Avis juridique important

|

31999H0721

1999/721/EG: Kommissionens rekommendation av den 12 oktober 1999 om resultaten av riskbedömningen och om strategierna för att begränsa riskerna med följande ämnen: 2-(2-Butoxietoxi)etanol, 2-(2-Methoxietoxi)etanol, klorerade alkaner (C10-13) och alkylderivat (C10-13) av bensen [delgiven med nr K(1999) 3232] (Text av betydelse för EES)

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 292 , 13/11/1999 s. 0042 - 0051

KOMMISSIONENS REKOMMENDATIONav den 12 oktober 1999om resultaten av riskbedömningen och om strategierna för att begränsa riskerna med följande ämnen: 2-(2-Butoxietoxi)etanol, 2-(2-Metoxietoxi)etanol, klorerade alkaner (C10-13) och alkylderivat (C10-13) av bensen[delgiven med nr K(1999) 3232](Text av betydelse för EES)(1999/721/EG)EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION UTFÄRDAR DENNA REKOMMENDATIONmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,med beaktande av rådets förordning (EEG) nr 793/93 av den 23 mars 1993 om bedömning och kontroll av risker med existerande ämnen(1), särskilt artikel 11.2 i denna, ochav följande skäl:1. I artikel 10 i förordning (EEG) nr 793/93 fastställs det förfarande som skall följas vid riskbedömning av ämnen på prioriteringslistorna av den medlemsstat som utsetts till rapportör.2. I kommissionens förordning (EG) nr 1488/94(2) anges principer för bedömningen av risker för människor och miljö av existerande ämnen i enlighet med rådets förordning (EEG) nr 793/93.3. Rapportören skall, efter att ha utvärderat riskerna med ett visst prioriterat ämne för människor och miljö, vid behov föreslå en strategi för att begränsa dessa risker, inbegripet kontrollåtgärder eller övervakningsprogram.4. I artikel 11 i förordning (EEG) nr 793/93 föreskrivs att resultaten av riskbedömningen och den rekommenderade strategin för att begränsa riskerna med ämnen på prioriteringslistorna skall fastslås på gemenskapsnivå enligt det förfarande som fastställs i artikel 15, och offentliggöras av kommissionen.5. I artikel 1 i förordning (EEG) nr 793/93 föreskrivs att denna förordning skall tillämpas om inte annat följer av gemenskapslagstiftningen om konsumentskydd och arbetarskydd, i synnerhet rådets direktiv 89/391/EEG.6. En första prioritetslista över ämnen som behöver uppmärksammas har fastställts genom rådets förordning (EG) nr 1179/94 av den 25 maj 1994(3). Enligt denna prioritetslista skall bland annat följande ämnen utvärderas:- 2-(2-Butoxietoxi)etanol,- 2-(2-Metoxietoxi)etanol,- Klorerade alkaner (C10-13)- Alkylderivat (C10-13) av bensen7. De medlemsstater som utsetts till rapportörer för dessa fyra ämnen har slutfört bedömningen av riskerna för människor och miljö(4) och har i de fall där detta visat sig nödvändigt föreslagit strategier för att begränsa dessa risker.8. Resultaten av riskbedömningen för dessa fyra ämnen och den rekommenderade strategin för att begränsa riskerna med tre av de fyra berörda ämnena bör fastställas på gemenskapsnivå.9. I enlighet med artikel 11.3 i förordning (EEG) nr 793/93 skall kommissionen beakta resultaten av riskbedömningen och den rekommenderade strategin för att begränsa riskerna när den föreslår gemenskapsåtgärder inom ramen för rådets direktiv 76/769/EEG av den 27 juli 1976(5) om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om begränsning av användning och utsläppande på marknaden av vissa farliga ämnen och preparat (beredningar), inom ramen för rådets direktiv 89/391/EEG av den 12 juni 1989 om åtgärder för att främja förbättringar av arbetstagarnas säkerhet och hälsa i arbetet(6), samt inom ramen för andra befintliga gemenskapsinitiativ.10. Den vetenskapliga kommittén för toxicitet, ekotoxicitet och miljö (CSTEE) har konsulterats och angivit ett yttrande angående de riskbedömningsrapporter som det refereras till i denna rekommendation.11. De åtgärder som föreslås i denna rekommendation är förenliga med yttrandet från den kommitté som inrättats i enlighet med artikel 15 i förordning (EEG) nr 793/93.HÄRIGENOM REKOMMENDERAS FÖLJANDE.1. Alla sektorer som producerar, transporterar, lagrar, bereder eller på annat sätt bearbetar, använder, bortskaffar eller återvinner följande ämnen:- 2-(2-Butoxietoxi)etanolCAS-nr 112-34-5EINECS-nr 203-961-6- 2-(2-Metoxietoxi)etanolCAS-nr 111-77-3EINECS-nr 203-906-6- Klorerade alkaner (C10-13)CAS-nr 85535-84-8EINECS-nr 287-476-5skall beakta resultaten av den riskbedömning som sammanfattas i avsnitt I (människors hälsa/miljö) i delarna 1, 2 och 3 i bilaga I till denna rekommendation. Dessa resultat formulerades med beaktande av de yttranden som vetenskapliga kommittén för toxicitet, ekotoxicitet och miljö (CSTEE) antagit(7).2. De strategier för att minska riskerna som beskrivs i avsnitt II (strategi för begränsning av riskerna) delarna 1, 2 och 3 i bilaga I till denna rekommendation skall genomföras.3. Alla sektorer som producerar, transporterar, lagrar, bereder eller på annat sätt bearbetar, använder, bortskaffar eller återvinner följande ämnen:- Alkylderivat (C10-13) av bensenCAS-nr 67774-74-7EINECS-nr 267-051-0skall beakta resultaten av den riskbedömning som sammanfattas i avsnitt I (människors hälsa/miljö) i bilaga II till denna rekommendation. Dessa resultat formulerades med beaktande av de yttranden som vetenskapliga kommittén för toxicitet, ekotoxicitet och miljö (CSTEE) antagit(8).Utfärdat i Bryssel den 12 oktober 1999.På kommissionens vägnarMargot WALLSTRÖMLedamot av kommissionen(1) EGT L 84, 5.4.1993, s. 1.(2) EGT L 161, 29.6.1994, s. 3.(3) EGT L 131, 26.5.1994, s. 3.(4) De fullständiga riskbedömningsrapporter som rapportörerna vidarebefordrat till kommissionen är offentliga handlingar. Korta sammanfattningar finns också tillgängliga. Både rapporter och sammanfattningar kan beställas från Europeiska kontoret för kemiska ämnen, Miljöinstitutet vid Gemensamma forskningscentret i Ispra, Italien.(5) EGT L 262, 27.9.1976, s. 201.(6) EGT L 183, 29.6.1989, s. 1.(7) Riskbedömningsrapporterna utvärderades av CSTEE och deras yttrande avgavs vid det 6:e plenarmötet som hölls i Bryssel den 27 november 1998. Yttrandena från CSTEE återfinns på Internet (http://www.europa.eu.int/comm/dg24/health/sc/sct/outcome-en.html)(8) Riskbedömningsrapporterna utvärderades a CSTEE och deras yttrande avgavs vid det 6:e plenarmötet som hölls i Bryssel den 27 november 1998. Yttrandena från CSTEE återfinns på Internet (http://www.europa.eu.int/comm/dg24/health/sc/sct/outcome-en.html)BILAGA IDEL 1>Plats för tabell>CH3-(CH2)3-O-CH2-CH2-O-CH2-CH2-OHEINECS-namn: 2-(2-Butoxietoxi)etanolRapportör: NederländernaKlassificering: Xi; R 36Riskbedömningen grundas på nuvarande praxis beträffande ämnets livscykel, som beskrivs i den riskbedömning som rapportören vidarebefordrat till kommissionen.På grundval av tillgänglig information har vid riskbedömningen framkommit att man inom Europeiska gemenskapen huvudsakligen använder ämnet i beredningar av rengöringsmedel (t.ex. golv- och metallrengöringsmedel) för industrin och den offentliga sektorn. Ämnet används dessutom som lösningsmedel i målarfärg och beläggningar inom industrin och den offentliga sektorn. I mindre utsträckning används ämnet också som en kemisk mellanprodukt vid framställning av butyldiglykolacetat.I. RISKBEDÖMNINGA. Människors hälsaFöljande slutsats kan dras av utvärderingen av riskerna förARBETSTAGAREDet finns behov av särskilda åtgärder för att begränsa riskerna. Denna slutsats grundas på- att lokala effekter kan uppkomma som en följd av att hud och andningsvägar exponeras när produkter som innehåller ämnet appliceras manuellt,- att allmänna systemiska effekter kan uppkomma som en följd av upprepad exponering av andningsvägarna vid manuell applicering av produkter som innehåller ämnet.Följande slutsats kan dras av utvärderingen av riskerna förKONSUMENTERDet finns behov av särskilda åtgärder för att begränsa riskerna. Denna slutsats grundas på- att lokala effekter kan uppkomma som en följd av att andningsvägarna exponeras när produkter som innehåller ämnet appliceras genom sprayning.Följande slutsats kan dras av utvärderingen av riskerna förMÄNNISKOR SOM EXPONERAS VIA MILJÖNDet finns för närvarande inget behov av ytterligare uppgifter eller undersökningar, eller av några andra riskbegränsande åtgärder än de som redan vidtagits. Denna slutsats grundas på- att riskbedömningen visar att inga risker kan förväntas för ovannämnda befolkningsgrupper. De riskbegränsande åtgärder som redan vidtagits anses tillräckliga.B. MiljöFöljande slutsats kan dras av bedömningen av riskerna förAKVATISKA EKOSYSTEM, MIKROORGANISMER I AVLOPPSRENINGSVERK, ATMOSFÄR, TERRESTRISKA EKOSYSTEM och ICKE OMRÅDESSPECIFIKA EFFEKTER AV BETYDELSE FÖR NÄRINGSKEDJANDet finns för närvarande inget behov av ytterligare uppgifter eller undersökningar, eller av några andra riskbegränsande åtgärder än de som redan vidtagits. Denna slutsats grundas på- att riskbedömningen visar att inga risker kan förväntas för ovan nämnda miljöer. De riskbegränsande åtgärder som redan vidtagits anses tillräckliga.II. STRATEGI FÖR ATT BEGRÄNSA RISKERNAför ARBETSTAGAREDen arbetarskyddslagstiftning som för närvarande är i kraft inom gemenskapen anses allmänt utgöra en lämplig ram för att begränsa riskerna med detta ämne i den utsträckning det är nödvändigt.Inom denna ram rekommenderas- att man i säkerhetsdatabladen föreskriver som god praxis att alla personer som hanterar ämnet i ren form skall skydda ögon och händer på lämpligt sätt (genom att använda skyddsglasögon och handskar),- att man i säkerhetsdatabladen tillhandahåller information om de risker som är förknippade med manuell applicering av produkter som innehåller ämnet,- att arbetstagare ges lämplig utbildning och tillräckliga instruktioner samt information och råd om de risker som är förknippade med manuell applicering av produkter som innehåller ämnet,- att man på gemenskapsnivå tar fram gränsvärden för yrkesmässig exponering för ämnet.för KONSUMENTERDet rekommenderas att målarfärg som innehåller ämnet och som är avsedd att appliceras genom sprayning, inte bör vara tillgängliga för konsumenter. Dessutom bör andra målarfärger som innehåller ämnet och som är tillgängliga för konsumenter förses med en bruksanvisning tillhörande produkten som tydligt anger att de inte bör sprayas.I första hand rekommenderas att man försöker nå detta mål genom ensidiga, bindande åtaganden från producenter, importörer av ämnet och handelsorganisationer som företräder företag som tillverkar produkter i vilka ämnet ingår (beredningsföretagen). Dessa åtaganden skall erkännas av myndigheterna. Producenterna, importörerna och beredningsföretagen bör sedan genomföra åtgärderna och regelbundet kontrollera att åtagandena fullföljs. De uppnådda resultaten bör regelbundet utvärderas och ytterligare lämpliga åtgärder bör beaktas om nödvändigt.DEL 2>Plats för tabell>CH3-O-CH2-CH2-O-CH2-CH2-OHEINECS-namn: 2-(2-Metoxietoxi)etanolRapportör: NederländernaKlassificering: Repr. Kat. 3; R 63Riskbedömningen grundas på nuvarande praxis beträffande ämnets livscykel, som beskrivs i den riskbedömning som rapportören vidarebefordrat till kommissionen.På grundval av tillgänglig information har vid riskbedömningen framkommit att man inom Europeiska gemenskapen huvudsakligen använder ämnet som frostskyddsmedel i jetbränsle. Andra användningsområden är som kemisk mellanprodukt, baskemikalie (processlösningsmedel), i färgborttagningsmedel och som lösningsmedel i målarfärg och golvpolish.I. RISKBEDÖMNINGA. Människors hälsaFöljande slutsats kan dras av utvärderingen av riskerna förARBETSTAGAREDet finns behov av särskilda åtgärder för att begränsa riskerna. Denna slutsats grundas på- att allmänna systematiska effekter kan uppkomma som en följd av upprepad exponering av huden vid framställning av ämnet samt vid beredning och manuell applicering av produkter som innehåller ämnet,- att utvecklingseffekter kan uppkomma som en följd av att huden exponeras vid beredning och manuell applicering av produkter som innehåller ämnet.Följande slutsats kan dras av utvärderingen av riskerna förKONSUMENTERDet finns behov av särskilda åtgärder för att begränsa riskerna. Denna slutsats grundas på- att allmänna systemiska effekter och utvecklingseffekter kan uppkomma som en följd av att konsumenter använder målarfärg eller färgborttagningsmedel som innehåller ämnet.Följande slutsats kan dras av utvärderingen av riskerna förMÄNNISKOR SOM EXPONERAS VIA MILJÖNDet finns för närvarande inget behov av ytterligare uppgifter eller undersökningar, eller av några andra riskbegränsande åtgärder än de som redan vidtagits. Denna slutsats grundas på- att riskbedömningen visar att inga risker kan förväntas för ovannämnda befolkningsgrupper. De riskbegränsande åtgärder som redan vidtagits anses tillräckliga.B. MiljöFöljande slutsats kan dras av bedömningen av riskerna förAKVATISKA EKOSYSTEM, MIKROORGANISMER I AVLOPPSRENINGSVERK, ATMOSFÄR, TERRESTRISKA EKOSYSTEM och ICKE OMRÅDESSPECIFIKA EFFEKTER AV BETYDELSE FÖR NÄRINGSKEDJANDet finns för närvarande inget behov av ytterligare uppgifter eller undersökningar, eller av några andra riskbegränsande åtgärder än de som redan vidtagits. Denna slutsats grundas på- att riskbedömningen visar att inga risker kan förväntas för ovan nämnda miljöer. De riskbegränsande åtgärder som redan vidtagits anses tillräckliga.II. STRATEGI FÖR ATT BEGRÄNSA RISKERNAför ARBETSTAGAREDen arbetarskyddslagstiftning som för närvarande är i kraft inom gemenskapen anses allmänt utgöra en lämplig ram för att begränsa riskerna med detta ämne i den utsträckning det är nödvändigt.Inom denna ram rekommenderas- att man som god praxis tillhandahåller ytterligare information om de risker som är förknippade med framställning av ämnet, samt med beredning och manuell applicering av produkter som innehåller ämnet, exempelvis i säkerhetsdatabladen,- att man betonar de risker som kvinnor i fertil ålder löper,- att arbetstagare ges lämplig utbildning och tillräckliga instruktioner samt information och råd om de risker som är förknippade med manuell applicering av produkter som innehåller ämnet,- att man på gemenskapsnivå tar fram gränsvärden för yrkesmässig exponering för ämnet.för KONSUMENTERDet rekommenderas att man förhindrar att konsumenters hud exponeras för målarfärg och färgborttagningsmedel som innehåller ämnet.Det rekommenderas att man i bruksanvisningen för dessa produkter (på förpackning eller behållare) anger att kvinnor i fertil ålder är särskilt känsliga.Industrin bör dessutom åta sig att i målarfärg och färgborttagningsmedel ersätta ämnet med ämnen som utgör en mindre risk, utan att man därigenom ökar risken för andra befolkningsgrupper och miljöer.I första hand rekommenderas att man försöker nå detta mål genom ensidiga, bindande åtaganden från producenter, importörer av ämnet och handelsorganisationer som företräder företag som tillverkar produkter i vilka ämnet ingår (beredningsföretagen), och att dessa åtaganden erkänns av myndigheterna. Producenterna, importörerna och beredningsföretagen bör sedan genomföra åtgärderna och regelbundet kontrollera att åtagandena fullföljs. De uppnådda resultaten bör regelbundet utvärderas och ytterligare lämpliga åtgärder bör beaktas om nödvändigt.DEL 3>Plats för tabell>CxH(2x - y + 2)Cly DÄR x = 10 - 13 OCH y = 1 - 13EINECS-namn: Klorerade alkaner (C10 - 13)Rapportör: Förenade kungariketKlassificering: Carc. Kat. 3; R 40N; R 50-53Riskbedömningen grundas på nuvarande praxis beträffande ämnenas livscykel, som beskrivs i den riskbedömning som rapportören vidarebefordrat till kommissionen.På grundval av tillgänglig information har vid riskbedömningen framkommit att man inom Europeiska gemenskapen huvudsakligen använder dessa ämnen som tillsatser i metallbearbetningsvätskor. Andra användningsområden är som flamskyddsmedel i gummiberedningar och som tillsatser i målarfärg och andra beläggningssystem. I mindre utsträckning används de också som infettnings- och mjukningsmedel inom läderindustrin, som impregneringsmedel inom textilindustrin och som tillsatser i tätningsmedel. Det var inte möjligt att erhålla information om användningen av hela den volym av dessa ämnen som framställts i eller importeras till Europeiska gemenskapen, och därför kan det finnas användningsområden som inte beaktats i denna riskbedömning.I. RISKBEDÖMNINGA. Människors hälsaFöljande slutsats kan dras av utvärderingen av riskerna förARBETSTAGARE, KONSUMENTER och MÄNNISKOR SOM EXPONERAS VIA MILJÖNDet finns för närvarande inget behov av ytterligare uppgifter eller undersökningar, eller av några andra riskbegränsande åtgärder än de som redan vidtagits. Denna slutsats grundas på följande:- Riskbedömningen visar att inga risker kan förväntas för ovannämnda befolkningsgrupper. I samband med framställning och användning av ämnena riskerar arbetstagare främst att exponeras via huden. Inandning av ämnena är också möjlig vid användning av metallbearbetningsvätskor och smältlim som innehåller dessa ämnen. De riskbegränsande åtgärder som redan vidtagits inom ramen för arbetarskydd eller annan relevant gällande gemenskapslagstiftning anses tillräckliga.- Att konsumenter kan exponeras vid kontakt med lädervaror som behandlats med ämnena och vid icke-professionell användning av metallbearbetningsvätskor ansågs inte utgöra någon större risk.B. MiljöFöljande slutsats kan dras av bedömningen av riskerna förAKVATISKA (sediment) och TERRESTRISKA EKOSYSTEMDet finns behov av ytterligare uppgifter eller undersökningar. Denna slutsats grundas på- att det finns behov av ytterligare uppgifter för att bättre kunna karakterisera riskerna för sediment i samband med framställning av ämnena, för jord och sediment i samband med beredning och användning av metallbearbetningsvätskor och produkter för finbearbetning av läder, samt för jord och sediment på regional nivå.Följande uppgifter erfordras:- Experimentell bestämning av Koc.- Mätdata från jord och sediment i närheten av utsläppskällor.- Toxicitetstester på organismer som lever i jord och sediment, om det inte av de ovannämnda uppgifterna framgår att det inte föreligger några risker för dessa miljöer.Följande slutsats kan dras av bedömningen av riskerna förMIKROORGANISMER I AVLOPPSRENINGSVERK och för ATMOSFÄRENDet finns för närvarande inget behov av ytterligare uppgifter eller undersökningar, eller av några andra riskbegränsande åtgärder än de som redan vidtagits. Denna slutsats grundas på- att riskbedömningen visar att inga risker kan förväntas för ovan nämnda miljöer. De riskbegränsande åtgärder som redan vidtagits anses tillräckliga.Följande slutsats kan dras av bedömningen av riskerna förAKVATISKA (utom sediment) EKOSYSTEM och ICKE OMRÅDESSPECIFIKA EFFEKTER AV BETYDELSE FÖR NÄRINGSKEDJANDet finns behov av särskilda åtgärder för att begränsa riskerna. Denna slutsats grundas på- att effekter på ovannämnda lokala akvatiska miljöer kan uppkomma som en följd av exponering i samband med beredning och användning av metallbearbetningsvätskor som innehåller dessa ämnen och vid användning av läderberedningsprodukter i vilka de ingår,- att icke områdesspecifika effekter av betydelse för näringskedjan kan uppkomma i samband med beredning och användning av läderberedningsprodukter som innehåller dessa ämnen och vid användning av metallbearbetningsvätskor i vilka de ingår.II. STRATEGI FÖR ATT BEGRÄNSA RISKERNAför MILJÖNMan bör överväga att på gemenskapsnivå begränsa användning och saluföring av dessa ämnen för att skydda miljön från användning och beredning av produkter, särskilt sådana som används vid bearbetning av metaller och läder. Det krävs ytterligare arbete för att fastställa för vilka användningsområden det kan vara berättigat att bevilja undantag.De åtgärder som vidtagits för att skydda miljön kommer också att minska exponeringen av människor.BILAGA II>Plats för tabell>CH3-(CH2)m-CH(C6H5)-(CH2)n-CH3 DÄR m + n = 7:10EINECS-namn: Alkylderivat (C10 - 13) av bensenRapportör: ItalienKlassificering: inte klassificerad änRiskbedömningen grundas på nuvarande praxis beträffande ämnenas livscykel, som beskrivs i den riskbedömning som rapportören vidarebefordrat till kommissionen.På grundval av tillgänglig information har vid riskbedömningen framkommit att man inom Europeiska gemenskapen huvudsakligen använder dessa ämnen som mellanprodukter inom den kemiska industrin vid framställning av alkylbensensulfonater med ogrenad kolkedja. Dessa ämnen används också i mindre utsträckning som lösningsmedel eller bindmedel för asfalt, målarfärg, tryckfärg och lacker. Det var inte möjligt att erhålla information om användningen av hela den volym av dessa ämnen som framställts i eller importeras till Europeiska gemenskapen, och därför kan det finnas användningsområden som inte beaktats i denna riskbedömning.I. RISKBEDÖMNINGA. Människors hälsaFöljande slutsats kan dras av utvärderingen av riskerna förARBETSTAGARE, KONSUMENTER och MÄNNISKOR SOM EXPONERAS VIA MILJÖNDet finns för närvarande inget behov av ytterligare uppgifter eller undersökningar, eller av några andra riskbegränsande åtgärder än de som redan vidtagits. Denna slutsats grundas på- att riskbedömningen visar att inga risker kan förväntas för ovannämnda befolkningsgrupper. De riskbegränsande åtgärder som redan vidtagits anses tillräckliga.B. MiljöFöljande slutsats kan dras av bedömningen av riskerna förAKVATISKA EKOSYSTEM, MIKROORGANISMER I AVLOPPSRENINGSVERK, ATMOSFÄR, TERRESTRISKA EKOSYSTEM och ICKE OMRÅDESSPECIFIKA EFFEKTER AV BETYDELSE FÖR NÄRINGSKEDJANDet finns för närvarande inget behov av ytterligare uppgifter eller undersökningar, eller av några andra riskbegränsande åtgärder än de som redan vidtagits. Denna slutsats grundas på- att riskbedömningen visar att inga risker kan förväntas för ovan nämnda miljöer. De riskbegränsande åtgärder som redan vidtagits anses tillräckliga.II. STRATEGI FÖR ATT BEGRÄNSA RISKERNAIngen.


