               EUROPEISKA KOMMISSIONEN
            Bryssel den 22.5.2017
            COM(2017) 526 final
            Rekommendation till
            RÅDETS REKOMMENDATION
            om Sveriges nationella reformprogram 2017med avgivande av rådets yttrande om Sveriges konvergensprogram 2017

               Rekommendation till

               RÅDETS REKOMMENDATION

               om Sveriges nationella reformprogram 2017

                  med avgivande av rådets yttrande om Sveriges konvergensprogram 2017

               EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION

               med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 121.2 och 148.4,

               med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken
                  1
               , särskilt artikel 9.2,

               med beaktande av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1176/2011 av den 16 november 2011 om förebyggande och korrigering av makroekonomiska obalanser
                  2
               , särskilt artikel 6.1,

               med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation
                  3
               ,

               med beaktande av Europaparlamentets resolutioner
                  4
               ,

               med beaktande av Europeiska rådets slutsatser,

               med beaktande av sysselsättningskommitténs yttrande,

               med beaktande av ekonomiska och finansiella kommitténs yttrande,

               med beaktande av yttrandet från kommittén för socialt skydd,

               med beaktande av yttrandet från kommittén för ekonomisk politik, och

               av följande skäl:

               (1)Den 16 november 2016 antog kommissionen den årliga tillväxtöversikten
                  5
               , som inledde 2017 års europeiska planeringstermin för samordning av den ekonomiska politiken. Prioriteringarna i den årliga tillväxtöversikten godkändes av Europeiska rådet den 9–10 mars 2017. Den 16 november 2016 antog kommissionen på grundval av förordning (EU) nr 1176/2011 rapporten om förvarningsmekanismen
                  6
               , där Sverige konstaterades vara en av de medlemsstater som skulle bli föremål för en fördjupad granskning.

               (2)Landsrapporten 2017 för Sverige
                  7
                offentliggjordes den 22 februari 2017. Den innehöll en bedömning av hur väl Sverige hade lyckats med den landsspecifika rekommendation som rådet antog den 12 juli 2016, med uppföljningen av tidigare års rekommendationer och med sina nationella Europa 2020-mål. Den innehöll också en fördjupad granskning enligt artikel 5 i förordning (EU) nr 1176/2011, vars resultat också offentliggjordes den 22 februari 2017
                  8
               . Av analysen drog kommissionen slutsatsen att Sverige har makroekonomiska obalanser. I synnerhet utgör de ständigt ökande bostadspriserna från redan övervärderade nivåer parat med den fortsatta ökningen av hushållens skulder risker för en oordnad korrigering. Bankerna framstår visserligen som tillräckligt kapitaliserade, men en oordnad korrigering skulle också kunna inverka på den finansiella sektorn eftersom bankerna är alltmer exponerade för hushållens bostadslån. Om detta skulle hända, kan det bli spridningseffekter till grannländerna eftersom de svenska bankkoncernerna är systemviktiga i den nordisk-baltiska regionen. De svenska myndigheterna är väl medvetna om de växande riskerna och på senare tid har man vidtagit åtgärder för att tygla de ökande bostadslånen och för att få fart på bostadsbyggandet. De politiska åtgärder som gjorts hittills har emellertid inte varit tillräckliga för att komma till rätta med överhettningen på bostadsmarknaden. Totalt sett finns det politiska åtgärder att vidta i fråga om den bostadsrelaterade beskattningen, makrotillsynsramen, flaskhalsarna för nya bostäder och hindren för en ändamålsenlig användning av det befintliga bostadsbeståndet.

               (3)Den 28 april 2017 lade Sverige fram sitt nationella reformprogram och sitt konvergensprogram för 2017. De båda programmen har bedömts samtidigt så att deras inbördes samband har kunnat beaktas.

               (4)De relevanta landsspecifika rekommendationerna har beaktats i medlemsstaternas program för de europeiska struktur- och investeringsfonderna för 2014–2020. Enligt lagstiftningen om de europeiska struktur- och investeringsfonderna
                  9
                får kommissionen begära att en medlemsstat ser över och ändrar sina relevanta program för de europeiska struktur- och investeringsfonderna när så krävs för att stödja genomförandet av relevanta landsspecifika rekommendationer. Kommissionen har lämnat ytterligare vägledning om tillämpningen av dessa bestämmelser
                  10
               .

               (5)Sverige omfattas för närvarande av stabilitets- och tillväxtpaktens förebyggande del. Enligt konvergensprogrammet för 2017 planerar regeringen att nå ett överskott på 0,3 % av BNP för 2017 och att fortsätta uppfylla det medelfristiga budgetmålet, dvs. ett strukturellt underskott på 1 % av BNP, under programperioden. Enligt konvergensprogrammet väntas den offentliga skuldkvoten sjunka till 39,5 % av BNP under 2017 och fortsätta att sjunka till 31,4 % för 2020. Robust ekonomisk tillväxt och sunda offentliga finanser är de viktigaste drivkrafterna för den sjunkande skuldkvoten. Det makroekonomiska scenario som ligger till grund för dessa budgetprognoser är realistiskt. Enligt kommissionens vårprognos 2017 beräknas det strukturella saldot uppgå till ett överskott på 0,4 % av BNP 2017 och ett överskott på 0,8 % av BNP 2018, vilket är över det medelfristiga budgetmålet. Rådet anser, på grundval av sin bedömning av konvergensprogrammet och med beaktande av kommissionens vårprognos 2017, att Sverige kan väntas följa stabilitets- och tillväxtpaktens regler under 2017 och 2018.

               (6)Hushållens skuldsättning har fortsatt att öka från redan höga nivåer. Skuldsättningen ökade med 7,1 % under 2016 och uppgick till nära 86 % av BNP och runt 180 % av den disponibla inkomsten. Ökningen beror främst på ökande bostadslån kopplat till fortsatt stigande bostadspriser. Fördelningen av skulderna har blivit alltmer mer ojämn, där en hög andel hushåll med nya bostadslån (16,4 % för 2016) har lånat så mycket som 600 % av sin disponibla inkomst. Myndigheterna har vidtagit vissa relevanta makrotillsynsåtgärder – t.ex. ett nytt amorteringskrav på bostadslån 2016 – men det är ännu oklart om åtgärderna kommer att få tillräckliga effekter på medellång sikt. I februari 2017 lade regeringen fram ett lagförslag för att stärka Finansinspektionens (FI) lagstöd för att säkerställa att FI i framtiden snabbt kan införa makrotillsynsåtgärder och använda fler verktyg för makrotillsynen. Lagändringarna föreslås träda i kraft i februari 2018. Att justera skatteincitamenten, t.ex. genom att stegvis begränsa avdragsrätten för utgiftsräntor på bostadslån och höja fastighetsskatten, skulle bidra till att tygla hushållens skuldsättning, men regeringen har inte gjort några framsteg i detta avseende.

               (7)De svenska bostadspriserna har ökat stadigt i snabb takt sedan i mitten på 1990-talet. Bostadspriserna har fortsatt att öka snabbt, särskilt i storstadsområdena. De viktigaste bakomliggande orsakerna är en generös skattebehandling av bostadsägande och bolåneskulder, ackommoderande lånevillkor tillsammans med relativt långsam amorteringstakt och en ständig bostadsbrist. Bostadsbristen är kopplad till strukturella brister på bostadsmarknaden. Bostadsbyggandet har fortsatt öka, men ligger väl under efterfrågan på nya bostäder. Regeringens bostadspolitiska paket med 22 åtgärder tar itu med några underliggande orsaker till bostadsbristen, t.ex. åtgärder för att öka den markareal som är tillgänglig för byggande, minska byggkostnaderna och korta ledtiderna i planprocessen. Men andra strukturella brister tas inte upp i tillräcklig grad, t.ex. den svaga konkurrensen i byggbranschen. Bostadsbristen förvärras av hinder för en effektiv användning av det befintliga bostadsbeståndet. Sveriges hårt reglerade hyresmarknad skapar inlåsnings- och ”innanför-/utanför-effekter”, men inga betydande politiska åtgärder har vidtagits för att öka flexibiliteten i hyressättningen. På marknaden för ägarbebodda bostäder minskar den relativt höga skatten på kapitalvinster rörligheten bland ägarna. En tillfällig reform av reglerna för uppskov med inbetalningen av skatten på kapitalvinster vid bostadsförsäljning har införts, men detta torde bara få en begränsad effekt. Bristen på bostäder till rimliga priser kan också begränsa rörligheten på arbetsmarknaden, försvåra en effektiv integrering av migranter på arbetsmarknaden och öka ojämlikheten mellan generationerna.

               (8)Under 2016 hade Sverige en av de högsta sysselsättningsgraderna i EU (81,2 %), och samtidigt en av de lägsta nivåerna på långtidsarbetslösheten. Det finns dock utmaningar kvar som att integrera lågutbildade personer och utomeuropeiska migranter på arbetsmarknaden och komma till rätta med den låga sysselsättningsgraden bland kvinnor födda i länder utanför EU. Sverige har arbetat hårt för att ta emot asylsökande och integrera flyktingar och andra invandrare. Det verkar finnas utrymme för ytterligare förbättringar eftersom bara var tredje deltagare i introduktionsprogrammet under 2016 hade arbete eller gick en utbildning 90 dagar efter avslutat program. Det saknas dessutom en samordnad strategi och styrning av erkännandet av kvalifikationer.

               (9)Enligt OECD:s Pisaundersökning 2015 har 15-åringarnas kunskaper förbättrats efter år av fallande resultat. Andelen lågpresterande elever ligger fortfarande kring EU-genomsnittet och skillnaderna i resultat beroende på elevernas socioekonomiska bakgrund har ökat. Regeringens åtgärder för att stärka skolresultaten och jämlikheten i skolan liksom initiativen för att integrera nyanlända elever i skolsystemet bör därför följas noggrant.

