title: Kommissionens rekommendation av den 18 maj 2005 om kollektiv gränsöverskridande förvaltning av upphovsrätt och närstående rättigheter i samband med lagliga musiktjänster på nätet   (Text av betydelse för EES)

text:
               21.10.2005

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               L 276/54

         KOMMISSIONENS REKOMMENDATION
   av den 18 maj 2005
   om kollektiv gränsöverskridande förvaltning av upphovsrätt och närstående rättigheter i samband med lagliga musiktjänster på nätet
   (Text av betydelse för EES)
   (2005/737/EG)
   EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION UTFÄRDAR DENNA REKOMMENDATION
   med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 211 i detta, och
   av följande skäl:

               (1)

               I april 2004 antog kommissionen ett meddelande om förvaltning av upphovsrätt och närstående rättigheter på den inre marknaden.

               (2)

               I sitt betänkande av den 15 januari 2004 (1) påpekade Europaparlamentet att rättighetshavares upphovsrätt och närstående rättigheter bör skyddas under hela giltighetstiden, oavsett var dessa rättigheter etableras och oberoende av nationsgränser och användningsområden.

               (3)

               Europaparlamentet betonade dessutom att alla gemenskapsåtgärder när det gäller gränsöverskridande kollektiv förvaltning av upphovsrätt och närstående rättigheter bör öka konstnärernas, även författares och musikers, förtroende för att de kommer att få ekonomisk ersättning när deras verk utnyttjas över gränserna (2).

               (4)

               Den nya tekniken har resulterat i en ny generation kommersiella användare som utnyttjar musikaliska verk och andra alster på nätet. Om det skall gå att tillhandahålla lagliga musiktjänster på nätet krävs det att någon förvaltar upphovsrätt och närstående rättigheter.

               (5)

               En kategori av dessa rättigheter är ensamrätten till mångfaldigande, som omfattar alla reproduktioner som görs i samband med att musikaliska verk sprids på nätet. Andra rättighetskategorier är rätten att överföra musikaliska verk till allmänheten, rätten att få skälig ersättning för överföring av andra alster till allmänheten och ensamrätten att tillgängliggöra musikaliska verk eller andra alster.

               (6)

               Enligt Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/29/EG av den 22 maj 2001 om harmonisering av vissa aspekter av upphovsrätt och närstående rättigheter i informationssamhället (3) och rådets direktiv 92/100/EEG av den 19 november 1992 om uthyrnings- och utlåningsrättigheter och vissa upphovsrätten närstående rättigheter inom det immaterialrättsliga området (4) krävs det en licens för var och en av rättigheterna för att kunna utnyttja musikaliska verk på nätet. Dessa rättigheter kan antingen förvaltas av kollektiva rättighetsförvaltare som verkar som ombud för rättighetshavarna och tillhandahåller vissa förvaltningstjänster, eller av de enskilda rättighetshavarna själva.

               (7)

               Licenser för näträttigheter är ofta begränsade till ett särskilt territorium, och för varje rättighet som omfattas av utnyttjandet på nätet måste de kommersiella användarna förhandla med kollektiva rättighetsförvaltare i var och en av medlemsstaterna.

               (8)

               I dagens läge, när musikaliska verk i hög grad utnyttjas på nätet, behöver de kommersiella användarna en licenspolitik som är anpassad till den gränslösa Internetmiljön, med licenser som omfattar flera länder. Det är därför lämpligt att införa ett licenssystem som omfattar flera länder för att kunna se till att kommersiella användare får större rättssäkerhet i sin verksamhet och för att gynna utarbetandet av lagliga nättjänster, vilket i sin tur skulle öka inkomsterna för rättighetshavarna.

               (9)

               Frihet att tillhandahålla gränsöverskridande kollektiva förvaltningstjänster innebär att rättighetshavarna fritt kan välja vilken kollektiv rättighetsförvaltare som skall förvalta de rättigheter som krävs för att kunna driva lagliga musiktjänster på nätet i gemenskapen. Denna rätt innebär att det är möjligt att överlämna eller överföra alla eller några av näträttigheterna till andra kollektiva rättighetsförvaltare, oavsett i vilken medlemsstat den kollektiva rättighetsförvaltaren eller rättighetshavaren är medborgare eller har sin hemvist.

               (10)

               Utvecklingen av effektiva strukturer för gränsöverskridande förvaltning av rättigheter bör också garantera att de kollektiva rättighetsförvaltarna uppnår en högre grad av rationalisering och insyn i fråga om efterlevnaden av konkurrensreglerna, i synnerhet mot bakgrund av de krav som den digitala miljön medför.

               (11)

               Förhållandet mellan rättighetshavare och kollektiva rättighetsförvaltare bör, oavsett om det är baserat på kontrakt eller lagstadgade regler om medlemskap, omfatta ett minimiskydd för rättighetshavarna när det gäller alla kategorier av rättigheter som krävs för att man skall kunna tillhandahålla lagliga musiktjänster på nätet. Rättighetsförvaltarna bör behandla alla rättighetshavare lika, oberoende av i vilken medlemsstat dessa är medborgare eller har sin hemvist.

               (12)

               De royalties som inkasseras på rättighetshavarnas vägnar bör fördelas rättvist till rättighetshavarna, utan att dessa diskrimineras på grund av hemvist, nationalitet eller kategori. I synnerhet bör de royalties som inkasseras på rättighetshavares vägnar i andra medlemsstater än de där rättighetshavarna är medborgare eller har sin hemvist fördelas så effektivt som möjligt.

               (13)

               Ytterligare rekommendationer när det gäller redovisningsskyldighet, rättighetshavarnas representation i de kollektiva rättighetsförvaltarnas beslutsfattande organ och tvistlösning bör garantera att de kollektiva rättighetsförvaltarna uppnår en högre grad av rationalisering och insyn och att rättighetshavare och kommersiella användare kan fatta välgrundade beslut. Det bör inte förekomma någon skillnad i behandling beroende på kategorin av medlemskap hos den kollektiva rättighetsförvaltaren: alla rättighetshavare bör behandlas lika, oavsett om de är författare, kompositörer, förläggare, musikproducenter, utövande konstnärer eller något annat.

               (14)

               Utvecklingen av musikmarknaden på nätet bör utvärderas regelbundet.

         HÄRIGENOM REKOMMENDERAS FÖLJANDE.
   Definitioner

               1.

               I denna rekommendation gäller följande definitioner:
               a)   förvaltning på gemenskapsnivå av upphovsrätt och närstående rättigheter i samband med tillhandahållande av lagliga musiktjänster på nätet: tillhandahållande av följande tjänster: utfärdande av licenser till kommersiella användare, revision och kontroll av rättigheter, hävdande av upphovsrätt och närstående rättigheter, inkassering av royalties och fördelning av royalties till rättighetshavarna.
               b)   musikaliska verk: alla musikaliska verk eller andra skyddade alster.
               c)   repertoar: den katalog av musikaliska verk som förvaltas av en kollektiv rättighetsförvaltare.
               d)   multiterritoriella licenser: licenser som omfattar fler än en medlemsstats territorium.
               e)   kollektiv rättighetsförvaltare: varje person som tillhandahåller tjänsterna i a till flera rättighetshavare.
               f)   näträttigheter: var och en av följande rättigheter:i)ensamrätten till mångfaldigande som omfattar alla reproduktioner som avses i direktiv 2001/29/EG i form av immateriella kopior, som framställs i samband med spridning av musikaliska verk på nätet,ii)rätten att överföra musikaliska verk till allmänheten, antingen i form av en rätt att tillåta eller förbjuda enligt direktiv 2001/29/EG eller en rätt till skälig ersättning enligt direktiv 92/100/EEG, som omfattar webbutsändning, Internetradio och samsändning eller beställtjänster som tas emot antingen via en persondator eller via en mobiltelefon,iii)ensamrätten att tillgängliggöra ett musikaliskt verk enligt direktiv 2001/29/EG, även tillhandahållande på begäran eller andra interaktiva tjänster.g)   rättighetshavare: varje fysisk eller juridisk person som innehar näträttigheter.
               h)   kommersiell användare: varje person som är involverad i tillhandahållandet av musiktjänster på nätet och som behöver licens från rättighetshavarna för att kunna tillhandahålla lagliga musiktjänster på nätet.
               i)   ömsesidigt representationsavtal: varje bilateralt avtal mellan kollektiva rättighetsförvaltare enligt vilka en kollektiv rättighetsförvaltare ger den andra parten rätt att representera en repertoar på den andra partens territorium.

