               EUROPEISKA KOMMISSIONEN
            Strasbourg den 17.12.2019
            COM(2019) 652 final
            Rekommendation till
            RÅDETS REKOMMENDATION
            om den ekonomiska politiken i euroområdet
            {SWD(2019) 631 final}

               Rekommendation till

               RÅDETS REKOMMENDATION

               om den ekonomiska politiken i euroområdet

               EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION

               med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 136 jämförd med artikel 121.2,

               med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken
                  1
               , särskilt artikel 5.2,

               med beaktande av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1176/2011 av den 16 november 2011 om förebyggande och korrigering av makroekonomiska obalanser
                  2
               , särskilt artikel 6.1,

               med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation,

               med beaktande av Europeiska rådets slutsats,

               med beaktande av ekonomiska och finansiella kommitténs yttrande,

               med beaktande av yttrandet från kommittén för ekonomisk politik, och

                av följande skäl:

               (1)Euroområdet fortsätter att expandera, men med inbördes beroende prognosrisker och osäkerheter om framtiden. Dessutom finns det risk för en än mer utdragen period av låg tillväxt och låg inflation som drivs av svag produktivitet och en åldrande befolkning. Även om produktionsgapet har varit positivt sedan 2017 och uppgick till 0,7 % av potentiell BNP 2018, kommer den potentiella tillväxten att ligga kvar under de nivåer som rådde före krisen
                  3
               . Kärninflationen låg i intervallet 1–1½ % under 2018 och beräknas ligga runt 1½ % under 2019, 2020 och 2021. Indikatorerna på arbetsmarknaden fortsätter att förbättras, om än i långsammare takt, medan sysselsättningstillväxten beräknas avta ytterligare och utmaningar i fråga om arbetstillfällen av hög kvalitet kvarstår. De nominella löneökningarna har blivit solida och uppgick till cirka 2¼ % 2018, efter att i flera år ha legat under 2,0 %, och beräknas uppgå till omkring 2½ % 2019 och sjunka till 2¼ % under perioden 2020–2021. Trots goda förhållanden på arbetsmarknaden har reallöneökningarna varit långsamma och är fortfarande låga, lägre än 1 % under 2018 och 2019 och beräknade till 0,7 % 2020 och 0,8 % 2021. Euroområdets bytesbalansöverskott beräknas minska. Medlemsstater med bytesbalansunderskott har minskat sina underskott eller vänt dem till överskott, även om de fortsätter att registrera stora negativa finansiella nettoutlandsställningar
                  4
               . Samtidigt fortsätter vissa medlemsstater att notera varaktigt höga bytesbalansöverskott och fortsätter därmed att förbättra sina finansiella nettoutlandsställningar. Bytesbalansutvecklingen i euroområdet påverkas av en avtagande extern efterfrågan, vilket särskilt gäller exportinriktade medlemsstater med stora överskott i bytesbalansen som i hög grad är beroende av utländsk efterfrågan.

               (2)För att höja den potentiella tillväxten och samtidigt uppnå miljömässig och social hållbarhet och verklig konvergens mellan euroområdets medlemsstater krävs strukturreformer som främjar hållbar tillväxt och investeringar i materiellt och immateriellt kapital för att öka produktiviteten. Detta skulle särskilt hjälpa de medlemsstater vars potentiella tillväxt är klart lägre än genomsnittet i euroområdet. Det krävs också för att förhindra att ekonomin i euroområdet går in i en utdragen period med låg potentiell tillväxt och produktivitet, låg prisinflation, låga löneökningar samt ökande ojämlikheter. Reformer och investeringar är fortfarande avgörande för att euroområdet ska kunna återfå sin tillväxtdynamik och hantera större utmaningar på medellång till lång sikt, vilka även följer av försämrad demografi. Reformer och investeringar underlättar också övergången till en hållbar ekonomi, som skulle hjälpa euroområdet och dess medlemsstater att uppnå FN:s mål för hållbar utveckling.

               (3)De ekonomiska effekterna av klimatförändringen, som är en av vår tids största systemrisker för världsekonomin, de finansiella systemen och samhällena, börjar synas. Riskerna för världsekonomin med klimatförändringen och mer generellt miljöförstöringen blir allt mer uppenbara och kommer att påverka de mest sårbara grupperna i våra samhällen. Om lämpliga åtgärder inte vidtas skulle detta kunna inverka negativt på våra ekonomiers motståndskraft, inkluderingen i samhället och den potentiella tillväxten på lång sikt. I detta sammanhang är det mycket viktigt med investeringar och skapande av rättsliga och finansiella villkor för en ordnad övergång till en hållbar ekonomi. Om miljö- och klimatutmaningarna hanteras på rätt sätt, innebär detta också en möjlighet att vitalisera den europeiska ekonomin i riktning mot en hållbar utveckling. I denna riktning har kommissionen lagt fram en europeisk grön giv, som ska utgöra Europas tillväxtstrategi och innefatta den första europeiska klimatlag som förankrar målet om klimatneutralitet till år 2050 i lagstiftningen. Samtidigt måste övergången till en grön ekonomi beakta konsekvenserna för olika delar av samhället. Investeringar för att underlätta övergången till en hållbar ekonomi måste åtföljas av investeringar i utbildning och stöd till övergångar på arbetsmarknaden, så att det säkerställs att alla personer kan dra nytta av den tekniska utvecklingen, särskilt i de sektorer och regioner som släpar efter i den digitala och den gröna omställningen.

               (4)Att mobilisera offentliga och privata medel för investeringar i den gröna och den digitala omställningen kan bidra till att upprätthålla tillväxten på kort sikt och anta de långsiktiga utmaningar som våra ekonomier står inför. Den digitala revolutionen kan ge möjligheter i fråga om produktivitet, tillväxt och nya arbetstillfällen, men kan också medföra utmaningar, särskilt för lågutbildade arbetstagare som saknar kompetens att arbeta med ny teknik. Om övergången till den digitala ekonomin inte går lika snabbt i alla medlemsstater i euroområdet skulle detta i väsentlig grad kunna äventyra konvergensen och den makroekonomiska stabiliteten. Detta skulle kunna förvärras genom starka agglomerationseffekter, som ofta gynnar stora städer och ett synsätt där vinnaren får allt som ofta förekommer på området digital teknik, vilket kan öka ojämlikheterna och få negativa konsekvenser för konvergensen. Investeringar bör inriktas på att generera forskning och innovationer, men även på att innovationer sprids bredare i hela ekonomin.

               (5)En mer samordnad investeringsstrategi i kombination med starkare reformansträngningar på euroområdesnivån skulle kraftigt medverka till att befrämja tillväxten och bemöta långsiktiga utmaningar som klimat- och teknikomställningen. Det budgetinstrument för konvergens och konkurrenskraft som ska ingå i reformstödsprogrammet skulle ge ekonomiskt stöd till euroländerna för genomförandet av reform- och investeringspaket. InvestEU-programmet, som också kommer att bidra till investeringsplanen för ett hållbart Europa, syftar till att utlösa minst 650 miljarder euro i ytterligare investeringar för att stimulera innovation och skapande av arbetstillfällen i EU, bland annat genom att finansiera hållbar infrastruktur. Sammanhållningsstödet, som spelar en avgörande roll när det gäller att stödja våra regioner och landsbygdsområden, spelar också en roll i samband med klimat- och teknikomställningen genom att det främjar hållbar utveckling. Europeiska investeringsbanken avsätter redan 25 % av sin totala finansiering till klimatinvesteringar, och har meddelat sin avsikt att fördubbla denna andel. För att uppnå unionens hållbarhetsmål är det viktigt att på nationell nivå och på nivån under den nationella genomföra sådana investeringsprojekt som handlar om anpassning till och begränsning av klimatförändringar, energiomställning, minskade koldioxidutsläpp eller cirkulär ekonomi. Investeringar i nätverksindustrier och nätinfrastruktur kan bidra till att förbättra euroområdets konkurrenskraft och främja övergången till mer hållbara transporter. Dessutom skulle investeringar i immateriella tillgångar, såsom forskning och utveckling och utbildning, vara avgörande för att förbereda euroområdets arbetsmarknad för framtida utmaningar.