               (10)Kommissionen har inom ramen för den europeiska planeringsterminen gjort en omfattande analys av Sveriges ekonomiska politik och redogjort för den i 2017 års landsrapport. Den har även bedömt konvergensprogrammet och det nationella reformprogrammet samt uppföljningen av de rekommendationer Sverige har fått tidigare år. Kommissionen har beaktat inte bara programmens relevans för hållbarheten i finanspolitiken och den socioekonomiska politiken i Sverige utan också huruvida EU:s regler och riktlinjer har iakttagits, mot bakgrund av behovet att stärka den övergripande ekonomiska styrningen i unionen genom att framtida nationella beslut fattas med beaktande av synpunkter på EU-nivå.

               (11)Mot bakgrund av denna bedömning har rådet granskat konvergensprogrammet och anser
                  11
                att Sverige väntas följa stabilitets- och tillväxtpakten.

               (12)Mot bakgrund av kommissionens fördjupade granskning och denna bedömning har rådet granskat det nationella reformprogrammet och konvergensprogrammet. Dess rekommendationer enligt artikel 6 i förordning (EU) nr 1176/2011 återspeglas i rekommendation 1 nedan.

               HÄRIGENOM REKOMMENDERAS Sverige att 2017 och 2018 vidta följande åtgärder:

               1.Ta itu med risker kopplade till hushållens skuldsättning, framför allt genom att stegvis begränsa avdragsrätten för utgiftsräntor på bostadslån eller genom att höja fastighetsskatten, samtidigt som utlåningen på en alltför hög skuldkvotsnivå tyglas. Främja bostadsinvesteringar och effektivisera bostadsmarknaden, bland annat genom att införa större flexibilitet i hyressättningen och genom att se över beskattningen av kapitalvinster.

               Utfärdad i Bryssel den

                     På rådets vägnar

                     Ordförande

                     (1)
                  EGT L 209, 2.8.1997, s. 1.

                     (2)
                  EUT L 306, 23.11.2011, s. 25.

                     (3)
                  COM(2017) 526 final.

                     (4)
                  P8_ TA(2017)0038, P8_ TA(2017)0039 och P8_ TA(2017)0040.

                     (5)
                  COM(2016) 725 final.

                     (6)
                  COM(2016) 728 final.

                     (7)
                  SWD(2017) 92 final.

                     (8)
                  COM(2017) 90 final.

                     (9)
                  Artikel 23 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1303/2013 av den 17 december 2013 om fastställande av gemensamma bestämmelser för Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden, Sammanhållningsfonden, Europeiska jordbruksfonden för landsbygdsutveckling och Europeiska havs- och fiskerifonden, om fastställande av allmänna bestämmelser för Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden, Sammanhållningsfonden och Europeiska havs- och fiskerifonden samt om upphävande av rådets förordning (EG) nr 1083/2006 (EUT L 347, 20.12.2013, s. 320).

                     (10)

                        COM(2014) 494 final.

                     (11)
                  Enligt artikel 9.2 i förordning (EG) nr 1466/97.


               EUROPEISKA KOMMISSIONEN
            Bryssel den 13.5.2015
            COM(2015) 263 final
            Rekommendation till
            RÅDETS REKOMMENDATION
            om Lettlands nationella reformprogram 2015,med avgivande av rådets yttrande om Lettlands stabilitetsprogram 2015

               Rekommendation till

               RÅDETS REKOMMENDATION

               om Lettlands nationella reformprogram 2015,

                  med avgivande av rådets yttrande om Lettlands stabilitetsprogram 2015

               EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION

               med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 121.2 och 148.4,

               med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken
                  1
               , särskilt artikel 5.2,

               med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation
                  2
               ,

               med beaktande av Europaparlamentets resolutioner
                  3
               ,

               med beaktande av Europeiska rådets slutsatser,

               med beaktande av sysselsättningskommitténs yttrande,

               med beaktande av ekonomiska och finansiella kommitténs yttrande,

               med beaktande av yttrandet från kommittén för socialt skydd,

               med beaktande av yttrandet från kommittén för ekonomisk politik, och

               av följande skäl:

               (1)Den 26 mars 2010 antog Europeiska rådet kommissionens förslag till en ny strategi för tillväxt och sysselsättning, Europa 2020, som bygger på en ökad samordning av den ekonomiska politiken med inriktning på ett antal nyckelområden där åtgärder behövs för att stärka förutsättningarna för hållbar tillväxt och konkurrenskraft i EU.

               (2)Den 13 juli 2010 antog rådet på grundval av kommissionens förslag en rekommendation om de allmänna riktlinjerna för medlemsstaternas och unionens ekonomiska politik (2010–2014) och den 21 oktober 2010 ett beslut om riktlinjer för medlemsstaternas sysselsättningspolitik, vilka tillsammans utgör de integrerade riktlinjerna. Medlemsstaterna uppmanades att beakta de integrerade riktlinjerna i sin nationella ekonomiska politik och sysselsättningspolitik.

               (3)Den 8 juli 2014 antog rådet en rekommendation om Lettlands nationella reformprogram för 2014 och avgav sitt yttrande om Lettlands uppdaterade stabilitetsprogram för 2014.

               (4)Den 28 november 2014 antog kommissionen den årliga tillväxtöversikten
                  4
               , som markerar inledningen av 2015 års europeiska planeringstermin för samordning av den ekonomiska politiken. Samma dag antog kommissionen på grundval av förordning (EU) nr 1176/2011 även rapporten om varningsmekanismen
                  5
               , i vilken Lettland inte angavs som en av de medlemsstater som skulle bli föremål för en fördjupad granskning.

               (5)Den 18 december 2014 godkände Europeiska rådet prioriteringarna för att främja investeringar, skynda på strukturreformerna och fortsätta med en ansvarsfull, tillväxtfrämjande konsolidering av de offentliga finanserna.

               (6)Den 26 februari 2015 offentliggjorde kommissionen 2015 års landsrapport för Lettland
                  6
               . Den innehöll en bedömning av hur väl Lettland har lyckats med de landspecifika rekommendationer som antogs den 8 juli 2014.

               (7)Den 17 april 2015 lade Lettland fram sitt nationella reformprogram 2015 och sitt stabilitetsprogram 2015. För att beakta deras inbördes samband har de båda programmen bedömts samtidigt.

               (8)Lettland omfattas för närvarande av stabilitets- och tillväxtpaktens förebyggande del och klausulen om strukturell pensionsreform som bekräftats av Eurostat. Lettland har i sitt stabilitetsprogram begärt en tillfällig avvikelse från den nödvändiga anpassningen mot det medelfristiga budgetmålet, eftersom landet fortsätter att genomföra en omfattande strukturell reform av sjukvårds- och hälsosektorn. Budgetkostnaderna för reformen av sjukvårds- och hälsosektorn uppgår till 0,2 % av BNP 2016. Reformen förväntas öka sysselsättningen med 0,6 % och BNP med 2,2 % fram till 2023. De positiva effekterna på tillväxten och de offentliga finansernas långsiktiga hållbarhet bedöms vara rimliga. På grundval av kommissionens vårprognos 2015 överskrider dock det förväntade strukturella underskottet på 2,2 % av BNP 2016 den lämpliga säkerhetsmarginalen för det referensvärde på 3 % av BNP som anges i fördraget och som bör hållas för att komma i fråga för klausulen om strukturella reformer. Samtidigt som rådet erkänner att den pågående reformen av sjukvårds- och hälsosektorn är behövlig, anser man därför att Lettland inte uppfyller kraven för att komma i fråga för den önskade tillfälliga avvikelsen under 2016.

               (9)I sitt stabilitetsprogram 2015 planerar regeringen för ett i stort sett stabilt nominellt underskott på 1,4 % av BNP 2016 och 1,3 % 2017, med en ökning till 1,7 % 2018. För att uppfylla dessa mål avser regeringen att uppnå ett strukturellt underskott på 1,8 % av BNP 2016 och på 1,4 % av BNP från och med 2017. Den bana som anges i stabilitetsprogrammet inbegriper en avvikelse baserad på den klausul om strukturella reformer som Lettland inte förefaller vara berättigad att omfattas av och klassificerar planerade ytterligare försvarsutgifter under perioden 2016–2019 som engångsåtgärder. Den offentliga skuldkvoten förväntas enligt stabilitetsprogrammet minska från 37 % av BNP 2015 till 34 % av BNP 2018, med vissa årliga fluktuationer däremellan på grund av ackumulering av likvida tillgångar i skuldförvaltningssyfte. Det makroekonomiska scenario som ligger till grund för dessa finanspolitiska beräkningar är rimligt. Åtgärder för 2015 har i stort sett genomförts som budgeterat. Det finns dock inga tillräckliga beskrivningar av vilka åtgärder som ska stödja de planerade underskottsmålen från 2016 och framåt. På grundval av kommissionens vårprognos 2015 uppfyller Lettland kraven 2015, med beaktande av tillämpningen av klausulen om pensionsreform. För 2016 finns det dock en risk för betydande avvikelse. Det strukturella saldot skulle behöva förbättras med 0,3 % av BNP med beaktande av undantaget för pensionsreformen. På grundval av kommissionens prognos försämras det istället med 0,3 % av BNP vilket också hänger samman med att försvarsutgifterna inte kan klassificeras som engångsåtgärder. Rådet anser, på grundval av sin bedömning av stabilitetsprogrammet och med beaktande av kommissionens vårprognos 2015, att det finns en risk för att Lettland inte kommer att följa stabilitets- och tillväxtpaktens regler.

               (10)Ett nationellt oberoende ackrediteringsorgan håller på att inrättas och en ny kvalitetsinriktad finansieringsmodell utvecklas för den högre utbildningen i Lettland. Även om vissa framsteg har gjorts med att reformera systemet för forskning och innovation, i linje med strategin för smart specialisering, leder otillräcklig offentlig finansiering inom ett fragmenterat system till dåliga resultat på det vetenskapliga området. Lettland investerade endast cirka 0,6 % av BNP i forskning och utveckling 2013, den tredje lägsta nivån i EU. De offentliga insatserna för forskning och utveckling uppgick endast till 0,43 % av BNP 2013. En brist på innovation och privata investeringar inom sektorer med högre mervärde och kunskapsintensiva sektorer hämmar konkurrenskraften.