         Allmänt

               2.

               Medlemsstaterna uppmanas vidta de åtgärder som är nödvändiga för att underlätta för lagliga nättjänster inom gemenskapen genom att främja de lagstiftningsramar som är bäst lämpade för förvaltning på gemenskapsnivå av upphovsrätt och närstående rättigheter i samband med lagliga musiktjänster på nätet.

         Förhållandet mellan rättighetshavare, kollektiva rättighetsförvaltare och kommersiella användare

               3.

               Rättighetshavare bör ha rätt att överlåta förvaltningen av alla näträttigheter som är nödvändiga för att lagliga musiktjänster på nätet skall kunna drivas, på ett avgränsat område som de själva väljer, till en kollektiv rättighetsförvaltare efter eget val, oberoende av i vilken medlemsstat rättighetsförvaltaren eller rättighetshavaren är medborgare eller har sin hemvist.

               4.

               Kollektiva rättighetsförvaltare bör tillvarata rättighetshavarnas intressen med yttersta noggrannhet.

               5.

               När det gäller licenser för näträttigheter bör förhållandet mellan rättighetshavarna och de kollektiva rättighetsförvaltarna, oavsett om det är baserat på kontrakt eller lagstadgade regler om medlemskap, följa minst följande regler:

                           a)

                           Rättighetshavare bör kunna bestämma vilka näträttigheter som skall överlåtas till kollektiv förvaltning.

                           b)

                           Rättighetshavare bör kunna bestämma den territoriella omfattningen av den kollektiva rättighetsförvaltarens fullmakt.

                           c)

                           Rättighetshavare bör ha rätt att med rimligt varsel dra tillbaka alla näträttigheter och föra över den multiterritoriella förvaltningen av dessa rättigheter till en annan kollektiv rättighetsförvaltare, oberoende av i vilken medlemsstat rättighetsförvaltaren och rättighetshavaren är medborgare eller har sin hemvist.

                           d)

                           Om en rättighetshavare har överfört förvaltningen av en näträttighet till en annan kollektiv rättighetsförvaltare bör alla berörda kollektiva rättighetsförvaltare se till att dessa näträttigheter tas bort från alla befintliga ömsesidiga representationsavtal som de ingått sinsemellan, utan att det påverkar andra former av samarbete mellan rättighetsförvaltarna.

               6.

               Kollektiva rättighetsförvaltare bör underrätta rättighetshavarna och de kommersiella användarna om den repertoar de representerar, eventuella ömsesidiga representationsavtal, den geografiska räckvidden för deras fullmakter för den gällande repertoaren och vilken taxa som gäller.

               7.

               Kollektiva rättighetsförvaltare bör med rimligt varsel underrätta varandra och kommersiella användare om eventuella förändringar i den repertoar de representerar.

               8.

               Kommersiella användare bör underrätta de kollektiva rättighetsförvaltarna om de olika egenskaperna hos de tjänster för vilka de önskar förvärva näträttigheter.

               9.

               Kollektiva rättighetsförvaltare bör utfärda licenser till kommersiella användare mot bakgrund av objektiva kriterier och utan att diskriminera någon användare.

         Rättvis fördelning och avdrag

               10.

               Kollektiva rättighetsförvaltare bör på ett rättvist sätt fördela royalties till alla rättighetshavare eller kategorier av rättighetshavare som de representerar.

               11.

               Av de kontrakt och lagstadgade regler om medlemskap som reglerar förhållandet mellan kollektiva rättighetsförvaltare och rättighetshavare i fråga om förvaltning på gemenskapsnivå av musikaliska verk för användning på nätet, bör det framgå huruvida och i vilken omfattning det från de royalties som skall fördelas kommer att göras avdrag för andra tjänster än förvaltningen.

               12.

               Kollektiva rättighetsförvaltare bör vid utbetalningen av royalties upplysa alla de rättighetshavare de representerar om vilka avdrag som gjorts för andra ändamål än för de förvaltningstjänster som tillhandahållits.

         Icke-diskriminering och representation

               13.

               Förhållandet mellan kollektiva rättighetsförvaltare och rättighetshavare bör, oavsett om det är baserat på kontrakt eller lagstadgade regler om medlemskap, vara baserat på följande principer:

                           a)

                           Alla kategorier rättighetshavare bör behandlas lika i förhållande till alla element som ingår i förvaltningstjänsten i fråga.

                           b)

                           Rättighetshavarnas representation i den interna beslutprocessen bör vara rättvis och välavvägd.

         Redovisningsskyldighet

               14.

               Kollektiva rättighetsförvaltare bör med jämna mellanrum underrätta alla de rättighetshavare som de företräder, direkt eller indirekt enligt ömsesidiga representationsavtal, om alla licenser som utfärdats, gällande taxor samt inkasserade och fördelade royalties.

         Tvistlösning

               15.

               Medlemsstaterna uppmanas införa en effektiv mekanism för tvistlösning, särskilt med hänsyn till taxor, licensvillkor, överlåtelse av näträttigheter för förvaltning och tillbakadragande av näträttigheter.

         Uppföljning

               16.

               Medlemsstaterna och de kollektiva rättighetsförvaltarna uppmanas att varje år lägga fram en rapport för kommissionen om vilka åtgärder de har vidtagit med anledning av denna rekommendation och om förvaltningen på gemenskapsnivå av upphovsrätt och närstående rättigheter i samband med tillhandahållande av lagliga musiktjänster på nätet.

               17.

               Kommissionen har för avsikt att regelbundet bevaka utvecklingen i Internetmusiksektorn mot bakgrund av denna rekommendation.

               18.

               Kommissionen kommer att mot bakgrund av bevakningen i punkt 17 överväga om det finns ett behov av ytterligare åtgärder på gemenskapsnivå.

         Adressater

               19.

               Denna rekommendation riktar sig till medlemsstaterna och till alla ekonomiska aktörer som är involverade i förvaltning av upphovsrätt och närstående rättigheter i gemenskapen.

      Utfärdad i Bryssel den 18 maj 2005.

            På kommissionens vägnar

         Charlie McCREEVY

            Ledamot av kommissionen

      (1)  A5-0478/2003.

      (2)  Se punkt 29.

      (3)  EGT L 167, 22.6.2001, s. 10.

      (4)  EGT L 346, 27.11.1992, s. 61. Direktivet ändrat genom direktiv 2001/29/EG.