               (6)Effekterna av den ekonomiska expansionen under de senaste åren har inte fördelats jämnt inom medlemsstaterna och mellan regioner och länder. De disponibla inkomsterna har på senare tid ökat, men ligger i flera euroländer fortfarande under de nivåer som rådde före krisen. Det antal personer som löper risk för fattigdom eller social utestängning minskar i de flesta medlemsstater och ligger nu 5 miljoner under toppen 2012, men ligger fortfarande över 2008 års nivåer i euroområdet. Efter en period med ökade skillnader har vissa medlemsstater under de senaste åren konvergerat mot de länder som har de bästa resultaten i fråga om BNP per capita. Den andel av de totala inkomsterna som innehas av personer med de högsta inkomsterna har dock ökat långsamt under det senaste årtiondet, och stora skillnader kvarstår mellan medlemsstaterna. För att främja uppåtgående konvergens inom och mellan medlemsstaterna är det viktigt att föra en politik som syftar till att öka både effektiviteten och rättvisan, i linje med målen för hållbar utveckling. Detta skulle leda till bättre makroekonomiska resultat med mer jämnt fördelad nytta för samhället i stort, och skulle också bidra till att stärka sammanhållningen i euroområdet.

               (7)En konsekvent och balanserad makroekonomisk policymix i euroområdet, inbegripet penningpolitik, finanspolitik och strukturpolitik, är avgörande för att uppnå en stark, inkluderande och hållbar ekonomisk tillväxt och effektivt hantera ihållande låg inflation, försämrade framtidsutsikter och risker för den långsiktiga tillväxten. Europeiska centralbanken bedriver en ackommoderande penningpolitik i syfte att bidra till att inflationen uppnår dess medelfristiga inflationsmål, samtidigt som tillväxt och skapandet av arbetstillfällen stöds. Finanspolitiken måste komplettera både den penningpolitiska inriktningen och de strukturella reformerna inom olika sektorer, inbegripet dem som krävs för att fullborda den ekonomiska och monetära unionens (EMU) struktur.

               (8)En samordning av den nationella finanspolitiken, med full respekt för stabilitets- och tillväxtpakten och med beaktande av det tillgängliga offentligfinansiella utrymmet och spridningseffekterna mellan länder, stöder en väl fungerande ekonomisk och monetär union. Euroområdets finanspolitiska inriktning väntas överlag vara neutral till något expansiv 2020 och 2021. Samtidigt är den nationella finanspolitiken inte tillräckligt differentierad om man ser till det tillgängliga offentligfinansiella utrymmet i medlemsstaterna. Om medlemsstater med höga offentliga skulder förde en försiktig finanspolitik, skulle detta få den offentliga skuldsättningen att utvecklas i nedåtgående riktning, minska sårbarheten för störningar och göra det möjligt för automatiska stabilisatorer att verka fullt ut vid en konjunkturnedgång. Samtidigt skulle främjandet av ytterligare investeringar och andra produktiva utgifter i medlemsstater med en gynnsam budgetsituation stödja tillväxten på kort och medellång sikt och samtidigt bidra till att återställa balansen i euroekonomin. I händelse av försämrade framtidsutsikter skulle det, för att upprätthålla tillväxten på kort sikt, vara viktigt att uppnå en understödjande finanspolitisk inriktning på aggregerad nivå med fokus på produktiva utgifter, samtidigt som stabilitets- och tillväxtpakten respekteras fullt ut med hänsyn till landsspecifika omständigheter och procyklikalitet undviks i största möjliga utsträckning.

               (9)Finanspolitiska strukturreformer är alltjämt avgörande för att förbättra hållbarheten i de offentliga finanserna, stärka den potentiella tillväxten och möjliggöra en ändamålsenlig finanspolitik i händelse av en konjunkturnedgång. Välfungerande nationella finanspolitiska ramverk, regelbundna och grundliga utgiftsöversyner och en ändamålsenlig och öppen offentlig upphandling kan förbättra de offentliga utgifternas effektivitet och ändamålsenlighet och stärka finanspolitikens trovärdighet och kvalitet. Att förbättra de nationella budgetarnas sammansättning, på både inkomst- och utgiftssidan, inbegripet en omfördelning av resurser till investeringar genom inrättande av offentliga investeringsstrategier, skulle öka de offentliga budgetarnas tillväxteffekter, höja produktiviteten och utgöra en början på arbetet att hantera de brådskande långfristiga utmaningar som den gröna och den digitala ekonomin innebär. För att göra skattesystemen mer effektiva och rättvisa är det nödvändigt att förenkla och modernisera skattesystemen och hantera skattebedrägerier, skatteundandragande och skatteflykt, särskilt genom åtgärder mot aggressiv skatteplanering. Den lätthet med vilken rörliga resurser kan flyttas inom euroområdet ökar utrymmet för skattekonkurrens. Det är därför viktigt med samordning mellan medlemsstaterna för att hantera överföring av vinster, överdriven skattekonkurrens och en generell kapplöpning mot botten när det gäller bolagsbeskattning. Ett avtal om en gemensam konsoliderad bolagsskattebas samt en överenskommelse om att se över vinstfördelningen mellan länder och säkerställa en faktisk minimibeskattning skulle vara avgörande i denna strävan. Skattetrycket i euroområdet är relativt högt och vinklat mot arbete, och egendoms- eller miljöskatter utgör en mycket liten andel av skatteintäkterna. De två sistnämnda skattetyperna kan dock vara mindre skadliga för tillväxt och utbud av och efterfrågan på arbetskraft och bidra till hållbar tillväxt genom att ge incitament till ett ”grönare” beteende hos konsumenter och producenter. Beskattningen behöver bättre beakta klimatdimensionen och mer konsekvent ta itu med utsläpp och koldioxidläckage. För att främja övergången till en grön ekonomi kommer kommissionen således att föreslå ett främjande av en budgetpolitik som gynnar miljöåtaganden, en översyn av energiskattedirektivet och, vid behov, en mekanism för koldioxidjustering vid gränserna för att undvika koldioxidläckage och upprätthålla lika konkurrensvillkor med tredjelandsföretag.

               (10)Strukturella och institutionella reformer som ökar konkurrensen på produktmarknaderna, främjar resurseffektiviteten och förbättrar företagsklimatet och de offentliga förvaltningarnas kvalitet, inbegripet rättsväsendets effektivitet, är viktiga för motståndskraften i euroområdets medlemsstater. Ekonomiska strukturer med snabb återhämtningsförmåga som förhindrar att störningar får betydande, långvariga effekter på inkomster och arbetskraftsutbud, kan underlätta finans- och penningpolitiken och hindra ojämlikheter från att växa till sig, särskilt i konjunkturnedgångar, vilket skapar mer gynnsamma förutsättningar för en hållbar tillväxt för alla. En bättre samordning och ett bättre genomförande av strukturreformer, särskilt de som föreskrivs i de landsspecifika rekommendationerna, kan skapa positiva spridningseffekter mellan medlemsstaterna. I detta avseende kan de nationella produktivitetsnämnderna spela en viktig roll när det gäller att öka egenansvaret för reformerna och förbättra genomförandet. Det krävs också reformer för att ta itu med brådskande långsiktiga utmaningar som klimatomställning och tekniska omvandlingar. Att fördjupa integrationen på den inre marknaden, som har visat sig vara en viktig motor för tillväxt och konvergens mellan medlemsstaterna, kan också bidra till att främja produktivitetsökningar.

