               EUROPEISKA KOMMISSIONEN
            Bryssel den 23.8.2017
            COM(2017) 448 final

            Rekommendation till
            RÅDETS BESLUT
            om bemyndigande att inleda förhandlingar om ingående av ett protokoll om särskilda frågor rörande jordbruks-, byggindustri- och gruvdriftsutrustning till konventionen om internationell säkerhetsrätt till flyttbar egendom (MAC-protokollet)

               MOTIVERING

               1.BAKGRUND TILL FÖRSLAGET

               •Motiv och syfte med förslaget

                  Under överinseende av Internationella institutet för harmonisering av privaträtten (nedan kallat Unidroit), en mellanstatlig organisation som alla medlemsstater tillhör, antogs en konvention om internationell säkerhetsrätt till flyttbar egendom (nedan kallad Kapstadskonventionen) och ett protokoll om särskilda frågor rörande luftfartygsutrustning vid en diplomatkonferens i Kapstaden i november 2001.

                  Kapstadssystemet har en flexibel struktur. Det är utformat kring en ramkonvention med regler som gäller för alla kategorier av flyttbar egendom och kompletteras av särskilda protokoll med specialregler för specifika egendomstyper.

                  Konventionen innehåller regler om fastställande och rättsverkningar av en internationell säkerhetsrätt (säkerhetsavtal, avtal med ägarförbehåll eller leasingavtal) för vissa kategorier av flyttbar egendom som anges i protokollen om följande kategorier: luftfartygsutrustning (flygplansskrov, flygmotorer och helikoptrar), rullande järnvägsmateriel och rymdtillgångar.

                  Protokollen kan ändra konventionen om särskilda förhållanden i den relevanta sektorn gör detta nödvändigt. Det är följaktligen protokollen och inte konventionen som har företräde när det gäller respektive kategori av flyttbar egendom. Staternas förpliktelser enligt konventionen varierar beroende på vilket protokoll de ansluter sig till. Konventionen kan tillämpas på en kategori av flyttbar egendom först när det relevanta protokollet träder i kraft, och endast mellan parterna i det protokollet. Men konventionen och protokollet ska då läsas tillsammans som ett enda instrument.

                  Kategorierna gruvdrift, jordbruk och byggindustri är affärsområden av universell betydelse, särskilt i utvecklingsländer. Det är också därför Unidroits arbetsprogram sedan 2006 även omfattar utarbetandet av ett protokoll till konventionen om internationell säkerhetsrätt till flyttbar egendom om särskilda frågor rörande jordbruks-, byggindustri- och gruvdriftsutrustning (nedan kallat MAC-protokollet). Det finns två skäl till att Unidroit föreslog att just dessa områden skulle omfattas av ett fjärde protokoll. För det första skulle det ge företag som är verksamma inom jordbruk, byggindustri och gruvdrift möjlighet att förvärva utrustning som de annars inte skulle kunna förvärva, och därmed ge dem förutsättningar att optimera sin verksamhet. För det andra skulle det göra det möjligt för tillverkare av sådan utrustning att exportera till marknader som utan ett sådant protokoll skulle vara stängda för dem.

                  Efter förberedande arbete, inbegripet flera möten i en studiegrupp och samråd med det privata näringslivet, kom Unidroits styrelse vid sitt 95:e möte (18–20 maj 2016) fram till att den text som utarbetats av studiegruppen var tillräckligt långt kommen för att motivera sammankallandet av den mellanstatliga expertkommittén. Det första mötet i den mellanstatliga expertkommittén ägde rum i Rom den 20 – 24 mars 2017.

                  Kommissionen, som företrädare för Europeiska unionen, som har observatörsstatus vid Unidroit, deltog i mötet på grundval av den samordnade ståndpunkt som antagits av rådets arbetsgrupp för civilrättsliga frågor (allmänna frågor) och som anges i rådsdokument 7083/17 EU RESTRICTED.

                  Den andra och sannolikt sista mötet med den mellanstatliga expertkommittén kommer att äga rum i Rom den 2 – 6 oktober 2017. Diplomatkonferensen för antagande av MAC-protokollet torde komma att äga rum under andra halvåret 2018. Det är därför tillrådligt att den samordnade ståndpunkt som antagits av rådets arbetsgrupp bekräftas genom officiella förhandlingsdirektiv som gör det möjligt för kommissionen att företräda EU:s intressen också vid den kommande diplomatkonferensen.

               •Förenlighet med befintliga bestämmelser inom området

                  EU har redan vidtagit åtgärder med avseende på Kapstadskonventionen genom att ansluta sig till konventionen och dess luftfartsprotokoll 2009
                     1
                   samt genom att underteckna järnvägsprotokollet 2009
                     2
                   och godkänna det 2014
                     3
                  .

                  Också när det gäller rymdprotokollet har kommissionen, som företrädare för EU och på grundval av de förhandlingsdirektiv som antogs av rådet den 10 februari 2004
                     4
                  , på nära håll följt mötena vid de fem sessioner som hållits av Unidroits mellanstatliga expertkommitté i samband med antagandet av utkastet till protokoll om särskilda frågor rörande rymdutrustning till konventionen om internationell säkerhetsrätt till flyttbar egendom, och deltog i den diplomatkonferens 2012 där rymdprotokollet antogs.

               •Förenlighet med unionens politik inom andra områden

                  Denna rekommendation till förhandlingsdirektiv överensstämmer med EU:s generella politik att vidta åtgärder för att säkerställa att EU:s exklusiva externa befogenhet respekteras inom den internationella ramen genom att förena internationella konventioner, inklusive bestämmelser under EU:s exklusiva externa befogenhet, när det finns en klausul om regionala organisationer för ekonomisk integration som medger detta och (som i detta fall) gör det möjligt för regionala organisationer för ekonomisk integration att underteckna eller ratificera ett internationellt instrument, eller genom att bemyndiga EU-medlemsstater att göra detta på unionens vägnar.

                  Regelverket när det gäller civilrättsligt samarbete är väl utvecklat och detta har lett till en motsvarande utvidgning av EU:s exklusiva befogenhet på det internationella området. I vissa fall omfattar denna exklusiva befogenhet hela instrumentet (det gäller t.ex. Haagkonventionen av den 30 juni 2005 om avtal om val av domstol och Haagkonventionen av den 23 november 2007 om internationell indrivning av underhåll till barn och andra familjemedlemmar); i andra fall är EU:s exklusiva befogenhet begränsad till vissa bestämmelser i ett instrument och detta leder, i den utsträckning som EU inte beslutar att även utöva delad befogenhet, till ”blandade avtal”.

                  Kapstadskonventionen och dess protokoll är blandade avtal: vissa frågor omfattas av EU:s exklusiva befogenhet, medan andra faller under medlemsstaternas befogenhet i den utsträckning EU inte har beslutat att också utöva delad befogenhet med avseende på konventionen och dess protokoll. Enligt de generella bestämmelserna om EU:s exklusiva befogenhet får medlemsstaterna endast handla i frågor som omfattas av exklusiv befogenhet om de har EU:s bemyndigande för ändamålet. De får således underteckna/ratificera protokollen endast efter undertecknande/ratificering-anslutning-godkännande av EU.

               2.RÄTTSLIG GRUND, SUBSIDIARITETSPRINCIPEN OCH PROPORTIONALITETSPRINCIPEN

               •Rättslig grund

                  Rekommendationen till rådets beslut om förhandlingsdirektiv grundar sig på artiklarna 81 samt 218.3 och 218.4 i EUF-fördraget, eftersom MAC-protokollet är ett internationellt instrument. Det civilrättsliga samarbetet regleras av artikel 81 i EUF-fördraget, som således är den rättsliga grunden för EU:s befogenhet på detta område.