Avis juridique important

|

31996H0129

96/129/EG: Kommissionens rekommendation av den 12 januari 1996 om komplettering av rekommendation 93/216/EEG om det Europeiska skjutvapenpasset

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 030 , 08/02/1996 s. 0047 - 0049

KOMMISSIONENS REKOMMENDATION av den 12 januari 1996 om komplettering av rekommendation 93/216/EEG om det Europeiska skjutvapenpasset (96/129/EG)EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION UTFÄRDAR DENNA REKOMMENDATIONmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 155 andra strecksatsen i detta, ochmed beaktande av följande:I rådets direktiv 91/477/EEG av den 18 juni 1991 om kontroll av förvärv och innehav av vapen (1) föreskrivs införandet av ett europeiskt skjutvapenpass.Kommissionen har genom rekommendation 93/216/EEG (2) om det europeiska skjutvapenpasset anmodat medlemsstaterna att införa detta dokument enligt en förlaga bifogad den rekommendationen.Denna förlaga till ett europeiskt skjutvapenpass måste anpassas med anledning av de nya medlemsstaternas anslutning.HÄRIGENOM REKOMMENDERAS FÖLJANDE.Artikel 1 Finland, Sverige och Österrike skall införa det europeiska skjutvapenpasset i enlighet med den bifogade förlagan.Artikel 2 De övriga medlemsstaterna som redan lämnat ut det europeiska skjutvapenpasset i enlighet med förlagan i bilagan till rekommendationen 93/216/EEG skall införa passet, enligt den bifogade förlagan efterhand, allteftersom lagren av det gamla passet tar slut, dock senast den 1 januari 1998.Utfärdad i Bryssel den 12 januari 1996.På kommissionens vägnarMario MONTILedamot av kommissionen>Hänvisning till film>>Hänvisning till film>(1) EGT nr L 256, 13.9.1991, s. 51.(2) EGT nr L 93, 17.4.1993, s. 39.


title: Kommissionens rekommendation av den 30 maj 2008 om riskbegränsande åtgärder för ämnena natriumkromat, natriumdikromat och 2,2′,6,6′-tetrabromo-4,4′-isopropylidendifenol (tetrabrombisfenol A) [delgivet med nr K(2008) 2256] (Text av betydelse för EES)

text:
               18.6.2008

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               L 158/62

      KOMMISSIONENS REKOMMENDATION

   av den 30 maj 2008
   om riskbegränsande åtgärder för ämnena natriumkromat, natriumdikromat och 2,2′,6,6′-tetrabromo-4,4′-isopropylidendifenol (tetrabrombisfenol A)
   [delgivet med nr K(2008) 2256]
   (Text av betydelse för EES)
   (2008/454/EG)
   EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION UTFÄRDAR DENNA REKOMMENDATION
   med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,
   med beaktande av rådets förordning (EEG) nr 793/93 av den 23 mars 1993 om bedömning och kontroll av risker med existerande ämnen (1), särskilt artikel 11.2, och
   av följande skäl:

               (1)

               Inom ramen för förordning (EEG) nr 793/93 har följande ämnen identifierats som prioriterade för riskbedömning i enlighet med kommissionens förordningar (EG) nr 143/97 (2) och (EG) nr 2364/2000 (3) för den tredje respektive fjärde förteckningen över prioriterade ämnen enligt förordning (EEG) nr 793/93:

                           —

                           natriumkromat

                           —

                           natriumdikromat

                           —

                           2,2′,6,6′-tetrabromo-4,4′-isopropylidendifenol (tetrabrombisfenol A)

               (2)

               Den rapporterande medlemsstat som utsetts i enlighet med förordningarna (EEG) nr 793/93 och (EG) nr 143/97 har genomfört de delar av riskbedömningen som avser effekter av ämnena i fråga på människa och miljö i enlighet med kommissionens förordning (EG) nr 1488/94 av den 28 juni 1994 om principer för bedömningen av risker för människor och miljö av existerande ämnen (4) samt föreslagit en strategi för riskbegränsning i enlighet med rådets förordning (EEG) nr 793/93.

               (3)

               Vetenskapliga kommittén för toxicitet, ekotoxicitet och miljö (SCTEE) och vetenskapliga kommittén för hälso- och miljörisker (SCHER) har rådfrågats och avgett yttranden om den rapporterande medlemsstatens riskbedömningar. Yttrandena finns på de vetenskapliga kommittéernas hemsida.

               (4)

               Resultaten av riskbedömningen och ytterligare resultat från strategierna för att begränsa riskerna finns i kommissionens meddelande (5).

               (5)

               På grundval av den bedömningen bör vissa riskbegränsande åtgärder rekommenderas för vissa ämnen.

               (6)

               De riskbegränsande åtgärder som rekommenderas för arbetstagare bör behandlas inom ramen för arbetarskyddslagstiftningen, som bedöms vara ett lämpligt regelverk för att i tillräcklig utsträckning begränsa riskerna med de berörda ämnena.

               (7)

               De riskbegränsande åtgärder som föreslås i denna rekommendation är förenliga med yttrandet från den kommitté som inrättats enligt artikel 15.1 i förordning (EEG) nr 793/93.

         HÄRIGENOM REKOMMENDERAS FÖLJANDE.
   AVSNITT 1
   NATRIUMKROMAT

         (CAS-nr 7775-11-3, Einecs-nr 231-889-5)

   Riskbegränsande åtgärder för arbetstagare (1) och för miljön (2, 3, 4, 5, 6)

               1.

               Arbetsgivare som använder krom(VI)föreningar i tillverkningen av färgämnen, beredning av produkter för metallbehandling, elektrolytisk metallplätering, eller som betningsmedel vid ullfärgning bör uppmärksamma eventuella sektorsspecifika riktlinjer som tagits fram på nationell nivå på grundval av de praktiska, icke-bindande riktlinjer som kommissionen har utformat i enlighet med artikel 12.2 i rådets direktiv 98/24/EG (6).

               2.

               De behöriga myndigheterna i de berörda medlemsstaterna bör i de tillstånd som utfärdas enligt Europaparlamentets och rådets direktiv 2008/1/EG (7) fastställa villkor, utsläppsgränsvärden eller likvärdiga parametrar eller tekniska åtgärder för krom (VI), för att de berörda anläggningarna ska kunna tillämpa bästa möjliga teknik (BAT), med hänsyn till anläggningarnas tekniska egenskaper, geografiska läge samt lokala miljöförhållanden.

               3.

               Medlemsstaterna bör noga följa tillämpningen av BAT för krom (VI) och rapportera alla viktiga förändringar till kommissionen inom ramen för informationsutbytet om BAT.

               4.

               För att underlätta tillståndsgivning och kontroll enligt direktiv 2008/1/EG bör krom (VI) ingå i det pågående arbetet för att utarbeta vägledning om BAT.

               5.

               Lokala utsläpp i miljön bör, där så behövs, begränsas genom nationella bestämmelser som innebär att inga miljörisker förväntas.

               6.

               För vattenförekomster där utsläpp av krom (VI) kan utgöra en risk, bör de berörda medlemsstaterna fastställa miljökvalitetsnormer och de nationella åtgärderna för föroreningsbegränsning för att uppfylla miljökvalitetsnormerna 2015 i enlighet med Europaparlamentets och rådets direktiv 2000/60/EG (8).

         AVSNITT 2
   NATRIUMDIKROMAT

         (CAS-nr 10588-01-9, Einecs-nr 234-190-3)

   Riskbegränsande åtgärder för arbetstagare (7) och för miljön (8, 9, 10, 11, 12)

               7.

               Arbetsgivare som använder krom(VI)föreningar i tillverkningen av färgämnen, beredning av produkter för metallbehandling, elektrolytisk metallplätering, eller som betningsmedel vid ullfärgning bör uppmärksamma eventuella sektorsspecifika riktlinjer som tagits fram på nationell nivå på grundval av de praktiska, icke-bindande riktlinjer som kommissionen har utformat i enlighet med artikel 12.2 i direktiv 98/24/EG.

               8.