               (11)I den europeiska pelaren för sociala rättigheter fastställs tjugo principer för att främja lika möjligheter och tillgång till arbetsmarknaden, rättvisa arbetsvillkor samt social trygghet och social integration. Den är utformad som en kompass för att främja en uppåtgående konvergens i riktning mot bättre arbets- och levnadsvillkor. Starkare och mer inkluderande ekonomier och samhällen kan i sin tur stärka unionens och euroområdets motståndskraft. Reformer och investeringar i kompetens, övergångar på arbetsmarknaden och ett effektivare socialt skydd är också viktiga för en rättvis och korrekt övergång till en grön och digital ekonomi. Ett fullständigt genomförande av pelaren på alla nivåer med vederbörlig hänsyn till respektive kompetenser kommer att vara avgörande för att främja konvergens uppåt.

               (12)Reformer som ökar deltagandet på arbetsmarknaden, främjar skapandet av arbetstillfällen av hög kvalitet, stöder framgångsrika övergångar på arbetsmarknaden, minskar segmenteringen och främjar social dialog kan bidra till att främja tillväxt för alla, förbättra ekonomisk motståndskraft och automatisk stabilisering, minska ojämlikheter och bekämpa fattigdom och social utestängning. Individanpassat stöd vid jobbövergångar, utbildning och omskolning är avgörande för att man utan onödiga dröjsmål ska kunna främja återintegrering av arbetssökande. Tillgång till utbildning av hög kvalitet under hela livscykeln kräver lämpliga investeringar för att förbättra humankapitalet och kompetensen, också mot bakgrund av den digitala och gröna omställningen. Detta bidrar till att förbättra anställbarheten, produktiviteten, innovationsförmågan och lönerna på medellång och lång sikt, vilket stärker euroområdets motståndskraft. Lagstiftning om anställningstrygghet måste säkerställa rättvisa och anständiga arbetsvillkor för alla arbetstagare, inte minst med tanke på de atypiska anställningsformer som växer fram och som ger nya möjligheter men också medför utmaningar i fråga om anställningstrygghet och social trygghet. Ändamålsenliga och hållbara system för socialt skydd är också avgörande för att säkerställa adekvata inkomster och tillgång till tjänster av hög kvalitet. Pensionsreformer och åtgärder för att skapa balans mellan arbete och privatliv kan i hög grad främja arbetsmarknadsdeltagandet och säkerställa de europeiska välfärdssystemens långsiktiga hållbarhet. En övergång från beskattning av arbete skulle med fördel kunna inriktas på särskilt låginkomsttagare och andraförsörjare. Arbetsmarknadsparternas deltagande i sysselsättningspolitiska, sociala och ekonomiska reformer är avgörande för att stärka egenansvaret och stödja genomförandet av reformer.

               (13)Euroområdets finanssektor har blivit mer motståndskraftig sedan krisen, även om sårbarheter kvarstår. Företagens och hushållens skuldsättning är fortfarande hög i flera länder och i många fall gynnar de nationella skattesystemen fortfarande lånefinansiering. Bankernas behov av att anpassa sina affärsmodeller, det låga ränteläget och ökad konkurrens från andra former av finansiering fortsätter att pressa bankernas konkurrenskraft. Det har gjorts kontinuerliga framsteg när det gäller riskreducering, särskilt genom minskning av nödlidande lån. I länder där andelen nödlidande lån fortfarande är relativt hög krävs dock ytterligare oförminskade ansträngningar och alla medlemsstater bör vidta lämpliga åtgärder för att förhindra en uppbyggnad av nödlidande lån. I mars 2018 lade kommissionen fram ett riskreduceringspaket för att både underlätta hanteringen av gamla nödlidande lån och förhindra att de ökar i framtiden. Som ett led i lagstiftningsåtgärderna när det gäller nödlidande lån antogs en förordning i april 2019,
                  5
                genom vilken en ”lagstadgad säkerhetsmekanism” införs för att förebygga risken för otillräckliga avsättningar för framtida nödlidande lån. Ytterligare framsteg bör göras för att hantera problemet med nödlidande lån, särskilt genom att gå vidare med utkastet till direktiv om sekundärmarknader för nödlidande lån. Såsom framhålls i kommissionens rapporter om bekämpning av penningtvätt från juli 2019
                  6
                behövs en mer övergripande strategi för bekämpning av penningtvätt och finansiering av terrorverksamhet i unionen för att åtgärda konstaterade strukturella brister. Detta kräver i synnerhet en bättre kontroll av regelefterlevnaden och bättre tillsyn genom ett mer samlat agerande från EU:s sida.

               (14)Etableringen av bankunionen har gått framåt, bland annat genom överenskommelsen om det operativa genomförandet av en gemensam säkerhetsmekanism för den gemensamma resolutionsfonden, men arbetet är ännu inte avslutat. En arbetsgrupp på hög nivå inrättades för att fortsätta det tekniska arbetet med att inleda de politiska förhandlingarna om inrättande av ett europeiskt insättningsgarantisystem. Detta arbete måste slutföras med tanke på det europeiska insättningsgarantisystemets betydelse för den stabila bankunionen och inom EMU:s bredare struktur, vilket kräver att man tar itu med alla relevanta aspekter för att främja den europeiska banksektorns stabilitet och effektivitet. Slutligen vidtog kommissionen alla de åtgärder som aviserades inom ramen för kapitalmarknadsunionen. Ibland har det dock saknats konkret stöd för specifika lagstiftningsärenden och förnyade ansträngningar krävs för att undanröja rättsliga hinder, skattepolitiska hinder och regleringshinder för upprättandet av en kapitalmarknadsunion, inte minst när det gäller reglerna om tillgång till finansiering, insolvens, tillsyn och skatteskillnader, samt för att uppnå en effektivare EU-tillsyn. Den roll och funktion som de nationella marknaderna för statsobligationer har måste bedömas också för att bryta beroendet mellan banker och statsfinanser.

               (15)En förstärkning av EMU:s struktur kräver att man som en prioriterad fråga genomför åtgärderna i uttalandet från eurotoppmötet i december 2019, men också kommissionens förslag om ytterligare åtgärder för att fullborda EMU. Meddelandet En fördjupad europeisk ekonomisk och monetär union: Bedömning av läget fyra år efter de fem ordförandenas rapport (från juni 2019) innehåller en lägesbeskrivning och anger inom vilka områden reformarbetet främst bör bedrivas på kort och medellång sikt. Vissa framsteg har gjorts i fråga om den ekonomiska unionen, bland annat en politisk överenskommelse om budgetinstrumentet för konvergens och konkurrenskraft för euroområdet. Det pågår diskussioner om att förbättra Europeiska stabilitetsmekanismens verktygslåda och se över dess fördrag. Rådet har dock inte diskuterat någon funktion för stabilisering av offentliga finanser för euroområdet eller någon reform av styrningen av euroområdet. Kommissionen har för avsikt att föreslå ett europeiskt system för arbetslöshetsåterförsäkring för att bättre skydda medborgarna i händelse av ekonomiska störningar.

               (16)Ett fullbordat EMU skulle ge bättre makroekonomiska utfall. Ett ofullständigt EMU är ett hinder för den ekonomiska integrationen. Det begränsar möjligheterna att finansiera välbehövliga investeringar för att främja en inkluderande, produktiv, hållbar och stabil ekonomi. Ett ofullständigt EMU hindrar också att den penningpolitiska transmissionsmekanismen fungerar smidigt i euroområdet och begränsar EU:s förmåga att styra sin ekonomiska framtid. Avsaknaden av en central funktion för stabilisering av de offentliga finanserna försvagar dessutom euroområdets förmåga att verka för en kontracyklisk finanspolitik betydligt. Dessutom har övergången till mellanstatliga lösningar inte åtföljts av lämpliga möjligheter till ansvarsutkrävande på EU-nivå. Förbättringar av styrningen av euroområdets organ skulle därför vara mycket betydelsefullt för att öka det demokratiska ansvarsutkrävandet. Att stärka EMU är viktigt för att öka Europas inflytande i världen, utveckla eurons internationella roll och bidra till en öppen, multilateral och regelbaserad global ekonomi. Det är viktigt att diskussionen fortsätter på ett öppet och transparent sätt i förhållande till medlemsstater utanför euroområdet, med fullständig respekt för unionens inre marknad.