title: Europeiska centralbankens rekommendation av den 26 oktober 2005 till Europeiska unionens råd om externa revisorer för Central Bank and Financial Services Authority of Ireland (ECB/2005/10)

text:
               10.11.2005

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               C 277/30

      EUROPEISKA CENTRALBANKENS REKOMMENDATION

   av den 26 oktober 2005
   till Europeiska unionens råd om externa revisorer för Central Bank and Financial Services Authority of Ireland
   (ECB/2005/10)
   (2005/C 277/10)
   ECB-RÅDET HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION
   med beaktande av stadgan för Europeiska centralbankssystemet och Europeiska centralbanken, särskilt artikel 27.1 i denna, och
   av följande skäl:

               (1)

               Räkenskaperna för Europeiska centralbanken (ECB) och de nationella centralbankerna i Eurosystemet granskas av oavhängiga externa revisorer som ECB-rådet har rekommenderat och Europeiska unionens råd godkänt.

               (2)

               Uppdraget för de nuvarande externa revisorerna för Central Bank and Financial Services Authority of Ireland har gått ut och kommer inte att förnyas. Det är därför nödvändigt att utse externa revisorer från och med räkenskapsåret 2005.

               (3)

               Central Bank and Financial Services Authority of Ireland har valt Deloitte & Touche som sina externa revisorer från och med räkenskapsåret 2005 och ECB anser att de uppfyller de nödvändiga kraven för förordnande.

               (4)

               De externa revisorernas uppdrag skall gälla i tre år med möjlighet till förlängning.

         HÄRIGENOM REKOMMENDERAS FÖLJANDE.
   Det rekommenderas att Deloitte & Touche utses som externa revisorer för Central Bank and Financial Services Authority of Ireland från och med räkenskapsåret 2005 för en treårsperiod med möjlighet till förlängning.

      Utfärdad i Frankfurt am Main den 26 oktober 2005.

         Jean-Claude TRICHET

            ECB:s ordförande


title: Kommissionens rekommendation av den 29 juni 2009 om åtgärder för att förbättra den inre marknadens funktion (Text av betydelse för EES )

text:
               7.7.2009

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               L 176/17

      KOMMISSIONENS REKOMMENDATION

   av den 29 juni 2009
   om åtgärder för att förbättra den inre marknadens funktion
   (Text av betydelse för EES)
   (2009/524/EG)
   EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION UTFÄRDAR DENNA REKOMMENDATION
   med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 211, och
   av följande skäl:

               (1)

               En väl fungerande inre marknad är nödvändig för att skapa sysselsättning och tillväxt och för att främja ekonomisk stabilitet. Ju effektivare den inre marknaden är desto mer kommer den att förbättra företagsmiljön och därigenom uppmuntra företag till att investera och skapa arbetstillfällen och desto mer kommer den att öka konsumenternas förtroende och efterfrågan. En väl fungerande inre marknad är därför viktig för att underlätta den europeiska ekonomins återhämtning.

               (2)

               För en väl fungerande inre marknad är det också viktigt att gemenskapens regler som påverkar den inre marknadens funktion (nedan kallade den inre marknadens regler) införlivas, tillämpas, efterlevs och övervakas på ett korrekt sätt samt harmoniseras på ett tillfredsställande sätt.

               (3)

               Vid samråd och analys som gjordes som förberedelse för kommissionens meddelande ”En inre marknad för framtidens Europa” (nedan kallat översynen av den inre marknaden) (1) har man hittat ett antal brister som visar att den inre marknaden ännu inte fungerar så väl som den borde. Inom många områden och sektorer återstår det fortfarande mycket arbete. Medborgarna och företagen har ofta inte möjlighet att ta tillvara alla de möjligheter som den inre marknaden erbjuder eftersom reglerna inte tillämpas eller efterlevs på rätt sätt.

               (4)

               Vid översynen av den inre marknaden föreslog kommissionen därför ett antal konkreta åtgärder för att säkerställa att medborgarna och företagen fortsätter att dra nytta av de fördelar som skapats av den inre marknaden (2).

               (5)

               Medlemsstaternas och kommissionens åtgärder bör komplettera varandra. Ett samordnat och samarbetsinriktat tillvägagångssätt – i samarbete mellan kommissionen och medlemsstaterna – vars gemensamma mål är förbättrad införlivning, tillämpning och efterlevnad av den inre marknadens regler är av största betydelse för att säkerställa en väl fungerande inre marknad. Det samarbetsinriktade strategin inom ramen för denna rekommendation går längre än det redan inrättade samarbetet för ett antal politiska områden avseende den inre marknaden. I strategin krävs det att det inrättas och upprätthålls ett närmare samarbete inom och mellan medlemsstaterna samt med kommissionen, inom alla områden som är relevanta för den inre marknaden. Den förutsätter också att medlemsstaterna tar på sig ett delat ansvar för och därför en aktivare roll i förvaltningen av den inre marknaden.

               (6)

               Vid översynen av den inre marknaden, och särskilt under de efterföljande diskussionerna med medlemsstaterna, identifierades vissa områden som viktiga för en väl fungerande inre marknad, nämligen att säkerställa samordning av frågor som gäller den inre marknaden, att förbättra samarbetet inom och mellan medlemsstaterna samt med kommissionen, att förbättra införlivandet av reglerna för den inre marknaden, att övervaka marknaderna och sektorerna för att identifiera eventuella brister i marknadens funktion, att förbättra tillämpningen av reglerna för den inre marknaden, att stärka efterlevnaden av reglerna för den inre marknaden och att främja problemlösning och en regelbunden utvärdering av den nationella lagstiftningen samt att informera medborgarna och företagen om deras rättigheter på den inre marknaden.

               (7)

               Denna rekommendation bygger i hög grad på de lösningar som redan införts i vissa medlemsstater och som har visat sig fungera i praktiken i de berörda medlemsstaterna. Medlemsstaterna kan själva välja vilka förfaranden som bäst säkerställer att den här rekommendationen genomförs, med hänsyn till förhållandena i det egna landet, eftersom de metoder och förfaranden som fungerar bra i en medlemsstat inte nödvändigtvis fungerar lika bra i en annan.

               (8)

               Forskningen visar att medlemsstaterna måste förbättra den inre samordningen av frågor som rör den inre marknaden, eftersom kompetensen för närvarande är spridd bland flera olika nationella myndigheter (3). Eftersom tillämpningen av reglerna för den inre marknaden kan inbegripa ett antal nationella, regionala och lokala myndigheter i varje medlemsstat bör samarbetet bland dem främjas. Medlemsstaterna bör därför säkerställa att det finns en samordningsfunktion för den inre marknaden inom deras nationella förvaltningar och stärka den. Denna samordningsfunktion kan variera beroende på specifika nationella administrativa strukturer och traditioner. De myndigheter som ansvarar för denna funktion bör ha det övergripande ansvaret för att planera, övervaka och utvärdera genomförandet av denna rekommendation.

               (9)

               Ett nära gränsöverskridande samarbete mellan de av medlemsstaternas myndigheter som är behöriga i frågor som rör den inre marknaden gör det möjligt att bygga upp ett ömsesidigt förtroende, vilket är av största vikt när det gäller den korrekta tillämpningen av reglerna för den inre marknaden. Medlemsstaterna bör vidta de åtgärder som är nödvändiga för att säkerställa att de gränsöverskridande nät eller elektroniska informationssystem som kommissionen har inrättat (t.ex. informationssystemet för den inre marknaden IMI, Rapex (4), RASFF (5) eller samarbetsnätverket för konsumentskydd) är i drift, genom att införa lämpliga arrangemang, däribland tilldelning av resurser.

               (10)

               Resultattavlor för den inre marknaden har visat att det fortfarande finns behov av att förbättra punktligheten och kvaliteten vid införlivandet av direktiven om den inre marknaden. Medan kommissionens rekommendation av den 12 juli 2004 om införlivande med nationell lagstiftning av direktiv som rör den inre marknaden (6) (nedan kallat kommissionens rekommendation från 2004) har tillämpats rent allmänt sett, och även om den har lett till avsevärda förbättringar vad gäller införlivandetakten, måste delar av den fortfarande tillämpas mer effektivt. I denna rekommendation erinras det om att det fortfarande är nödvändigt att vidta och ytterligare utveckla åtgärder som kommissionen rekommenderade i sin rekommendation från 2004 och som fortfarande fungerar som referens för de förvaltningar i medlemsstaterna som arbetar med införlivande. Denna rekommendation bygger också på meddelandet från kommissionen – En europeisk union som bygger på resultat – tillämpningen av gemenskapsrätten (7) och på meddelandet från kommissionen – Översyn av Lamfalussyprocessen – En mer enhetlig tillsyn (8).

               (11)

               Det är nödvändigt att övervaka marknaden för att identifiera de sektorer där marknaderna inte fungerar väl för konsumenter och företag och att fokusera strategierna vad gäller den inre marknaden inom dessa områden. Marknadsövervakning bör därför bli en integrerad del när det gäller utformningen och övervakningen av strategierna för den inre marknaden (t.ex. genom resultattavlan för konsumentmarknaderna). Samarbete mellan kommissionen och medlemsstaternas myndigheter vad gäller övervakning av marknaden och insamling av uppgifter kommer att förbättra kvaliteten på uppgifterna och analysen för användning på nationell nivå och gemenskapsnivå samt bidra till att skapa samförstånd när det gäller frågor som rör den inre marknaden. Medlemsstaterna uppmuntras att delta i den övervakning av marknaden som kommissionen genomför och att vidta liknande åtgärder på nationell nivå, anpassade till de specifika nationella behoven.

               (12)

               Flera nationella studier har betonat vikten av utbildning för att bistå tjänstemän, inbegripet domare, på nationell, regional och lokal nivå i förvaltningarna så att de på ett korrekt sätt kan införliva, tillämpa och efterleva reglerna för den inre marknaden och vikten av att se till att dessa regler, och effekten på gemenskapens externa konkurrenskraft i allmänhet, alltid beaktas vid utarbetande av den nationella lagstiftningen. Utbildningens betydelse bekräftades ytterligare i en nyligen genomförd studie och resolution om de nationella domarnas roll från Europaparlamentet samt i Europaparlamentets resolution från 2005 om konkurrenslagstiftning (9), samt i en nyligen utfärdad resolution från rådet (10). Tjänstemännen bör även få råd om gemenskapslagstiftningen rent allmänt och om reglerna för den inre marknaden i synnerhet.