               De behöriga myndigheterna i de berörda medlemsstaterna bör i de tillstånd som utfärdas enligt direktiv 2008/1/EG fastställa villkor, utsläppsgränsvärden eller likvärdiga parametrar eller tekniska åtgärder för krom (VI), för att de berörda anläggningarna ska kunna tillämpa bästa möjliga teknik (BAT), med hänsyn till anläggningarnas tekniska egenskaper, geografiska läge samt lokala miljöförhållanden.

               9.

               Medlemsstaterna bör noga följa tillämpningen av BAT för krom (VI) och rapportera alla viktiga förändringar till kommissionen inom ramen för informationsutbytet om BAT.

               10.

               För att underlätta tillståndsgivning och kontroll enligt direktiv 2008/1/EG bör krom (VI) ingå i det pågående arbetet för att utarbeta vägledning om BAT.

               11.

               Lokala utsläpp i miljön bör, där så behövs, begränsas genom nationella bestämmelser som innebär att inga miljörisker förväntas.

               12.

               För vattenförekomster där utsläpp av krom (VI) kan utgöra en risk, bör de berörda medlemsstaterna fastställa miljökvalitetsnormer och de nationella åtgärderna för föroreningsbegränsning för att uppfylla miljökvalitetsnormerna 2015 i enlighet med direktiv 2000/60/EG.

         AVSNITT 3
   2,2′,6,6′-TETRABROMO-4,4′-ISOPROPYLIDENDIFENOL (TETRABROMBISFENOL A)

         (CAS-nr 79-94-7, Einecs-nr 201-236-9)

   Riskbegränsande åtgärder för miljön (13, 14)

               13.

               De behöriga myndigheterna i de berörda medlemsstaterna bör i de tillstånd som utfärdas enligt direktiv 2008/1/EG fastställa villkor, utsläppsgränsvärden eller likvärdiga parametrar eller tekniska åtgärder för TBBPA, för att de berörda anläggningarna ska kunna tillämpa bästa möjliga teknik (BAT), med hänsyn till anläggningarnas tekniska egenskaper, geografiska läge samt lokala miljöförhållanden.

               14.

               Lokala utsläpp av TBBPA till miljön bör, där så behövs, begränsas genom nationella bestämmelser som innebär att inga miljörisker förväntas.

         AVSNITT 4
   ADRESSATER

               15.

               Denna rekommendation riktar sig till alla branscher som importerar, framställer, transporterar, lagrar, använder i en beredning eller på annat sätt bearbetar, använder, bortskaffar eller återvinner ämnena, samt till medlemsstaterna.

      Utfärdad i Bryssel den 30 maj 2008.

            På kommissionens vägnar

         Stavros DIMAS

            Ledamot av kommissionen

      (1)  EGT L 84, 5.4.1993, s. 1. Förordningen ändrad genom Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1882/2003 (EUT L 284, 31.10.2003, s. 1).

      (2)  EGT L 25, 28.1.1997, s. 13.

      (3)  EGT L 273, 26.10.2000, s. 5.

      (4)  EGT L 161, 29.6.1994, s. 3.

      (5)  EUT C 152, 18.6.2008, s. 11.

      (6)  EGT L 131, 5.5.1998, s. 11. Direktivet ändrat genom Europaparlamentets och rådets direktiv 2007/30/EG (EUT L 165, 27.6.2007, s. 21).

      (7)  EUT L 24, 29.1.2008, s. 8.

      (8)  EGT L 327, 22.12.2000, s. 1. Direktivet senast ändrat genom direktiv 2008/32/EG (EUT L 81, 20.3.2008, s. 60).


				|

		52013DC0354

			Rekommendation till RÅDETS REKOMMENDATION om Danmarks nationella reformprogram för 2013, med avgivande av rådets yttrande om Danmarks konvergensprogram för 2012–2016 /* COM/2013/0354 final - 2013/ () */