               HÄRIGENOM REKOMMENDERAS att medlemsstaterna i euroområdet enskilt och gemensamt inom Eurogruppen vidtar åtgärder under perioden 2020–2021 för att uppnå följande:

               1.I medlemsstater i euroområdet med underskott i bytesbalansen eller hög utlandsskuld, fortsätta reformerna för att öka konkurrenskraften och minska utlandsskulden. I medlemsstater i euroområdet med stora överskott i bytesbalansen, stärka villkoren för löneökningar, med respekt för arbetsmarknadsparternas roll, och genomföra åtgärder som främjar offentliga och privata investeringar. I samtliga medlemsstater, främja produktiviteten genom att förbättra företagsklimatet och institutionernas kvalitet, öka motståndskraften genom att förbättra varu- och tjänstemarknadernas funktion, särskilt genom att fördjupa den inre marknaden. Stödja en rättvis och inkluderande övergång till en konkurrenskraftig, grön och digital ekonomi genom materiella och immateriella investeringar, både offentliga och privata.

               2.I medlemsstater med höga skuldnivåer, bedriva en försiktig politik för att på ett trovärdigt sätt minska den offentliga skuldsättningen. I medlemsstater med en gynnsam offentligfinansiell ställning, använda denna för att främja investeringar av hög kvalitet. Om utsikterna försämras, ge finanspolitiken en expansiv inriktning på aggregerad nivå, samtidigt som politiken fortsatt bedrivs med fullständig respekt för stabilitets- och tillväxtpakten, med beaktande av landsspecifika omständigheter och undvikande av procyklikalitet i så stor utsträckning som möjligt, och ha beredskap att samordna politiken i Eurogruppen. Förbättra de nationella finanspolitiska ramarnas effektivitet och höja de offentliga finansernas kvalitet samt införa tillväxtvänliga skatter och andra relevanta budgetåtgärder som främjar en hållbar ekonomi. Stödja och genomföra EU-åtgärder för att motverka aggressiv skatteplanering och ta itu med kapplöpningen mot botten när det gäller bolagsbeskattning.

               3.Stärka utbildnings- och fortbildningssystem och öka investeringarna i kompetens. Effektivisera de aktiva arbetsmarknadsåtgärder som stöder integration på arbetsmarknaden och framgångsrika övergångar på arbetsmarknaden, bland annat för att skapa fler digitala och gröna jobb. Främja arbetsmarknadsdeltagandet, bland annat hos kvinnor, och en skatteväxling bort från arbete, särskilt för låginkomsttagare och andraförsörjare. Främja skapandet av arbetstillfällen av hög kvalitet, rättvisa arbetsvillkor och motverka segmentering av arbetsmarknaden. Förbättra tillgången till lämpliga och hållbara sociala trygghetssystem. Effektivisera den sociala dialogen och främja kollektivförhandlingar.

               4.Fullborda bankunionen genom att inleda politiska förhandlingar om det europeiska insättningsgarantisystemet, vidta åtgärder för att förbättra krishanteringen och göra likviditetsstödet vid resolution och säkerhetsmekanismen för den gemensamma resolutionsfonden operationella. Stärka den europeiska reglerings- och tillsynsramen, bland annat genom att skärpa tillsynen och tillämpningen av reglerna mot penningtvätt. Främja en ordnad minskning av de stora privata skuldstockarna, bland annat genom att undanröja skattereglernas gynnande av lånefinansiering. Fortsätta att möjliggöra en snabb minskning av bankernas nödlidande lån i euroområdet och förhindra att de byggs upp. Förnya insatserna för att fullborda kapitalmarknadsunionen.

               5.Göra ambitiösa framsteg med fördjupningen av den ekonomiska och monetära unionen, snabbt genomföra åtgärderna i uttalandet från eurotoppmötet i december 2019 och göra framsteg avseende alla andra aspekter i syfte att stärka eurons internationella roll och stödja Europas ekonomiska intressen globalt. Fördjupa den ekonomiska och monetära unionen och öka det demokratiska ansvarsutkrävandet, med full respekt för unionens inre marknad och på ett öppet och transparent sätt gentemot medlemsstater utanför euroområdet.

               Utfärdad i Strasbourg den 17.12.2019

                     På rådets vägnar

                     Ordförande

                     (1)

                        EGT L 209, 2.8.1997, s. 1.

                     (2)

                        EUT L 306, 23.11.2011, s. 25.

                     (3)

                        Alla prognossiffror i detta dokument kommer från Europeiska kommissionens höstprognos 2019.

                     (4)

                        Europeiska kommissionen (2019), Rapport om förvarningsmekanismen 2020, COM(2019) 651 final.

                     (5)

                        Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2019/630 av den 17 april 2019 om ändring av förordning (EU) nr 575/2013 vad gäller minsta förlusttäckning för nödlidande exponeringar (EUT L 111, 25.4.2019, s. 4).

                     (6)

                        COM(2019) 360 final, Meddelande från kommissionen till Europaparlamentet och rådet av den 24 juli 2019 mot ett bättre genomförande av EU:s ram för bekämpning av penningtvätt och finansiering av terrorism.


title: Rekommendation till RÅDETS BESLUT om bemyndigande för kommissionen att på unionens vägnar förhandla om ändringar och anpassningar av Montrealprotokollet om ämnen som bryter ned ozonskiktet

text: ---pagebreak---  ---pagebreak---  ---pagebreak---


               EUROPEISKA KOMMISSIONEN
            Bryssel den 4.11.2019
            COM(2019) 576 final
            Rekommendation till
            RÅDETS BESLUT
            om bemyndigande för Europeiska kommissionen att inleda förhandlingar om ett avtal om samarbete och ömsesidigt administrativt bistånd i tullfrågor med Republiken Vitryssland

               MOTIVERING

               1.BAKGRUND TILL FÖRSLAGET

               •Motiv och syfte med förslaget

               Under de senaste åren har det gjorts framsteg i förbindelserna mellan EU och Vitryssland och den bilaterala handeln med varor fortsätter att öka. Europeiska unionen är Vitrysslands näst största handelspartner med en andel som uppgår till nästan en tredjedel av landets totala handel. Samtidigt står Vitrysslands fabriker för en betydande andel av de olagliga tobaksvaror (som beräknas överstiga 15 %) som tullmyndigheterna i EU:s medlemsstater har beslagtagit. Den olagliga handeln med tobaksvaror

                  beräknas

                kosta medlemsstaternas budgetar och EU-budgeten 10 miljarder euro i intäkter per år. Den olagliga handeln med tobaksvaror undergräver också EU:s och medlemsstaternas folkhälsopolitik och bidrar därmed till de många tobaksrelaterade dödsfallen varje år. År 2013 antog EU en omfattande strategi
                  1
                för att bekämpa den olagliga handeln med tobaksvaror, vilken fortfarande är relevant i dag
                  2
               . Ett avgörande inslag i denna strategi är att stärka samarbetet med viktiga ursprungs- och transitländer. Förslaget tillgodoser därför EU:s medlemsstaters och deras företags behov av en rättslig ram för samarbete och ömsesidigt administrativt bistånd i tullfrågor med Vitryssland.

               På grund av det specifika historiska sammanhanget är Vitryssland det enda landet i EU:s östra grannskap och det enda landet i Eurasiska ekonomiska unionen som saknar en formell rättslig grund för samarbete och ömsesidigt administrativt bistånd i tullfrågor med EU. Det krävs därför ett internationellt avtal som utgör en rättslig grund för tullsamarbete, särskilt när det gäller säkerhet i leveranskedjan och förenklade handelsprocedurer och för ömsesidigt administrativt bistånd för att förebygga, utreda och motverka överträdelser av tullagstiftningen. Avtalet med Vitryssland blir ett lämpligt verktyg för att motverka tullbedrägerier.