               (13)

               Ett effektivt genomförande av reglerna för den inre marknaden och korrekta åtgärder för att lösa problem som medborgare och företag stöter på skulle hjälpa medborgarna och företagen att dra fördel av de friheter som garanteras i fördraget. Genom att bygga vidare på det samarbete som redan finns inom problemlösningsområdet, särskilt genom Solvit (11) bör medlemsstaterna, med stöd från kommission, förbättra kapaciteten när det gäller problemlösningsmekanismer – antingen i nationella domstolar eller genom mekanismer utanför domstolarna – för att tillhandahålla en effektiv rättslig prövning. Det är viktigt att man tar itu med de förhållanden som orsakar problemen.

               (14)

               Det är viktigt med en regelbunden övervakning och utvärdering av den nationella lagstiftningen eftersom detta gör det möjligt att kontrollera hur pass effektivt reglerna för den inre marknaden tillämpas i praktiken, och att identifiera sådana bestämmelser som kan hindra medborgare och företag från att dra full fördel av dessa regler. Sådana åtgärder bör vidtas på ett mera systematiskt sätt i alla medlemsstater.

               (15)

               Nyligen genomförda Eurobarometerundersökningar (12) och uppmaningar riktade till kommissionens avdelningar för information och problemlösning visar att det är nödvändigt att tillhandahålla medborgare och företag mer information om deras rättigheter på den inre marknaden för att de ska kunna utöva dessa rättigheter i praktiken. Det bör dessutom bli möjligt för medborgarna och företagen att få hjälp när de utövar dessa rättigheter. I detta syfte bör medlemsstaterna, med stöd av kommissionen och när så är lämpligt i samarbete med de berörda parterna, säkerställa att det tillhandahålls praktisk information och rådgivning om de frågor som rör medborgare och företag som vill leva, studera, arbeta, starta företag eller tillhandahålla varor eller tjänster i en annan medlemsstat.

               (16)

               I bilagan till denna rekommendation fastställs åtgärder som medlemsstaterna bör vidta för att tillämpa denna rekommendation och tillhandahålls en förteckning över metoder i vissa medlemsstater som dessa åtgärder baserar sig på. Även om vissa åtgärder till en början kan medföra kostnader anses det att de kan leda till besparingar, t.ex. genom att de nationella administrativa förfarandena blir mer enhetliga, och de bör på lång sikt leda till en mer välfungerande inre marknad och därför ge fördelar för konsumenter och företag.

               (17)

               Framstegen när det gäller genomförandet av denna rekommendation bör övervakas i nära samarbete mellan kommissionen och medlemsstaterna, bland annat genom diskussioner med utgångspunkt i standarder och indikatorer inom ramen för rådgivande samordningskommittén för den inre marknaden (Imac). För att kommissionen ska kunna genomföra en utvärdering av effekterna av denna rekommendation fyra år efter offentliggörandet i Europeiska unionens officiella tidning, bör medlemsstaterna tre år efter offentliggörandet i den officiella tidningen skicka rapporter till kommissionen om åtgärder som har vidtagits för att införliva rekommendationen.

         HÄRIGENOM REKOMMENDERAS MEDLEMSSTATERNA:

               1.

               att säkerställa och stärka en samordningsfunktion för den inre marknaden för att främja en effektiv samordning inom och mellan myndigheter som ansvarar för frågor som rör den inre marknaden på nationell, regional och lokal nivå och som hos förvaltningen ska kunna fungera som referenspunkt för den inre marknaden,

               2.

               att underlätta det aktiva samarbetet mellan de administrativa myndigheter som ansvarar för frågor som rör den inre marknaden i de olika medlemsstaterna och med kommissionen, genom tilldelning av tillräckliga resurser,

               3.

               att vidta alla nödvändiga åtgärder för att förbättra införlivandet av direktiv som påverkar den inre marknaden,

               4.

               att stödja kommissionens arbete vad gäller övervakning av marknaden och uppgiftsinsamling som är förknippad med denna genom att aktivt bidra till utövandet på gemenskapsnivå och, i tillämpliga fall, genom att överväga liknande åtgärder på nationell nivå,

               5.

               att säkerställa att nationella myndigheter och tjänstemän har tillräcklig kunskap om gemenskapslagstiftningen rent allmänt och om reglerna för den inre marknaden i synnerhet, för att på ett effektivt sätt tillämpa reglerna för den inre marknaden och i tillämpliga fall ta hänsyn till dessa regler då de förbereder och inför en ny nationell lagstiftning,

               6.

               att underlätta och uppmuntra till en snabb och effektiv lösning av de problem som medborgare och företag stöter på när de utövar sina rättigheter vad gäller den inre marknaden genom att i allmänhet vidta åtgärder för att förbättra genomförandet av reglerna för den inre marknaden och i synnerhet genom att säkerställa att domstolsväsendet har tillräcklig kunskap om gemenskapslagstiftningen inklusive reglerna för den inre marknaden, samt att tillhandahålla tillräckligt stöd till problemlösningsmekanismer,

               7.

               att regelbundet genomföra utvärderingar och bedömningar av den nationella lagstiftningen för att säkerställa att den fullständigt överensstämmer med reglerna för den inre marknaden, och därigenom övervaka eventuella undantag eller inskränkningar som föreskrivs i de existerande reglerna för den inre marknaden,

               8.

               att främja tillhandahållandet av praktisk information om frågor som rör den inre marknaden till företag och medborgare,

               9.

               att granska de åtgärder och metoder som anges i bilagan och, med hänsyn till de nationella institutionella traditionerna, anpassa de metoder som kommer att eller förväntas komma att leda till en förbättring vad gäller den inre marknadens funktion och som är bäst lämpade för att införliva denna rekommendation,

               10.

               att samarbeta med kommissionen och med andra medlemsstater när det gäller att övervaka införlivandet av denna rekommendation, regelbundet informera kommissionen om åtgärder som vidtas för att införliva denna rekommendation och skicka en slutrapport till kommissionen tre år efter offentliggörandet av denna rekommendation i Europeiska unionens officiella tidning.

      Utfärdad i Bryssel den 29 juni 2009.

            På kommissionens vägnar

         Charlie McCREEVY

            Ledamot av kommissionen

      (1)  KOM(2007) 724 slutlig, 20.11.2007.

      (2)  Gemenskapens BNP ökade med 2,15 % och 2,75 miljoner extra arbetstillfällen skapades under perioden 1992–2006, och handel inom gemenskapen ökade med 30 % mellan 1995 och 2005 (SEK(2007) 1521, 20.11.2007).

      (3)  Commission Staff Working Document on Instruments for a modernised single market policy (SEK(2007) 1518, 20.11.2007).

      (4)  Rapid alert system for non-food dangerous products.

      (5)  Rapid alert system for food and feed.

      (6)  EUT L 98, 16.4.2005, s. 47.

      (7)  KOM(2007) 502 slutlig, 5.9.2007.

      (8)  KOM(2007) 727 slutlig, 20.11.2007.

      (9)  Europaparlamentets resolution om den nationelle domarens roll i det europeiska rättssystemet (INI/2007/2027, 9.7.2008), Europaparlamentets resolution om kommissionens rapport om konkurrenspolitiken 2004 (INI/2005/2209, 20.3.2006).

      (10)  Resolution från rådet och företrädarna för medlemsstaternas regeringar, församlade i rådet, 14757 av den 28 oktober 2008.

      (11)  Kommissionens meddelande ”Effektiv problemlösning på den inre marknaden (’Solvit’)” (KOM(2001) 702 slutlig, 27.11.2001).

      (12)  http://ec.europa.eu/internal_market/strategy/index_en.htm#061204

      BILAGA

         Åtgärder och metoder för att förbättra den inre marknadens funktion

      1.   ÅTGÄRDER FÖR ATT SÄKERSTÄLLA EN BÄTTRE SAMORDNING AV FRÅGOR SOM RÖR DEN INRE MARKNADEN
      Medlemsstaterna uppmanas att vidta följande åtgärder:

                  a)

                  Ge en ny eller existerande myndighet inom den nationella förvaltningen ansvaret för samordningen av frågor som rör den inre marknaden.

                  b)

                  Säkerställa samordningen mellan ministerier och statliga organ av frågor som rör den inre marknaden.

                  c)

                  Säkerställa samordningen mellan ministerier och statliga organ å ena sidan och regionala och lokala myndigheter å andra sidan och även mellan regionala myndigheter och mellan lokala myndigheter.

                  d)

                  Säkerställa att de behöriga ministerierna och statliga organen och andra institutionerna tar hänsyn till reglerna för den inre marknaden.

                  e)

                  Överväga att sammanföra ansvarsområdena för ett antal verksamheter som är förknippade med den inre marknaden till en enda myndighet, med beaktande av den nationella förvaltningens organisation.

                  f)

                  Planera, övervaka och utvärdera tillämpningen av denna rekommendation.

                  Existerande praxis i vissa medlemsstater vad gäller de föreslagna åtgärderna

                  Ansvar för samordningen av frågor som rör den inre marknaden

                              —

                              En del statliga organ närmar sig redan utövandet av en enda samordningsfunktion för den inre marknaden. De samarbetar nära med andra myndigheter om frågor som rör den inre marknaden, säkerställer att den nationella lagstiftningen är förenlig med reglerna för den inre marknaden och ansvarar för ett stort antal verksamheter som rör den inre marknaden.

                  Samarbete mellan ministerier

                              —

                              Ministeriernas gemensamma arbetsgrupper för frågor som rör den inre marknaden sammanför representanter från de behöriga myndigheterna.

                  Vertikal samordning

                              —

                              Det finns särskilda nät, t.ex. inom området offentlig upphandling eller marknadsövervakning som kopplar samman regionala och lokala myndigheter. Dessa nät har gemensamma databaser eller webbplatser.

                              —

                              Regionala och lokala företrädare är engagerade i ämnen som är av intresse för dem och i ministeriernas gemensamma arbetsgrupper.

                  Politisk synlighet

                              —

                              Strategidiskussioner om frågor som gäller den inre marknaden hålls regelbundet, t.ex. i det nationella ministerrådets underkommittéer.

                              —

                              Det nationella parlamentet är aktivt engagerat i arbetet med att analysera frågor som har med den inre marknaden att göra, t.ex. genom att förbereda rapporter eller bedriva efterforskning inom dessa frågor.

                  Stöd för arbetet

                              —

                              Ett regeringsorgan säkerställer att den nationella lagstiftningen är förenlig med reglerna för den inre marknaden bland annat genom att genomföra en granskning av de nationella lagstiftningsutkasten.

                  Att sammanföra den inre marknadens verksamheter

                              —

                              Vissa statliga organ ansvarar för ett stort antal verksamheter som rör den inre marknaden, t.ex. Solvit, IMI, anmälningar enligt Europaparlamentets och rådets direktiv 98/34/EG (1) och rådets förordning (EG) nr 2679/98 (2), samordning av inrättandet av gemensamma kontaktpunkter i enlighet med varupaketet.

            2.   ÅTGÄRDER FÖR ATT FÖRBÄTTRA SAMARBETET MELLAN MEDLEMSSTATERNA OCH MED KOMMISSIONEN
      Medlemsstaterna uppmanas att vidta följande åtgärder:

                  a)

                  Att varaktigt tillhandahålla relevant utbildning inom språk, IT och andra områden samt öka medvetenheten om de befintliga näten och om de relevanta reglerna om dataskydd så att gemenskapens nät (t.ex. informationssystemet för den inre marknaden (IMI), Rapex eller samarbetsnätverket för konsumentskydd, och även andra nät) blir fullständigt driftsklara på nationell nivå.

                  b)

                  Att organisera — exempelvis genom befintliga nät — utbyte av tjänstemän som ansvarar för frågor som rör den inre marknaden mellan nationella förvaltningar.

                  c)

                  Att säkerställa att det aktiva samarbetet mellan myndigheter som ansvarar för frågor som rör den inre marknaden i de olika medlemsstaterna är en del av den nationella förvaltningskulturen.

                  d)

                  Att vidta organisatoriska åtgärder för att säkerställa att medlemsstaterna snabbt kan svara på kommissionens begäran om information avseende tillämpningen av reglerna om den inre marknaden på nationell nivå, och i synnerhet inom ramen för EU:s pilotprojekt (3) och överträdelseförfarandena.

