, och
av följande skäl:
(1)       Den 26 mars 2010 antog
Europeiska rådet kommissionens förslag till en ny strategi för tillväxt och
sysselsättning – Europa 2020. Strategin bygger på en utökad samordning av den
ekonomiska politiken med inriktning på ett antal nyckelområden där åtgärder
behövs för att stärka förutsättningarna för hållbar tillväxt och
konkurrenskraft i Europa.
(2)       Den 13 juli 2010 antog rådet,
på grundval av kommissionens förslag, en rekommendation om de allmänna
riktlinjerna för medlemsstaternas och unionens ekonomiska politik (2010–2014)
och den 21 oktober 2010 ett beslut om riktlinjer för medlemsstaternas
sysselsättningspolitik[4],
vilka tillsammans utgör de så kallade integrerade riktlinjerna. Medlemsstaterna
uppmanades att beakta de integrerade riktlinjerna i sin nationella ekonomiska
politik och sysselsättningspolitik.
(3)       Den 29 juni 2012 antog EU:s
stats- och regeringschefer en tillväxt- och sysselsättningspakt, som är en
enhetlig ram för insatser på nationell nivå, EU-nivå och euroområdesnivå, och
där alla tillgängliga medel, instrument och politiska åtgärder ska användas. De
beslutade om insatser som ska utföras på medlemsstatsnivå och förband sig
särskilt att uppnå målen i Europa 2020-strategin och genomföra de landspecifika
rekommendationerna.
(4)       Den 6 juli 2012 antog rådet
en rekommendation om Lettlands nationella reformprogram för 2012 och avgav ett
yttrande om Lettlands uppdaterade konvergensprogram för 2011–2015.
(5)       Den 28 november 2012 antog
kommissionen den årliga tillväxtöversikten[5],
som inleder den europeiska planeringsterminen 2013 för samordning av den
ekonomiska politiken. Samma dag antog kommissionen även, på grundval av
förordning (EU) nr 1176/2011, rapporten om varningsmekanismen[6], där Lettland inte
identifierades som en medlemsstat som skulle bli föremål för en fördjupad
granskning.
(6)       Den 14 mars 2013 antog
Europeiska rådet prioriteringar för att säkerställa finansiell stabilitet,
budgetkonsolidering och tillväxtfrämjande insatser. Det betonade behovet att
genomföra en differentierad och tillväxtfrämjande budgetkonsolidering,
återställa normala lånevillkor i ekonomin, främja tillväxt och konkurrenskraft,
ta itu med arbetslösheten och krisens sociala följdverkningar samt modernisera
den offentliga förvaltningen.
(7)       Den 29 april 2013 lade
Lettland fram sitt konvergensprogram för 2013, som omfattar perioden 2012–2016,
och den 2 maj 2013 sitt nationella reformprogram för 2013. För att beakta
inbördes samband mellan de båda programmen har de bedömts samtidigt.
(8)       På grundval av bedömningen av
konvergensprogrammet för 2013 enligt rådets förordning (EG) nr 1466/97 anser
rådet att det makroekonomiska scenario som ligger till grund för programmets
beräkningar av de offentliga finanserna är rimligt. Den ekonomiska
tillväxten väntas avta något till omkring 4 % per år under programperioden,
medan inflationen beräknas bli måttlig. Det offentliga underskottet sjönk under
2012 till en nivå långt under 3 % av BNP och målet för de offentliga finanserna
på medellång sikt uppnåddes redan 2012, dvs. långt tidigare än vad som
förutsågs i det föregående programmet. I programmet bekräftas det tidigare
fastställda målet för de offentliga finanserna på medellång sikt på -0,5 %,
vilket i tillräcklig mån återspeglar paktens mål. Den budgetstrategi som
beskrivs i programmet har som mål att upprätthålla ett strukturellt budgetsaldo
som baseras på målet på medellång sikt och där eventuella avvikelser är
begränsade till de ytterligare effekter som följer av den systemomfattande
pensionsreformen. Denna pensionsreform innebär en gradvis höjning av den andel
av socialförsäkringsavgifterna som går till ett fonderat pensionssystem och ska
genomföras under 2013, 2015 och 2016. En övergripande bedömning med
utgångspunkt i det omräknade strukturella saldot och innefattande en analys av
utgifterna exklusive diskretionära åtgärder visar emellertid att det
strukturella saldot under 2013 kommer att avvika från målet på medellång sikt
med 1,0 % av BNP, vilket motsvarar betydligt mer än de ytterligare effekterna
av den systemomfattande pensionsreformen, och under 2014 är avvikelsen
ytterligare 0,2 %. Statsskulden beräknas ligga klart under 60 % under hela
programperioden. Den beräknas stiga från 40,7 % av BNP 2012 till 44,5 % av BNP
under 2013, i takt med att staten ackumulerar tillgångar för att kunna
återbetala skulden, och från och med 2014, när väl återbetalningarna börjar
märkas, sjunka till en nivå på 34,6 % av BNP vid utgången av programperioden.
En lag om budgetdisciplin antogs av parlamentet i januari 2013 och trädde i
kraft i mars 2013. Om den genomförs effektivt skulle denna nya lag avsevärt
stärka landets finanspolitiska ramverk och utgöra en effektiv mekanism för att
begränsa utgiftsökningar i goda ekonomiska tider samt en grund för regelbaserad
flerårig budgetplanering.
(9)       Man har sänkt skatterna på
arbete och planerar ytterligare åtgärder på detta område under 2014 och 2015.
Skattekilen för låginkomsttagare är emellertid fortfarande bland de högsta i EU
och visar att skattepolitiken behöver formas så att sysselsättning för