               Eftersom EU:s övergripande förbindelser med Vitryssland håller på att utvecklas är det nu rätt tillfälle att åtgärda dessa brister i EU:s yttre förbindelser vad avser tullfrågor i grannskapsregionerna. Detta initiativ ligger i linje med rådets slutsatser om Vitryssland från februari 2016, där det anges att EU förblir öppet för ytterligare utveckling av förbindelserna mellan EU och Vitryssland och att man vidtar ytterligare åtgärder för att stärka de politiska förbindelserna och sektorssamarbetet inom lämpliga ramar. Det är en uppföljning av de senaste politiska kontakterna i samband med mötet mellan samordningsgruppen EU-Vitryssland den 25 april 2019 och kommissionsledamot Oettingers besök i Minsk i februari 2019. Att stärka vårt samarbete med Vitryssland är också ett viktigt inslag i den handlingsplan som kommissionen antog i december 2018 för att motverka olaglig handel med tobaksprodukter 2018–2022
                  3
               .

               Det här är inte ett initiativ inom ramen för programmet om lagstiftningens ändamålsenlighet och resultat (Refit-programmet).

               •Förenlighet med befintliga bestämmelser inom området

                  Kommissionen har ingått avtal som inbegriper bestämmelser om samarbete och ömsesidigt administrativt bistånd i tullfrågor med alla länder i vårt östra grannskap samt med alla andra medlemsstater i Eurasiska ekonomiska unionen: Ryssland
                     4
                  , Armenien
                     5
                  , Kazakstan
                     6
                   och Kirgizistan
                     7
                  .

               •Förenlighet med unionens politik inom andra områden

                  Rekommendationen är förenlig med unionens politik på andra områden.

               2.RÄTTSLIG GRUND, SUBSIDIARITETSPRINCIPEN OCH PROPORTIONALITETSPRINCIPEN

               •Rättslig grund

                  Artikel 218.3 och 218.4 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (nedan kallat EUF-fördraget) kommer att utgöra den förfarandemässiga rättsliga grunden.

                  Avtalets innehåll ska vara en del av unionens gemensamma handelspolitik, och därför kommer den materiella rättsliga grunden för beslut om undertecknande och ingående av avtalet att vara artikel 207 i EUF-fördraget.

               •Subsidiaritetsprincipen (för icke-exklusiv befogenhet)

                  Initiativet omfattas av EU:s exklusiva befogenhet (den gemensamma handelspolitiken) i enlighet med artikel 207 i EUF-fördraget. Subsidiaritetsprincipen är därför inte tillämplig.

               •Proportionalitetsprincipen

                  Kommissionens rekommendation är förenlig med proportionalitetsprincipen.

                  Ett internationellt avtal är det lämpliga och nödvändiga instrumentet för att tillhandahålla en rättslig grund för samarbete och ömsesidigt administrativt bistånd i tullfrågor med ett tredjeland, och mot bakgrund av vårt mål att samarbeta med Vitryssland i tullfrågor, eftersom det är det enda återstående landet vid EU:s östra gräns som ännu inte omfattas av något tullrelaterat avtal.

               •Val av instrument

                  Beslut av Europeiska unionens råd.

               3.RESULTAT AV EFTERHANDSUTVÄRDERINGAR, SAMRÅD MED BERÖRDA PARTER OCH KONSEKVENSBEDÖMNINGAR

               •Efterhandsutvärderingar/kontroller av ändamålsenligheten med befintlig lagstiftning

                  Ej tillämpligt

               •Samråd med berörda parter

                  Ej tillämpligt

               •Insamling och användning av sakkunnigutlåtanden

                  Ej tillämpligt

               •Konsekvensbedömning

                  Avtalet syftar till att förbättra tillämpningen av tullagstiftningen genom samarbete och ömsesidigt administrativt bistånd i tullfrågor mellan tullmyndigheterna i EU och Vitryssland.

                  Det kommer att ha en positiv inverkan till följd av anpassningen av reglerna och öppnandet av kommunikationen med Republiken Vitryssland.

                  En indirekt positiv effekt förväntas uppnås genom att man förbättrar den korrekta tillämpningen av tullagstiftningen genom ömsesidigt administrativt bistånd och tullsamarbete, bland annat genom att minska tullbedrägerier, särskilt tobakssmuggling, vilket resulterar i högre tull- och skatteintäkter i EU.

                  Den eventuella avtalstexten skulle, med förbehåll för förhandlingar, likna avtal som ingåtts med Vitrysslands grannländer och med andra länder i Eurasiska ekonomiska unionen, i vilken Vitryssland är medlem och som delar samma regionala tullkodex.

                  När det gäller ömsesidigt administrativt bistånd är en väsentlig del av innehållet formellt och förfarandemässigt, så utkastet till texten bör inte ändras väsentligt under förhandlingarna.

               •Lagstiftningens ändamålsenlighet och förenkling

                  Det här är inte ett initiativ inom ramen för programmet om lagstiftningens ändamålsenlighet och resultat (Refit-programmet).

               •Grundläggande rättigheter

                  Rekommendationen är förenlig med EU-fördragen och med Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna.

               4.BUDGETKONSEKVENSER

               Avtalet om samarbete och ömsesidigt administrativt bistånd i tullfrågor kommer inte att ha någon direkt inverkan på EU-budgeten.

               Avtalet kommer att kräva finansiella och administrativa resurser för att fastställa och leda en gemensam kommitté och eventuella uppdrag och diskussioner för att genomföra avtalet.

               Rekommendation till

               RÅDETS BESLUT

               om bemyndigande att inleda förhandlingar mellan Europeiska unionen och Republiken Vitryssland om ett avtal om samarbete och ömsesidigt administrativt bistånd i tullfrågor

               EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA BESLUT

               med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 218.3 och 218.4, och

               med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation.

               HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

               Artikel 1

               Kommissionen bemyndigas härmed att på Europeiska unionens vägnar inleda förhandlingar med Republiken Vitryssland om ett avtal om samarbete och ömsesidigt administrativt bistånd i tullfrågor.

               Artikel 2

               Förhandlingarna ska föras på grundval av rådets förhandlingsdirektiv som anges i bilagan till detta beslut.

               Artikel 3

               Kommissionen ska föra förhandlingarna i samråd med [rådet för in namnet på den särskilda kommittén].

               Artikel 4

               Detta beslut riktar sig till kommissionen.

               Utfärdat i Bryssel den

                     På rådets vägnar

                     Ordförande

                     (1)

                        COM(2013)324

                     (2)

                        COM(2017)235 avsnitt E.

                     (3)

                        COM(2018)846 punkt A.2.7.

                     (4)

                        EGT L 327, 28.11.1997, s. 1

                     (5)

                        EGT L 239, 9.9.1999, s. 1

                     (6)

                        EUT L 29, 4.2.2016, s. 1

                     (7)

                        EGT L 196, 28.7.1999, s. 46

    ---documentbreak---

               EUROPEISKA KOMMISSIONEN
            Bryssel den 4.11.2019
            COM(2019) 576 final
            BILAGA
            till
            Rekommendation till RÅDETS BESLUT
            om bemyndigande att inleda förhandlingar mellan Europeiska unionen och Republiken Vitryssland om ett avtal om samarbete och ömsesidigt administrativt bistånd i tullfrågor

               BILAGA

               Rekommendation för rådets beslut om bemyndigande för Europeiska kommissionen att inleda förhandlingar om samarbete och ömsesidigt administrativt bistånd i tullfrågor med Republiken Vitryssland

               1.Typ av tilltänkt avtal

               Tillämpningsområdet för det tilltänkta avtalet kommer att begränsas till frågor om unionens befogenhet. Det allmänna syftet med det tilltänkta avtalet ska vara att utveckla och intensifiera samarbete och ömsesidigt administrativt bistånd i tullfrågor med Republiken Vitryssland. I synnerhet vad gäller att fastställa den rättsliga grunden för ett ramavtal för tullsamarbete som syftar till att säkra leveranskedjan och underlätta laglig handel, samtidigt som man säkerställer effektiva tullkontroller, samt skyddar Europeiska unionens ekonomiska intressen genom att möjliggöra informationsutbyte för att säkerställa en korrekt tillämpning av tullagstiftningen. Det tilltänkta avtalet ingås under obegränsad tid.