               (11)Trots de framsteg som har gjorts med att bekämpa arbetslösheten, behövs med tanke på den minskande arbetskraften ytterligare åtgärder för att förebygga ungdomsarbetslösheten och dess negativa långsiktiga konsekvenser. Lettland har gjort vissa framsteg med att reformera yrkesutbildningen och lärlingssystemet. Yrkesutbildningens attraktionskraft fortsätter dock att vara en utmaning på grund av det begränsade engagemanget från små och medelstora företag.

               (12)Även om ett betydande arbete med analys och planering har utförts, har reformerna av det sociala biståndet inte gått framåt och en tillräcklig budgetplanering till stöd för reformerna saknas. Den låga täckningen och otillräckligheten av arbetslöshets- och socialbidrag hindrar effektiva åtgärder för att minska fattigdom, social utestängning och den höga graden av ojämlikhet.  Under dessa förhållanden har de sociala utgifterna liten effekt när det gäller att minska fattigdomen. År 2014 löpte omkring 32,7 % av Lettlands befolkning risk att drabbas av fattigdom eller social utestängning, och inkomstskillnaderna är fortfarande bland de högsta i EU. Finansieringen av en aktiv arbetsmarknadspolitik och dess täckning är fortfarande låg i jämförelse med andra EU-länder. Den höga skattekilen för låginkomsttagare är fortfarande ett hinder för formell sysselsättning och minskar efterfrågan på lågutbildad arbetskraft, samtidigt som det finns outnyttjad potential i miljö. och fastighetskatter. Den låga nivån av offentlig finansiering för hälso- och sjukvård och höga direktbetalningar, otillräcklig inriktning på incitament för resultat och effektivitet, och en brist på samordning av vården har lett till försämrad tillgång till hälso- och sjukvård för en stor del av befolkningen. Det finns stort utrymme för att öka systemets kostnadseffektivitet och kvalitet och för att koppla finansiering av sjukhus till resultatbaserade mekanismer.

               (13)Lettland har gjort betydande framsteg när det gäller att reformera rättsväsendet. Avslutandegraden för civilrättsliga och handelsrättsliga mål är dock fortfarande låg, vilket medför en ytterligare börda för företagen, och den roll som det rättsliga rådet och domstolarnas ordförande har vid genomförandet av de rättsliga reformerna bör stärkas. Bekämpningen av skatteundandragande och effektiviseringen av skatteuppbörden är otillräckliga och nivån av skatteflykt är fortfarande hög. Även om en lag om insolvens har antagits, återstår mycket att göra för att utveckla en lämplig strategi för insolvenser och ett effektivt övervakningssystem för konkursförvaltare. Företagsklimatet och kvaliteten på offentliga tjänster skulle gynnas av kraftfullare åtgärder mot intressekonflikter och korruption, särskilt i sårbara sektorer som offentlig upphandling, byggnadsverksamhet och hälso- och sjukvård. Inga framsteg har gjorts när det gäller konkurrensrådets förslag till ändring av konkurrenslagen, som skulle ge det ett större institutionellt och finansiellt oberoende för att vidta effektiva åtgärder mot offentliga organ. Lagen om offentlig förvaltning har ännu inte antagits av parlamentet. Det är viktigt att den också kommer att omfatta lokala myndigheter.

               (14)Kommissionen har inom ramen för den europeiska planeringsterminen gjort en omfattande analys av Lettlands ekonomiska politik och offentliggjort den i 2015 års landsrapport. Den har också bedömt stabilitetsprogrammet och det nationella reformprogrammet samt uppföljningen av de rekommendationer Lettland har fått tidigare år. Kommissionen har beaktat inte bara programmens relevans för hållbarheten i finanspolitiken och den socioekonomiska politiken i Lettland utan också i vilken mån EU:s regler och riktlinjer har iakttagits, mot bakgrund av behovet att stärka den övergripande ekonomiska styrningen i Europeiska unionen genom att framtida nationella beslut fattas med beaktande av synpunkter på EU-nivå. Rekommendationerna inom ramen för den europeiska planeringsterminen återspeglas i rekommendationerna 1–4.

               (15)Mot bakgrund av denna bedömning har rådet granskat Lettlands stabilitetsprogram, och dess yttrande
                  7
                återspeglas särskilt i rekommendation 1.

               HÄRIGENOM REKOMMENDERAS Lettland att under perioden 2015–2016 vidta följande åtgärder:

               1.Säkerställa att avvikelsen från det medelfristiga budgetmålet under 2015 och 2016 är begränsad till det undantag som gjorts för den strukturella pensionsreformen.

               2.Förbättra yrkesutbildningen, påskynda reformen av läroplanerna och öka antalet tillgängliga lärlingsplatser. Se till att den nya finansieringsmodellen för högre utbildning främjar kvalitet. Förbättra hanteringen av finansiering för forskning och uppmuntra privata investeringar i innovation i enlighet med strategin för smart specialisering.

               3.Vidta konkreta åtgärder för att reformera det sociala stödet, säkerställa stödets tillräcklighet och vidta åtgärder för att förbättra anställbarheten. Minska den höga skattekilen för låginkomsttagare genom en skatteväxling till andra källor som är mindre skadliga för tillväxten. Vidta åtgärder för att förbättra tillgängligheten, kostnadseffektiviteten och kvaliteten i hälso- och sjukvården och koppla sjukhusfinansiering till resultat.

               4.Öka effektiviteten i rättsväsendet genom att öka redovisningsskyldigheten för alla parter (inbegripet konkursförvaltare), tillhandahålla lämpliga medel för att motverka skatteundandragande och stärka rollen för det rättsliga rådet. Förbättra lagstiftningen om offentlig förvaltning för att stärka hanteringen av intressekonflikter och koppla ersättningsnivåer till ansvar.

               Utfärdad i Bryssel den

                     På rådets vägnar

                     Ordförande

                     (1)
                  EGT L 209, 2.8.1997, s. 1.

                     (2)
                  COM(2015) 263.

                     (3)
                  P8_TA(2015)0067, P8_TA(2015)0068, P8_TA(2015)0069.

                     (4)
                  COM(2014) 902.

                     (5)
                  COM(2014) 904.

                     (6)
                  SWD(2015) 33 final.

                     (7)
                  Enligt artikel 5.2 i rådets förordning (EG) nr 1466/97.


               EUROPEISKA KOMMISSIONEN
            Bryssel den 13.5.2015
            COM(2015) 257 final
            Rekommendation till
            RÅDETS REKOMMENDATION
            om Estlands nationella reformprogram 2015,med avgivande av rådets yttrande om Estlands stabilitetsprogram 2015

               Rekommendation till

               RÅDETS REKOMMENDATION

               om Estlands nationella reformprogram 2015,

                  med avgivande av rådets yttrande om Estlands stabilitetsprogram 2015

               EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION

               med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 121.2 och 148.4,

               med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken
                  1
               , särskilt artikel 5.2,

               med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation
                  2
               ,

               med beaktande av Europaparlamentets resolutioner
                  3
               ,

               med beaktande av Europeiska rådets slutsatser,

               med beaktande av sysselsättningskommitténs yttrande,

               med beaktande av ekonomiska och finansiella kommitténs yttrande,

               med beaktande av yttrandet från kommittén för socialt skydd,

               med beaktande av yttrandet från kommittén för ekonomisk politik, och

               av följande skäl:

               (1)Den 26 mars 2010 antog Europeiska rådet kommissionens förslag till en ny strategi för tillväxt och sysselsättning, Europa 2020, som bygger på ökad samordning av den ekonomiska politiken. Strategin fokuserar på de nyckelområden där åtgärder behövs för att stärka förutsättningarna för hållbar tillväxt och konkurrenskraft i Europa.

               (2)Den 13 juli 2010 antog rådet, på grundval av kommissionens förslag, en rekommendation om de allmänna riktlinjerna för medlemsstaternas och unionens ekonomiska politik (2010–2014) och den 21 oktober 2010 ett beslut om riktlinjer för medlemsstaternas sysselsättningspolitik. Tillsammans utgör dessa de integrerade riktlinjer som medlemsstaterna uppmanades att beakta i sin nationella ekonomiska politik och sysselsättningspolitik.

               (3)Den 8 juli 2014 antog rådet en rekommendation om Estlands nationella reformprogram för 2014 och avgav ett yttrande om Estlands uppdaterade stabilitetsprogram för 2014. Den 28 november 2014 avgav kommissionen, i enlighet med förordning (EU) nr 473/2013
                  4
               , ett yttrande om Estlands utkast till budgetplan för 2015
                  5
               .

               (4)Den 28 november 2014 antog kommissionen den årliga tillväxtöversikten
                  6
               , som markerar inledningen av 2015 års europeiska planeringstermin för samordning av den ekonomiska politiken. Samma dag antog kommissionen på grundval av förordning (EU) nr 1176/2011 även rapporten om varningsmekanismen
                  7
               , i vilken Estland inte angavs som en av de medlemsstater som skulle bli föremål för en fördjupad granskning.

               (5)Den 18 december 2014 godkände Europeiska rådet prioriteringarna för att främja investeringar, skynda på strukturreformerna och fortsätta med en ansvarsfull, tillväxtfrämjande konsolidering av de offentliga finanserna.

               (6)Den 26 februari 2015 offentliggjorde kommissionen 2015 års landsrapport för Estland
                  8
               . Den innehöll en bedömning av hur väl Estland har lyckats med de landspecifika rekommendationer som antogs den 8 juli 2014.

               (7)Estland lade inte fram något nationellt reformprogram innan tidsfristens utgång.