Rekommendation till
RÅDETS REKOMMENDATION
om Danmarks nationella reformprogram för
2013,
med avgivande av rådets yttrande om Danmarks konvergensprogram för 2012–2016
EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT
DENNA REKOMMENDATION
med beaktande av fördraget om Europeiska
unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 121.2 och 148.4,
med beaktande av rådets förordning (EG) nr
1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga
finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken[1], särskilt artikel 9.2,
med beaktande av Europaparlamentets och rådets
förordning (EU) nr 1176/2011 av den 16 november 2011 om förebyggande och
korrigering av makroekonomiska obalanser[2],
särskilt artikel 6.1,
med beaktande av Europeiska kommissionens
rekommendation[3],
med beaktande av Europaparlamentets
resolutioner[4],
med beaktande av Europeiska rådets slutsatser,
med beaktande av sysselsättningskommitténs
yttrande,
efter att ha hört ekonomiska och finansiella
kommittén, och
av följande skäl:
(1)       Den 26 mars 2010 antog
Europeiska rådet kommissionens förslag till en ny strategi för tillväxt och
sysselsättning, Europa 2020, som bygger på en ökad samordning av den ekonomiska
politiken med inriktning på ett antal nyckelområden där åtgärder behövs för att
stärka förutsättningarna för hållbar tillväxt och konkurrenskraft i EU.
(2)       Den 13 juli 2010 antog rådet
på grundval av kommissionens förslag en rekommendation om de allmänna
riktlinjerna för medlemsstaternas och unionens ekonomiska politik (2010–2014)
och den 21 oktober 2010 ett beslut om riktlinjer för medlemsstaternas
sysselsättningspolitik[5],
vilka tillsammans utgör de så kallade integrerade riktlinjerna. Medlemsstaterna
uppmanades att beakta de integrerade riktlinjerna i sin nationella ekonomiska
politik och sysselsättningspolitik.
(3)       Den 29 juni 2012 beslutade
stats- och regeringscheferna om en tillväxt- och sysselsättningspakt, som ger
ett enhetligt ramverk för insatser på nationell nivå, EU-nivå och
euroområdesnivå med hjälp av alla tänkbara medel, instrument och politiska
åtgärder. De beslutade om åtgärder som medlemsstaterna ska vidta och uttryckte
i synnerhet sitt djupa åtagande att nå Europa 2020-målen och genomföra de
landsspecifika rekommendationerna.
(4)       Den 6 juli 2012 antog rådet
en rekommendation om Danmarks nationella reformprogram för 2012 och avgav ett
yttrande om Danmarks uppdaterade konvergensprogram för 2011–2015.
(5)       Den 28 november 2012 antog
kommissionen den årliga tillväxtöversikten[6],
som inledde 2013 års europeiska planeringstermin för samordning av den
ekonomiska politiken. Den 28 november 2012 antog kommissionen dessutom
rapporten om varningsmekanismen[7],
baserad på förordning (EU) nr 1176/2011, i vilken Danmark pekades ut som en av
de medlemsstater som skulle bli föremål för en fördjupad granskning.
(6)       Den 14 mars 2013 godkände
Europeiska rådet prioriteringarna för att säkerställa finansiell stabilitet,
budgetkonsolidering och åtgärder för att främja tillväxt. Europeiska rådet
betonade att det är nödvändigt att på ett differentierat och tillväxtfrämjande
sätt konsolidera de offentliga finanserna, återställa normal utlåning till
ekonomin, främja tillväxt och konkurrenskraft, bekämpa arbetslöshet och krisens
sociala följder samt modernisera den offentliga förvaltningen.
(7)       Den 10 april 2013 publicerade
kommissionen resultatet av sin fördjupade granskning[8] av Danmark, i enlighet med
artikel 5 i förordning (EU) nr 1176/2011 om förebyggande och korrigering av
makroekonomiska obalanser. Av sin analys drog kommissionen slutsatsen att
Danmark har makroekonomiska obalanser, även om de inte är alltför stora.
(8)       Den 30 april 2013 lade
Danmark fram sitt konvergensprogram för perioden 2012–2016 och sitt nationella
reformprogram för 2013. Av hänsyn till deras inbördes samband har de båda
programmen bedömts samtidigt.
(9)       På grundval av bedömningen av
konvergensprogrammet för 2013 enligt rådets förordning (EG) nr 1466/97 anser
rådet att att det makroekonomiska scenario bakom de finanspolitiska
beräkningarna i programmet är rimligt. Enligt scenariot ska BNP-tillväxten
0,7 % och 1,6 % för 2013 respektive 2014 och det ligger i stort i linje
med kommissionens vårprognoser för 2013 på 0,7 % och 1,7 %. Programmet
innehåller en finanspolitisk strategi som syftar till att korrigera det alltför
stora underskottet och till att uppfylla det medelfristiga målet om ett
strukturellt underskott på högst 0,5 % av BNP till 2013, vilket
återspeglar paktens mål. I programmet förespår man ett underskott i de
offentliga finanserna på 1,7 % av BNP för 2013 och 1,8 % för 2014,
vilket är i linje med den tidsgräns som kommissionen föreslagit inom
förfarandet vid alltför stora underskott. Den genomsnittliga årliga
finanspolitiska insatsen under perioden 2011–2013, baserad på beräkningar av
det strukturella saldot, ligger i linje med rådets rekommendation enligt
förfarandet för alltför stora underskott. De reala offentliga utgifterna
(inklusive diskretionära inkomståtgärder) beräknas visa nolltillväxt under 2013
och bli 0,4 % för 2014, vilket innebär att riktmärket för utgifter iakttas
båda åren. Danmarks offentliga finanser är generellt sett sunda och landet
uppfyller redan sitt medelfristiga mål. Men eftersom landet har en åldrande
befolkning och driver en ambitiös välfärdspolitik, är det mycket viktigt för
Danmark att ha en sund och hållbar finanspolitisk ram och att se till att
underskottet inte överstiger fördragets riktvärde på 3 % av BNP.
(10)     Under 2012 slutförde Danmark
reformen av förtidspensions- och flexjobbsystemet, som trädde i kraft den 1
januari 2013. Reformerna är viktiga åtgärder för att öka utbudet på arbetskraft
i Danmark. Men det är ändå en ständig utmaning att förbättra anställbarheten
för de som har svårast att ta sig in på arbetsmarknaden, bland annat personer
med invandrarbakgrund, långtidsarbetslösa och lågutbildade. Den danska
regeringens reformagenda är visserligen omfattande, med det är ändå viktigt att
se till att den berömda danska ”flexicurity-modellen” fortsätter att underlätta
en smidigt övergång från arbetslöshet till arbete, samtidigt som den begränsar
marginalisering och social utestängning. Utbildning och kompetensutveckling är
viktiga faktorer i detta hänseende.
(11)     Utbildning är helt rätt en
tydlig prioritering för Danmark. Fortsätta satsningar krävs dock för att
förbättra kvaliteten och kostnadseffektiviteten i landets utbildningssystem,
t.ex. genom att fullfölja påbörjade reformer. Den föreslagna reformen av
grundskolan går i rätt riktning och kan förväntas öka skolans
kostnadseffektivitet och kvaliteten på undervisningen, bland annat elevernas
kunskapsnivå. När det gäller yrkesutbildning har den danska regeringen tagit
initiativ för att förbättra kvaliteten på yrkesutbildning för unga och trygga
nödvändiga praktikplatser i den privata sektorn. Man har tillsatt en kommitté
där regeringen, kommunerna, regionerna och arbetsmarknadens parter deltar för
att hitta en permanent lösning för att garantera antalet nödvändiga
praktikplatser och förbättra kvaliteten på yrkesutbildningen. Genom att hitta
beständiga och bra lösningar på både problemen med bristen på praktikplatser
och det stora antal elever som hoppar av yrkesutbildningen skulle Danmark stå
bättre rustat för arbetsmarknadens framtida kunskapsbehov och förbättra sin
produktivitet.
(12)     Danmark kan höja sin
ekonomiska tillväxt genom att undanröja hinder för konkurrensen i lokal- och
detaljhandeln, med tanke på hur viktig denna sektor är för den danska ekonomin.
Den danska regeringen lade 2012 fram en ny konkurrenslag, som är ett viktigt
steg i rätt riktning. Genom översynen av konkurrenslagstiftningen har man
infört en effektivare mekanism för att genomdriva konkurrensreglerna, vilket
helt uppfyller den delen av 2012 års rekommendation. Mer kan dock göras för att
effektivisera de åtgärder som vidtagits i vissa tjänstesektorer och för offentliga
tjänster för att öka konkurrensen och få marknaden att fungera bättre. Olika
politiska initiativ är ännu i ett tidigt skede och det krävs fortsatta
satningar för att säkra ett effektivt genomförande.
(13)     Det senaste året har
hushållens skuldsättning analyserats grundligt på både nationell nivå och
EU-nivå för att bedöma hoten mot den finansiella och ekonomiska stabiliteten.
För ögonblicket verkar riskerna för den finansiella stabiliteten vara under
kontroll, men de kräver ständig övervakning. Danmark har vidtagit flera
åtgärder för att göra bostadslånesystemet mer robust. Bland åtgärderna finns
ett system med riskangivning för bostadslån och restriktioner för bostadslån
med rörlig ränta och/eller amorteringsfrihet. Bolåneinstitututen har på eget initiativ
vidtagit åtgärder och kräver nu ytterligare säkerheter. Alla de här åtgärderna
går i rätt riktning, men det krävs noggrann övervakning för att kontrollera att
de verkligen har önskad effekt. Kommissionen kommer att granska Danmarks
regelbundna rapporter om genomslaget för de åtgärder som har vidtagits i detta
avseende. Med tiden bör fastighetsbeskattningen i Danmark ses över för att
minska snedvridningar och stärka dess konjunkturutjämnande inslag.
(14)     I samband med den europeiska
planeringsterminen har kommissionen gjort en omfattande analys av Danmarks
ekonomiska politik. Den har gjort en bedömning av konvergensprogrammet och det
nationella reformprogrammet, samt lagt fram en fördjupad granskning. Den har
beaktat inte bara programmens relevans för en hållbar finanspolitik och
socioekonomisk politik utan också i vilken utsträckning EU:s regler och
riktlinjer har iakttagits, mot bakgrund av behovet att stärka den övergripande
ekonomiska styrningen i EU genom att framtida nationella beslut fattas med
beaktande av synpunkter på EU-nivå. Kommissionens rekommendationer inom den
europeiska planeringsterminen avspeglas i rekommendationerna 1–3 nedan.
(15)     Mot bakgrund av denna
bedömning har rådet granskat Danmarks konvergensprogram och dess yttrande[9] avspeglas särskilt i
rekommendation 1 nedan.
(16)     Mot bakgrund av resultaten av
kommissionens fördjupade granskning och denna bedömning har rådet granskat
Danmarks nationella reformprogram och konvergensprogram. Dess rekommendationer
enligt artikel 6 i förordning (EU) nr 1176/2011 om förebyggande och korrigering
av makroekonomiska obalanser avspeglas i rekommendation 3 nedan.
HÄRIGENOM REKOMMENDERAS Danmark att
vidta följande åtgärder under perioden 2013–2014:
1.           Genomföra den planerade
finanspolitiska strategin under 2013 för att säkerställa en korrigering av det
alltför stora underskottet senast 2013. Dessutom genomföra den finanspolitiska
strategin från 2014 för att säkerställa en adekvat finanspolitisk insats för
att ligga kvar på det medelfristiga målet.
2.           Göra fler insatser för att
förbättra anställbarheten för personer med svag anknytning till
arbetsmarknaden, inklusive personer med invandrarbakgrund, långtidsarbetslösa
och lågutbildade. Förbättra kvaliteten på yrkesutbildningen för att minska
antalet avhopp från skolan och öka antalet praktikplatser. Genomföra reformen
av grundskolan för att öka kunskapsnivån och göra utbildningssystemet mer
kostnadseffektivt.
3.           Fortsätta insatserna för att
avlägsna konkurrenshinder i tjänstesektorn, inklusive i detaljhandeln och
byggsektorn, och se till att de offentliga tjänsterna levereras effektivare.
Utfärdad i Bryssel den
                                                                       På
rådets vägnar
                                                                       Ordförande
[1]               EGT L 209, 2.8.1997, s. 1.
[2]               EUT L 306, 23.11.2011, s. 25.
[3]               COM(2013) 354 final.
[4]               P7_TA(2013)0052 och P7_TA(2013)0053.
[5]               Rådets beslut 2013/208/EU av den 22 april 2013.
[6]               COM(2012) 750 final.
[7]               COM(2012) 751 final.
[8]               SWD(2013) 115 final.
[9]               Enligt artikel 9.2 i rådets förordning (EG) nr 1466/97.