               2.Det tilltänkta avtalets innehåll

               Det tilltänkta avtalet ska omfatta alla bestämmelser som antagits av Europeiska unionen och Republiken Vitryssland, även kallade de avtalsslutande parterna, i deras respektive lagstiftning om import, export och transitering av varor samt tullklarering i varje annan form. I princip utesluts inget område som omfattas av unionens jurisdiktion och i vilket tullsamarbete eller ömsesidigt administrativt bistånd i tullfrågor skulle vara lämpligt.

               Det tilltänkta avtalet bör därför omfatta delar som

               (1)samarbete om förbättring av tullagstiftning, harmonisering och förenkling av tullförfarandena,

               (2)inrättande av moderna tullsystem, bland annat modern tullklareringsteknik, bestämmelser för godkända ekonomiska aktörer, automatisk riskbaserad analys och kontroll, förenklade förfaranden för varors övergång till fri omsättning, revision efter övergång till fri omsättning och bestämmelser för partnerskap mellan tullen och företag,

               (3)underlättande och effektiv kontroll av omlastningar och transiteringsbefordran genom respektive territorier, samarbete och samordning mellan alla berörda myndigheter och organ inom deras respektive territorier för att underlätta transiteringen och, i relevanta och lämpliga fall, utnyttja möjligheter till sammankoppling av respektive system för tulltransitering.

               (4)Yrkesetiska regler

               (5)Vid behov och på villkor som ska fastställas, utbyta relevant information och relevanta data med beaktande av de avtalsslutande parternas regler om känsliga uppgifters konfidentialitet och om skyddet av personuppgifter.

               (6)Samordning av tullåtgärder mellan de avtalsslutande parternas tullmyndigheter.

               (7)Ömsesidigt erkännande av program för godkända ekonomiska aktörer och tullkontroller, inbegripet likvärdiga åtgärder för förenklade handelsprocedurer, när detta är relevant och lämpligt och enligt förfaranden som ska fastställas.

               (8)Tullvärdeberäkning

               (9)Ömsesidigt administrativt bistånd.

               3.Övriga bestämmelser

               Tillämpliga regler om konfidentialitet, uppgiftsskydd och användning av information kommer att fastställas i enlighet med relevant EU-lagstiftning.

               Det tilltänkta avtalet kommer att innehålla de sedvanliga klausulerna om territoriell tillämpning, ikraftträdande, giltighetstid och det meddelande som krävs för uppsägning.

               4.Gemensam tullsamarbetskommitté

               Det tilltänkta avtalet kommer att innehålla bestämmelser om en gemensam tullsamarbetskommitté, som kommer att se till att det tilltänkta avtalet fungerar väl. Den får fatta beslut och vidta andra åtgärder som krävs för att genomföra målen i avtalet.

               I enlighet med artikel 17 i EU-fördraget ska unionen företrädas av kommissionen i den gemensamma tullsamarbetskommittén, som bistås av företrädare för medlemsstaterna.

               En arbetsgrupp får inrättas för att undersöka och lämna rekommendationer till den gemensamma tullsamarbetskommittén om tekniska frågor som rör genomförandet av det tilltänkta avtalet.

               Arbetsgruppen kommer att bestå av sakkunniga från de båda avtalsslutande parterna.

               Den kommer att rapportera till den gemensamma tullsamarbetskommittén, som ska fatta lämpliga beslut efter överenskommelse mellan parterna.

               5.Förhandlingar

               Kommissionen ska inför rådet redogöra för resultatet av förhandlingarna och för eventuella problem som kan ha uppstått under dem.


                       RESTREINT UE/EU RESTRICTED

                              EUROPEISKA
                              KOMMISSIONEN

                                                    Bryssel den 11.3.2015
                                                    COM(2015) 119 final

     This document was downgraded/declassified
     Date           16.1.2020
     By             M. SHOTTER
     Authority      DG HOME

                                      Rekommendation till

                                      RÅDETS BESLUT

      om bemyndigande att inleda förhandlingar om avtal mellan Europeiska unionen och
          Colombia och Peru om undantag från viseringskravet för kortare vistelser

SV                                                                                SV
                       RESTREINT UE/EU RESTRICTED
 ---pagebreak---                            RESTREINT UE/EU RESTRICTED
                                                 MOTIVERING

     1.       INLEDNING
     1.1.     Bakgrund
     I rådets förordning (EG) No 539/20011 förtecknas de tredjeländer vars medborgare är
     skyldiga att inneha visering när de passerar medlemsstaternas yttre gränser och de
     tredjeländer vars medborgare är undantagna från det kravet. Förordning (EG) nr 539/2001
     tillämpas av samtliga medlemsstater, med undantag av Irland och Förenade kungariket, samt
     av Island, Liechtenstein, Norge och Schweiz.
     Förordning (EG) nr 539/2001 ändrades genom Europaparlamentets och rådets förordning
     (EU) nr 509/20142, varvid 19 länder fördes över till bilaga II, som anger de tredjeländer vars
     medborgare är undantagna från viseringskravet. Dessa 19 länder är följande: Colombia,
     Dominica, Grenada, Kiribati, Marshallöarna, Mikronesien, Nauru, Palau, Peru, Saint Lucia,
     Saint Vincent och Grenadinerna, Samoa, Salomonöarna, Östtimor, Tonga, Trinidad och
     Tobago, Tuvalu, Förenade Arabemiraten och Vanuatu. Hänvisningen till vart och ett av dessa
     länder i bilaga II åtföljs av en fotnot som anger att "undantaget från viseringskravet ska gälla
     från och med den dag då ett avtal om viseringsundantag som ska ingås med Europeiska
     unionen träder i kraft".
     Den 17 juli 2014 antog kommissionen en rekommendation till rådet om inledande av
     förhandlingar om viseringsundantag med 17 av de länder som förtecknas ovan, det vill säga
     samtliga utom Colombia och Peru. De två sistnämnda länderna omfattades, enligt skäl 5 i
     förordning (EU) nr 509/2014 och den gemensamma förklaring som utfärdades vid tidpunkten
     för antagandet, av ett särskilt förfarande som krävde en ytterligare bedömning av om de
     uppfyllde de relevanta kriterierna, innan kommissionen för rådet kunde lägga fram
     rekommendationer till beslut om bemyndigande att inleda förhandlingar om befrielse från
     viseringskravet med dessa två länder. Denna bedömning ingick i de rapporter som
     kommissionen antog den 29 oktober 20143. Rapporterna diskuterades i Europaparlamentets
     LIBE-utskott den 5 november 2014 och inom rådets arbetsgrupp för visering den 21
     november 2014. Bedömningarna mottogs väl både inom kommittén och arbetsgruppen, även
     om vissa betänkligheter uttrycktes med hänsyn till behovet av att säkerställa att
     viseringsfriheten kopplas till utfärdandet av biometriska pass i båda länderna och till förbättrat
     samarbete kring återvändande för irreguljära migranter.
     Till följd av den positiva bedömningen av hur Colombia och Peru uppfyller de relevanta
     kriterierna rekommenderar kommissionen nu för rådet att det bemyndigar den att inleda
     förhandlingar om viseringsundantag med båda dessa länder.