                  In enlighet med artikel 3.2 i EUF-fördraget och rättspraxis från Europeiska unionens domstol, särskilt yttrande 1/03 av den 7 februari 2006 om unionens befogenhet att ingå den nya Luganokonventionen om domstols behörighet och om erkännande och verkställighet av domar på privaträttens område, samt yttrande 1/13 av den 14 oktober 2014 om unionens exklusiva befogenhet med avseende på godtagande av ett tredjelands anslutning till konventionen om de civila aspekterna på internationella bortföranden av barn, faller förhandlingarna om och ingåendet av vissa bestämmelser i Unidroits utkast till MAC-protokoll under EU:s exklusiva externa befogenhet, eftersom de kan påverka gemensamma regler eller ändra deras räckvidd.

                  Frågan har tagits upp utförligt i tidigare rekommendationer till rådet avseende förhandlingsdirektiv som antagits i samband med Kapstadskonventionen och dess tre protokoll, och det finns ingen anledning att behandla detta vidare. Emellertid ges en detaljerad förklaring av de bestämmelser som omfattas av EU:s exklusiva befogenhet nedan.

               •Subsidiaritetsprincipen (för icke-exklusiv befogenhet)

                  Ej tillämpligt.

               •Proportionalitetsprincipen

                  De rekommenderade förhandlingsdirektiven liknar de som antagits för de tidigare tre protokollen och går inte utöver målet att säkerställa att EU:s exklusiva externa befogenhet när det gäller vissa bestämmelser i MAC-protokollet respekteras och att medlemsstaterna tillåts att tillämpa EU-rätten sinsemellan.

                  EU:s deltagande i utarbetandet av MAC-protokollet på grundval av dessa förhandlingsdirektiv påverkar inte heller frågan om huruvida EU kommer att ansluta sig till det framtida instrumentet. EU har full frihet att fatta ett sådant beslut i framtiden, såsom har varit fallet med rymdprotokollet, där EU ännu inte har fattat något beslut angående undertecknande eller ratificering.

               •Val av instrument

                  Ej tillämpligt.

               3.RESULTAT AV EFTERHANDSUTVÄRDERINGAR, SAMRÅD MED BERÖRDA PARTER OCH KONSEKVENSBEDÖMNINGAR

               •Samråd med berörda parter

                  Sedan Unidroit sammankallade det första mötet med de regeringsexperterna i september 2016, har medlemsstaterna, i rådets arbetsgrupp för civilrättsliga frågor (allmänna frågor), regelbundet informerats och rådfrågats om den samordning som behövs med avseende på EU:s ståndpunkt. EU:s samordnade ståndpunkt inför det första mötet med de regeringsexperterna återfinns i det nämnda rådsdokumentet 7083/17 EU RESTRICTED. Dessutom informerades medlemsstaternas delegater på plats i Rom i samband med ett extrainsatt samordningsmöte på EU-nivå. Kommissionen rapporterade om resultatet av det fösta mötet i rådets arbetsgrupp för civilrättsliga frågor (allmänna frågor) den 29 maj 2017.

                  •
                        Insamling och användning av sakkunnigutlåtanden

                  Kommissionen har förlitat sig på de erfarenheter som har vunnits i samband med utarbetandet av förhandlingsdirektiven för förhandlingarna om Kapstadskonventionen och dess protokoll. Det kan dock påpekas att, inom ramen för det förberedande arbete som utfördes inför det första mötet med de regeringsexperterna i mars 2017, genomförde Tyskland och Förenta staterna samråd med det privata näringslivet (2010-2012) som visade på ett allmänt intresse och stöd för MAC-protokollet.

                  Vid det 93:e mötet i Unidroits styrande råd 2014 enades man om att sammankalla en studiegrupp med ansvar för att utarbeta ett första utkast till MAC-protokollet före det styrande rådets 95:e möte. Studiegruppen är sammansatt av olika internationella experter på lagstiftning om säkra transaktioner och har sammanträtt fyra gånger sedan 2014. Inför det första mötet med de regeringsexperterna inbjöd Unidroit sina medlemsstater och stater som är medlemmar i Kapstadskonventionen att den 2 december 2016 medverka i ett halvdagsseminarium för att diskutera nyckelfrågor kring projektet.

               •Konsekvensbedömning

               Denna rekommendation stöds inte av en konsekvensbedömning, till skillnad från de tre tidigare rekommendationerna till förhandlingsdirektiv som antogs av rådet i anslutning till Kapstadskonventionen och dess luftfartsprotokoll, järnvägsprotokoll och rymdprotokoll. Det enda som återstår för rådet att besluta om i detta skede är huruvida EU ska delta i de sista stegen av förhandlingarna, och detta är inget som påverkar huruvida EU kommer att underteckna och ingå protokollet eller inte.

               Det fåtal nedan angivna bestämmelser som omfattas av EU:s exklusiva befogenhet är inte kontroversiella, eftersom det rör sig om samma internationellt privaträttsliga regler i konventionen och dess tidigare protokoll som anses påverka EU:s regelverk (interimistiska åtgärder, insolvensbestämmelser, lagvalsregler). När det gäller de föregående instrumenten är dessa bestämmelser klausuler om deltagande, vilket innebär att EU – om man skulle besluta att ratificera protokollet i ett senare skede – kan välja att inte tillämpa dessa bestämmelser i syfte att bevara tillämpningen av EU-regelverket i EU:s medlemsstater. Detta var det val som gjordes vid tidpunkten för anslutningen till Kapstadskonventionen och dess luftfartsprotokoll och vid tidpunkten för godkännandet av järnvägsprotokollet. Som angetts ovan har inga åtgärder ännu vidtagits med avseende på undertecknandet/ratificeringen av rymdprotokollet.

               EU:s exklusiva befogenhet inskränker sig till de internationellt privaträttsliga bestämmelserna. De materiella reglerna i protokollet omfattas av medlemsstaternas befogenhet i så måtto att EU inte kommer att utöva någon delad befogenhet vad gäller dessa. Därför skulle en konsekvensbedömning rörande de regler som omfattas av EU:s exklusiva befogenhet inte fylla något syfte, eftersom det inte finns något val för EU.

               Som framgått av föregående punkt har man dock genomfört intensiva samråd/förstudier inom ramen för Unidroit innan arbetet med utkastet till protokoll ansågs ha kommit tillräckligt långt för att man skulle sammankalla det första mötet med regeringsexperter.

               Detta arbete inbegriper även ett dokument som utarbetats av forskningsdirektören vid Center for the Economic Analysis of Law (Ceal) rörande de potentiella ekonomiska fördelarna med MAC-protokollet. Detta dokument lades fram för det styrande rådet vid det 92:a mötet 2013. Enligt Ceal-studien skulle MAC-protokollet kunna underlätta användningen av MAC-utrustning till ett värde av omkring 2 biljoner amerikanska dollar och ge en ökning av försäljningen av MAC-utrustning med 600 miljarder amerikanska dollar över en period på fem till sju år
                  5
               .

               •Grundläggande rättigheter

                  Ej tillämpligt

               4.BUDGETKONSEKVENSER

                  Ej tillämpligt

               5.ÖVRIGA INSLAG

               •Genomförandeplaner samt åtgärder för övervakning, utvärdering och rapportering

                  I enlighet med normal praxis kommer kommissionen att regelbundet informera medlemsstaterna inom ramen för arbetsgruppen för civilrättsliga frågor (allmänna frågor) om fortskridandet av förhandlingarna.