                  Existerande praxis i vissa medlemsstater vad gäller de föreslagna åtgärderna

                  Samarbete mellan nationella myndigheter

                              —

                              Det existerar ett nära samarbete mellan de nordiska och baltiska länderna om marknadsövervakning, genomförande av Europaparlamentets och rådets direktiv 2006/123/EG av den 12 december 2006 om tjänster på den inre marknaden (4) och andra frågor som har med den inre marknaden att göra.

                              —

                              De nationella myndigheterna samarbetar inom områdena offentlig upphandling (t.ex. genom nätverket för offentlig upphandling) och marknadsövervakning. Nationella marknadsövervakningsmyndigheter inom området produktsäkerhet (icke-livsmedelsprodukter) samarbetar nära inom Prosafe-nätet och ICSMS-systemet underlättar marknadsövervakningen av tekniska produkter.

                  Administrativa utbyten

                              —

                              Nationella konkurrensmyndigheter är involverade i utbyten av nationella tjänstemän inom ramen för Europeiska konkurrensnätverket.

                              —

                              Flera nationella myndigheter för marknadsövervakning och myndigheter som ansvarar för efterlevnaden av konsumentskyddslagar deltar i utbyten av tjänstemän inom ramen för Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/95/EG (5), och Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 2006/2004 (6).

                  Stöd för finansiella och mänskliga resurser

                              —

                              Separata lag har utsetts för att upprätta nätverket för informationssystemet för den inre marknaden (IMI) och de har fått tillräckliga mänskliga och finansiella resurser för att utveckla IMI i samtliga deras medlemsstater.

                  Utbildning

                              —

                              Representanter för de nationella myndigheterna (efter de har följt kommissionens utbildningar) utbildar andra medlemmar av IMI-nätverket på nationell nivå. Detta förfarande fungerar bäst då utbildningsrollen ingår i dessa tjänstemäns arbetsbeskrivning.

            3.   ÅTGÄRDER FÖR ATT FÖRBÄTTRA INFÖRLIVANDET AV REGLERNA FÖR DEN INRE MARKNADEN
      Medlemsstaterna uppmanas att vidta följande åtgärder:

                  a)

                  På ett effektivt sätt i förväg förbereda för införlivandet, tillämpningen och efterlevnaden av direktiven för den inre marknaden på nationell nivå.

                  b)

                  Säkerställa att tjänstemän som ansvarar för införlivandet och tillämpningen av ett direktiv på nationell nivå också är involverade under förhandlingarna om det direktivet och att alla berörda tjänstemän har ett nära samarbete med varandra.

                  c)

                  Förbättra samarbetet mellan den nationella förvaltningen och nationella, regionala och lokala parlament och de regionala och lokala myndigheter som är involverade i införlivandet och, om det är nödvändigt, tillhandahålla dem all relevant information som avser förhandlingarna och införlivandeförfarandet.

                  d)

                  Tillhandahålla berörda parter information (om den är användbar) under införlivandeförfarandet om lagstiftningsförslag rörande den inre marknaden som kan vara av intresse för företag och medborgare.

                  e)

                  Undvika kompletterande bestämmelser som inte är nödvändiga för införlivandet av ett direktiv (7).

                  f)

                  Underlätta dialogen med kommissionen om införlivandet av direktiven om den inre marknaden genom att använda flera olika verktyg, t.ex. jämförelsetabeller som syftar till att göra den nationella lagstiftningen öppnare och mer användarvänlig.

                  Existerande praxis i vissa medlemsstater vad gäller de föreslagna åtgärderna

                  Tidiga förberedelser

                              —

                              Nationella konsekvensbedömningar utarbetas när ett direktiv läggs fram av kommissionen. De inkluderar en detaljerad analys av konsekvenserna för den berörda medlemsstaten och det eventuella införlivandet eller konsekvenserna av tillämpningen. De uppdateras genomgående under införlivandeförfarandet.

                  Kontinuitet

                              —

                              Ett nära samarbete mellan tjänstemän som är involverade i förhandling, införlivande och efterlevnad av direktiven ska säkerställas. Behovet av sådan kontinuitet betonas i riktlinjerna för nationell införlivande.

                  Samarbete med parlament

                              —

                              Information om utvecklingen avseende införlivandet av gemenskapsdirektiv skickas på ett tidigt stadium och regelbundet till nationella parlament, bland annat genom kvartalsvisa resultattavlor om införlivande.

                  Samarbete med regionala och lokala myndigheter

                              —

                              Tjänstemän från regionala eller lokala myndigheter är involverade i det arbete som ministeriernas gemensamma samarbetsgrupper om införlivande bedriver.

                              —

                              Utbildning och konferenser om införlivandeförfarandet organiseras för den offentliga förvaltningen på alla nivåer och även för icke-statliga organisationer.

                  Kommunikation med berörda parter

                              —

                              Allmänheten har tillgång till en förenklad databas över införlivande via Internet. Information om införlivandets framsteg görs tillgänglig på ministeriernas webbplatser och en förteckning över direktiv som inte har införlivats i tid offentliggörs på Internet.

                              —

                              De nationella myndigheterna är skyldiga att tillhandahålla riktlinjer för medborgare om nya lagar om införlivande minst tolv veckor innan de träder i kraft.

                  Att undvika ”onödiga ytterligare krav”

                              —

                              Det finns särskilda förfaranden för att hantera och kontrollera risken för att det läggs till uppenbarligen onödiga åtgärder vid införlivandet av direktiv. Ett exempel på ett sådant förfarandet är. att en utsedd regeringskommitté genomför en systematisk kontroll av de nationella införlivandeutkast som går utöver direktivens krav.

                  Jämförelsetabeller

                              —

                              Jämförelsetabeller används för informations- och granskningsändamål.

            4.   ÅTGÄRDER FÖR ATT BÄTTRE ÖVERVAKA MARKNADERNA OCH SEKTORERNA I SYFTE ATT IDENTIFIERA EVENTUELLA BRISTER I MARKNADENS FUNKTION
      Medlemsstaterna uppmanas att vidta följande åtgärder:

                  a)

                  Samla in kvalitativ och kvantitativ information om marknader eller sektorer som övervakas, till exempel från marknadsanalyser som genomförs av akademiker, konsulter eller berörda parter, eller från uppgifter som samlas in av de nationella statistikkontoren och organ som handhar klagomål.

                  b)

                  Identifiera lokala källor för information och underlätta för de lokala berörda parternas att engageras sig i marknadsövervakningsförfarandet, t.ex. genom att organisera lokala samråd eller möten mellan kommissionen och viktiga lokala berörda parter.

                  c)

                  Delta i övervakningsarbetet om specifika aspekter, t.ex. konkurrensanalys, utvärderingar av bestämmelserna eller insamling av uppgifter för att mäta hur marknaderna fungerar för konsumenterna (t.ex. genom regelbunden insamling av genomsnittspriser på jämförbara konsumentprodukter och -tjänster, klassificering av konsumentklagomål och utveckling av lämpliga indikatorer för att mäta kvaliteten på införlivandet).

                  Existerande praxis i vissa medlemsstater vad gäller de föreslagna åtgärderna

                  Informationsinsamling

                              —

                              Medlemsstaterna tillhandahåller kommissionen information om de övervakade marknaderna eller sektorerna (t.ex. inom ramen för marknadsövervakningsprojektet avseende detaljhandeln).

                  Särskilda övervakningsaspekter

                              —

                              Övervakningen genomförs också utifrån ett konsument– (t.ex. offentliggörs årligen ett index över konsumenttillfredsställelse genom vilket 57 marknader värderas mot varandra och dessa metoder har också använts i andra medlemsstater) eller konkurrensperspektiv (t.ex. en övervakning av en nationell detaljhandelssektor utifrån ett konkurrensperspektiv).

                  Övervakning på nationell nivå

                              —

                              Ett pilotgranskningsprojekt genomfördes i nära samarbete med kommissionen för att se om kommissionens metoder skulle kunna användas på medlemsstatsnivå och för att förbereda riktlinjer för ytterligare djupgående analyser i medlemsstaterna.

            5.   ÅTGÄRDER FÖR ATT FÖRBÄTTRA TILLÄMPNINGEN AV REGLERNA FÖR DEN INRE MARKNADEN
      Medlemsstaterna uppmanas att vidta följande åtgärder avseende tjänstemän som är ansvariga för tillämpningen av reglerna för den inre marknaden:

                  a)

                  Tillhandahålla utbildning om gemenskapslagstiftningen rent allmänt och reglerna för den inre marknaden i synnerhet, då de börjar ett arbete.

                  b)

                  Upprätta fortgående utbildningsprogram ”på arbetsplatserna” om gemenskapslagstiftningen rent allmänt och den inre marknaden i synnerhet.

                  c)

                  Tillhandahålla praktisk rådgivning om reglerna för den inre marknaden och tillämpningen av dem.

                  Existerande praxis i vissa medlemsstater vad gäller de föreslagna åtgärderna

                  Utbildning

                              —

                              Obligatorisk utbildning om gemenskapslagstiftningen för tjänstemän organiseras. Till exempel är gemenskapslagstiftningen en obligatorisk del av förberedandefasen för tillträde till en karriär i den offentliga förvaltningen. Obligatoriska seminarier om frågor som rör den offentliga förvaltningen, inbegripet en introduktion till gemenskapsfrågor organiseras.

                  Löpande utbildning ”på arbetsplatserna”

                              —

                              Utbildning om frågor som gäller gemenskapen och den inre marknaden organiseras genom online-baserade utbildningsmoduler. Regelbundna nyhetsbrev förbereds. Konferenser eller regelbundna utbildningssessioner hålls inom den nationella förvaltningen.

                              —

                              Det finns särskilda utbildningsprogram för tjänstemän om den inre marknaden.

                  Praktiska riktlinjer och råd

                              —

                              En vägledning som särskilt handlar om den inre marknaden hjälper de nationella tjänstemännen att utveckla sin kunskap och sina färdigheter. Utförliga riktlinjer utvecklas också om ömsesidigt erkännande efter antagandet av varupaketet.

                              —

                              En särskilt utsedd rådgivningscentral hanterar tjänstemännens frågor om den inre marknaden.

                              —

                              En förklarande vägledning om hur man ska förstå och tolka en rättsakt offentliggörs på ministeriernas webbplatser för att ge särskild information om tillämpningen.

                  Utbildning om och examinering på gemenskapslagstiftningen och reglerna för den inre marknaden

                              —

                              Gemenskapslagstiftningen är en obligatorisk del i juridikutbildningen.

                              —

                              Tjänstemännen är skyldiga att klara ett prov som inkluderar gemenskapslagstiftningen och reglerna för den inre marknaden för att få en tjänst i den offentliga förvaltningen.