     1
            Rådets förordning (EG) nr 539/2001 av den 15 mars 2001 om fastställande av förteckningen över tredje
            länder vars medborgare är skyldiga att inneha visering när de passerar de yttre gränserna och av
            förtecknungen över de tredje länder vars medborgare är undantagna från detta krav, EGT L 81,
            21.3.2001, s. 1.
     2
            Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 509/2014 av den 15 maj 2014 om ändring av rådets
            förordning (EG) nr 539/2001 av den 15 mars 2001 om fastställande av förteckningen över tredje länder
            vars medborgare är skyldiga att inneha visering när de passerar de yttre gränserna och av förtecknungen
            över de tredje länder vars medborgare är undantagna från detta krav, EUT L 149, 20.5.2014, s. 67.
     3
            COM(2014) 663 final (för Peru) och COM(2014) 665 final (för Colombia).

SV                                                        2                                                           SV
                           RESTREINT UE/EU RESTRICTED
 ---pagebreak---                            RESTREINT UE/EU RESTRICTED
     Bestämmelsen om att viseringsundantaget är föremål för avtal mellan Europeiska unionen och
     Colombia och Peru har främst till syfte att effektivt slå vakt om reciprocitetsprincipen i
     samband med viseringsundantaget. Avtalen mellan Europeiska unionen och Colombia och
     Peru bör helt genomföra reciprocitetsprincipen genom att inkludera underlåtenhet att följa den
     principen i skälen för avbrytande av tillämpning eller uppsägning.
     Eftersom principen om ett viseringsundantag för colombianska och peruanska medborgare har
     fastställts i förordning (EU) nr 509/2014 och eftersom kommissionen har funnit att de båda
     länderna uppfyller kriterierna för avskaffande av viseringskravet, strävar kommissionen nu
     efter att ge den praktisk effekt genom att för rådet lägga fram en rekommendation om att
     bemyndiga kommissionen att inleda förhandlingar för ingående av bilaterala avtal om
     viseringsundantag mellan Europeiska unionen och Colombia och Peru.

     1.2.     Förhandlingsdirektiven
     Avtalen med Colombia och Peru kommer att noga följa de avtal om viseringsundantag som
     EU redan ingått, särskilt avtalen med Antigua and Barbuda4, Bahamas5, Barbados6,
     Mauritius7, Saint Kitts och Nevis8 och Seychellerna9, samt avtalen om viseringsundantag med
     de övriga 17 länder som förts över till bilaga II I förordning (EG) nr 539/2001 genom
     förordning (EU) nr 509/2014.
     Avtalen bör föreskriva och fastställa längden på den vistelse som godkänns enligt undantaget
     från viseringskravet, med beaktande av Schengenområdet utan inre gränser där den fria
     rörligheten för personer är garanterad. Varje avtal bör föreskriva att viseringskravet avskaffas
     endast för planerade vistelser på högst 90 dagar under en period av 180 dagar. Inresa och
     immigration skulle inte omfattas.
     I allt väsentligt skulle avtalen bekräfta att Europeiska unionen avskaffar viseringskravet för
     colombianska och peruanska medborgare och att Colombia och Peru avskaffar
     viseringskravet för medborgare från samtliga medlemsstater.
     Avtalen bör ange vilka kategorier av medborgare som omfattas av viseringsundantaget,
     nämligen innehavare av vanligt pass, diplomatpass, tjänstepass, officiellt pass och särskilt
     pass. De bör också ange det syfte med resan (t.ex. turism eller affärsresor) för vilket
     viseringsundantaget ska gälla.
     Dessutom bör man i avtalen beakta situationen i de medlemsstater som ännu inte tillämpar
     Schengenregelverket fullt ut. Så länge som de inte ingår i Schengenområdet utan inre gränser,
     bör viseringsundantaget berättiga till en vistelse på högst 90 dagar inom territoriet för var och
     en av dessa medlemsstater, oberoende av den period som beräknats för hela
     Schengenområdet.

     4
            EUT L 169, 30.6.2009, s. 3.
     5
            EUT L 169, 30.6.2009, s. 24.
     6
            EUT L 169, 30.6.2009, s. 10.
     7
            EUT L 169, 30.6.2009, s. 17.
     8
            EUT L 169, 30.6.2009, s. 38.
     9
            EUT L 169, 30.6.2009, s. 31.

SV                                                  3                                                    SV
                           RESTREINT UE/EU RESTRICTED
 ---pagebreak---                          RESTREINT UE/EU RESTRICTED
     2.      SYFTE OCH RÄTTSLIG GRUND
     Denna rekommendation läggs fram för rådet för att det ska bemyndiga kommissionen att
     förhandla med Colombia och Peru om avtal om viseringsundantag för kortare vistelser som
     innehåller klara, entydiga och rättsligt bindande rättigheter och skyldigheter som säkerställer
     att viseringskravet avskaffas för medborgare i medlemsstaterna och för colombianska och
     peruanska medborgare som reser in på den andra avtalsslutande partens territorium för en
     vistelse på högst 90 dagar.
     Förordning (EG) nr 539/2001 är baserad på artikel 77.2 a i fördraget om Europeiska unionens
     funktionssätt. Förhandlingarna med tredjeländer om avtal om viseringsundantag omfattas av
     unionens exklusiva behörighet.
     Unionen bör utöva sin exklusiva behörighet i syfte att ingå heltäckande avtal med Colombia
     och Peru om ett ömsesidigt viseringsundantag. Dessa avtal bör ha företräde framför bilaterala
     avtal som ingåtts av medlemsstaterna och Colombia och Peru i den mån bestämmelserna i
     dessa gäller frågor som omfattas av unionsavtalet.

     3.      TILLÄMPLIGHET PÅ ASSOCIERADE LÄNDER
     Unionen har inga befogenheter att ingå avtal om viseringsundantag med Colombia och Peru
     som skulle vara bindande för de fyra länder som är associerade till genomförandet av
     Schengenavtalens regelverk, inbegripet den gemensamma viseringspolitiken.
     För att slå vakt om ett gemensamt förhållningssätt gentemot Colombia och Peru i de frågor
     som regleras av avtalet, rekommenderas parterna i avtalet mellan unionen och Colombia och
     Peru att bifoga en gemensam förklaring som anger att det är önskvärt att Colombia och Peru å
     ena sidan och Island, Liechtenstein, Norge och Schweiz å andra sidan ingår separata bilaterala
     avtal om viseringsundantag, vars bestämmelser bör anpassas till avtalen mellan unionen och
     Colombia och Peru.

SV                                                 4                                                   SV
                         RESTREINT UE/EU RESTRICTED
 ---pagebreak---                              RESTREINT UE/EU RESTRICTED

                                                Rekommendation till

                                                RÅDETS BESLUT

          om bemyndigande att inleda förhandlingar om avtal mellan Europeiska unionen och
              Colombia och Peru om undantag från viseringskravet för kortare vistelser

     EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA BESLUT
     med beaktande fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 218.3 och
     218.4,
     med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation, efter dess positiva
     bedömning av hur Colombia och Peru uppfyller de relevanta kriterierna, och
     av följande skäl:
     (1)      Genom Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 509/201410 har
              hänvisningarna till Colombia och Peru förts över från bilaga I till bilaga II i rådets
              förordning (EG) nr 539/200111.
     (2)      Hänvisningarna till dessa länder åtföljs av en fotnot som anger att viseringsundantaget
              ska gälla från och med den dag då ett avtal om viseringsundantag som ska ingås med
              Europeiska unionen träder i kraft.
     (3)      Kommissionen har gjort en positiv bedömning av hur Colombia och Peru uppfyller de
              relevanta kriterierna med tanke på förhandlingar om avtal mellan Europeiska unionen
              och dessa båda länder om undantag från viseringskravet.
     (4)      Förhandlingar bör inledas i syfte att ingå sådana avtal med Colombia och Peru.
     HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE:

                                                       Artikel 1
     Kommissionens bemyndigas härmed att på unionens vägnar förhandla om avtal om undantag
     från viseringskravet med Colombia ochPeru.