lågutbildade främjas. En skatteväxling från beskattning av arbete till
återkommande fastighetsskatter och skatter på användning av naturresurser och
andra resurser borde också förbättra det strukturella saldot. Miljöbeskattning
är ett relativt outforskat område och domineras till stor del av skatter på
motorbränsle, medan skatterna på andra energikällor, föroreningar och
naturresurser ligger under EU-genomsnittet. Miljömålen skulle uppnås lättare om
skattebasen breddas så att även andra miljöbelastningar beskattas. Regeringen
har intensifierat åtgärderna för att bekämpa den informella ekonomin och dessa
insatser bör fortsätta.
(10)     Även om strukturanpassningen
efter krisen har varit framgångsrik visar erfarenheterna av den gångna cykeln
med en utpräglad överhettningsfas följd av ett lika kraftigt fall att man bör
övervaka den framtida kredittillväxten och stabiliteten hos bankernas
finansieringsbas i förhållande till utländska insättningsflöden med hjälp av en
lämplig politik för mikro- och makrotillsyn.
(11)     Lettland har vidtagit ett
antal åtgärder för att bekämpa den höga långtids- och ungdomsarbetslösheten.
Anslagen till aktiv arbetsmarknadspolitik och dess täckning ökade 2013 jämfört
med 2012, och nya åtgärder håller på att genomföras, däribland profilering av
arbetslösa och förbättrad hjälp till arbetssökande. Långtids- och
ungdomsarbetslösheten är dock fortfarande hög, arbetslösa och bidragstagare
aktiveras inte särskilt mycket och tillgången till sociala tjänster är dålig.
Det finns oro för att yrkesutbildningen och fortbildningen inte ger
arbetskraften tillräckliga kunskaper och det finns begränsad tillgång på
arbetsplatsbaserade utbildningar av god kvalitet. Man måste införa en
heltäckande yrkesvägledning och fortsätta att reformera yrkesutbildning och
fortbildning, vilket innefattar en förbättring av kvaliteten på och tillgången
till arbetsplatsbaserade utbildningar och lärlingsplatser.
(12)     En hög andel av befolkningen
(40 %) riskerar att drabbas av fattigdom eller social utslagning, och för barn
är risken ännu högre (43,6 %). Sammantaget ökade fattigdomsrisken något under
2012, vilket tyder på att tillväxt inte automatiskt medför lägre fattigdom, och
riktade politiska åtgärder krävs således. Vissa åtgärder för att bekämpa
fattigdom bland arbetslösa och barn har vidtagits. Det har emellertid inte
gjorts lika direkta åtgärder för att lösa problemen med socialbidragssystemet,
särskilt dess öppenhet och bidragens tillräcklighet och täckning, och åtgärderna
för att aktivera bidragstagare har inte varit tillräckliga. Brist på
finanspolitiskt utrymme har medfört att man sänkt nivån på den garanterade
minimiinkomsten och avskaffat finansieringen av den via statsbudgeten. Dessa
beslut förvärrar sannolikt den extrema fattigdomen samt de nuvarande
orättvisorna i fråga om tillgång till socialbidrag hos olika lokala
myndigheter, samtidigt som det minskar centralmaktens incitament att investera
i utformning av politik och kontroll av socialbidragen. För att situationen
inte ska förvärras ytterligare är det viktigt att effekterna av dessa beslut
övervakas.
(13)     När det gäller systemet för
högre utbildning har en ambitiös reform lagts fram som kan väntas få en
betydande positiv effekt på systemets kvalitet. Reformplanerna innefattar en
översyn av tillträdesprocessen, separering av universitetens akademiska
funktioner och förvaltningsfunktioner, utveckling av en ny finansieringsmodell
och en konsolidering av de högre utbildningsinstituten. Planerna befinner sig
dock i ett tidigt skede och behöver genomföras korrekt för att de väntade
positiva effekterna ska förverkligas. Under 2013 kommer man vidare att
utvärdera hur pass ändamålsenliga de vetenskapliga institutionerna och deras
utvecklingsstrategier är. Denna viktiga bedömning borde understödja framtida
reformer och finansieringen av vetenskapliga institutioner, så att
innovationsverksamheten ökar i landet.
(14)     Åtgärder har lagts fram för
att åstadkomma energibesparingar i ekonomins huvudsektorer. Under de kommande åren
väntas mer än 70 % av energibesparingarna att genereras i byggnadssektorn.
Genomförandet av projekt för bostadsisolering har dock gått långsamt och
antalet slutförda projekt är lågt i förhållande till bostadsbeståndet, med
stora energiförluster som följd. Möjligheterna till effektivitetsvinster på
detta område är betydande, med tanke på att de lettiska hushållen hade den
högsta energiintensiteten i EU 2010. Under 2012 skedde framsteg med att öppna
landets elmarknad för konkurrens och att delta i regionala marknader. Inom
näringslivet måste man ingå direkta avtal om upphandling med elleverantörer och
detta införs nu på frivillig basis för hushåll. Landet ska gå med i Nord Pool
Spot i juni 2013. Några framsteg har emellertid inte skett i fråga om att öppna
naturgasmarknaden och man är fortfarande beroende av en enda försörjningskälla.
Myndigheterna står också inför svåra förhandlingar om ägande och förvaltning av
anläggningen för gaslagring, som är mycket viktig för att den regionala
gasmarknaden ska fungera korrekt.
(15)     Rättsväsendet kännetecknas av
ineffektivitet på civilrättens område. Det finns flera negativa drag, t.ex.