               •Ingående redogörelse för de specifika bestämmelserna i förslaget

                  De förhandlingsdirektiv som rekommenderas rådet är identiska med den samordnade ståndpunkt som antogs inför det första mötet med de regeringsexperterna. De är också praktiskt taget identiska med de ståndpunkter som antogs för de andra protokollen, med hänsyn till det faktum att texten till MAC-protokollet redan är stabil och inte bör blir föremål för större ändringar vid nästa möte. Under alla omständigheter förväntas inga ändringar av bestämmelser som omfattas av EU:s exklusiva befogenhet eller är av allmänt EU-intresse (klausul om regionala organisationer för ekonomisk integration, förklaringar).

                  I. Bestämmelser som omfattas av EU:s exklusiva befogenhet

                  a) Interimistiska åtgärder och insolvens

                  De frågor som omfattas av EU:s exklusiva befogenhet är inte kontroversiella. Bestämmelserna är mycket lika, om inte identiska med, motsvarande bestämmelser i luftfarts-, järnvägs- och rymdprotokollen.

                  I förhandlingsdirektiven för de föregående protokollen togs särskild hänsyn till bestämmelserna om domstols behörighet, erkännande, verkställighet, interimistiska åtgärder och skyddsåtgärder, i den utsträckning de kunde påverka tillämpningen av rådets förordning (EG) nr 44/2001 av den 22 december 2000 om domstols behörighet och om erkännande och verkställighet av domar på privaträttens område.

                  När det gäller protokollens bestämmelser om åtgärder vid insolvens och om bistånd vid insolvens, angav förhandlingsdirektiven att protokollens förenlighet med förordning (EG) nr 1346/2000 om insolvensförfaranden skulle säkerställas.

                  Ett förhandlingsdirektiv rörande Europeiska gemenskapens (numera Europeiska unionen) anslutning genom en klausul om regionala organisationer för ekonomisk integration inkluderades också.

                  Kommissionen anser att det nuvarande utkastet till MAC-protokoll fullt ut respekterar EU-regelverket när det gäller bestämmelserna om interimistiska åtgärder (artikel IX i utkastet till protokoll – Ändring av bestämmelserna om interimistiska åtgärder) och insolvensbestämmelserna (artikel X – Åtgärder vid insolvens och artikel XI – Bistånd vid insolvens).

                  Artikel 55 i Kapstadskonventionen rör förklaringen om interimistiska åtgärder (möjlighet att inte tillämpa artikel 13 (Interimistiska åtgärder) och artikel 43 (Behörighet enligt artikel 13.1). Båda dessa bestämmelser skulle faktiskt ha kunna påverka tillämpningen av artikel 31 (Interimistiska åtgärder, däribland säkerhetsåtgärder) i rådets förordning (EG) nr 44/2001 av den 22 december 2000 (”Bryssel I-förordningen”).

                  Vid diplomatkonferensen i november 2001 rörande Kapstadskonventionen drev Europeiska gemenskapen, för att säkerställa tillämpningen av artikel 31 i Bryssel I-förordningen, igenom att en full eller delvis tillämpning av artiklarna 13 och 43 i konventionen skulle vara beroende av en förklaring.

                  Vid tidpunkten för sitt tillträde till Kapstadskonventionen avgav Europeiska gemenskapen följdriktigt en förklaring som innebar att ”i de fall där gäldenären har hemvist i en medlemsstat i gemenskapen, [kommer] de medlemsstater som är bundna av rådets förordning (EG) nr 44/2001 av den 22 december 2000 om domstols behörighet och om erkännande och verkställighet av domar på privaträttens område enbart att tillämpa artiklarna 13 och 43 Kapstadskonventionen för beviljande av interimistiska åtgärder i överensstämmelse med artikel 31 i förordning (EG) nr 44/2001, i Europeiska gemenskapernas domstols tolkning av texten i denna artikel inom ramen för artikel 24 i Brysselkonventionen av den 27 september 1968 om domstols behörighet och om verkställighet av domar på privaträttens område”.

                  I förhandlingsdirektiven för luftfarts-, järnvägs- och rymdprotokollen angavs uttryckligen att artikel 55 i Kapstadskonventionen skulle fortsätta att vara tillämplig också med avseende på protokollen.

                  Artikel IX i utkastet till MAC-protokoll – ”Ändring av bestämmelserna om interimistiska åtgärder” – föreskriver denna möjlighet. Artikeln är praktiskt taget identisk med motsvarande artiklar i luftfarts-, järnvägs- och rymdprotokollen (artikel X, VIII respektive XX).

                  Det bör noteras att efter omarbetningen av Bryssel I-förordningen
                     6
                   har artikel 31 blivit artikel 35, men ordalydelsen är identisk.

                  När det gäller insolvens innebar förhandlingsdirektiven för de antagna protokollen att de relevanta bestämmelserna skulle vara fakultativa, eftersom de påverkade tillämpningen av förordning (EG) nr 1346/2000 om insolvensförfaranden.

                  Artikel X i utkastet till MAC-protokollet (Åtgärder vid gäldenärens insolvens) tar således upp möjligheten att delta (opt-in) och är praktiskt taget identisk med motsvarande artiklar i luftfartsprotokollet (artikel XI), järnvägsprotokollet (artikel IX) och rymdprotokollet (artikel XXI). Även artikel XI (Bistånd vid insolvens) i utkastet till MAC-protokoll är en klausul om möjlighet till deltagande och är i stort sett identisk med motsvarande artiklar luftfartsprotokollet (artikel XII), järnvägsprotokollet (artikel IX) och rymdprotokollet (artikel XXII).

                  Inte heller i detta fall har den nyligen genomförda omarbetningen av insolvensförordningen
                     7
                   ändrat den påverkan på EU-lagstiftningen som insolvensbestämmelserna i MAC-protokollet innebär.

                  b) Val av tillämplig lag

                  Artikel VI i den nuvarande versionen av utkastet till MAC-protokoll innehåller bestämmelser om parternas val av vilken lagstiftning som, helt eller delvis, ska tillämpas på deras avtalsenliga rättigheter och skyldigheter.

                  När de tidigare förhandlingsdirektiven antogs fanns det ingen gällande EU-lagstiftning rörande tillämplig lag för avtalsförpliktelser, och därför gav rådet inte kommissionen något särskilt förhandlingsdirektiv om dessa frågor.

                  Under tiden antogs förordning (EG) nr 593/2008 om tillämplig lag på avtalsförpliktelser (också kallad ”Rom I”) den 17 juni 2008 och trädde i kraft den 17 december 2009
                     8
                  .

                  De omfattande lagvalsmöjligheter som föreskrivs i artikel VI.3 är inte förenliga med det system som inrättas genom förordning (EG) nr 593/2008; därför bör denna artikel inte tillämpas av medlemsstaterna.

                  Detta är den lösning som EU har valt även för de andra protokollen.

                  Rådets beslut av den 6 april 2009, rörande Europeiska unionens anslutning till Kapstadskonventionen och dess protokoll om särskilda frågor rörande luftfartsutrustning, innehåller särskilda hänvisningar till gemenskapens exklusiva befogenhet i vissa frågor som regleras av luftfartsprotokollet och, särskilt, till Rom I-förordningen. Därför blev luftfartsprotokollets artikel om lagval föremål för en särskild förklaring från gemenskapen.

                  På liknande sätt övervägdes frågan om lagval i anslutning till järnvägsprotokollet särskilt i förklaringen enligt artikel XXII.2 rörande Europeiska gemenskapens befogenhet på de områden som regleras i järnvägsprotokollet. I punkt 5 i förklaringen anges att Europeiska gemenskapens medlemsstater har delegerat sin befogenhet till gemenskapen på vissa områden som rör (bland annat) Rom I-förordningen.