            6.   ÅTGÄRDER FÖR ATT STÄRKA EFTERLEVNADEN AV REGLERNA FÖR DEN INRE MARKNADEN OCH FRÄMJANDET AV PROBLEMLÖSNINGSMEKANISMER
      1.   Icke-juridiska problemlösningsmekanismer
      Medlemsstaterna uppmanas att vidta följande åtgärder:

                  a)

                  Säkerställa att öppna, enkla och prisvärda förfaranden är tillgängliga för medborgare och företag vad gäller alternativ tvistlösning (alternative dispute resolution — ADR).

                  b)

                  Delta i och aktivt bidra till — särskilt genom att tillhandhålla tillräckliga resurser — användningen och den fortsatta utvecklingen av problemlösningsmekanismer på gemenskapsnivå, t.ex. Solvit och EU-pilotprojektet.

                  c)

                  Tillhandahålla medborgarna och företagen tillräckligt med information — på webbplatser som rör den inre marknaden — om existerande problemlösningsmekanismer på nationell nivå och gemenskapsnivå.

                  d)

                  Ta itu med de underliggande orsakerna för de problem som gör att problemlösningsmekanismerna måste användas.

            2.   Det nationella domstolsväsendet
      Medlemsstaterna uppmanas att vidta följande åtgärder:

                  a)

                  Ge domarna grundläggande utbildning i gemenskapslagstiftning rent allmänt och reglerna för den inre marknaden i synnerhet, då de tillträder en tjänst och tillhandahålla löpande utbildningsprogram ”på arbetsplatserna” inklusive genom det europeiska nätverket för rättslig utbildning (8) som organiserar och finansierar utbyte av domare.

                  b)

                  Säkerställa att det finns enkel tillgång till fullständig och uppdaterad information om gemenskapslagstiftningen och Europeiska gemenskapernas domstols rättspraxis om den inre marknaden inklusive gemenskapens framtida e-juridikportal (9) som kommer att tillhandahålla en enda (elektronisk) kontaktpunkt för information om det europeiska rättssystemet och de europeiska rättsliga förfarandena.

                  c)

                  Uppmana de nationella domstolarna att samla in och tillgängliggöra information om viktiga nationella domar inom den inre marknadens område, särskilt nationella domar som tillämpning av Europeiska gemenskapernas domstols förhandsavgöranden.

                  Existerande praxis i vissa medlemsstater vad gäller de föreslagna åtgärderna

                  ADR-mekanismer

                              —

                              Det finns ett nät med små domstolar för civilrättsliga frågor, avsedda för små tvistemål, så att beslut kan fattas på ett snabbare, effektivare och mindre kostsamt sätt. Det omfattar juridisk och icke-juridisk tvistlösning.

                  Deltagande i gemenskapens ADR-mekanismer

                              —

                              Då samarbetet med en behörig nationell myndighet inte har varit tillfredsställande tar Solvit-centren fallet till en högre nivå inom förvaltningen som en andra utväg i syfte att hitta en lösning.

                  Information om ADR-mekanismer

                              —

                              Solvit främjas genom ett närmare samarbete med grupper av berörda parter och genom att det skickas ut faktablad till dem.

                  Utbildning

                              —

                              Justitieministeriet organiserar särskilda kurser som handlar om reglerna för den inre marknaden för domare.

                              —

                              Utbildningsprogram om gemenskapslagstiftningen är obligatoriska för domarkandidater.

                  Enkel tillgång till information

                              —

                              Sammanfattningar av gemenskapens rättspraxis för användning av domstolsväsendet förebereds av en särskild enhet i ett nationellt ministerium som är specialiserat på regler om den inre marknaden.

                              —

                              Sammanfattningar av viktiga domar offentliggörs i en rättsrapport.

                  Utbyte av viktiga nationella domar som avser tillämpningen av reglerna för den inre marknaden

                              —

                              Nationella domstolar är skyldiga att rapportera viktiga domar som avser gemenskapslagstiftningen och beslut om förhandsavgöranden, och dessa offentliggörs i ett nyhetsbrev.

            7.   ÅTGÄRDER FÖR ATT FRÄMJA REGELBUNDEN UTVÄRDERING AV DEN NATIONELLA LAGSTIFTNINGEN
      Medlemsstaterna uppmanas att vidta följande åtgärder:

                  a)

                  Utveckla ett systematiskt tillvägagångssätt för övervakning och utvärdering av den nationella lagstiftningen om genomförande av regler för den inre marknaden i syfte att identifiera eventuella inkonsekvenser när det gäller dess tillämpning, inbegripet genom samråd med berörda parter, återkoppling från de existerande problemlösningsmekanismerna, etc.

                  b)

                  Granska, där det är möjligt, existerande nationella regler och administrativa förfaranden, för att identifiera bestämmelser som kan leda till att medborgare och företag hindras från att dra full nytta av möjligheterna på den inre marknaden och där det är nödvändigt anpassa den nationella ramlagstiftningen.

                  c)

                  vidta organisatoriska åtgärder för att säkerställa en nära övervakning av Europeiska gemenskapernas domstols rättspraxis och i detta sammanhang regelbundet utvärdera om den nationella lagstiftningen och administrativa förfarandena är förenliga med reglerna för den inre marknaden.

                  Existerande praxis i vissa medlemsstater vad gäller de föreslagna åtgärderna

                  Utvärdering av genomförandet

                              —

                              Efterhandsutvärderingsrapporter och -revisioner utvecklas för att övervaka genomförandet av direktiven om den inre marknaden.

                              —

                              Det utvecklas ett systematiskt förfarande med samråd med berörda parter för att diskutera hur (och om) de utvalda paketen med regler om den inre marknaden som hänger ihop med varandra tillämpas och deras inverkan på företag och medborgare.

                  Översyn av nationella regler och förfaranden

                              —

                              Omfattande översyn av den nationella lagstiftningen genomförs inom området fri rörlighet för varor och tjänster.

                  Kontroll av den inverkan som domstolens förhandsavgöranden har

                              —

                              De nationella myndigheterna analyserar systematiskt om den nationella lagstiftningen bör ändras efter de senaste domarna i domstolen.

            8.   ÅTGÄRDER FÖR ATT PÅ ETT BÄTTRE SÄTT INFORMERA MEDBORGARNA OCH FÖRETAGEN OM DERAS RÄTTIGHETER PÅ DEN INRE MARKNADEN
      Medlemsstaterna uppmanas att vidta följande åtgärder:

                  a)

                  Främja och öka medvetenheten om gemenskapens informationstjänster (10) inom den nationella förvaltningen och även utåt på nationell, regional och lokal nivå, i enlighet med kommissionens arbete, särskilt om stödtjänsterna för inremarknadsfrågor (Single Market Assistance Services – Smas).

                  b)

                  Säkerställa ökad samordning mellan de nationella kontaktpunkter som är ansvariga för gemenskapens informationstjänster.

                  c)

                  Tillhandahålla praktisk information om rättigheter och skyldigheter vad gäller den inre marknaden på andra språk och göra den lätt tillgänglig genom en webbplats på Internet, och införa korshänvisningar mellan alla relevanta nationella portaler och gemenskapsportaler med information om den inre marknaden och i synnerhet genom ”Ditt Europa”-portalen.

                  d)

                  Organisera informationskampanjer och -program om fördelarna och möjligheterna med den inre marknaden.

                  Existerande praxis i vissa medlemsstater vad gäller de föreslagna åtgärderna

                  Främja gemenskapens informationstjänster

                              —

                              Riktad information till de mest berörda parterna tillhandahålls genom Internet, broschyrer, foldrar, seminarier och kampanjer för ökat medvetande.

                  Samordning av gemenskapens informationstjänster på nationell nivå

                              —

                              En samordningsgrupp sammanför kontaktpunkterna Europe Direct, Enterprise Europe Network, Eurojus, European Consumer Centre (ECC Net) och FIN-NET.

                  Lättillgänglig information

                              —

                              En avsevärd mängd information och råd om den inre marknaden för utländska medborgare och företag och för medborgare som vill resa utomlands finns tillgänglig på horisontella portaler för e-förvaltning, nationella webbplatser som är fokuserade på gemenskapsfrågor eller på särskilda webbplatser som är inriktade på företag eller medborgare.

                              —

                              Det planeras en nationell online-baserad informationsresurs för den inre marknaden. Den ska sponsras av en myndighet och underhållas av alla andra berörda myndigheter.

                  Informationskampanjer

                              —

                              Det tas fram ett informationsprogram om den inre marknaden. Genom detta program kommer det att erbjudas material för offentliggörande, utbildningskurser och öppna föreläsningar för att informera medborgare och företag om möjligheterna på den inre marknaden.

         (1)  Direktiv av den 22 juni 1998 om ett informationsförfarande beträffande tekniska standarder och föreskrifter (EGT L 204, 21.7.1998, s. 37).

         (2)  Förordning av den 7 december 1998 om den inre marknadens sätt att fungera i samband med den fria rörligheten för varor mellan medlemsstaterna (EGT L 337, 12.12.1998, s. 8).

         (3)  Testfasen i ”EU:s pilotprojekt” som syftar till att få snabbare svar på förfrågningar och klagomål avseende den korrekta tolkningen och det korrekta genomförandet av gemenskapslagstiftningen, genom en mer informell arbetsmetod mellan kommissionen och medlemsstaterna. Projektet inleddes i april 2008 med 15 medlemsstater.

         (4)  EUT L 376, 27.12.2006, s. 36.

         (5)  EGT L 11, 15.1.2002, s. 4.

         (6)  EUT L 364, 9.12.2004, s. 1.

         (7)  Utan att det påverkar införlivandet av bestämmelser som fastställer minimikrav i direktiv som är ett resultat av delade befogenheter i enlighet med EG-fördraget (särskilt artikel 137 i EG-fördraget).

         (8)  http://www.ejtn.net/www/en/html/index.htm

         (9)  Den europeiska e-juridikportalen kommer att lanseras den 14 december 2009.

         (10)  Bland annat Europe Direct, Citizens’ Signpost Service, Your Europe, Eures, European Consumer Centres, Enterprise Europe Network.


title: Rådets rekommendation av den 16 februari 2010 om beviljande av ansvarsfrihet för kommissionen för genomförandet av operationerna inom Europeiska utvecklingsfonden (åttonde EUF) för räkenskapsåret 2008

text:
               20.2.2010

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               L 45/15

         RÅDETS REKOMMENDATION
   av den 16 februari 2010
   om beviljande av ansvarsfrihet för kommissionen för genomförandet av operationerna inom Europeiska utvecklingsfonden (åttonde EUF) för räkenskapsåret 2008
   (2010/102/EU)
   EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR UTFÄRDAT DENNA REKOMMENDATION
   med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,
   med beaktande av fjärde AVS–EEG-konventionen, undertecknad i Lomé den 15 december 1989 (1) och ändrad genom avtalet som undertecknades i Mauritius den 4 november 1995 (2),
   med beaktande av den interna överenskommelsen av företrädarna för medlemsstaternas regeringar, församlade i rådet, om finansiering och förvaltning av gemenskapsstödet inom ramen för andra finansprotokollet till fjärde AVS-EG-konventionen (3) (nedan kallad den interna överenskommelsen) genom vilken bland annat åttonde Europeiska utvecklingsfonden (åttonde EUF) inrättas, särskilt artikel 33.3,
   med beaktande av budgetförordningen av den 16 juni 1998, tillämplig på samarbete för utvecklingsfinansiering enligt fjärde AVS-EG-konventionen (4), särskilt artiklarna 66–74,
   efter att ha granskat räkenskaperna och balansräkningen för åttonde EUF:s operationer till och med den 31 december 2008, samt revisionsrättens redogörelse för räkenskapsåret 2008, tillsammans med kommissionens svar (5), och
   av följande skäl:

               (1)

               Enligt artikel 33.3 i den interna överenskommelsen ska kommissionen av Europaparlamentet på rådets rekommendation beviljas ansvarsfrihet för den ekonomiska förvaltningen av åttonde EUF.