               (8)Estland omfattas för närvarande av stabilitets- och tillväxtpaktens förebyggande del. Den tillträdande regeringen lade inte fram något stabilitetsprogram innan tidsfristens utgång. På grundval av kommissionens vårprognos 2015 förväntas det nominella överskottet som noterades 2014 vändas till ett underskott på 0,2 % av BNP 2015 och 0,1 % av BNP 2016. Den offentliga skuldkvoten antas gradvis minska från 10,6 % av BNP 2014 till under 10 % av BNP 2016. På grundval av kommissionens vårprognos 2015 finns det en risk för en viss avvikelse från det medelfristiga målet 2015 eftersom det strukturella saldot antas avvika från det medelfristiga målet med 0,4 % av BNP. Avvikelsen förefaller bli betydande 2016 då en förbättring med 0,4 % av BNP skulle vara nödvändig men det strukturella saldot antas försämras med 0,3 % av BNP. Det kommer därför att krävas ytterligare åtgärder under 2015 och 2016. Rådet anser, på grundval av sin bedömning av stabilitetsprogrammet och med beaktande av kommissionens vårprognos 2015, att det finns en risk för att Estland inte kommer att följa stabilitets- och tillväxtpaktens regler.

               (9)Estlands sysselsättningsgrad uppgick till 74,5 % av befolkningen i arbetsför ålder under det tredje kvartalet 2014 och arbetslösheten sjönk till 7,6 %, vilket är den lägsta nivån sedan 2009. Andelen långtidsarbetslösa ligger långt under genomsnittet för EU. Den minskande arbetskraften, i kombination med den låga arbetsproduktiviteten, blir dock en utmaning på medellång till lång sikt. Genomförandet av den omfattande arbetskapacitetsreformen inleddes först nyligen. Ett antal skatterelaterade åtgärder har vidtagits för att öka deltagandet på arbetsmarknaden, men dessa är inte specifikt inriktade på låginkomsttagare. Löneskillnaderna mellan könen hör till de största i EU. Bristen på barnomsorg gör det svårare för unga föräldrar, särskilt mödrar, att återvända till arbetsmarknaden. Andelen studenter i lärlingsutbildning på arbetsplatser är också låg. Det råder brist på personer med examen i naturvetenskap och teknik. Kvaliteten på de lokala arbetsförmedlingarna och socialtjänsterna är ojämn.

               (10)Den estniska regeringen antog en strategi för livslångt lärande i början av 2014 och program för att genomföra denna strategi lades fram i mars 2015. En reform av läroplanerna för yrkesutbildningen pågår och deltagandet i livslångt lärande har ökat. Lagar om vuxenutbildning och om reglerade yrken antogs av parlamentet i början av 2015. Att höja yrkesutbildningens och lärlingsprogrammens attraktionskraft fortsätter att vara en utmaning. System för forskning och innovation och samarbetet mellan näringslivet, den högre utbildningen och forskningsinstitutioner har förbättrats. Emellertid tycks det offentliga stödet för forskning och innovation, inom ramen för tillväxtstrategin för forskning, utveckling, innovation och entreprenörskap, sakna samordning och bör inriktas mer på ett begränsat antal områden för smart specialisering. Systemet för högre utbildning, särskilt när det gäller vetenskap och teknik, måste fortfarande anpassas bättre till behoven hos företag och forskningsinstitut. Investeringar i immateriella rättigheter är låg och få företag samarbetar med forskningsinstitutioner.

               (11)Kommissionen har inom ramen för den europeiska planeringsterminen gjort en omfattande analys av Estlands ekonomiska politik och offentliggjort den i 2015 års landsrapport. Kommissionen har också bedömt uppföljningen av de rekommendationer Estland har fått tidigare år. Kommissionen har inte bara beaktat programmens relevans för hållbarheten i finanspolitiken och den socioekonomiska politiken i Estland, utan även i vilken utsträckning EU:s regler och riktlinjer har iakttagits, mot bakgrund av behovet att stärka den övergripande ekonomiska styrningen i unionen genom att framtida nationella beslut fattas med beaktande av synpunkter på EU-nivå. Kommissionens rekommendationer inom ramen för den europeiska planeringsterminen återspeglas i rekommendationerna 1–3.

               (12)Mot bakgrund av denna bedömning har rådet granskat Estlands stabilitetsprogram, och dess yttrande
                  9
                återspeglas särskilt i rekommendation 1.

               (13)I samband med den europeiska planeringsterminen har kommissionen dessutom analyserat den ekonomiska politiken i euroområdet som helhet. På grundval av analysen har rådet utfärdat särskilda rekommendationer till de medlemsstater som har euron som valuta. Estland bör se till att utan dröjsmål genomföra även dessa rekommendationer till fullo.

               HÄRIGENOM REKOMMENDERAS Estland att under perioden 2015–2016 vidta följande åtgärder:

               1.Undvika att avvika från det finanspolitiska medelfristiga budgetmålet under 2015 och 2016.

               2.Öka deltagandet på arbetsmarknaden, bland annat genom att genomföra arbetskapacitetsreformen. Öka incitamenten för att arbeta genom åtgärder riktade mot låginkomsttagare. Vidta åtgärder för att minska löneskillnaderna mellan könen. Säkerställa socialtjänst och barnomsorg av hög kvalitet på lokal nivå.

               3.Öka deltagandet i yrkesutbildning, och dess relevans för arbetsmarknaden, särskilt genom att förbättra tillgången på lärlingsplatser. Fokusera det offentliga stödet till forskning och innovation på ett begränsat antal områden för smart specialisering.

               Utfärdad i Bryssel den

                     På rådets vägnar

                     Ordförande

                     (1)
                  EGT L 209, 2.8.1997, s. 1.

                     (2)
                  COM(2015) 257.

                     (3)
                  P8_TA(2015)0067, P8_TA(2015)0068, P8_TA(2015)0069.

                     (4)
                  EUT L 140, 27.5.2013, s. 11.

                     (5)
                  C(2014) 8802 final.

                     (6)
                  COM(2014) 902.

                     (7)
                  COM(2014) 904.

                     (8)
                  SWD(2015) 26 final.

                     (9)
                  Enligt artikel 5.2 i rådets förordning (EG) nr 1466/97.


Avis juridique important

|

52000SC0529

Utkast till Rekommendation nr 1/2000 från Gemensamma kommittEn för Europeiska gemenskapen och Schweiz om att underlätta vissa veterinära kontroller av tredje lands produkter av animaliskt ursprung som transiteras från Europeiska gemenskapen till Schweiz - Utkast till gemenskapens gemensamma ståndpunkt  /* SEK/2000/0529 slutlig */

Utkast till Rekommendation Nr 1/2000 från Gemensamma kommittEn för Europeiska gemenskapen och Schweiz om att underlätta vissa veterinära kontroller av tredje lands produkter av animaliskt ursprung som transiteras från Europeiska gemenskapen till Schweiz - Utkast till gemenskapens gemensamma ståndpunkt(framlagt av kommissionen)MOTIVERING1. Avtalet mellan Europeiska ekonomiska gemenskapen och Schweiz om att underlätta kontroller och formaliteter vid transport av varor trädde i kraft den 1 juli 1991 [1].[1]  EGT L 116, 8.5.1990, s. 18.2. I enlighet med artikel 34 i rådets direktiv 97/78/EG om principerna för organisering av veterinärkontroller av produkter från tredje land som förs in i gemenskapen [2], skall medlemsstaterna från och med den 1 juli 1999 tillämpa de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa det direktivet.[2]  EGT L 24, 30.1.1998, s. 9.3. För att skydda djurs och människors hälsa formuleras i rådets direktiv 97/78/EG nya regler för veterinärkontroller vid transitering av sändningar från ett tredje land till ett annat tredje land via Europeiska gemenskapen.4. Enligt nya regler som föreskrivs i artikel 11 i direktiv 97/78/EG, särskilt i punkterna 2.c-e, skall transitvarorna under tullens övervakning sändas från införselplatsens gränskontrollstation och genom Europeiska gemenskapen, för utförsel vid angiven gränskontrollstation där den officielle veterinären skall bekräfta att de har lämnat gemenskapen. Veterinären skall attestera det intyg enligt bilaga B som medföljer sändningen och skicka tillbaka det till den officielle veterinären på införselplatsens gränskontrollstation och därmed intyga att de berörda sändningarna har lämnat gemenskapen.5. De schweiziska behöriga myndigheterna har uttryckt oro över att kravet på utförselkontroll för produkter som transiteras genom Europeiska gemenskapen allvarligt kan försena sändningar, som anländer till gränskontrollstationerna på gränsen mellan Schweiz och dess grannländer inom Europeiska gemenskapen, Frankrike, Tyskland, Österrike och Italien.6. Det förutses här att samarbetet mellan veterinärorganen i Schweiz och Europeiska gemenskapen utökas. Samarbetet kommer att ske på vissa gränskontrollstationer, där vägtrafiken utan ett sådant avtal riskerar att lamslås.7. Följaktligen har rekommendation nr 1/99 lagts fram som gemenskapens gemensamma ståndpunkt i denna fråga, men i rekommendationen anges endast två gränskontrollstationer i två medlemsstater (Frankrike och Tyskland).8. I denna rekommendation läggs två italienska gränskontrollstationer till i bilagan till rekommendation nr 1/99.9. Kommissionen rekommenderar därför rådet att anta denna rekommendation som gemenskapens ståndpunkt.Utkast till Rekommendation Nr 1/2000 av Gemensamma kommittEn för Europeiska gemenskapen och Schweiz om att underlätta vissa veterinära kontroller av tredje lands produkter av animaliskt ursprung som transiteras från Europeiska gemenskapen till SchweizGemensamma kommittén har antagit denna rekommendationmed beaktande av Avtalet mellan Europeiska ekonomiska gemenskapen och Schweiz om att underlätta kontroller och formaliteter vid transport av varor, särskilt artiklarna 5, 11.1, och 17.1 i detta, ochav följande skäl:(1) Det är nödvändigt att förenkla vissa veterinärkontroller av produkter av animaliskt ursprung, som transiteras via Europeiska unionen från tredje land till Schweiz .(2) Genom rekommendation nr 1/99 av den Gemensamma kommittén inrättas ett förbättrat system för samarbete mellan veterinärtjänsterna i Schweiz och EG, och detta samarbete skall genomföras vid vissa gränskontrollstationer där vägtrafiken utan ett sådant avtal hotar att lamslås.(3) Genom rekommendation nr 1/99 införs det nya systemet endast för gränskontrollstationer i Tyskland och Frankrike och det bör utökas till att omfatta även gränskontrollstationerna i Italien, det vill säga Chiasso/ Ponte Chiasso och Gran San Bernado/Pollein.Härigenom rekommenderas avtalets parteratt bilagan till rekommendation nr 1/99 skall ändras genom tillägg av följande gränskontrollstationer:"Italien: Ponte Chiasso/Chiasso Italien: Gran San Bernardo/Pollein"Utfärdad i Bryssel den På rådets vägnar Ordförande