                  Artikel VIII i rymdprotokollet är i stället en opt-out-klausul, vilket innebär att den är tillämplig så länge den inte uttryckligen undantas genom en förklaring från en fördragsslutande stat. Vid tidpunkten för det/den möjliga undertecknandet/ratificeringen/godkännandet av rymdprotokollet, skulle EU behöva avge en motsvarande förklaring.

                  Den nuvarande versionen av artikel VI i utkastet till MAC-protokoll är en opt-in-bestämmelse, och denna lösning bör behållas i den slutliga texten.

                  II. Slutbestämmelser av EU-intresse

                  Utkastet till slutbestämmelser (artikel XXII – Regionala organisationer för ekonomisk integration) innehåller en klausul om regionala organisationer för ekonomisk integration som i princip är identisk med motsvarande bestämmelser i artikel 48 i Kapstadskonventionen, artikel XXVII i luftfartsprotokollet, artikel XXII i järnvägsprotokollet och artikel XXXVII i rymdprotokollet.

                  Denna artikel gör det möjligt för en regional organisation för ekonomisk integration som upprättats av suveräna stater och som är behörig i frågor som omfattas av protokollets tillämpningsområde (d.v.s. Europeiska unionen) att underteckna, godta, godkänna eller ansluta sig till protokollet som om den vore en fördragsslutande stat.

                  EU bör också uppmärksamma införandet av opt-in-möjligheter av EU-intresse i utkastet till slutbestämmelser (artikel XXVI – Förklaringar om vissa bestämmelser). Bestämmelserna i denna artikel har utformats efter förebild av motsvarande bestämmelser i luftfarts-, järnvägs- och rymdprotokollen.

                  Sammanfattningsvis ger de bestämmelser i utkastet till MAC-protokoll som omfattas av EU:s exklusiva befogenhet eller är av EU-intresse inte upphov till några problem. Kommissionen föreslår därför, i enlighet med den samordnade ståndpunkt som antagits vid det första mötet med regeringsexperterna i mars 2017, att dessa bestämmelser behålls i sin nuvarande form.

               Rekommendation till

               RÅDETS BESLUT

               om bemyndigande att inleda förhandlingar om ingående av ett protokoll om särskilda frågor rörande jordbruks-, byggindustri- och gruvdriftsutrustning till konventionen om internationell säkerhetsrätt till flyttbar egendom (MAC-protokollet)

               EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA BESLUT

               med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 218.3 och 218.4,

               med beaktande av Europeiska kommissionen rekommendation, och

               av följande skäl:

               (1)
                     Europeiska gemenskapen anslöt sig till konventionen om internationell säkerhetsrätt till flyttbar egendom och dess protokoll om särskilda frågor rörande luftfartsutrustning den 29 april 2009.

               (2)
                     Europeiska gemenskapen undertecknade protokollet om särskilda frågor rörande rullande järnvägsmateriel till konventionen om internationell säkerhetsrätt till flyttbar egendom den 10 december 2009.

               (3)
                     Europeiska unionen godkände protokollet om särskilda frågor rörande rullande järnvägsmateriel till konventionen om internationell säkerhetsrätt till flyttbar egendom den 18 december 2014.

               (4)
                     Det pågår ett arbete med att utarbeta ett protokoll om särskilda frågor rörande jordbruks-, byggindustri- och gruvdriftsutrustning till konventionen om internationell säkerhetsrätt till flyttbar egendom (MAC-protokollet), inom ramen för Internationella institutet för harmonisering av privaträtten (Unidroit).

               (5)
                     Europeiska unionen har exklusiv befogenhet i vissa av de frågor som regleras i utkastet till MAC-protokoll.

               (6)
                     Europeiska unionen bör delta i förhandlingarna om ett sådant instrument när det gäller frågor som omfattas av unionens exklusiva befogenhet.

               HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

               Artikel 1

               Kommissionen bemyndigas härmed att, i frågor som omfattas av unionens exklusiva befogenhet, på unionens vägnar förhandla om ett protokoll om särskilda frågor rörande jordbruks-, byggindustri- och gruvdriftsutrustning till konventionen om internationell säkerhetsrätt till flyttbar egendom (MAC-protokollet).

               Artikel 2

               Förhandlingsdirektiven återges i bilagan.

               Artikel 3

               Förhandlingarna ska föras i samråd med den särskilda kommitté som härmed utses i enlighet med artikel 218.4 i fördraget.

               Artikel 4

               Detta beslut riktar sig till kommissionen.

               Utfärdat i Bryssel den

                     På rådets vägnar

                     Ordförande

                     (1)

                        2009/370/EG: Rådets beslut av den 6 april 2009 om Europeiska gemenskapens anslutning till konventionen om internationell säkerhetsrätt till flyttbar egendom och till dess protokoll om särskilda frågor rörande luftfartsutrustning, vilka antogs gemensamt den 16 november 2001 i Kapstaden, EUT L 121, 15.5.2009, p. 3.

                     (2)

                        2009/940/EG: Rådets beslut av den 30 november 2009 om Europeiska gemenskapens undertecknande av protokollet om särskilda frågor rörande rullande järnvägsmateriel till konventionen om internationell säkerhetsrätt till flyttbar egendom, antaget i Luxemburg den 23 februari 2007, EUT L 331, 16.12.2009, s. 1.

                     (3)

                        2014/888/EU: Rådets beslut av den 4 december 2014 om godkännande, på Europeiska unionens vägnar, av protokollet om särskilda frågor rörande rullande järnvägsmateriel till konventionen om internationell säkerhetsrätt till flyttbar egendom som antogs i Luxemburg den 23 februari 2007, EUT L 353, 10.12.2014, s. 9.

                     (4)

                        5609/04 JUSTCIV 9 TRANS 35 OC 46 RESTREINT UE

                     (5)

                        För mer information om förberedelserna inför utarbetandet av MAC-protokollet, se:
                  http://www.unidroit.org/work-in-progress-studies/current-studies/mac-protocol

                     (6)

                        Förordning (EU) nr 1215/2012 om domstols behörighet och om erkännande och verkställighet av domar på privaträttens område, EUT L 351, 20.12.2012, s. 1.

                     (7)

                        Förordning (EU) 2015/848 om insolvensförfaranden, EUT L 141, 5.6.2015, s. 19.

                     (8)

                        Förordning (EG) nr 593/2008 om tillämplig lag för avtalsförpliktelser (Rom I), EUT L 177, 4.7.2008, s. 6.

    ---documentbreak---

               EUROPEISKA KOMMISSIONEN
            Bryssel den 23.8.2017
            COM(2017) 448 final

            BILAGA
            till
            rekommendation till rådets beslut
            om bemyndigande att inleda förhandlingar om ingående av ett protokoll om särskilda frågor rörande jordbruks-, byggindustri- och gruvdriftsutrustning till konventionen om internationell säkerhetsrätt till flyttbar egendom (MAC-protokollet)

               BILAGA […]

               Direktiv för förhandlingar om ett protokoll om särskilda frågor rörande jordbruks-, byggindustri- och gruvdriftsutrustning till konventionen om internationell säkerhetsrätt till flyttbar egendom (MAC-protokollet)

               1. Kommissionen bör fram till dess att förhandlingarna har slutförts eftersträva att säkerställa att MAC-protokollet är förenligt med Europeiska unionens lagstiftning om domstols behörighet och om erkännande och verkställighet av domar. Om så inte sker bör kommissionen säkerställa att MAC-protokollet inbegriper en eller flera klausuler som gör det möjligt för medlemsstater att tillämpa förordning (EU) nr 1215/2012 i sina förbindelser med varandra med företräde framför Kapstadskonventionen och dess MAC-protokoll.

               Det måste säkerställas att artikel 55 i Kapstadskonventionen tillämpas på protokollet såsom det tillämpas på frågor rörande jordbruks-, byggindustri- och gruvdriftsutrustning.