                                                       Artikel 2
     Förhandlingsdirektiven anges i bilagan.
     10
              Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 509/2014 av den 15 maj 2014 om ändring av rådets
              förordning (EG) nr 539/2001 av den 15 mars 2001 om fastställande av förteckningen över tredje länder
              vars medborgare är skyldiga att inneha visering när de passerar de yttre gränserna och av förtecknungen
              över de tredje länder vars medborgare är undantagna från detta krav, EUT L 149, 20.5.2014, s. 67.
     11
              Rådets förordning (EG) nr 539/2001 av den 15 mars 2001 om fastställande av förteckningen över tredje
              länder vars medborgare är skyldiga att inneha visering när de passerar de yttre gränserna och av
              förtecknungen över de tredje länder vars medborgare är undantagna från detta krav, EGT L 81,
              21.3.2001, s. 1.

SV                                                          5                                                           SV
                             RESTREINT UE/EU RESTRICTED
 ---pagebreak---                           RESTREINT UE/EU RESTRICTED
                                                  Artikel 3
     Förhandlingarna ska föras i samråd med rådets arbetsgrupp för viseringar.

                                                  Artikel 4
     Detta beslut riktar sig till kommissionen.
     Utfärdat i Bryssel den 11.3.2015

     På rådets vägnar
     Ordförande

SV                                                   6                           SV
                          RESTREINT UE/EU RESTRICTED
 ---documentbreak---                        RESTREINT UE/EU RESTRICTED

                              EUROPEISKA
                              KOMMISSIONEN

                                                        Bryssel den 11.3.2015
                                                        COM(2015) 119 final

                                                        ANNEX 1

     This document was downgraded/declassified
     Date           16.1.2020
     By             M .SHOTTER
     Authority      DG HOME

                                          BILAGOR

                                                 till

                               Rekommendation till rådets beslut

      om bemyndigande att inleda förhandlingar om avtal mellan Europeiska unionen och
          Colombia och Peru om undantag från viseringskravet för kortare vistelser

SV                                                                                SV
                       RESTREINT UE/EU RESTRICTED
 ---pagebreak---                           RESTREINT UE/EU RESTRICTED
                                               BILAGOR
                                          Förhandlingsdirektiv
     Under förhandlingarna bör kommissionen sträva efter att uppnå de mål som anges i detalj
     nedan.

     1.       AVTALENS SYFTE OCH TILLÄMPNINGSOMRÅDE
     Syftet med avtalen bör vara att fastställa tydliga, entydiga och rättsligt bindande rättigheter
     och skyldigheter som garanterar undantag från viseringskravet för kortare vistelser både för
     colombianska och peruanska medborgare som passerar medlemsstaternas yttre gränser och för
     medborgare i medlemsstaterna som passerar gränserna till dessa länder.

     2.       SÄRSKILDA FRÅGOR
     I avtalen bör fastställas vilka berörda kategorier av EU-medborgare och colombianska och
        peruanska medborgare som ska omfattas av viseringsundantaget, nämligen innehavare av
        vanligt pass, diplomatpass, tjänstepass, officiellt pass och särskilt pass. Förklaringar som
        bifogas avtalen bör påminna om de colombianska och peruanska regeringarnas planer på
        att börja utfärda biometriska pass till sina medborgare under 2015.
     I avtalen bör anges syftet med den vistelse för vilken viseringsundantaget fastställs: turism,
        besök från anhöriga, affärsresa osv. Viseringsundantaget bör inte gälla personer som reser
        in i landet för en period av högst 90 dagar för att utöva inkomstbringande ekonomisk
        verksamhet.
     I avtalen bör också anges längden på den vistelse som tillåts på grundval av
       viseringsundantaget. För EU-medborgare bör vistelsens längd vara högst 90 dagar under en
       period av 180 dagar på colombianskt och peruanskt territorium, och för colombianska och
       peruanska medborgare högst 90 dagar under en period av 180 dagar inom
       Schengenområdet.
     I avtalen bör föreskrivas att den vistelse inom Schengenområdet som omfattas av ett
        viseringsundantag för 90 dagar under en period av 180 dagar undantagsvis, och under en
        övergångsperiod, ska beräknas oberoende av eventuell vistelse i en medlemsstat som ännu
        inte tillämpar Schengenregelverket fullt ut.
     I avtalen bör klargöras att viseringsundantaget gäller oberoende av vilket transportsätt som
        används för att passera gränsen.
     I avtalen bör klargöras att frågor som faller utanför tillämpningsområdet för avtalen fortsätter
        att regleras av nationell lagstiftning och unionslagstiftning. Detta gäller särskilt andra
        inresevillkor, nekad inresa, förlängning av vistelse utöver tre månader osv.

     3.       FÖRVALTNING AV AVTALEN
     Avtalen med Colombia och Peru bör innehålla en bestämmelse om inrättande av en
     expertkommitté. Kommittéerna bör vara sammansatta av företrädare för Europeiska unionen
     respektive Colombia och Peru. Unionen bör vara företrädd av kommissionen.
     Expertkommittén bör särskilt ha till uppgift att

SV                                                  2                                                   SV
                          RESTREINT UE/EU RESTRICTED
 ---pagebreak---                            RESTREINT UE/EU RESTRICTED
     –       övervaka genomförandet av avtalet, och
     –       föreslå ändringar och tillägg till detta.

     4.      FÖRHÅLLANDET TILL BEFINTLIGA BILATERALA AVTAL MELLAN
             MEDLEMSSTATER OCH COLOMBIA OCH PERU
     Varje avtal bör innehålla en klausul om att avtalet, från och med den dag då det träder i kraft,
     har företräde framför bilaterala avtal eller bestämmelserna i eventuella bilaterala avtal eller
     överenskommelser som ingåtts mellan enskilda medlemsstater och Colombia och Peru, i den
     mån bestämmelserna i dem gäller frågor som omfattas av avtalet.

     5.      TERRITORIELL TILLÄMPNING, IKRAFTTRÄDANDE, VARAKTIGHET,
             AVBRYTANDE AV TILLÄMPNINGEN OCH UPPSÄGNING AV AVTALEN
     Avtalen bör innehålla bestämmelser som avser deras teritoriella tillämpning – när det gäller
     Frankrike och Nederländerna skulle viseringsundantaget berättiga colombianska och
     peruanska medborgare att vistas endast på dessa medlemsstaters europeiska territorier – och
     deras ikratträdande och varaktighet. De bör ingås på obestämd tid och bör innehålla
     bestämmelser som tillåter någondera avtalsslutande part att avbryta tillämpningen av eller
     säga upp hela eller delar av avtalet. Grunderna för avbrytande av tillämpningen bör framför
     allt omfatta särskilda hot mot allmän ordning och inre säkerhet, irreguljär immigration, och
     återinförande av ett viseringskrav av någondera parten. Specifikt vad gäller irreguljär
     migration bör förklaringar som bifogats avtalen påminna om att enligt artikel 49.3 i avtalet om
     politisk dialog och samarbete mellan Europeiska gemenskapen och dess medlemsstater1 å ena
     sidan och Andinska gemenskapen och dess medlemsstater å andra sidan är parterna eniga om
     att återta sina irreguljära migranter.

     Colombia och Peru bör ha rätt att avbryta tillämpningen av eller säga upp sitt respektive avtal
     endast med avseende på Europeiska unionen i dess helhet, och inte med avseende på en eller
     flera enskilda medlemsstater. Unionen bör ha rätt att avbryta tillämpningen av eller säga upp
     avtalen endast med avseende på samtliga sina medlemsstater.

     1
            COM(2003) 695. Avtalet har ännu inte trätt i kraft eftersom det inte har ratificerats av EU. Det väntas
            dock träda i kraft under 2015.

SV                                                        3                                                           SV
                           RESTREINT UE/EU RESTRICTED