långvariga förfaranden för att lösa civil- och handelsmål i första instans och
låga uppklarandegrader som medför ett stort antal icke-avgjorda
domstolsärenden. Handläggningstiderna är särskilt långa i insolvensförfaranden.
Många ärenden finner ingen lösning i första instans, vilket skapar
eftersläpningar på alla nivåer, ända upp till högsta domstolsnivå. På senare
tid har positiva åtgärder vidtagits för att förbättra rättsväsendets
effektivitet och kvalitet, men det är för tidigt att bedöma deras verkan. När
det gäller domarkåren är det särskilt viktigt att tillräckligt uppmärksamma
personalpolitiken. Att i högre grad involvera det rättsliga rådet, se över
chefspositionernas roll inom domarkåren och utöka domarutbildningen skulle
kunna bidra till en mer kvalitativ domarkår. Vid slutet av 2012 föreslogs
ändringar av lagen om obestånd. Ändringarna har dock begränsad omfattning och
tar inte itu med lagens brister på ett heltäckande sätt. Problem har exempelvis
identifierats när det gäller det praktiska genomförandet av lagen, särskilt i
fråga om konkursförvaltarnas roll och deras ansvarsområden i förhållande till
domarna, effektiv likvidering av tillgångar och frågor rörande privatpersoners
obestånd, vilka också måste åtgärdas.
(16)     Inom ramen för
den europeiska planeringsterminen har kommissionen gjort en omfattande analys
av Lettlands ekonomiska politik. Både konvergensprogrammet och det nationella
reformprogrammet har bedömts. Kommissionen har beaktat inte bara programmens
relevans för en hållbar finanspolitik och socioekonomisk politik i Lettland
utan även i vilken utsträckning som EU:s regler och riktlinjer har iakttagits,
mot bakgrund av behovet av att stärka den övergripande ekonomiska styrningen i
unionen genom att framtida nationella beslut fattas med beaktande av synpunkter
på EU-nivå. Kommissionens rekommendationer inom ramen för den europeiska
planeringsterminen avspeglas i rekommendationerna 1 till 6 nedan.
(17)     Mot bakgrund av denna
bedömning har rådet granskat konvergensprogrammet och dess yttrande[7] avspeglas särskilt i
rekommendation 1 nedan.
HÄRIGENOM REKOMMENDERAS Lettland att
vidta följande åtgärder under perioden 2013–2014:
1.           Stärka budgetstrategin för
att säkerställa att avvikelser från målet på medellång sikt för de offentliga
finanserna enbart återspeglar de ytterligare effekterna av den systemomfattande
pensionsreformen. Inom ramen för denna strategi, minska beskattningen av
låginkomsttagare genom att övergå till skatter som punktskatter, återkommande
fastighetsskatter och/eller miljöskatter. Upprätthålla ansträngningarna för att
förbättra efterlevnaden av skatteregler och bekämpa den svarta ekonomin.
Fortsätta att skärpa det finanspolitiska ramverket genom ett effektivt
genomförande av lagen om budgetdisciplin och genom flerårig budgetplanering.
2.           Ta itu med långtids- och
ungdomsarbetslösheten genom att förbättra de aktiva arbetsmarknadspolitiska
åtgärdernas täckning och effektivitet och genom mer riktade sociala tjänster.
Förbättra unga personers anställbarhet, exempelvis genom en ungdomsgaranti,
inrätta en heltäckande yrkesvägledning, genomföra reformer av yrkesutbildning
och fortbildning och förbättra kvaliteten på och tillgången till
lärlingsplatser.
3.           Ta itu med den stora andelen
fattiga genom att reformera socialbidragssystemet för att uppnå bättre
täckning, genom att se till att bidragen i högre grad räcker till och genom att
stärka aktiveringsåtgärderna för bidragstagare. Förstärka genomförandemetoderna
så att barnfattigdomen faktiskt minskar.
4.           Genomföra planerade reformer
av den högre utbildningen, särskilt i fråga om inrättande av en
kvalitetsbelönande finansieringsmodell, reform av tillträdessystemet,
konsolidering av institutioner och främjande av internationalisering. Vidta
ytterligare åtgärder för att modernisera forskningsinstituten på grundval av
den pågående oberoende granskningen.
5.           Fortsätta att höja
energieffektiviteten, särskilt i bostäder och fjärrvärmenät, skapa incitament
för att minska energikostnaderna och flytta över konsumtion till
energieffektiva produkter. Förbättra anslutningsmöjligheterna med EU:s
energinät och ta steg mot en liberalisering av naturgasmarknaden, inbegripet
tydliga regler för tredje parts åtkomst till lagringskapacitet.
6.           Slutföra
pågående reformer för att förbättra domarkårens effektivitet och kvalitet och
minska eftersläpningen och de rättsliga förfarandenas längd, däribland i fråga
om insolvens. Inrätta en heltäckande personalpolitik och vidta åtgärder för att
genomföra lagar om medling och effektivisera skiljedomstolsväsendet.
Utfärdad i Bryssel den
                                                                       På
rådets vägnar
                                                                       Ordförande
[1]               EGT L 209, 2.8.1997, s. 1.
[2]               COM(2013) 364 final.
[3]               P7_TA(2013)0052 och P7_TA(2013)0053.
[4]               Rådets beslut 2013/208/EU av den 22 april 2013.
[5]               COM(2012) 750 final.
[6]               COM(2012) 751 final.
[7]               I enlighet med artikel 9.2 i rådets förordning (EG) nr
1466/97.