               Därför måste det säkerställas att bestämmelsen i artikel IX i utkastet till MAC-protokoll ”Ändring av bestämmelserna om interimistiska åtgärder” behålls i protokollet på ett sådant sätt att denna artikel förblir fakultativ och endast skulle tillämpas efter det att en förklaring avgivits från den berörda fördragsslutande staten.

               2. Det måste säkerställas att de artiklar i protokollet som rör insolvensförfaranden är förenliga med förordning (EU) nr 2015/848.

               Därför måste det säkerställas att de nuvarande bestämmelserna i artikel X i utkastet till MAC-protokoll (Åtgärder vid gäldenärens insolvens) och artikel XI (Bistånd vid insolvens) behålls så att dessa artiklar förblir fakultativa och endast skulle tillämpas efter det att en förklaring avgivits från den berörda fördragsslutande staten.

               3. Det måste säkerställas att den nuvarande bestämmelsen i artikel VI i utkastet till MAC-protokoll (Val av tillämplig lag) behålls i protokollet på ett sådant sätt att denna artikel förblir fakultativ och endast skulle tillämpas efter det att en förklaring avgivits från den berörda fördragsslutande staten.

               4. Det måste säkerställas att den nuvarande bestämmelsen i artikel XXII (Regionala organisationer för ekonomisk integration) behålls i protokollet på ett sådant sätt att en regional organisation för ekonomisk integration som upprättats av suveräna stater och är behörig på områden som omfattas av protokollet får underteckna, godta, godkänna eller ansluta sig till protokollet som om den vore en fördragsslutande stat.


               EUROPEISKA KOMMISSIONEN
            Bryssel den 24.11.2021
            COM(2021) 742 final

            Rekommendation till
            RÅDETS REKOMMENDATION
            om den ekonomiska politiken i euroområdet
            {SWD(2021) 362 final}

               Rekommendation till

               RÅDETS REKOMMENDATION

               om den ekonomiska politiken i euroområdet

               THE COUNCIL OF THE EUROPEAN UNION,

               med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 136 jämförd med artikel 121.2,

               med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken
                  1
               , särskilt artikel 5.2,

               med beaktande av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1176/2011 av den 16 november 2011 om förebyggande och korrigering av makroekonomiska obalanser
                  2
               , särskilt artikel 6.1,

               med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation,

               med beaktande av Europeiska rådets slutsatser,

               med beaktande av Ekonomiska och finansiella kommitténs yttrande,

               med beaktande av yttrandet från kommittén för ekonomisk politik, och

               av följande skäl:

               (1)Efter en mycket djup konjunkturnedgång 2020 upplever euroområdets ekonomi nu en stark och snabb återhämtning. Andra kvartalet 2021 överträffade BNP-tillväxten förväntningarna och euroområdets BNP kommer enligt den ekonomiska höstprognosen 2021 att växa med 5,0 % år 2021. Euroområdets ekonomi ser ut att återgå till samma BNP-nivå som före krisen sista kvartalet 2021. Sju euroländer hade redan andra kvartalet 2021 återgått till samma BNP-nivå som före krisen. Euroområdets årliga BNP beräknas växa med 4,3 % 2022. BNP-tillväxten drivs främst av den inhemska efterfrågan sedan restriktionerna lättat i samband med utrullningen av vaccin, läget på arbetsmarknaden gradvis förbättrats, det extra sparande som ackumulerats under nedstängningsperioderna börjat spenderas och en stark investeringstakt fått draghjälp av gynnsamma finansieringsvillkor och stödet från NextGenerationEU. Medlemsstaterna i euroområdet har följt rekommendationen att agera enskilt och tillsammans inom Eurogruppen för att bedriva en politik som stöder återhämtningen från covid-19-krisen. Osäkerheten och riskerna är betydande även framöver, bland annat vad gäller pandemins utveckling både i och utanför EU.

               (2)Samtidigt som den inhemska efterfrågan ökade kraftigt uppstod under året restriktioner på utbudssidan i form av bland annat brist på insatsvaror och logistikstörningar. Arbetskrafts- och kompetensbrist är dessutom ett växande problem i vissa sektorer och medlemsstater. Efter att under flera år varit mycket låg har inflationen i euroområdet stigit sedan början av 2021 till följd av i synnerhet kraftigt stigande energipriser och flaskhalsar på utbudssidan, vilket tyder på att det är ett övergående fenomen som har att göra med anpassningsprocessen efter nedstängningarna. Inflationen i euroområdet på 3,4 % i september 2021 var den högsta på tio år.

               (3)Under 2021 har EU:s återhämtningsstrategi varit inriktad på att sjösätta NextGenerationEU och dess största instrument, faciliteten för återhämtning och resiliens (RRF)
                  3
               . I mitten av november 2021 hade rådet antagit 22 medlemsstaters, däribland 18 euroländers, återhämtnings- och resiliensplaner efter att dessa fått ett positivt omdöme av kommissionen.  Under de närmaste åren kommer genomförandet av reformer och investeringar under RRF att ha en djupgående positiv inverkan på euroekonomiernas funktionssätt. Facilitetens fördelningsnyckel för att fördela medlen kommer att främja en uppåtriktad ekonomisk och social konvergens mellan medlemsstaterna i euroområdet. Faciliteten har även stärkt förtroendet och bidrar till att skydda tillväxt och makrofinansiell stabilitet, vilket skapar balans i policymixen och kompletterar Europeiska centralbankens (ECB) åtgärder. Förutom att stötta återhämtningen är syftet med RRF även att omvandla medlemsstaternas ekonomier strukturellt för att bland annat förverkliga den gröna och den digitala omställningen. Målet med att genomföra koherenta investeringar och reformer under RRF och samtidigt utnyttja sammanhållningsfonderna är att stärka euroområdets motståndskraft mot framtida chocker och varaktigt öka den potentiella produktionen, stötta sysselsättningen och hantera samhällsproblem. Unionens emissioner av eurodenominerade obligationer för att finansiera RRF kommer att bidra till djupa och likvida kapitalmarknader i Europa och stärka euron som internationell valuta.

               (4)Genomförandet av de reformer och investeringar som ingår i återhämtnings- och resiliensplanerna kommer att leda till utbetalning av RRF-stödet och effektivt bidra till euroområdets politiska prioriteringar, däribland rådets rekommendationer om den ekonomiska politiken i euroområdet
                  4
               . Det handlar bland annat om att stärka nationella institutionella ramverk, stödja offentliga investeringar av hög kvalitet, samt politiska åtgärder för att främja social sammanhållning och en rättvis grön och digital omställning. Detta bör bidra till att säkerställa en hållbar och inkluderande återhämtning, hålla uppe tillväxtpotentialen och stärka motståndskraften. Detta ligger helt i linje med den årliga översikten över hållbar tillväxt och de fyra dimensionerna av konkurrenskraftig hållbarhet: miljöhållbarhet, produktivitet, rättvisa och makroekonomisk stabilitet
                  5
               .

               (5)Ekonomiska åtgärder som varit lämpligt stödjande och ömsesidigt förstärkande har på ett effektivt sätt stabiliserat de makroekonomiska förhållandena och begränsat effekterna på arbetsmarknadsutfallen, vilket minskat riskerna för bestående negativa effekter och främjat en snabb ekonomisk återhämtning. En samstämmig mix av penning- och finanspolitiska åtgärder, parallellt med strukturreformer och åtgärder för att skydda den finansiella stabiliteten, kommer även framöver vara helt nödvändig för att euroområdet ska fungera väl, samtidigt som medlemsstaternas och institutionernas respektive ansvarsområden enligt fördraget till fullo måste respekteras.