               EUROPEISKA KOMMISSIONEN
            Bryssel den 22.5.2017
            COM(2017) 517 final
            Rekommendation till
            RÅDETS REKOMMENDATION
            om Maltas nationella reformprogram 2017med avgivande av rådets yttrande om Maltas stabilitetsprogram 2017

               Rekommendation till

               RÅDETS REKOMMENDATION

               om Maltas nationella reformprogram 2017

                  med avgivande av rådets yttrande om Maltas stabilitetsprogram 2017

               EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION

               med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 121.2 och 148.4,

               med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken
                  1
               , särskilt artikel 5.2,

               med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation
                  2
               ,

               med beaktande av Europaparlamentets resolutioner
                  3
               ,

               med beaktande av Europeiska rådets slutsatser,

               med beaktande av sysselsättningskommitténs yttrande,

               med beaktande av ekonomiska och finansiella kommitténs yttrande,

               med beaktande av yttrandet från kommittén för socialt skydd,

               med beaktande av yttrandet från kommittén för ekonomisk politik, och

               av följande skäl:

               (1)Den 16 november 2016 antog kommissionen den årliga tillväxtöversikten
                  4
               , som inledde 2017 års europeiska planeringstermin för samordning av den ekonomiska politiken. Prioriteringarna i den årliga tillväxtöversikten godkändes av Europeiska rådet den 9–10 mars 2017. Den 16 november 2016 antog kommissionen, på grundval av förordning (EU) nr 1176/2011, rapporten om förvarningsmekanismen
                  5
               , där Malta inte angavs som en av de medlemsstater som skulle bli föremål för en fördjupad granskning. Samma dag antog kommissionen också en rekommendation till rådets rekommendation om den ekonomiska politiken för euroområdet. Den rekommendationen godkändes av Europeiska rådet den 9–10 mars 2017 och antogs av rådet den 21 mars
                  6
               .

               (2)Med tanke på att ekonomierna i den ekonomiska och monetära unionen är tätt sammanvävda bör Malta, i egenskap av ett land som har euron som valuta, se till att rekommendationen för euroområdet, som återspeglas i rekommendation 2, genomförs fullständigt och i tid.

               (3)Landsrapporten för Malta 2017
                  7
                offentliggjordes den 22 februari 2017. Den innehöll en bedömning av hur väl Malta hade lyckats med de landsspecifika rekommendationer som antogs av rådet den 12 juli 2016, med uppföljningen av tidigare års rekommendationer och med sina nationella Europa 2020-mål
                  8
               .

               (4)Den 18 april 2017 lade Malta fram sitt nationella reformprogram för 2017 och den 2 maj 2017 sitt stabilitetsprogram för 2017. De båda programmen har bedömts samtidigt för att deras inbördes samband ska kunna beaktas.

               (5)De relevanta landsspecifika rekommendationerna har beaktats i medlemsstaternas program för de europeiska struktur- och investeringsfonderna för perioden 2014–2020. Enligt lagstiftningen om de europeiska struktur- och investeringsfonderna
                  9
                får kommissionen begära att en medlemsstat ser över och ändrar sina relevanta program för de europeiska struktur- och investeringsfonderna när så krävs för att stödja genomförandet av relevanta landsspecifika rekommendationer. Kommissionen har lämnat ytterligare vägledning om tillämpningen av dessa bestämmelser
                  10
               .

               (6)Malta omfattas för närvarande av stabilitets- och tillväxtpaktens förebyggande del. I stabilitetsprogrammet för 2017 planerar regeringen att bibehålla ett samlat överskott under 2017–2020. Det medelfristiga budgetmålet – en balanserad budget när det gäller BNP – fortsätter att vara uppfyllt med positiv marginal under hela programperioden. Enligt stabilitetsprogrammet förväntas den offentliga sektorns skuldkvot ligga kvar strax under referensvärdet på 60 % av BNP och därefter successivt minska från 58,3 % av BNP 2016 till 47,6 % 2020. Det makroekonomiska scenario som ligger till grund för budgetprognoserna är realistiskt för 2017 och försiktigt för 2018–2019. Samtidigt finns möjliga genomföranderisker för budgeten.

               (7)Den 12 juli 2016 rekommenderade rådet Malta att åstadkomma en årlig finanspolitisk korrigering på 0,6 % av BNP på väg mot det medelfristiga budgetmålet. Resultatuppgifter tyder på att Malta nådde sitt medelfristiga budgetmål redan 2016. Enligt kommissionens vårprognos 2017 beräknas det strukturella saldot att stiga från ett överskott på 0,4 % av BNP 2017 till 0,7 % av BNP 2018, och ligga kvar över det medelfristiga budgetmålet. Sammantaget anser rådet att Malta kan förväntas följa stabilitets- och tillväxtpaktens regler 2017 och 2018.

               (8)Trots att det medelfristiga målet ligger tre år före målet ökade utgifterna snabbare än den potentiella produktionstillväxten. Om detta fortsätter kommer det att bli ett problem för de offentliga finansernas hållbarhet, särskilt vad gäller oförutsedda negativa effekter på inkomsterna. Myndigheterna har genomfört översyner på vissa områden av de offentliga utgifterna som är särskilt relevanta när det gäller hållbarhet – hälso- och sjukvård, utbildning och socialförsäkring. Rekommendationerna måste genomföras snabbt och effektivt om de ska vara ändamålsenliga när det gäller att uppnå målen. På grund av de beräknade kostnaderna för den åldrande befolkningen, till exempel för hälso- och sjukvård, långvarig vård och omsorg och pensioner, är Maltas offentliga finanser fortfarande utsatta för risker vad gäller den långsiktiga hållbarheten. Den kraftiga ökningen av de förväntade åldersrelaterade utgifterna beror främst på kostnaderna för pensioner som förväntas öka med 3,2 procentenheter av BNP till 2060 enligt 2015 års rapport om åldrande. En del av de nyligen vidtagna åtgärderna kommer troligen att leda till besparingar. Dessa besparingar kommer dock förmodligen inte att vara tillräckliga för att kompensera det stigande utgiftstrycket eller märkbart förbättra den långsiktiga hållbarheten. Det kan därför komma att krävas ytterligare åtgärder.

               (9)Malta har lagt fram åtskilliga åtgärdsförslag för att hantera den dubbla utmaningen med att nå hållbarhet och samtidigt säkerställa tillräckliga pensionsinkomster som pensionssystemet kräver. De åtgärder som vidtagits i 2017 års budget förväntas i måttlig grad sänka fattigdomsrisken för äldre och i någon mån förbättra nettoersättningsnivån för den garanterade minimipensionen. Indikatorerna för pensionernas tillräcklighet tyder fortfarande på att det finns ett avsevärt utrymme för förbättring, inbegripet att minska den stora skillnaden i täckning mellan könen.

               (10)Trafikstockningarna har blivit ett hinder för företagen och de yttre kostnaderna för dem (ekonomiska och miljömässiga) har uppskattats till 274 miljoner euro per år och förväntas öka. Dessutom fortsätter utsläppen av växthusgaser från trafiken att öka och Malta kommer troligen inte att nå sina utsläppsmål för 2020. Malta har antagit en omfattande nationell transportstrategi fram till 2050 och en översiktsplan för transportsektorn fram till 2025. Dessa innehåller en mängd olika åtgärder för att rationalisera användningen av privatbilar, främja alternativa transportlösningar och effektivare utnyttja multimodala och kollektiva transportsystem. Även om dessa åtgärder förväntas ge avsevärda förbättringar, förväntas trafikstockningarna fortfarande öka och utsläppen av växthusgaser från transporter förväntas bara minska måttligt till 2030.

               (11)Det finansiella systemet kännetecknas av ett stort antal utländska institutioner som lockats till landet bland annat av de gynnsamma skattevillkoren. Malta är den enda av EU:s medlemsstater som utnyttjar ett fullständigt skatteavräkningssystem för företagsbeskattningen och erbjuder ett skattelättnadsprogram med återbetalning. Landet har ett utbrett nätverk av dubbelbeskattningsavtal och en attraktiv skattehemviststatus för enskilda. Kontrollen av det internationellt inriktade näringslivet är dock svår att genomföra. Den finansiella sektorn har det mesta av sin verksamhet utanför Malta. Den relativt lilla tillsynsmyndigheten ska övervaka ett stort system, särskilt i försäkringssektorn men också i banksektorn, och utsätts därför för ett hårt tryck. Maltas myndighet för finansiella tjänster har, i samråd med ECB, nyligen begärt att banktillståndet ska dras tillbaka för en liten leverantör av internetbanktjänster som tar emot insättningar även från länder utanför Malta.

               (12)Trots framstegen krävs fortfarande ytterligare förbättringar av rättsväsendets effektivitet. Även om regeringen har föreslagit nya åtgärder om en andra chans och insolvens, skadas kvaliteten på företagsklimatet i Malta av långdragna insolvens- och nedskrivningsförfaranden. Dessutom föreskriver reglerna om skuldavskrivning ingen tidsgräns och de saknar därmed rättssäkerhet. För att hantera dessa brister har ett förslag till ändring av bolagslagen (Companies Act) lagts fram, med större ändringar av den rättsliga ramen för insolvens, till exempel en möjlighet till medling, och förslaget behandlas nu av det nationella parlamentet. Det återstår dock att analysera vilken påverkan dessa ändringar får på sitt slutliga tillämpningsområde och i sin slutliga formulering.