               (2)

               Kommissionens genomförande av åttonde EUF:s operationer under räkenskapsåret 2008 har på det hela taget varit tillfredsställande.

         HÄRIGENOM REKOMMENDERAS att Europaparlamentet beviljar kommissionen ansvarsfrihet för genomförandet av åttonde EUF:s operationer för räkenskapsåret 2008.

      Utfärdad i Bryssel den 16 februari 2010.

            På rådets vägnar

         E. SALGADO

            Ordförande

      (1)  EGT L 229, 17.8.1991, s. 3.

      (2)  EGT L 156, 29.5.1998, s. 3.

      (3)  EGT L 156, 29.5.1998, s. 108.

      (4)  EGT L 191, 7.7.1998, s. 53.

      (5)  EUT C 269, 10.11.2009, s. 257.


title: Rådets rekommendation av den  27 april 2006  om utarbetande av avtal mellan polis, tull och andra specialiserade brottsbekämpande organ

text:
               25.5.2006

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               C 124/1

      RÅDETS REKOMMENDATION

   av den 27 april 2006
   om utarbetande av avtal mellan polis, tull och andra specialiserade brottsbekämpande organ
   (2006/C 124/01)
   EUROPEISKA UNIONENS RÅD,
   SOM ERINRAR om att

               (1)

               ett av Europeiska unionens mål är att gradvis upprätta ett område med frihet, säkerhet och rättvisa genom att utveckla gemensamma åtgärder bland medlemsstaterna på området för polissamarbete och straffrättsligt samarbete,

               (2)

               detta mål skall uppnås genom förebyggande och bekämpande av brottslighet, organiserad eller inte, i synnerhet terrorism, människohandel och brott mot barn, olaglig narkotikahandel och olaglig vapenhandel, korruption och bedrägeri, särskilt genom närmare samarbete mellan polismyndigheter, tullmyndigheter och andra behöriga myndigheter i medlemsstaterna; ökat samarbete bör också inrättas med, och när så är befogat mellan, EU:s organ, institutioner och byråer, t.ex. kommissionen (Olaf), Europol, Eurojust och Cepol,

               (3)

               de gemensamma insatser som föreskrivs i artikel 30 i fördraget om Europeiska unionen på området för polissamarbete omfattar operativt samarbete mellan de behöriga myndigheterna, inbegripet polisen, tullen och andra specialiserade brottsbekämpande organ i medlemsstaterna för att förebygga, upptäcka och utreda brott,

               (4)

               det för att uppnå detta mål på det mest effektiva sättet krävs en hög grad av samarbete på nationell nivå mellan polisen, tullen och andra specialiserade brottsbekämpande organ,

               (5)

               det i Haagprogrammet för stärkt frihet, säkerhet och rättvisa i Europeiska unionen, som antogs av Europeiska rådet i november 2004, betonas att ett optimalt skydd av området med frihet, säkerhet och rättvisa kräver övergripande och samordnade åtgärder både på EU-nivå och nationell nivå mellan olika behöriga brottsbekämpande myndigheter, särskilt polis, tull och gränsbevakning,

               (6)

               kommissionen har publicerat meddelandena ”Förbättrat polis- och tullsamarbete i EU”, ”Ökad tillgång till information för brottsbekämpande organ” och ”Utarbetande av ett strategiskt koncept för bekämpande av organiserad brottslighet”,

               (7)

               olika medlemsstater har olika rättsliga och administrativa bestämmelser om polismyndigheters, tullmyndigheters och andra behöriga myndigheters respektive roll och funktion vid förebyggande och bekämpande av brott,

               (8)

               det för att undvika dubbelarbete mellan polismyndigheter, tullmyndigheter och andra behöriga myndigheter och optimalt utnyttja deras kompletterande resurser är väsentligt att främja och säkerställa en hög nivå i fråga om kontakter och samarbete och ett effektivt organisatoriskt gensvar,

               (9)

               rådets resolution av den 29 november 1996 om att utarbeta avtal om polis- och tullsamarbete i kampen mot narkotika (1) uppmanar medlemsstaterna att upprätta avtal mellan polis och tull i kampen mot narkotika och att behovet av att utvidga sådana avtal till att omfatta andra former av brottslighet har konstaterats,

         HÄRIGENOM REKOMMENDERAS MEDLEMSSTATERNA

               1.

               att vidta nödvändiga åtgärder för att, utan att det skall påverka nationella lagstiftningsbestämmelser och administrativa bestämmelser, upprätta formella avtal eller andra arrangemang på nationell nivå mellan polismyndigheter, tullmyndigheter och andra behöriga myndigheter i samband med förebyggande och bekämpande av brottslighet,

               2.

               att i dessa avtal eller andra arrangemang ta med särskilt bestämmelser som omfattar

                           a)

                           en tydlig beskrivning av, och respekt för, varje enskild myndighets behörighet,

                           b)

                           utbyte och delning av relevant information och strategiska, taktiska och operativa underrättelser, i tillämpliga fall särskilt genom underlättande av ömsesidig direkt eller indirekt tillgång till databaser, med vederbörlig hänsyn till individuella rättigheter och dataskyddsbestämmelser,

                           c)

                           utveckling och främjande av bästa praxis,

                           d)

                           förfaranden för operativa frågor och när så är lämpligt

                                       —

                                       gemensamma insatser,

                                       —

                                       gemensamma rörliga patruller,

                                       —

                                       gemensamma utredningsgrupper,

                                       —

                                       gemensamma underrättelsegrupper,

                                       —

                                       gemensam utrustning mellan myndigheter och samarbete vid utveckling, köp, införande och utnyttjande av teknik,

                           e)

                           utbyte av sambandsmän på högkvartersnivå vid polismyndigheter, tullmyndigheter och andra behöriga myndigheter samt även vid Europols nationella enhet och vid de nationella kontoren i Europol, i syfte att förstärka det ömsesidiga förtroendet och underlätta kommunikationen, när detta anses nödvändigt och i enlighet med nationell lag,

                           f)

                           gemensam utbildning för de behöriga myndigheterna, med stöd av Cepol i tillämpliga fall,

                           g)

                           utbyte av information och i tillämpliga fall gemensam utvärdering av tillämpningen av analys- och utredningsteknik,

                           h)

                           utbyte av brottsstatistik och i tillämpliga fall utarbetande av ett gemensamt system för att samla in uppgifter om brott,

                           i)

                           i förekommande fall, främjande av konceptet om en myndighetsgemensam plattform på nationell nivå, bestående av tjänstemän från polismyndigheterna, tullmyndigheterna och andra behöriga myndigheter, särskilt för internationellt informationsutbyte,

                           j)

                           eventuellt deltagande i multilaterala permanenta samarbetsstrukturer mellan polis, tull och andra brottsbekämpande organ i regioner vid medlemsstaternas inre gränser,

                           k)

                           inrättande av arrangemang för nära förbindelser på lokal nivå,

                           l)

                           gemensamma pressuttalanden vid gemensamma insatser,

               3.

               att genom generalsekretariatet inom ett år underrätta rådet om de åtgärder de har vidtagit till följd av denna rekommendation.

               4.

               att se till att denna rekommendation, som ersätter resolutionen av den av den 29 november 1996 om att utarbeta avtal om polis- och tullsamarbete i kampen mot narkotika, får verkan.

      (1)  EGT C 375, 12.12.1996, s. 1.


				|

		52014DC0428

			Rekommendation till RÅDETS REKOMMENDATION om Sveriges nationella reformprogram 2014, med avgivande av rådets yttrande om Sveriges konvergensprogram 2014 /* COM/2014/0428 final */