               (6)ECB:s penningpolitiska åtgärder syftar till att säkerställa att olika finansmarknadssegment fungerar väl och att hålla de penningpolitiska transmissionskanalerna intakta, samt ytterst att slå vakt om prisstabiliteten på medellång sikt. I juli 2021 offentliggjorde ECB sin nya penningpolitiska strategi. Den nya strategin innehåller ett symmetriskt inflationsmål på 2 % på medellång sikt. ECB-rådet bekräftade även att dess viktigaste penningpolitiska verktyg fortsätter att vara ECB:s styrräntor. I oktober 2021 inledde ECB en tvåårig utredning om en digital euro. Skapandet av en digital euro förutsätter ett ingripande av unionslagstiftarna på grundval av artikel 133 i EUF-fördraget. Utgivning av en sådan digital centralbanksvaluta skulle bland annat säkra fortsatt tillgång till offentliga pengar i digital form, stödja digitaliseringen av den europeiska ekonomin och aktivt uppmuntra innovation inom massbetalningar
                  6
               . Det skulle dessutom bidra till att stärka eurons internationella roll och Europas öppna strategiska oberoende.

               (7)Den 19 oktober 2021 återupptog kommissionen debatten om översynen av den ekonomiska styrningen för att bygga upp ett brett samförstånd om hur ramverket kan bli effektivare och mer transparent, makroekonomiska obalanser tacklas och offentligfinansiella utmaningar hanteras på ett sätt som främjar omställningen och tillväxten och som tar hänsyn till lärdomarna från covid-19-krisen.

               (8)Det offentliga underskottet i euroområdet som helhet beräknas uppgå till 7,1 % av BNP 2021, men sjunka till 3,9 % 2022. Finanspolitikens inriktning i euroområdet på grundval av de nationella budgetarna och EU-budgeten förväntas vara fortsatt stödjande under 2021 och 2022 (1¾ % respektive 1 % av BNP). Under 2022 kommer både nationellt finansierade och EU-finansierade offentliga investeringar bidra till denna stödjande inriktning. Från och med november 2021 kommer de 18 nationella återhämtnings- och resiliensplaner i euroområdet som rådet hittills har godkänt att ge omfattande ekonomiskt stöd till medlemsstater i euroområdet på upp till 262 miljarder euro i bidrag och 139 miljarder euro i lån under perioden fram till 2026. Att medlemsstaternas finanspolitik samordnas med full respekt för stabilitets- och tillväxtpakten är avgörande för en effektiv hantering av covid-19-chocken, för en hållbar återhämtning och för att Ekonomiska och monetära unionen (EMU) ska fungera väl. Även om den allmänna undantagsklausulen kommer att vara aktiverad även 2022 förväntas den avaktiveras från och med 2023. I takt med att den ekonomiska återhämtningen får fäste ändrar finanspolitiken inriktning från tillfälliga krisåtgärder till riktade åtgärder för att stödja återhämtningen. Ökningen av offentliga skuldkvoter (från 85,5 % av BNP år 2019 till 100 % av BNP år 2021) beror på de kombinerade effekterna av minskad produktion och den politiska respons som var nödvändig för att hantera den mycket kraftiga covid-19-chocken. Eftersom vissa medlemsstater i euroområdet hade höga skuldkvoter redan före denna chock kommer en gradvis, kontinuerlig och tillväxtvänlig skuldminskning att vara ett politiskt mål i en stor del av euroområdet.

               (9)Det framstår i detta sammanhang som särskilt relevant att förbättra de offentliga finansernas sammansättning genom att bland annat främja investeringar, budgetåtgärdernas kvalitet och säkerställa hållbara offentliga finanser på längre sikt, även med tanke på klimatförändringarna och den gröna och den digitala omställningen. Grön budgetering, utgiftsöversyner, välfungerande system för förvaltning av offentliga investeringar och effektiva regelverk för offentlig upphandling kan skapa offentligfinansiellt utrymme för ytterligare offentliga investeringar. Reformer för en effektivare och mer rättvis inkomstpolitik har blivit ännu viktigare till följd av covid-19-krisen. Det finns fortfarande utrymme att göra skattesystemen i euroområdet mer tillväxt- och miljövänliga, inte minst genom att minska den i de flesta euromedlemsstater fortfarande höga skattekilen på arbete. Åtgärder mot aggressiv skatteplanering, skatteundandragande och skatteflykt kan göra skattesystemen effektivare och rättvisare, samtidigt som de stöder återhämtningen och ger ökade inkomster. Globaliseringen har gjort det nödvändigt att anpassa skattereglerna till en alltmer digitaliserad ekonomi. En överenskommelse om en reform av den globala beskattningen för att begränsa skadlig skattekonkurrens har nåtts inom OECD/G20:s inkluderande ramverk mot urholkning av skattebasen och överföring av vinster (BEPS).

               (10)Den snabba och kraftfulla politiska responsen på nationell nivå och EU-nivå, bland annat genom NextGenerationEU, har varit effektiv när det gäller att mildra krisens effekter på hushåll och företag. Tack vare detta samordnade agerande har skillnaderna ökat i mindre utsträckning än väntat och de bestående negativa effekterna blivit lindrigare. Politiskt stöd i form av till exempel system för korttidsarbete och andra åtgärder för att bevara arbetstillfällen har bidragit till att företag kunnat fortsätta sin verksamhet under hela krisen och har begränsat ökningen av arbetslösheten och minskningen av disponibel inkomst. Även om antalet företag som hamnar på obestånd nu ökar har det varit begränsat under 2021, trots att stödåtgärderna gradvis har dragits tillbaka. Även arbetsmarknadsläget börjar gradvis förbättras, med en sysselsättningsnivå som är tillbaka på 72,2 % andra kvartalet 2021, vilket kan jämföras med den högsta nivån före covid-19 på 72,9 % fjärde kvartalet 2019. Att utnyttjandet av digital teknik accelererade under krisen kan ha en positiv inverkan på produktiviteten om detta utnyttjande kvarstår på sikt. Samtidigt har covid-19-krisen fått mycket stora geografiska, sektoriella och fördelningsmässiga konsekvenser som kommer att kräva omfördelningar både inom och mellan länder och sektorer och innebära betydande övergångskostnader för arbetstagare och företag.

               (11)Trots att ökningen av konkurser hittills har varit begränsad har många företag en svagare balansräkning till följd av pandemin, vilket kan begränsa deras förmåga att finansiera investeringsprojekt på kort sikt och ha en negativ inverkan på deras återbetalningsförmåga. I takt med återhämtningen får fäste bör stödet gradvis fasas ut och bli mer riktat. Ett mindre utnyttjande av skuldinstrument skulle begränsa eventualförpliktelserna och bidra till att bevara företagens investeringskapacitet. Att dra tillbaka de politiska stödåtgärderna vid rätt tidpunkt är en balansgång mellan att å ena sidan stödja investeringar och sysselsättning och undvika att livskraftiga företag går omkull, och å andra sidan inte förhindra att företag som inte är livskraftiga försvinner under ordnade former på medellång sikt. Det är i detta sammanhang mycket viktigt att förbättra företagens tillgång till finansiering, stärka deras balansräkningar och effektivisera insolvensreglerna. Det finns stora skillnader mellan de nationella insolvenssystemen i euroområdet och det krävs kapacitetshöjande åtgärder för att främja en effektiv hantering och rättslig behandling. Förbättrade insolvensregler kan även bidra till att stärka balansräkningarna inom banksektorn och därmed ha en positiv inverkan på kreditförsörjningen. Direktivet om rekonstruktion och insolvens
                  7
               , som syftar till att införa miniminormer i medlemsstaterna för förebyggande rekonstruktion och skuldavskrivning för entreprenörer, måste införlivas i nationell lagstiftning senast den 17 juli 2022. Integreringen av EU:s kapitalmarknader är dessutom avgörande för att företagen ska få tillgång till alternativa finansieringskällor som ett komplement till banklån. Framsteg mot en kapitalmarknadsunion
                  8
                kan förbättra tillgången till finansiering för företag i euroområdet, mobilisera långsiktiga investeringar i grön, ny teknik och infrastruktur, främja aktieinvesteringar och undanröja gränsöverskridande hinder för investeringar, bland annat genom att harmonisera vissa aspekter av materiell rätt om insolvensförfaranden.