               (13)Det råder brist på arbetskraft på många områden och anpassningen av kompetensen till arbetsmarknaden är fortfarande ofullständig. En väsentlig del av den maltesiska arbetskraften är fortfarande lågkvalificerad. Även om utbildningsnivån håller på att höjas är andelen elever som lämnar skolan med enbart grundskoleutbildning fortfarande stor och de grundläggande kunskaperna bland ungdomar är fortfarande låga. Tillgången till och deltagandet i livslångt lärande – med arbetsgivarnas deltagande – ökar även bland de lågutbildade, men med tanke på uppgiftens omfattning krävs fortsatta satsningar. Stora investeringar i utbildningssystemet förväntas ge resultat, särskilt om satsningarna fortsätter och förbättras i framtiden, bland annat genom det nyligen etablerade nationella kompetensrådet (National Skills Council). Sysselsättningsgraden förbättras hela tiden och arbetslösheten har sjunkit till under 5 %. Deltagandet på arbetsmarknaden ligger ändå bland de lägsta i EU, särskilt för äldre och för lågutbildade kvinnor, vilket också tyder på en kvarstående risk för social utestängning för dem som inte har förmåga att anpassa sig till den snabbt föränderliga ekonomin. De nuvarande politiska investeringarna måste därför fortsätta och ytterligare utveckling måste noggrant övervakas.

               (14)Kommissionen har inom ramen för den europeiska planeringsterminen gjort en omfattande analys av Maltas ekonomiska politik och offentliggjort den i 2017 års landsrapport. Kommissionen har också bedömt stabilitetsprogrammet och det nationella reformprogrammet samt uppföljningen till de rekommendationer Malta fått tidigare år. Kommissionen har beaktat inte bara programmens relevans för hållbarheten i finanspolitiken och den socioekonomiska politiken i Malta utan även i vilken utsträckning EU:s regler och riktlinjer har iakttagits, mot bakgrund av behovet att stärka EU:s övergripande ekonomiska styrning genom att framtida nationella beslut fattas med beaktande av synpunkter på EU-nivå.

               (15)Mot bakgrund av denna bedömning har rådet granskat stabilitetsprogrammet, och dess yttrande
                  11
                återspeglas särskilt i rekommendation 1.

               HÄRIGENOM REKOMMENDERAS Malta att under 2017 och 2018 vidta följande åtgärder:

               1.Utöka omfattningen av de pågående översynerna av utgifterna till den bredare offentliga sektorn och införa resultatbaserade offentliga utgifter.

               2.Säkerställa effektiv tillsyn av internationellt inriktade företag genom finansiella institutioner med licens i Malta, i samarbete med tillsynsmyndigheterna i det land där företagen är verksamma.

               Utfärdad i Bryssel den

                     På rådets vägnar

                     Ordförande

                     (1)
                  EGT L 209, 2.8.1997, s. 1.

                     (2)
                  COM(2017) 517 final.

                     (3)
                  P8_ TA(2017)0038, P8_ TA(2017)0039 och P8_ TA(2017)0040.

                     (4)
                  COM(2016) 725 final.

                     (5)
                  COM(2016) 728 final.

                     (6)
                  2017/C92/01.

                     (7)
                  SWD(2017) 83 final.

                     (8)
                  COM(2017) 90 final.

                     (9)
                  Artikel 23 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1303/2013 av den 17 december 2013 om fastställande av gemensamma bestämmelser för Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden, Sammanhållningsfonden, Europeiska jordbruksfonden för landsbygdsutveckling och Europeiska havs- och fiskerifonden, om fastställande av allmänna bestämmelser för Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden, Sammanhållningsfonden och Europeiska havs- och fiskerifonden samt om upphävande av rådets förordning (EG) nr 1083/2006 (EUT L 347, 20.12.2013, s. 320).

                     (10)

                        COM(2014) 494 final.

                     (11)
                  I enlighet med artikel 5.2 i rådets förordning (EG) nr 1466/97.


               EUROPEISKA KOMMISSIONEN
            Bryssel den 13.5.2015
            COM(2015) 264 final
            Rekommendation till
            RÅDETS REKOMMENDATION
            om Litauens nationella reformprogram 2015,med avgivande av rådets yttrande om Litauens stabilitetsprogram 2015

               Rekommendation till

               RÅDETS REKOMMENDATION

               om Litauens nationella reformprogram 2015,

                  med avgivande av rådets yttrande om Litauens stabilitetsprogram 2015

               EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION

               med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 121.2 och 148.4,

               med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken
                  1
               , särskilt artikel 5.2,

               med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation
                  2
               ,

               med beaktande av Europaparlamentets resolutioner
                  3
               ,

               med beaktande av Europeiska rådets slutsatser,

               med beaktande av sysselsättningskommitténs yttrande,

               med beaktande av ekonomiska och finansiella kommitténs yttrande,

               med beaktande av yttrandet från kommittén för socialt skydd,

               med beaktande av yttrandet från kommittén för ekonomisk politik, och

               av följande skäl:

               (1)Den 26 mars 2010 antog Europeiska rådet kommissionens förslag till en ny strategi för tillväxt och sysselsättning, Europa 2020, som bygger på ökad samordning av den ekonomiska politiken. Strategin fokuserar på de nyckelområden där åtgärder behövs för att stärka förutsättningarna för hållbar tillväxt och konkurrenskraft i Europa.

               (2)Den 13 juli 2010 antog rådet, på grundval av kommissionens förslag, en rekommendation om de allmänna riktlinjerna för medlemsstaternas och unionens ekonomiska politik (2010–2014) och den 21 oktober 2010 ett beslut om riktlinjer för medlemsstaternas sysselsättningspolitik. Tillsammans utgör dessa de integrerade riktlinjer som medlemsstaterna uppmanades att beakta i sin nationella ekonomiska politik och sysselsättningspolitik.

               (3)Den 8 juli 2014 antog rådet en rekommendation om Litauens nationella reformprogram 2014 och avgav ett yttrande om Litauens uppdaterade konvergensprogram för 2014.

               (4)Den 28 november 2014 antog kommissionen den årliga tillväxtöversikten
                  4
               , som markerar inledningen av 2015 års europeiska planeringstermin för samordning av den ekonomiska politiken. Samma dag antog kommissionen på grundval av förordning (EU) nr 1176/2011 även rapporten om varningsmekanismen
                  5
               , i vilken Litauen inte angavs som en av de medlemsstater som skulle bli föremål för en fördjupad granskning.

               (5)Den 18 december 2014 godkände Europeiska rådet prioriteringarna för att främja investeringar, skynda på strukturreformerna och fortsätta med en ansvarsfull, tillväxtfrämjande konsolidering av de offentliga finanserna.

               (6)Den 26 februari 2015 offentliggjorde kommissionen 2015 års landsrapport för Litauen
                  6
               . Den innehöll en bedömning av hur väl Litauen har lyckats med de landspecifika rekommendationer som antogs den 8 juli 2014.

               (7)Den 13 april 2015 lade Litauen fram sitt nationella reformprogram för 2015 och den 30 april 2015 sitt stabilitetsprogram för 2015. För att beakta deras inbördes samband har de båda programmen bedömts samtidigt.

               (8)Litauen omfattas för närvarande av stabilitets- och tillväxtpaktens förebyggande del. Litauen har i sitt stabilitetsprogram begärt tillämpning av klausulen om pensionsreform. Budgetkostnaderna för pensionsreformen uppskattas till 0,1 % av BNP under 2016. Under förutsättning att Eurostat bekräftar att pensionsreformen uppfyller de nödvändiga villkoren och med beaktande av att en lämplig säkerhetsmarginal till referensvärdet för underskott iakttas, anser rådet att Litauen under 2016 kan beviljas den begärda tillfälliga avvikelsen från den nödvändiga anpassningen mot det medelfristiga budgetmålet. I sitt stabilitetsprogram 2015 planerar regeringen att uppnå ett nominellt underskott på 1,2 % av BNP 2015 och vända detta till ett överskott på 0,7 % av BNP 2018. Regeringen avser att hålla fast vid det medelfristiga budgetmålet – ett strukturellt underskott på 1 % av BNP – under hela programperioden. Enligt stabilitetsprogrammet kommer den offentliga skulden i förhållande till BNP att nå sitt högsta värde 2015 med 42,2 % och falla till 33,7 % 2018. Det makroekonomiska scenario som ligger till grund för dessa budgetprognoser är rimligt. Det finns dock inga tillräckliga beskrivningar av vilka åtgärder som ska stödja de planerade underskottsmålen från 2016 och framåt. På grundval av kommissionens vårprognos 2015 finns det en risk för en viss avvikelse från den nödvändiga anpassningen mot det medelfristiga målet 2015, på grund av att utgiftsökningarna netto överskrider riktmärket med 0,3 % av BNP. För 2015 och 2016 avviker både det strukturella saldot och utgiftsökningarna betydligt från den nödvändiga anpassningen, vilket innebär en risk för betydande avvikelse 2016. Det kommer därför att krävas ytterligare åtgärder under båda dessa år. Rådet anser, på grundval av sin bedömning av stabilitetsprogrammet och med beaktande av kommissionens vårprognos 2015, att det finns en risk för att Litauen inte kommer att följa stabilitets- och tillväxtpaktens regler. Trots framsteg under senare tid bör dessutom den nuvarande finanspolitiska ramen ytterligare förbättras genom att dess bindande karaktär förstärks och full överensstämmelse med EU:s finanspolitiska bestämmelser garanteras. Litauens skatteintäkter beror till stor del på indirekta skatter och skatter på arbete, medan intäkterna från miljö- och förmögenhetsbeskattning fortsätter att vara mycket låga. Litauen står även fortsättningsvis inför utmaningar när det gäller skattedisciplinen, särskilt i fråga om moms.