Rekommendation till
RÅDETS REKOMMENDATION
om Sveriges nationella reformprogram 2014,
med avgivande av rådets yttrande om Sveriges konvergensprogram 2014
EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT
DENNA REKOMMENDATION
med beaktande av fördraget om Europeiska
unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 121.2 och 148.4,
med beaktande av rådets förordning (EG) nr
1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga
finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken[1], särskilt artikel 9.2,
med beaktande av Europaparlamentets och rådets
förordning (EU) nr 1176/2011 av den 16 november 2011 om förebyggande och
korrigering av makroekonomiska obalanser[2],
särskilt artikel 6.1,
med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation[3],
med beaktande av Europaparlamentets
resolutioner[4],
med beaktande av Europeiska rådets slutsatser,
med beaktande av sysselsättningskommitténs
yttrande,
med beaktande av ekonomiska och finansiella
kommitténs yttrande,
med beaktande av yttrandet från kommittén för
socialt skydd,
med beaktande av yttrandet från kommittén för
ekonomisk politik, och
av följande skäl:
(1)
Den 26 mars 2010 antog Europeiska rådet
kommissionens förslag till en ny strategi för tillväxt och sysselsättning,
Europa 2020, som bygger på en ökad samordning av den ekonomiska politiken med
inriktning på ett antal nyckelområden där åtgärder behövs för att stärka
förutsättningarna för hållbar tillväxt och konkurrenskraft i EU.
(2)
Den 13 juli 2010 antog rådet på grundval av
kommissionens förslag en rekommendation om de allmänna riktlinjerna för
medlemsstaternas och unionens ekonomiska politik (2010–2014) och den 21 oktober
2010 ett beslut om riktlinjer för medlemsstaternas sysselsättningspolitik,
vilka tillsammans utgör de integrerade riktlinjerna. Medlemsstaterna
uppmanades att beakta de integrerade riktlinjerna i sin nationella ekonomiska
politik och sysselsättningspolitik.
(3)
Den 29 juni 2012 beslutade stats- och
regeringscheferna om en tillväxt- och sysselsättningspakt, som ger ett enhetligt
ramverk för insatser på nationell nivå, EU-nivå och euroområdesnivå med hjälp
av alla tänkbara medel, instrument och politiska åtgärder. De beslutade om
insatser som ska utföras på medlemsstatsnivå och uttryckte i synnerhet sitt
helhjärtade åtagande att uppnå målen i Europa 2020-strategin och genomföra de
landsspecifika rekommendationerna.
(4)
Den 9 juli 2013 antog rådet en rekommendation om
Sveriges nationella reformprogram 2013 och avgav ett yttrande om Sveriges
uppdaterade konvergensprogram för 2012–2016.
(5)
Den 13 november 2013 antog kommissionen den årliga
tillväxtöversikten[5],
som markerar inledningen av 2014 års europeiska planeringstermin för samordning
av den ekonomiska politiken. Samma dag antog kommissionen, på grundval av
förordning (EU) nr 1176/2011, rapporten om varningsmekanismen[6], i vilken Sverige
identifierades som en av de medlemsstater som skulle bli föremål för en
fördjupad granskning.
(6)
Den 20 december 2013 godkände Europeiska rådet
prioriteringarna för att säkerställa finansiell stabilitet, budgetkonsolidering
och åtgärder för att främja tillväxt. Europeiska rådet betonade behovet av att
eftersträva differentierad och tillväxtvänlig budgetkonsolidering, återställa
en normal utlåning till ekonomin, främja tillväxt och konkurrenskraft, bekämpa
arbetslöshet och krisens sociala följdverkningar samt modernisera den
offentliga förvaltningen.
(7)
Den 5 mars 2014 offentliggjorde kommissionen
resultatet av sin fördjupade granskning av Sverige[7], i enlighet med artikel
5 i förordning (EU) nr 1176/2011. Av analysen drog kommissionen slutsatsen att
Sverige fortfarande har makroekonomiska obalanser som kräver övervakning och
politiska åtgärder. Det är särskilt viktigt att man fortsätter att uppmärksamma
utvecklingen av hushållens skuldsättning och de ineffektiva inslagen på
bostadsmarknaden. Även om riskerna med det stora överskottet i bytesbalansen
inte kan jämföras med riskerna med stora underskott, och delvis är kopplat till
behovet att minska skuldsättningen, kommer kommissionen att följa utvecklingen
av Sveriges bytesbalans i samband med den europeiska planeringsterminen.
(8)
Den 16 april 2014 lade Sverige fram sitt nationella
reformprogram 2014 och sitt konvergensprogram 2014. I syfte att beakta deras
inbördes samband har de båda programmen bedömts samtidigt.
(9)
Målet för den finanspolitiska strategin i
konvergensprogrammet 2014 är ett överskott i de offentliga finanserna på i
genomsnitt 1 procent av BNP över en konjunkturcykel, i enlighet med Sveriges
finanspolitiska ramverk. I programmet bekräftar man det medelfristiga mål som
fastställdes i det föregående programmet, nämligen ett strukturellt underskott
på 1 procent av BNP, vilket speglar kraven i stabilitets- och tillväxtpakten.
På grundval av det (omräknade) strukturella saldot kommer Sverige enligt
konvergensprogrammet att med råge nå sitt medelfristiga mål under
programperioden. Enligt programmet kommer den offentliga skulden, som hamnar
klart under referensvärdet på 60 procent av BNP, att sjunka från
41,5 procent av BNP 2014 till 35 procent år 2017. Därför ligger den
finanspolitiska strategin i programmet i stort sett i linje med stabilitets-
och tillväxtpaktens krav. Det makroekonomiska scenario som ligger till grund
för prognoserna i programmet är rimligt. När det gäller de offentliga
finansernas långsiktiga hållbarhet går en stor andel av BNP till långtidsvård
och man förespår en stor ökning av utgifterna på lång sikt på grund av den
åldrande befolkningen, varför utgifterna i Sverige kommer att uppgå till
6,4 procent av BNP år 2060. Sverige måste ta itu med detta genom att se
till att ha tillräckligt höga primära överskott och ytterligare hålla tillbaka
den åldersrelaterade utgiftsökningen för att sörja för den långsiktiga
finanspolitiska hållbarheten. Baserat på en bedömning av konvergensprogrammet
2014 och kommissionens prognos, enligt rådets förordning (EG) nr 1466/97, anser
rådet att Sveriges program stämmer överens med stabilitets- och tillväxtpaktens
regler och att riskerna som är förknippade med de finanspolitiska målen är
begränsade.
(10)
Den höga skuldsättningen i den privata sektorn och
i synnerhet hos de svenska hushållen är fortfarande oroande. Den finansiella
sektorns exponering mot hushållen har i motsats till näringslivet ökat i takt
med hushållens skulder, som i nuläget uppgår till 83 procent av BNP eller cirka
160 procent av deras disponibla inkomst. Skuldsättningen drivs på av fortsatt
kredittillväxt och en långsam amorteringstakt på bostadslånen. Om räntan stiger, bostadspriserna sjunker och/eller
makroekonomin utvecklas negativt, skulle hushållens höga skuldsättning vara en
riskfaktor. En sådan händelseutveckling skulle påverka
hushållen och deras konsumtionsmönster. Det skulle också kunna få negativa
andrahandseffekter på banksektorn genom att öka antalet nödlidande lån och
kostnaden för upplåning på marknaden. Sverige har varken aviserat eller antagit
några åtgärder för att ta itu med skatteavdragen för räntor på bostadslån,
vilket kan göras inom ramen för en skatteväxling utan att det totala
skattetrycket ökar. Däremot har Sverige vidtagit vissa åtgärder för att främja
en ansvarsfull utlåning genom att i maj 2013 införa ett riskviktgolv på 15
procent och en ytterligare ökning har
aviserats. Amorteringskraven är dock låga med mycket långa
amorteringstider för lån på mindre än 75 procent av bostadens värde, och några
kraftfulla åtgärder i det avseendet har inte vidtagits, med tanke på att det är
frivilligt att följa rekommendationen från oktober 2013 om individuella
amorteringsplaner. Sveriges bankförening skärpte i mars 2014 sin rekommendation
då man efterlyste amortering ner till 70 procent av bostadens värde. Slutligen
har Sverige tagit itu med den gynnsamma behandlingen i företagsbeskattningen av
lånefinansiering genom att ytterligare begränsa ränteavdrag och från januari
2013 utöka begränsningarna till alla typer av koncerninterna lån samt införa
ett så kallat investeraravdrag som kan motverka den gynnsamma behandlingen av
lånefinansiering i beskattningen. Bolagsskatten
sänktes också från 26,3 procent till 22 procent från början av 2013.
(11)
Den svenska bostadsmarknaden kännetecknas av stora
prisökningar under de senaste två årtiondena och är en källa till instabilitet.
Ineffektiva inslag tynger fortfarande tillgången på bostäder, vilket framför
allt är följden av en tungrodd planprocess, begränsad konkurrens inom
byggsektorn och en hög grad av hyresreglering. Tillsammans med en utformning av
bostadsbeskattningen som främjar ökad skuldsättning tenderar dessa
ineffektivitetsinslag att pressa upp bostadspriserna. Sverige har vidtagit
vissa åtgärder på hyresmarknaden, men de verkar inte tillräckliga för att komma
till rätta med de underliggande strukturproblemen med en stelbent
hyresreglering. Inga åtgärder för hyresmarknaden fanns med i den svenska
regeringens ekonomiska vårproposition från den 9 april 2014. Sverige har
vidtagit åtgärder för att åtgärda problemen med de ineffektiva planerings- och
planprocesserna samt kommunernas planmonopol genom att kräva att kommunerna
anlägger ett regionalt perspektiv när de fastställer bostadsbehoven. Åtgärderna
är ett steg i rätt riktning, men alla har inte genomförts ännu och det finns
inga sanktioner mot de kommuner som inte genomför dem.
(12)
Trots stora anslag finns det belägg för att
studieresultaten i grundskolan enligt internationella mätningar är sämre än
under det tidiga 2000-talet. Sverige har nu sämre resultat än genomsnittet i
både EU och OECD på de tre testade områdena (läsförståelse, matematik och
naturvetenskap). Dessutom har sambandet mellan socioekonomisk bakgrund och
resultat blivit starkare och skillnaderna mellan skolor har ökat. De åtgärder
som regeringen har föreslagit är visserligen steg i rätt riktning, men det
verkar som om att det behövs mer radikala strukturförändringar. Sverige tänker
därför göra en översyn av skolsystemets effektivitet för
att se hur man åter kan få goda resultat.
(13)
Läget på arbetsmarknaden för unga, lågutbildade och
personer med invandrarbakgrund är fortsatt svårt. Ungdomsarbetslösheten ligger
kvar över EU-genomsnittet. Den svenska regeringen har tagit itu med frågorna,
men det verkar som om svårigheterna kan vara kopplade till problemen på
utbildningsområdet, där det svenska utbildningssystemet har misslyckats med att
ge en del unga den kompetens de behöver för att ta sig in på arbetsmarknaden.
När det gäller integration på arbetsmarknaden och utbildning och fortbildning
har Sverige antagit åtgärder för att underlätta övergången från skola till
arbete (reform av lärlingsutbildningen, inklusive en ”lärlingslön”) och hjälpa
unga att få arbetslivserfarenhet (yrkesintroduktionsanställningar). Övergången
har i praktiken underlättats genom att man har infört tidiga insatser för de
som behöver dem mest. Men täckningen och insatserna för nå ut till oanmälda som
varken är i arbete eller utbildning är fortfarande otillräckliga. Sverige
arbetar också för att påskynda integreringen av personer med invandrarbakgrund,
där problemen kvarstår främst för personer som invandrat
från länder utanför EU. Slutligen håller Sverige på att
utvärdera effekterna av den sänkta momsen på restaurang- och cateringtjänster
till stöd för nya jobb. Slututvärderingen väntas vara klar i januari 2016.
(14)
Kommissionen har inom ramen för den europeiska
planeringsterminen gjort en omfattande analys av Sveriges ekonomiska politik.
Den har bedömt konvergensprogrammet och det nationella reformprogrammet.
Kommissionen har beaktat inte bara programmens relevans för hållbarheten i
finanspolitiken och den socioekonomiska politiken i Sverige utan också i vilken
mån EU:s regler och riktlinjer har iakttagits, mot bakgrund av behovet att stärka
den övergripande ekonomiska styrningen i unionen genom att framtida nationella
beslut fattas med beaktande av synpunkter på EU-nivå. Kommissionens
rekommendationer inom ramen för den europeiska
planeringsterminen återspeglas i rekommendationerna 1–4 nedan.
(15)
Mot bakgrund av denna bedömning har rådet granskat
Sveriges konvergensprogram, och dess yttrande[8]
återspeglas särskilt i rekommendation 1 nedan.
(16)
Mot bakgrund av kommissionens fördjupade granskning
och denna bedömning har rådet granskat det nationella reformprogrammet och
konvergensprogrammet. Dess rekommendationer enligt artikel 6 i förordning (EU)
nr 1176/2011 återspeglas i rekommendationerna 2 och 3 nedan.
HÄRIGENOM REKOMMENDERAS Sverige att
vidta följande åtgärder under perioden 2014–2015:
1.           Fortsätta att driva en
tillväxtvänlig finanspolitik och bevara sunda offentliga finanser, och se till
att man håller fast vid det medelfristiga budgetmålet under den period som
konvergensprogrammet omfattar, också med tanke på de utmaningar som den
åldrande befolkningen utgör för de offentliga finansernas långsiktiga
hållbarhet.
2.           Dämpa hushållens låneökning
och den privata skuldsättningen. I detta avseende begränsa effekterna av den
gynnsamma behandlingen av lån i inkomstbeskattningen genom att stegvis begränsa
skatteavdragen för räntor på bostadslån och/eller höja fastighetsskatten. Vidta
ytterligare åtgärder för att öka amorteringstakten på bostadslån.
3.           Ytterligare effektivisera
bostadsmarknaden genom fortsatta reformer av hyressättningssystemet. I
synnerhet tillåta mer marknadsorienterade hyror genom att komma bort från
bruksvärdessystemet och ytterligare avreglera vissa segment på hyresmarknaden,
samt ge större avtalsfrihet åt enskilda hyresgäster och hyresvärdar. Förkorta
och förenkla plan- och överklagandeprocesser, genom att sänka och slå samman
administrativa krav, harmonisera byggkrav och standarder mellan kommunerna och
öka öppenheten kring förfarandet vid marktilldelning. Uppmuntra kommunerna att
upplåta egen mark för nybyggnation av bostäder.
4.           Vidta lämpliga åtgärder för
att förbättra baskunskaperna och underlätta övergången från utbildning till
arbetsmarknad, bland annat genom en större användning av arbetsplatsförlagt
lärande och lärlingsprogram. Förstärka satsningarna för att effektivare inrikta
arbetsmarknads- och utbildningsåtgärder på lågutbildade och personer med
invandrarbakgrund. Öka de tidiga insatserna och det aktiva uppsökandet av unga
som inte är inskrivna hos myndigheterna.
Utfärdad i Bryssel den
                                                                       På
rådets vägnar
                                                                       Ordförande
[1]               EGT L 209, 2.8.1997, s. 1.
[2]               EUT L 306, 23.11.2011, s. 25.
[3]               COM(2014) 428 final.
[4]               P7_TA(2014)0128 och P7_TA(2014)0129.
[5]               COM(2013) 800 final.
[6]               COM(2013) 790 final.
[7]               SWD(2014) 90 final.
[8]               Enligt artikel 9.2 i rådets förordning (EG) nr 1466/97.