               (12)Även om sysselsättningen återhämtar sig snabbt kommer krisen och den starka satsningen på miljöanpassning av ekonomin att få bestående effekter för vissa sektorer och kategorier av arbetstagare och regioner. De nya arbetstillfällen som skapas kan skilja sig från de arbetstillfällen som har försvunnit på grund av krisen. Flaskhalsar i försörjningskedjor kan bromsa återhämtningen av sysselsättningen inom vissa sektorer. Politiska åtgärder som underlättar övergångar och återinträde på arbetsmarknaden kommer därför att vara avgörande för att stödja anpassningen och mildra de sociala konsekvenserna, inte minst i samband med den dubbla omställningen. Kommissionen lade fram en rekommendation om effektiva aktiva arbetsmarknadsåtgärder till följd av covid-19-krisen (Ease)
                  9
               , i vilken medlemsstaterna uppmanades att ta fram enhetliga åtgärdspaket som kombinerar åtgärder för att komma till rätta med bristen på kvalificerad arbetskraft och hjälpa enskilda att framgångsrikt klara av den gröna och den digitala omställningen. Dessa paket skulle bestå av tre delar: i) tidsbegränsade och noggrant utformade anställnings- och övergångsincitament samt stöd till entreprenörskap, ii) möjligheter till fortbildning och omskolning som svarar mot arbetsmarknadens behov, och iii) förstärkt stöd från arbetsförmedlingar. Det sociala skyddet spelar samtidigt en avgörande roll för euroområdets sammanhållning efter folkhälsokrisen och den ekonomiska krisen, samt för att säkerställa rättvisa i samband med den dubbla omställningen. Den europeiska pelaren för sociala rättigheter
                  10
                är fortfarande en kompass för sysselsättning, kompetens och socialpolitiska åtgärder som främjar ekonomisk och social konvergens uppåt och bättre arbets- och levnadsvillkor i medlemsstaterna. I handlingsplanen för den europeiska pelaren för sociala rättigheter, som antogs i mars 2021, fastställs tre överordnade EU-mål för i) sysselsättning, ii) vuxenutbildning, och iii) fattigdomsminskning fram till 2030
                  11
               , till vilka de politiska åtgärder som rekommenderas nedan kommer att bidra. Målen välkomnades av EU:s ledare vid det sociala toppmötet i Porto den 8 maj 2021 och vid Europeiska rådets möte den 24–25 juni 2021.

               (13)Medlemsstaterna har utformat ambitiösa reform- och investeringsplaner med finansiellt och politiskt stöd från RRF. Att förbättra kvaliteten på institutionerna, i synnerhet genom att öka den administrativa kapaciteten, kommer att vara avgörande för att säkerställa att medlen kommer till användning snabbt och samtidigt undvika att de överlappar eller kolliderar med andra EU-instrument. Medlemsstaterna kan förbättra ramvillkoren för privata investeringar genom att förbättra företagsklimatet. Att skydda och stärka motståndskraftiga försörjningskedjor på den inre marknaden genom att upptäcka och åtgärda brister och flaskhalsar på utbudssidan kommer, tillsammans med öppna marknader, standardkonvergens, ökad diversifiering, cirkularitet och resurseffektivitet, att vara avgörande för att säkerställa en väl fungerande inre marknad. Rådets rekommendation om den ekonomiska politiken i euroområdet av den 13 juli 2021, som efterlyser ytterligare integrering av den inre marknaden för varor och tjänster, inbegripet den digitala inre marknaden, genom undanröjande av onödiga begränsningar, bättre marknadsövervakning och säkerställande av tillräcklig administrativ kapacitet, är fortfarande relevant.

               (14)Tack vare tidigare reformer har banksektorn överlag visat sig ha god motståndskraft i ett läge med allvarlig ekonomisk stress. Det omfattande politiska stödet när krisen var som mest akut och den starka återhämtning som noterats under 2021 har hittills dämpat oron för svagare balansräkningar inom företagssektorn. Bankerna i euroområdet kan emellertid ändå märka av en viss försämring av tillgångskvaliteten. Att övervaka risker i rätt tid, ha proaktiva kontakter med låntagare och aktivt hantera nödlidande lån är viktigt för att bankerna även framöver ska kunna finansiera den ekonomiska återhämtningen.

               (15)Euroområdets ekonomiska storlek och grad av integration har, i likhet med de åtgärder som vidtagits för att hantera krisen, varit stabiliserande faktorer globalt under hela covid-19-krisen. Med tanke på hur sammanlänkade ekonomierna är kommer medlemsstaterna i euroområdet under de närmaste åren behöva realisera de investeringar och reformer som man kommit överens om för att komma starkare ur krisen, men samtidigt fördjupa euroområdets institutionella struktur ytterligare för att öka dess motståndskraft mot framtida chocker och få en starkare position globalt. Den ekonomiska och finansiella utvecklingen i utvecklade ekonomier och tillväxtekonomier har via olika kanaler en direkt inverkan på euroområdet – genom hälso- och vaccinationsstrategier, penningpolitik, finansiella flöden, globala värdekedjor och handel. De restriktioner i globala försörjningskedjor som uppstod när återhämtningen kommit igång är ännu ett bevis för att ekonomierna blir alltmer sammanlänkade globalt. Samtidigt fortsatte bytesbalansöverskottet i euroområdet att minska gradvis till en nivå som låg i linje med fundamenta. Att stärka eurons internationella roll, som varit i stort sett stabil de senaste åren, bland annat genom att utveckla en digital euro, skulle kunna öka euroområdets och unionens ekonomiska och finansiella autonomi och förbättra den globala finansiella stabiliteten.

               (16)Det är fortfarande mycket viktigt att EMU fördjupas. Bankunionen och kapitalmarknadsunionen är ömsesidigt förstärkande projekt som främjar tillväxt, skyddar den finansiella stabiliteten och bidrar till en verklig ekonomisk och monetär union. Om de luckor som fortfarande finns kvar skulle täppas till skulle detta göra euroområdet ännu mer stabilt och motståndskraftigt, göra det lättare för euroområdets ekonomier att blomstra och stärka eurons internationella roll. Det är fortfarande mycket viktigt att bankunionen och kapitalmarknadsunionen fullbordas, samtidigt som ändringsavtalet avseende ESM-fördraget bör ratificeras utan onödigt dröjsmål. Detta kommer även att främja den gröna och den digitala omställningen, som kräver stora investeringar. Vid sitt toppmöte den 25 juni 2021 upprepade euroländerna sitt åtagande att fullborda bankunionen och uppmanade Eurogruppen (i inkluderande format) att utan dröjsmål och i samförstånd enas om en stegvis och tidsbunden arbetsplan för alla kvarstående delar. De efterlyste även ett snabbt genomförande av handlingsplanen för kapitalmarknadsunionen i linje med prioriteringarna i rådets slutsatser av den 3 december 2020. Rådets rekommendation om den ekonomiska politiken i euroområdet av den 13 juli 2021, som efterlyser ett fullbordande av EMU och en förstärkning av eurons internationella roll, är fortfarande relevant.