               (9)Till följd av befolkningsutvecklingen, migrationen och brister i hälso- och sjukvårdssystemet står Litauen inför en kraftig minskning av andelen befolkning i arbetsför ålder. Det fortsatt låga deltagandet i livslångt lärande bidrar inte till att stärka humankapitalet, förbättra anställbarheten eller öka produktiviteten. Andelen personer med låg grundkompetens i skolsystemet ligger över genomsnittet, vilket tyder på ett behov av att modernisera lärarutbildningen och främja fortbildning. Den utbildning som erbjuds är inte alltid relevant för arbetsmarknaden. Andelen studenter som följer program för yrkesutbildning på högstadie- och gymnasienivå är låg. Litauen vidtar åtgärder för att förbättra och utvidga programmen för lärlingsutbildning och lärande på arbetsplatsen, men programmens antal och kvalitet är fortfarande otillräckliga. Antalet sjukhusplatser per capita fortsätter att vara högt jämfört med resten av EU, vilket tyder på att det kan finnas obalanser i tillhandahållandet av hälso- och sjukvård. Samtidigt är de totala offentliga investeringarna inom hälso- och sjukvårdssektorn fortfarande låga. Den rapporterat höga frekvensen av informella betalningar för hälso- och sjukvårdstjänster, tillsammans med farhågor om korruption vid offentlig upphandling av medicinska varor visar på behovet att förbättra styrningen av hälso- och sjukvårdssystemet.

               (10)De åtgärder för att reformera pensionssystemet som har vidtagits är inte tillräckliga för att lösa problemet med pensionssystemets medelfristiga hållbarhet. Den lagstadgade pensionsåldern ökar gradvis under perioden fram till 2026, men pensionssystemet beaktar inte indikatorer på förväntad livslängd. Dessutom är reglerna för indexering av pensioner oklara. Ett lågt deltagande i olika former av frivilligt pensionssparande och avsaknaden av tjänstepensionssystem skapar risker för de framtida pensionernas tillräcklighet. Regeringen har för avsikt att genomföra en omfattande reform av pensionssystemet som en del av en bredare ”ny social modell”. Denna strategi har ännu inte slutförts och antagits, och samråden med arbetsmarknadens parter måste först avslutas. Litauen har infört finansiella stödåtgärder för äldre och ekonomiska incitament för att anställa äldre arbetstagare. En övergripande strategi för aktivt åldrande saknas dock fortfarande.

               (11)Över 30 % av Litauens befolkning löper risk att drabbas av fattigdom. Reformen av systemet med kontanta socialbidrag, i kombination med effekterna av en förbättrad ekonomisk situation, ledde till en betydande minskning av utgifterna för socialbidrag och antalet mottagare. Aktiva arbetsmarknadsåtgärder och andra tjänster för att erbjuda stöd är emellertid fortfarande begränsade.

               (12)Litauen har gjort betydande framsteg när det gäller att reformera statsägda företag och har antagit lagstiftning för att se till att reformerna får bestående effekt. Regeringen har infört en åtskillnad mellan kommersiella och icke-kommersiella verksamheter, som nu redovisas i årsrapporter. De återstående statligt ägda företagen är skyldiga att utse oberoende styrelseledamöter senast i slutet av september 2015.

               (13)Kommissionen har inom ramen för den europeiska planeringsterminen gjort en omfattande analys av Litauens ekonomiska politik och offentliggjort den i 2015 års landsrapport. Kommissionen har också bedömt stabilitetsprogrammet och det nationella reformprogrammet samt uppföljningen av de rekommendationer Litauen har fått tidigare år. Kommissionen har inte bara beaktat programmens relevans för hållbarheten i finanspolitiken och den socioekonomiska politiken i Litauen, utan även i vilken utsträckning EU:s regler och riktlinjer har iakttagits, mot bakgrund av behovet att stärka den övergripande ekonomiska styrningen i unionen genom att framtida nationella beslut fattas med beaktande av synpunkter på EU-nivå. Kommissionens rekommendationer inom ramen för den europeiska planeringsterminen återspeglas i rekommendationerna 1–3.

               (14)Mot bakgrund av denna bedömning har rådet granskat Litauens stabilitetsprogram, och dess yttrande
                  7
                återspeglas särskilt i rekommendation 1.

               (15)I samband med den europeiska planeringsterminen har kommissionen dessutom analyserat den ekonomiska politiken i euroområdet som helhet. På grundval av analysen har rådet utfärdat särskilda rekommendationer till de medlemsstater som har euron som valuta. Litauen bör se till att utan dröjsmål genomföra även dessa rekommendationer till fullo.

               HÄRIGENOM REKOMMENDERAS Litauen att under perioden 2015–2016 vidta följande åtgärder:

               1.Undvika att avvika från det medelfristiga budgetmålet under 2015 och se till att avvikelsen under 2016 är begränsad till den som beviljats i samband med den strukturella reformen av pensionssystemet. Bredda skattebasen och förbättra efterlevnaden av skattelagstiftningen.

               2.Ta itu med de problem som den minskande andelen befolkning i arbetsför ålder medför genom att förbättra utbildningssystemets arbetsmarknadsmässiga relevans, öka andelen personer med grundkompetens och förbättra hälso- och sjukvårdssystemet. Minska den höga skattekilen för låginkomsttagare genom en skatteväxling till andra källor som är mindre skadliga för tillväxten.

               3.Anta en omfattande reform av pensionssystemet som också garanterar pensionernas tillräcklighet. Förbättra omfattningen och tillräckligheten av arbetslöshetsersättningar och kontanta socialbidrag och öka anställbarheten hos dem som söker arbete.

               Utfärdad i Bryssel den

                     På rådets vägnar

                     Ordförande

                     (1)
                  EGT L 209, 2.8.1997, s. 1.

                     (2)
                  COM(2015) 264.

                     (3)
                  P8_TA(2015)0067, P8_TA(2015)0068, P8_TA(2015)0069.

                     (4)
                  COM(2014) 902.

                     (5)
                  COM(2014) 904.

                     (6)
                  SWD(2015) 34 final.

                     (7)
                  Enligt artikel 5.2 i rådets förordning (EG) nr 1466/97.


               EUROPEISKA KOMMISSIONEN
            Bryssel den 22.5.2017
            COM(2017) 503 final
            Rekommendation till
            RÅDETS REKOMMENDATION
            om Tjeckiens nationella reformprogram 2017med avgivande av rådets yttrande om Tjeckiens konvergensprogram 2017

               Rekommendation till

               RÅDETS REKOMMENDATION

               om Tjeckiens nationella reformprogram 2017

                  med avgivande av rådets yttrande om Tjeckiens konvergensprogram 2017

               EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION

               med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 121.2 och 148.4,

               med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken
                  1
               , särskilt artikel 9.2,

               med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation
                  2
               ,

               med beaktande av Europaparlamentets resolutioner
                  3
               ,

               med beaktande av Europeiska rådets slutsatser,

               med beaktande av sysselsättningskommitténs yttrande,

               med beaktande av ekonomiska och finansiella kommitténs yttrande,

               med beaktande av yttrandet från kommittén för socialt skydd,

               med beaktande av yttrandet från kommittén för ekonomisk politik, och

               av följande skäl:

               (1)Den 16 november 2016 antog kommissionen den årliga tillväxtöversikten
                  4
               , som inledde 2017 års europeiska planeringstermin för samordning av den ekonomiska politiken. Prioriteringarna i den årliga tillväxtöversikten godkändes av Europeiska rådet den 9–10 mars 2017. Den 16 november 2016 antog kommissionen, på grundval av förordning (EU) nr 1176/2011, rapporten om förvarningsmekanismen
                  5
               , i vilken Tjeckien inte angavs som en av de medlemsstater som skulle bli föremål för en fördjupad granskning.

               (2)Landsrapporten 2017 för Tjeckien
                  6
                offentliggjordes den 22 februari 2017. Den innehöll en bedömning av hur väl Tjeckien hade lyckats med de landsspecifika rekommendationer som rådet antog den 12 juli 2016, med uppföljningen av tidigare års rekommendationer och med sina nationella Europa 2020-mål. Av analysen drog kommissionen slutsatsen att Tjeckien inte har några makroekonomiska obalanser.

               (3)Den 25 april 2017 lade Tjeckien fram sitt nationella reformprogram för 2017 och den 28 april 2017 sitt nationella konvergensprogram för samma år. De båda programmen har bedömts samtidigt så att deras inbördes samband har kunnat beaktas.

               (4)De relevanta landsspecifika rekommendationerna har beaktats i medlemsstaternas program för de europeiska struktur- och investeringsfonderna för perioden 2014–2020. Enligt lagstiftningen om de europeiska struktur- och investeringsfonderna
                  7
                får kommissionen begära att en medlemsstat ser över och ändrar sina relevanta program för de europeiska struktur- och investeringsfonderna när så krävs för att stödja genomförandet av relevanta landsspecifika rekommendationer. Kommissionen har lämnat ytterligare vägledning om tillämpningen av dessa bestämmelser
                  8
               .

               (5)Tjeckien omfattas för närvarande av stabilitets- och tillväxtpaktens förebyggande del. I konvergensprogrammet för 2017 räknar regeringen med totalt sett ett budgetöverskott för 2016–2020. Det medelfristiga budgetmålet – ett strukturellt underskott på 1,0 % av BNP – fortsätter att vara uppfyllt med marginal under hela programperioden. Enligt konvergensprogrammet kommer den offentliga skuldkvoten att sjunka successivt till 32,7 % av BNP 2020. Det makroekonomiska scenario som ligger till grund för dessa budgetprognoser är realistiskt. Även om riskerna för uppfyllelsen av budgetmålen i stort sett förefaller balanserade, kan den kraftiga minskningen av de offentliga investeringarna 2016 – då en ny omgång av EU-finansiering inleddes – innebära en starkare återhämtning än väntat av de offentliga investeringarna under 2017. Enligt kommissionens vårprognos 2017 beräknas det strukturella saldot minska till omkring 0 % av BNP 2017 och -0,2 % av BNP 2018, vilket ligger över det medelfristiga budgetmålet. Sammantaget anser rådet att Tjeckien kan förväntas följa stabilitets- och tillväxtpaktens regler 2017 och 2018.