title: Europeiska centralbankens rekommendation av den 15 november 2013 till Europeiska unionens råd om externa revisorer för Latvijas Banka (ECB/2013/42)

text:
               22.11.2013

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               C 342/1

         EUROPEISKA CENTRALBANKENS REKOMMENDATION
   av den 15 november 2013
   till Europeiska unionens råd om externa revisorer för Latvijas Banka
   (ECB/2013/42)
   2013/C 342/01
   ECB-RÅDET HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION
   med beaktande av stadgan för Europeiska centralbankssystemet och Europeiska centralbanken, särskilt artikel 27.1, och
   av följande skäl:

               (1)

               Räkenskaperna för Europeiska centralbanken (ECB) och de nationella centralbankerna i de medlemsstater som har euron som valuta granskas av oavhängiga externa revisorer som ECB-rådet har rekommenderat och Europeiska unionens råd godkänt.

               (2)

               Enligt artikel 1 i rådets beslut 2013/387/EU (1) uppfyller Lettland de nödvändiga villkoren för att införa euron och Lettlands undantag enligt artikel 4 i 2003 års anslutningsakt (2) upphävs med verkan från den 1 januari 2014.

               (3)

               Enligt artikel 43 i lagen om Latvijas Banka ska Latvijas Bankas årliga räkenskaper fr.o.m. den 1 januari 2014 granskas av oavhängiga externa revisorer som ECB-rådet har rekommenderat och Europeiska unionens råd godkänt.

               (4)

               De externa revisorer som rekommenderas i den här rekommendationen är Latvijas Bankas nuvarande revisorer som utsetts för räkenskapsåren 2012–2014.

         HÄRIGENOM REKOMMENDERAS FÖLJANDE.
   Det rekommenderas att SIA Ernst & Young Baltic utses till externa revisorer för Latvijas Banka för räkenskapsåret 2014.

      Utfärdad i Frankfurt am Main den 15 november 2013.

         Mario DRAGHI

            ECB:s ordförande

      (1)  Rådets beslut 2013/387/EU av den 9 juli 2013 om Lettlands införande av euron den 1 januari 2014 (EUT L 195, 18.7.2013, s. 24).

      (2)  EUT L 236, 23.9.2003, s. 33.