               HÄRIGENOM REKOMMENDERAS medlemsstaterna i euroområdet att var för sig, bland annat genom sina återhämtnings- och resiliensplaner, och gemensamt inom Eurogruppen, vidta följande åtgärder under perioden 2022–2023:

               1.Fortsätta att använda och samordna sin nationella finanspolitik för att effektivt stödja en hållbar och inkluderande återhämtning. Hålla fast vid en finanspolitisk inriktning i hela euroområdet under 2022 som inräknat nationella budgetar och finansieringen från faciliteten för återhämtning och resiliens är måttligt stödjande. Gradvis ställa om de offentligfinansiella åtgärderna mot investeringar som främjar en hållbar och inkluderande återhämtning som är förenlig med den gröna och den digitala omställningen och i detta sammanhang lägga särskild vikt vid budgetåtgärdernas kvalitet. Se till att finanspolitiken snabbt kan anpassas om pandemiriskerna återigen skulle öka. Differentiera sin finanspolitik med hänsyn till hur långt de har kommit i sin återhämtning, den offentligfinansiella hållbarheten och behovet av att minska ekonomiska, sociala och geografiska skillnader. Så snart det ekonomiska läget så tillåter bedriva en finanspolitik som syftar till att uppnå en betryggande offentligfinansiell ställning på medellång sikt och säkerställa en hållbar skuldsättning, men samtidigt öka investeringarna.

               2.Främja åtgärder som angriper aggressiv skatteplanering, skatteundandragande och skatteflykt för att säkerställa rättvisa och effektiva skattesystem. Arbeta för att begränsa skadlig skattekonkurrens, bland annat genom att genomföra den globala samförståndslösningen som syftar till att hantera utmaningar på skatteområdet som är en följd av ekonomins digitalisering och globalisering. Minska skattekilen på arbete och främja en övergång från skatt på arbete till skatter som är mindre snedvridande. Övergå från krisåtgärder till återhämtningsåtgärder på arbetsmarknaderna genom att säkerställa effektiva aktiva arbetsmarknadsåtgärder: i) stödja övergångar på arbetsmarknaden, i synnerhet mot en grön och digital ekonomi, ii) kombinera åtgärder för att komma till rätta med kompetensbrist, stärka fortbildning och omskolning, skapa riktade anställningsincitament, och iii) öka de offentliga arbetsförmedlingarnas kapacitet att hantera dålig matchning mellan utbud och efterfrågan på arbetskraft. Stärka inkluderande system för god utbildning. Främja integrering av sårbara grupper, i synnerhet unga och kvinnor, på arbetsmarknaden, säkerställa tillfredsställande arbetsvillkor och angripa segmenteringen av arbetsmarknaden, utveckla och om nödvändigt anpassa sociala trygghetssystem för att hantera utmaningarna till följd av covid-19-krisen. Säkerställa att arbetsmarknadens parter verkligen är delaktiga i utformningen av politiken, samt stärka den sociala dialogen och kollektivförhandlingarna. Säkerställa utbyte av och konvergens mot god praxis när det gäller arbetsmarknads- och socialpolitik som gör ekonomin och samhället mer motståndskraftiga.

               3.Övervaka effekterna av de politiska stödpaketen för företag, fokusera på ett mer riktat solvensstöd för livskraftiga företag som har drabbats av problem under pandemin och i större utsträckning använda egetkapitalinstrument. Vidta åtgärder för att öka insolvenssystemens förmåga att effektivt och utan onödigt dröjsmål hantera konkurser och omstrukturering av skuld, maximera bevarande av värde samt främja en effektiv fördelning av kapital och gränsöverskridande investeringar. Gå vidare med att fördjupa kapitalmarknadsunionen genom att bland annat snabbt nå enighet om kommissionens lagstiftningsförslag för att stödja finansieringen av ekonomin och förbättra investeringsmöjligheterna för företag och enskilda samt avlägsna gränsöverskridande hinder för investeringar på den inre marknaden.

               4.Fortsätta att stärka nationella institutionella strukturer och genomföra reformer för att hantera flaskhalsar för investeringar och omfördelning av kapital, samt säkerställa att unionens medel används effektivt och utan onödigt dröjsmål. Minska den administrativa bördan för företag och förbättra företagsklimatet. Öka den offentliga förvaltningens effektivitet och digitalisering. Förbättra förvaltningen av offentliga medel genom bland annat genom grön budgetering och effektiva system för hantering av offentliga investeringar, samt använda utgiftsöversyner för att förbättra de offentliga finansernas sammansättning, särskilt kvaliteten på offentliga investeringar, investeringar i människor och kompetens, samt för att i högre grad rikta in de offentliga utgifterna på återhämtnings- och resiliensbehov.

               5.Säkerställa makrofinansiell stabilitet och upprätthålla kreditkanalerna till ekonomin, fortsätta att hantera nödlidande lån genom att bland annat övervaka tillgångskvalitet och i tid etablera proaktiva kontakter med gäldenärer som hamnat i trångmål (särskilt om de är livskraftiga) och vidareutveckla sekundärmarknader för nödlidande lån. Fortsätta arbetet med att fullborda bankunionen genom en stegvis och tidsbunden arbetsplan samt med att stärka eurons internationella roll. Fortsätta att stödja sonderingarna av möjligheterna att införa en digital euro.

               Utfärdad i Bryssel den

                     Andrej Šircelj

                     Ordförande

                     (1)

                        EUT L 209, 2.8.1997, s. 1.

                     (2)

                        EUT L 306, 23.11.2011, s. 25.

                     (3)

                        Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2021/241 av den 12 februari 2021 om inrättande av faciliteten för återhämtning och resiliens, EUT L 57, 18.2.2021, s. 17.

                     (4)

                        Rådets rekommendation av den 13 juli 2021 om den ekonomiska politiken i euroområdet, EUT C 283, 15.7.2021, s. 1.

                     (5)

                        Årlig översikt över hållbar tillväxt 2022, COM(2021)740.

                     (6)

                        Se ECB:s rapport från oktober 2020 Report on a digital euro, som kan laddas ned från:
                  https://www.ecb.europa.eu/pub/pdf/other/Report_on_a_digital_euro~4d7268b458.en.pdf
                  .

                     (7)

                        Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2019/1023 av den 20 juni 2019 om ramverk för förebyggande rekonstruktion, om skuldavskrivning och näringsförbud och om åtgärder för att göra förfaranden rörande rekonstruktion, insolvens och skuldavskrivning effektivare samt om ändring av direktiv (EU) 2017/1132 (Rekonstruktions- och insolvensdirektiv), EUT L 172, 26.6.2019, s. 18.

                     (8)

                        Vid eurotoppmötet den 25 juni 2021 framhöll EU:s ledare sitt politiska stöd för kapitalmarknadsunionen (KMU) och efterlyste ett snabbt genomförande av KMU-handlingsplanen.

                     (9)

                        Kommissionens rekommendation (EU) 2021/402 av den 4 mars 2021 om effektiva aktiva arbetsmarknadsåtgärder till följd av covid-19-krisen (Ease-åtgärder) (EUT L 80, 8.3.2021, s. 1).

                     (10)

                        Interinstitutionell proklamation av den europeiska pelaren för sociala rättigheter, EUT C 428, 13.12.2017, s. 10.

                     (11)

                        EU förband sig att uppnå följande övergripande EU-mål senast 2030: Minst 78 % av befolkningen i åldern 20–64 år bör vara i sysselsättning. Minst 60 % av alla i åldern 25–64 år bör delta i utbildningsaktiviteter varje år. Antalet personer som riskerar att hamna i fattigdom eller socialt utanförskap bör minska med minst 15 miljoner jämfört med 2019.