title: Rådets rekommendation av den 11 juli 2017 om Finlands nationella reformprogram 2017 med avgivande av rådets yttrande om Finlands stabilitetsprogram 2017

text:
               9.8.2017

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               C 261/114

         RÅDETS REKOMMENDATION
   av den 11 juli 2017
   om Finlands nationella reformprogram 2017 med avgivande av rådets yttrande om Finlands stabilitetsprogram 2017
   (2017/C 261/25)
   EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION
   med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 121.2 och 148.4,
   med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken (1), särskilt artikel 5.2,
   med beaktande av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1176/2011 av den 16 november 2011 om förebyggande och korrigering av makroekonomiska obalanser (2), särskilt artikel 6.1,
   med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation,
   med beaktande av Europaparlamentets resolutioner,
   med beaktande av Europeiska rådets slutsatser,
   med beaktande av sysselsättningskommitténs yttrande,
   med beaktande av ekonomiska och finansiella kommitténs yttrande,
   med beaktande av yttrandet från kommittén för socialt skydd,
   med beaktande av yttrandet från kommittén för ekonomisk politik, och
   av följande skäl:

               (1)

               Den 16 november 2016 antog kommissionen den årliga tillväxtöversikten, som inledde 2017 års europeiska planeringstermin för samordning av den ekonomiska politiken. Prioriteringarna i den årliga tillväxtöversikten godkändes av Europeiska rådet den 9–10 mars 2017. Den 16 november 2016 antog kommissionen, på grundval av förordning (EU) nr 1176/2011, rapporten om förvarningsmekanismen, där Finland konstaterades var en av de medlemsstater som skulle bli föremål för en fördjupad granskning. Samma dag antog kommissionen också en rekommendation till rådets rekommendation om den ekonomiska politiken för euroområdet, som godkändes av Europeiska rådet den 9–10 mars 2017. Den 21 mars 2017 antog rådet rekommendationen om den ekonomiska politiken för euroområdet (nedan kallad rekommendationen för euroområdet) (3).

               (2)

               Med tanke på att ekonomierna i den ekonomiska och monetära unionen är tätt sammanvävda bör Finland, i egenskap av en medlemsstat som har euron som valuta, se till att rekommendationen för euroområdet, som återspeglas i rekommendationerna 1 och 2, genomförs fullständigt och i tid.

               (3)

               Landsrapporten 2017 för Finland offentliggjordes den 22 februari 2017. Den innehöll en bedömning av hur väl Finland hade lyckats med de landsspecifika rekommendationerna som rådet antog den 12 juli 2016, med uppföljningen av tidigare års landsspecifika rekommendationer och med sina nationella Europa 2020-mål. Den innehöll även en fördjupad granskning inom ramen för artikel 5 i förordning (EU) nr 1176/2011 och resultaten av denna granskning publicerades också den 22 februari 2017. Av analysen drog kommissionen slutsatsen att Finland inte har makroekonomiska obalanser.

               (4)

               Den 28 april 2017 lade Finland fram sitt nationella reformprogram och sitt stabilitetsprogram för 2017. För att beakta deras inbördes samband har de båda programmen bedömts samtidigt.

               (5)

               Vid programplaneringen för de europeiska struktur- och investeringsfonderna (nedan kallade ESI-fonder) för 2014–2020 har relevanta landsspecifika rekommendationer beaktats. Enligt artikel 23 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1303/2013 (4) får kommissionen begära att en medlemsstat ser över och föreslår ändringar av sin partnerskapsöverenskommelse och av relevanta program när så krävs för att stödja genomförandet av relevanta rekommendationer från rådet. Kommissionen har i riktlinjerna för tillämpning av åtgärder som sammanlänkar effektiva ESI-fonder med sund ekonomisk styrning beskrivit närmare hur den kommer att tillämpa den bestämmelsen.

               (6)

               Finland omfattas för närvarande av stabilitets- och tillväxtpaktens förebyggande del och av skuldkriteriet. I stabilitetsprogrammet för 2017 förutser regeringen en försämring av det totala budgetsaldot från -1,9 % av BNP 2016 till -2,3 % 2017, följt av en stadig förbättring därefter, för att uppgå till -0,2 % under 2020. Det väntas att det medelfristiga budgetmålet, dvs. ett underskott på 0,5 % av BNP i strukturella termer, kommer att nås från och med 2019. På grundval av det omräknade (5) strukturella saldot kommer det medelfristiga budgetmålet dock inte att nås förrän från och med 2020. Enligt stabilitetsprogrammet för 2017 förväntas den offentliga skuldkvoten nå en topp på 64,7 % av BNP under 2017 och minska till 62,7 % under 2020. Det makroekonomiska scenario som ligger till grund för dessa budgetprognoser verkar vara gynnsamt, framför allt vad gäller 2018 och 2019. Scenariot grundar sig på förväntningen att sysselsättningen ska öka med närmare 2 % per år 2018–2019, vilket är en märkbart större ökning än den genomsnittliga årliga ökningen under de senaste tio åren (+0,2 %).

               (7)

               Den 22 maj 2017 offentliggjorde kommissionen en rapport enligt artikel 126.3 i EUF-fördraget, eftersom Finlands offentliga skuld överskred referensvärdet 60 % av BNP. Efter en bedömning av alla relevanta faktorer drog kommissionen i rapporten slutsatsen att skuldkriteriet bör anses ha uppfyllts.

               (8)

               I stabilitetsprogrammet för 2017 anges att den exceptionella flyktingströmmen kommer att få en betydande inverkan på budgeten och det lämnas även uppgifter som styrker dessa extra budgetkostnaders art och omfattning. Enligt stabilitetsprogrammet 2017 uppgick kostnaderna till 0,34 % av BNP 2016. Enligt kommissionen uppgick de berättigade extra utgifterna till 0,17 % av BNP under 2016. Bestämmelserna i artiklarna 5.1 och 6.3 i förordning (EG) nr 1466/97 gör det möjligt att ta hänsyn till dessa extra utgifter, eftersom flyktingströmmen är en ovanlig händelse som har stor inverkan på Finlands offentliga finanser och eftersom den finanspolitiska hållbarheten inte äventyras av att landet tillfälligt tillåts avvika från anpassningsbanan mot det medelfristiga budgetmålet. Den anpassning som krävs för att nå det medelfristiga budgetmålet för 2016 har därför minskats för att beakta dessa kostnader. Enligt stabilitetsprogrammet 2017 beräknas kostnaderna för den exceptionella flyktingströmmen minska med 0,15 % av BNP 2017. Kommissionen kommer under våren 2018 att göra en slutlig bedömning av 2017, inbegripet de berättigade beloppen, på grundval av de uppgifter som tillhandahålls av Finlands myndigheter.