               (6)Tjeckien fortsätter att uppvisa medelhöga risker avseende den finanspolitiska hållbarheten på lång sikt. Riskerna är framför allt en följd av de åldersrelaterade offentliga utgifternas förväntade effekter, särskilt inom hälso- och sjukvården och pensionerna. Den förväntade ökningen av utgifterna för hälso- och sjukvård på lång sikt är en källa till oro, både när det gäller styrningen av och kostnadseffektiviteten i hälso- och sjukvårdssystemet, som i hög grad bygger på dyrare sjukhusvård. Vissa åtgärder är för närvarande i olika stadier av genomförande, men resultaten har ännu inte materialiserats. Nyligen antagna eller planerade förändringar av pensionssystemet kan, om de genomförs, leda till försämrade offentliga finanser på lång sikt. För det första har parlamentet antagit lagstiftning som ger regeringen befogenhet att justera mekanismen för indexreglering av pensioner på ett mer flexibelt sätt. Parlamentet diskuterar också förslag om att sätta ett tak på 65 år för den lagstadgade pensionsåldern samt inrätta en mekanism för regelbunden översyn av pensionsåldern. Dessutom diskuteras även andra ändringar, såsom en mer generös formel för indexreglering av pensionerna och differentierade socialförsäkringsavgifter beroende på antal barn.

               (7)Lagen om finanspolitiskt ansvar, som parlamentet antog i januari 2017, syftar till att åtgärda de största bristerna med den tjeckiska finanspolitiska ramen, eftersom den nyligen har konstaterats vara en av de svagaste i EU. Det oberoende finanspolitiska råd som ska övervaka reglernas genomförande har dock ännu inte inrättats. Vidare kommer genomförandet av de aktuella åtgärderna att vara av avgörande betydelse för att den finanspolitiska ramen blir mer ändamålsenlig och stabil.

               (8)Tjeckien står inför utmaningar i fråga om förebyggande av korruption och ineffektivitet i den offentliga upphandlingen. Flera åtgärder i regeringens program för bekämpning av korruption har genomförts och andra reformer pågår, men i praktiken beivras inte korruption systematiskt. I allmänhet saknas i praktiken tillräcklig konkurrens i tjeckiska upphandlingar, vilket framgår av det stora antalet upphandlingar med bara ett anbud och direkt tilldelning, särskilt i it-sektorn. Otillräckligt stöd till fortbildning och avsaknaden av gemensamma inköpsstrukturer och kompetenscentrum hindrar professionaliseringen och gör det svårare att få valuta för pengarna i offentlig upphandling. Mycket begränsad användning av kvalitet som tilldelningskriterium är också karakteristiskt i detta avseende. Övergången till e-upphandling står fortfarande inför stora utmaningar. Bland annat behöver man förbättra den statligt ägda e-upphandlingsplattformen NET och förtydliga den rättsliga ramen för tjänster från privata tjänsteleverantörer som redan är verksamma på Tjeckiens marknad för e-upphandling.

               (9)Företagsklimatet i Tjeckien tyngs ned av en omfattande regelbörda och många administrativa hinder, särskilt tillståndsförfaranden och skatt. I september 2016 föreslog regeringen ändringar av bygglagen och tillhörande lagstiftning, för att förenkla och påskynda förfarandet för bygglov genom att ta med miljökonsekvensbedömningen där. Ändringsförslaget behandlas för närvarande i parlamentet. Företagens kostnader för att efterleva skattereglerna ligger fortfarande över genomsnittet i EU. Bristerna omfattar också ofta förekommande ändringar av skattelagstiftningen. Att ta itu med bristande efterlevnad av skattereglerna förblir prioriterat för de tjeckiska myndigheterna, men det finns ingen stark inriktning på förenkling. Ett förslag till inkomstskattelag ska inriktas på att förenkla skattelagstiftningen, men inget utkast är tillgängligt än.

               (10)Användningen av e-förvaltningstjänster i Tjeckien är bland de lägsta i EU, men har ökat från 2015. De tjeckiska myndigheterna har vidtagit åtgärder för att förbättra tillgången till e-förvaltningstjänster, men många är fortfarande under utveckling och vissa åtgärder har ännu inte inletts. Ansvaret för utvecklingen av tjänsterna är spritt över flera ministerier, och de berörda parterna anser att samarbetet mellan sektorerna är begränsat.

               (11)FoU-intensiteten har ökat betydligt de senaste åren, men några motsvarande ökningar av FoU-resultatens kvalitet har inte märkts. Reformer av styrningen av FoU-systemet fortsätter, men har ännu inte genomförts helt. Regeringen godkände i februari 2017 en ny utvärderingsmetod (Metodika 17 +), som ska stärka mekanismerna för medelstilldelningen till grundforskning och tillämpad forskning. En rad åtgärder håller på att vidtas för att främja starkare band mellan den akademiska världen och näringslivet, genom att bygga vidare på de tjeckiska innovationsplattformarnas strukturerande effekter.

               (12)Utbildningsresultateten är generellt sett bra, men de grundläggande färdigheterna har försämrats. Resultaten påverkas starkt av elevernas socioekonomiska bakgrund. De sämre utbildningsresultaten hos elever från utsatta grupper, särskilt romer, är en uppenbar anledning till oro. Uppskattningar visar att en mycket stor andel romska barn slutar skolan i förtid. Ett betydande antal lagstiftningsåtgärder och administrativa åtgärder har antagits för att främja inkluderande undervisning, och nu börjar de genomföras. Åtgärderna förväntas bidra till att minska gapet mellan romska barn och övriga barn i utbildningsnivå och utbildningsresultat. I mars 2016 antog parlamentet ändringar i utbildningslagen som utvidgade den obligatoriska skolgången till förskolans sista år och fastställde att yngre barn har rätt till en plats på daghem. Trots detta leder ojämlikheter i utbildningssystemet till svårigheter att höja kvaliteten på humankapitalet, och de hämmar även framtida möjligheter på arbetsmarknaden. Ökade krav på lärare och en åldrande lärarkår innebär att läraryrkets attraktionsförmåga fortfarande är en utmaning. Detta beror delvis på jämförelsevis låga löner, även om lönerna har ökat de senaste åren. Ett nytt karriärsystem för lärare och pedagogisk personal, som utformats för att göra yrket attraktivare, godkändes slutligen av regeringen efter att ha skjutits upp flera gånger. Möjligheterna till kontinuerlig fortbildning för lärare utvecklas med hjälp av ett betydande stöd från EU-fonderna, särskilt fortbildning som rör undervisning i blandade grupper och inkluderande undervisning. En reform av den högre utbildningen antogs av parlamentet i januari 2016, och resultaten behöver övervakas. En reform av den högre utbildningens finansiering planeras också.

               (13)Arbetslösheten i Tjeckien fortsätter att sjunka. De stramare villkoren på arbetsmarknaden gör det svårare för arbetsgivarna att rekrytera arbetstagare. Det finns fortfarande viss potential att kompensera för den bristen genom att mobilisera underrepresenterade grupper, såsom småbarnsmammor, lågutbildade arbetstagare och romer. Att öka arbetsförmedlingens möjligheter att nå ut till och aktivera arbetssökande, i kombination med lämpliga och riktade aktiva arbetsmarknadsåtgärder och individanpassade tjänster, kan öka de outnyttjade gruppernas förvärvsfrekvens. Småbarnsmammor arbetar mindre på grund av att det fortfarande råder brist på högkvalitativ barnomsorg till en rimlig kostnad, särskilt för barn upp till tre år, att det finns rätt till långa föräldraledigheter, att flexibla lösningar för arbetstider används i begränsad omfattning av bägge föräldrarna samt att papporna i liten omfattning tar ut sin föräldraledighet. Vissa åtgärder har vidtagits under senare år för att angripa de här frågorna. Arbetsmarknadsresultaten för lågutbildade arbetstagare är dock märkbart sämre än för alla andra grupper. Parlamentet håller för närvarande på att diskutera lagstiftningen mo subventionerat boende, som förväntas omfatta nationella normer och målgrupper.

               (14)Kommissionen har inom ramen för den europeiska planeringsterminen gjort en omfattande analys av Tjeckiens ekonomiska politik och offentliggjort den i 2017 års landsrapport. Kommissionen har även bedömt konvergensprogrammet och det nationella reformprogrammet samt uppföljningen av de rekommendationer som Tjeckien har fått under tidigare år. Kommissionen har beaktat inte bara programmens relevans för hållbarheten i finanspolitiken och den socioekonomiska politiken i Tjeckien, utan även i vilken utsträckning EU:s regler och riktlinjer har iakttagits, mot bakgrund av behovet att stärka EU:s övergripande ekonomiska styrning genom att framtida nationella beslut fattas med beaktande av synpunkter på EU-nivå.

               (15)Mot bakgrund av denna bedömning har rådet granskat konvergensprogrammet, och anser att Tjeckien förväntas följa stabilitets- och tillväxtpakten.

               HÄRIGENOM REKOMMENDERAS Tjeckien att under 2017 och 2018 vidta följande åtgärder:

               1.Säkerställa de offentliga finansernas hållbarhet på lång sikt med tanke på den åldrande befolkningen. Öka de offentliga utgifternas effektivitet, särskilt genom att bekämpa korruption och ineffektiva metoder i offentlig upphandling.

               2.Undanröja hinder för tillväxt, särskilt genom att rationalisera förfarandena för beviljande av bygglov och ytterligare minska företagens administrativa börda, driftsätta centrala e-förvaltningstjänster, förbättra kvaliteten på FoU och främja anställning av underrepresenterade grupper.

               Utfärdad i Bryssel den

                     På rådets vägnar

                     Ordförande

                     (1)
                  EGT L 209, 2.8.1997, s. 1.

                     (2)
                  COM(2017) 503 final.

                     (3)
                  P8_ TA(2017)0038, P8_ TA(2017)0039 och P8_ TA(2017)0040.

                     (4)
                  COM(2016) 725 final.

                     (5)
                  COM(2016) 728 final.

                     (6)
                  SWD(2017) 69 final.

                     (7)
                  Artikel 23 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1303/2013 av den 17 december 2013 om fastställande av gemensamma bestämmelser för Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden, Sammanhållningsfonden, Europeiska jordbruksfonden för landsbygdsutveckling och Europeiska havs- och fiskerifonden, om fastställande av allmänna bestämmelser för Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden, Sammanhållningsfonden och Europeiska havs- och fiskerifonden samt om upphävande av rådets förordning (EG) nr 1083/2006 (EUT L 347, 20.12.2013, s. 320).

                     (8)
                  COM(2014) 494 final.