               (9)

               I utkastet till budgetplan för 2017 begärde Finland att få utnyttja flexibiliteten i den förebyggande delen i enlighet med den gemensamt överenskomna ståndpunkt om flexibilitet i stabilitets- och tillväxtpakten som Ekofinrådet godkände i februari 2016, eftersom man planerade att genomföra större strukturreformer med positiv inverkan på de offentliga finansernas långsiktiga hållbarhet (begäran om flexibilitet på 0,5 % av BNP) och på de nationella utgifterna för projekt som medfinansieras av unionen inom ramen för ESI-fonderna (begäran om flexibilitet på 0,1 % av BNP).

               (10)

               Begäran om flexibilitet med anledning av strukturreformer avser reformer av arbetsmarknaden, framför allt konkurrenskraftsavtalet och pensionsreformen. Mer än 90 % av arbetstagarna påverkas av konkurrenskraftsavtalet genom att deras löner fryses i tolv månader och deras årliga arbetstid permanent ökar med 24 timmar utan kompensation. Dessutom kommer arbetstagarna permanent att betala en större andel av socialförsäkringsavgifterna. För att kompensera för de frysta lönerna och för arbetstagarnas ökade kostnadsbörda sänkte regeringen permanent inkomstskatten från och med 2017. Reformen av pensionssystemet kommer att höja den lägsta lagstadgade pensionsåldern från 63 år till 65 år till 2027. Därefter kommer pensionsåldern att vara kopplad till den förväntade livslängden. Båda reformerna trädde i kraft 2017. Som en följd av konkurrenskraftsavtalet kan en förbättrad kostnadskonkurrenskraft leda till ökad sysselsättning och en ökning av reala BNP med cirka 1,5–2 %, enligt utkastet till budgetplan för 2017. Med tanke på åtgärdens karaktär finns det vissa betänkligheter vad gäller uppskattningarna för sysselsättningen och BNP, men de verkar på det stora hela vara realistiska. Dessa reformer kommer därför att ha en positiv inverkan på de offentliga finansernas hållbarhet. Dessutom tyder resultaten från den detaljerade bedömningen av uppskattningen av produktionsgapet 2017, som gjorts på grundval av kommissionens vårprognos 2017, på att Finland kommer att uppnå det lägsta riktmärket 2017. För att försäkra sig om att landet håller sig till referensvärdet för underskott på 3 % av BNP har regeringen dessutom offentligt åtagit sig att vid behov vidta ytterligare åtgärder 2017 för att säkerställa efterlevnaden av de finanspolitiska reglerna, inbegripet fördragets referensvärde på 3 % av BNP. På grundval av detta kan Finland för närvarande anses uppfylla kraven för den begärda tillfälliga avvikelsen på 0,5 % av BNP 2017, förutsatt att landet genomför de överenskomna reformerna på lämpligt sätt, vilket kommer att följas upp under den europeiska planeringsterminen.

               (11)

               När det gäller begäran om flexibilitet för ytterligare investeringar verkar de uppgifter som lämnats i 2017 års stabilitetsprogram bekräfta att Finlands tillfälliga avvikelse från anpassningsbanan mot det medelfristiga budgetmålet under 2017 på ett effektivt sätt används för att öka investeringarna. Av denna orsak – och med beaktande av de ovan nämnda faktorerna beträffande det lägsta riktmärket och det faktum att den detaljerade bedömningen av uppskattningen av produktionsgapet bekräftar att det är ekonomiskt svåra tider i Finland – kan Finland för närvarande anses uppfylla kraven för en tillfällig avvikelse på 0,1 % av BNP 2017 för att beakta de nationella investeringsutgifterna för projekt som medfinansieras av unionen. Kommissionen kommer att göra en efterhandsbedömning för att kontrollera de faktiska nationella utgifterna i medfinansierade investeringsprojekt och den därmed relaterade tillåtna avvikelsen.

               (12)

               Den 12 juli 2016 rekommenderade rådet Finland att åstadkomma en årlig finanspolitisk korrigering på minst 0,6 % av BNP mot det medelfristiga budgetmålet 2017. Kommissionens vårprognos 2017 tyder på att en extra tillfällig avvikelse på 0,6 % av BNP 2017 kan tillåtas inom ramen för klausulerna om strukturreformer och investeringar, samtidigt som man säkerställer att det lägsta riktmärket (dvs. ett strukturellt underskott på 1,1 % av BNP) kommer att följas. Med beaktande av detta får det strukturella saldot försämras med 0,5 % av BNP 2017. På grundval av kommissionens vårprognos 2017 följer Finland kraven i den förebyggande delen. Om man i bedömningen tar hänsyn till den nuvarande, uppdaterade uppskattningen enligt vilken den exceptionella flyktingströmmen kommer att få mindre budgetkonsekvenser 2017 är slutsatsen av helhetsbedömningen densamma. Finland bör nå sitt medelfristiga budgetmål 2018 med beaktande av den tillåtna avvikelsen vad gäller ovanliga händelser (beviljad för 2016) och de tillåtna avvikelserna vad gäller genomförandet av strukturreformerna och investeringarna (beviljade för 2017) (6). Enligt kommissionens vårprognos 2017 ligger detta i linje med den högsta nominella tillväxten för de primära offentliga nettoutgifterna (7) på 1,6 %, vilket motsvarar en årlig strukturell anpassning på 0,1 % av BNP. Om politiken förblir oförändrad kommer Finland att följa kraven i den förebyggande delen 2018. Om man i bedömningen tar hänsyn till den nuvarande, uppdaterade uppskattningen enligt vilken den exceptionella flyktingströmmen kommer att få mindre budgetkonsekvenser 2017 är slutsatsen av helhetsbedömningen densamma. Samtidigt förutspås Finland vid första påseendet inte uppfylla skuldminskningsmålet under 2017 och 2018. Sammantaget anser rådet att Finland måste vara redo att vidta ytterligare åtgärder för att säkerställa efterlevnad.

               (13)

               Eftersom befolkningen åldras och arbetskraften minskar beräknas utgifterna för pensioner, hälso- och sjukvård samt vård och omsorg vid långvarigt vårdbehov öka från 23 % av BNP 2013 till 27 % av BNP fram till 2030. I januari 2017 trädde en pensionsreform i kraft som kommer att höja den lägsta lagstadgade pensionsåldern från 63 år till 65 år till 2027 och som kommer att koppla den lagstadgade pensionsåldern till förändringar i den förväntade livslängden. Social- och hälsovårdstjänsterna tillhandahålls för närvarande av kommunerna och kostnaderna för dessa utgör 10 % av BNP. Om systemet inte reformeras kommer dessa utgifter enligt prognosen att öka med 4,4 % årligen i nominella termer och deras andel av BNP kommer att öka. Ett av huvudsyftena med reformen är att minska det långvariga hållbarhetsgapet i de offentliga finanserna genom bättre kontroll av kostnaderna. Detta ska uppnås genom att tjänsterna integreras och större enheter ges ansvar för tillhandahållandet av dem och genom digitalisering. De första lagförslagen om social- och hälsovårdsreformen lades fram för riksdagen i mars 2017. Dessa lagar kommer att utgöra den rättsliga ramen för de 18 nya landskapen, som kommer att överta ansvaret för social- och hälsovårdstjänsterna från kommunerna från och med 2019. Lagförslagen om de mest kontroversiella delarna av reformen, framför allt patienternas valfrihet när det gäller att välja vårdproducent, överlämnades till riksdagen i början av maj 2017 och kommer att behöva antas för att kunna genomföras från och med 2019 som planerat.

               (14)

               Löneökningarna har varit måttliga under de senaste åren. Den genomsnittliga ökningen av avtalslönerna var 0,7 % under en tolvmånadersperiod 2014–2016. På grund av arbetsproduktivitetens svaga tillväxt har kostnadskonkurrenskraften enbart gradvis förbättrats. Arbetsmarknadens parter undertecknade 2016 konkurrenskraftsavtalet som syftar till att öka Finlands kostnadskonkurrenskraft stegvis 2017. Mer än 90 % av arbetstagarna påverkas av konkurrenskraftsavtalet genom att deras löner fryses i tolv månader och deras årliga arbetstid permanent ökar med 24 timmar utan kompensation. Dessutom kommer arbetstagarna permanent att betala en större andel av socialförsäkringsavgifterna. Dessa åtgärder förväntas stödja exporten och sysselsättningen under de kommande åren, så att dessa ökar. Den kommande löneförhandlingsrundan under det andra halvåret 2017 kommer att vara oumbärlig för att säkerställa dessa förväntade positiva effekter, eftersom man genom konkurrenskraftsavtalet inte helt och hållet lyckades undanröja alla kostnadskonkurrenskraftsmässiga skillnader jämfört med liknande ekonomier.

               (15)

               Situationen på arbetsmarknaden började gradvis förbättras under 2016, men utmaningar kvarstår. Sysselsättningen i tillverkningssektorn minskade med 21 % mellan 2008 och 2015. Andra sektorer, såsom byggsektorn, fastighetssektorn och social- och hälsovårdssektorn, visar tecken på brist på arbetskraft. Detta belyser behovet av riktade och aktiva arbetsmarknadsåtgärder och fortsatta investeringar i vuxenutbildning och yrkesutbildning för att möjliggöra yrkesrörlighet. Andelen lediga tjänster i förhållande till antalet anställda var 2016 nästan lika hög som 2007, medan arbetslösheten var två procentenheter högre. Detta kan vara ett tecken på en dålig matchning av efterfrågan och utbud på arbetsmarknaden. Det kan även bero på att vissa lediga tjänster inte är attraktiva eller att det finns begränsade incitament att arbeta. Det behövs fortsatta insatser för att säkerställa bättre resultat på arbetsmarknaden för personer utanför arbetskraften, framför allt för 25–39-åringar, långtidsarbetslösa och migranter. För att se till att personer med migrantbakgrund klarar sig bättre på arbetsmarknaden och i samhället kommer det även att krävas fortsatta investeringar i deras utbildning.

               (16)

               När det gäller att aktivera personer kan det komplexa bidragssystemet med olika typer av bidrag leda till att en betydande andel förblir utanför arbetskraften och till låglönefällor, samt till byråkratiska problem vid återinförande av bidrag. Det är av största vikt att man tar itu med dessa fällor. Man har redan ökat incitamenten att tacka ja till arbetserbjudanden genom att bli striktare vad gäller skyldigheten för arbetslösa att ta emot ett arbetserbjudande och skyldigheten att ta del av olika sysselsättningsfrämjande åtgärder. Dessutom har den inkomstrelaterade delen av arbetslöshetsersättningen minskat. Positiva incitament har införts för att aktivera arbetssökande, t.ex. att grunddagpenningen får användas som rörlighetsunderstöd och lönesubventioner. Ytterligare incitament för att ta emot arbete som erbjuds kunde kompletteras genom att befintliga byråkratiska hinder att börja arbeta eller bli egenföretagare undanröjs.

               (17)

               Den icke kostnadsrelaterade konkurrenskraften hämmar exportresultatet och kan begränsa Finlands attraktionskraft hos utländska investerare. En strukturförändring pågår, men takten har minskat nyligen. Framsteg har gjorts när det gäller att öppna upp tjänstesektorer, såsom detaljhandeln och transportsektorn, för konkurrens och förslag har lagts fram för att öka konkurrenskraften i andra inhemska tjänstesektorer. Även om Finland i internationella jämförelser rankas som ett av världens ledande länder när det gäller företagsklimatet och attraktionskraften för investerare, ligger den befintliga andelen utländska investeringar i Finland under genomsnittet i unionen när man ser till ekonomins storlek.

               (18)

               Kommissionen har inom ramen för 2017 års europeiska planeringstermin gjort en omfattande analys av Finlands ekonomiska politik och redogjort för denna i 2017 års landsrapport. Kommissionen har också bedömt stabilitetsprogrammet 2017 och det nationella reformprogrammet 2017 samt uppföljningen till de rekommendationer Finland fått tidigare år. Kommissionen har beaktat inte bara programmens och de uppföljande åtgärdernas relevans för hållbarheten i finanspolitiken och den socioekonomiska politiken i Finland, utan även huruvida unionens regler och riktlinjer har iakttagits, mot bakgrund av behovet att stärka den övergripande ekonomiska styrningen i unionen genom att framtida nationella beslut fattas med beaktande av synpunkter på unionsnivå.

               (19)

               Mot bakgrund av denna bedömning har rådet granskat stabilitetsprogrammet 2017 och dess yttrande (8) återspeglas särskilt i rekommendation 1.

         HÄRIGENOM REKOMMENDERAS Finland att 2017 och 2018 vidta följande åtgärder:

               1.

               Fortsätta sin finanspolitik i enlighet med kraven i stabilitets- och tillväxtpaktens förebyggande del, vilket innebär att uppnå det medelfristiga budgetmålet 2018, med beaktande av tillåtna avvikelser kopplade till ovanliga händelser, genomförandet av strukturreformer och investeringar för vilka en tillfällig avvikelse har beviljats. Se till att förvaltningsreformen antas och genomförs utan dröjsmål, för att åstadkomma mer kostnadseffektiva social- och hälsovårdstjänster.

               2.

               Främja en fortsatt anpassning av lönerna till produktivitetsutvecklingen, samtidigt som arbetsmarknadsparternas roll till fullo respekteras. Vidta riktade och aktiva arbetsmarknadsåtgärder för att ta itu med de sysselsättningsmässiga och samhälleliga utmaningarna, införa incitament för att ta emot arbete som erbjuds och främja egenföretagande.

               3.

               Fortsätta att förbättra regelverket och minska den administrativa bördan för att öka konkurrensen i tjänstesektorn och för att främja investeringar.

      Utfärdad i Bryssel den 11 juli 2017.

            På rådets vägnar

         T. TÕNISTE

            Ordförande

      (1)  EGT L 209, 2.8.1997, s. 1.

      (2)  EUT L 306, 23.11.2011, s. 25.

      (3)  EUT C 92, 24.3.2017, s. 1.

      (4)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1303/2013 av den 17 december 2013 om fastställande av gemensamma bestämmelser för Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden, Sammanhållningsfonden, Europeiska jordbruksfonden för landsbygdsutveckling och Europeiska havs- och fiskerifonden, om fastställande av allmänna bestämmelser för Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden, Sammanhållningsfonden och Europeiska havs- och fiskerifonden samt om upphävande av rådets förordning (EG) nr 1083/2006 (EUT L 347, 20.12.2013, s. 320).

      (5)  Det konjunkturrensade saldot exklusive engångsåtgärder och andra tillfälliga åtgärder, omräknat av kommissionen enligt den allmänt vedertagna metoden.

      (6)  Finland får avvika från sitt medelfristiga budgetmål 2018, eftersom tillfälliga avvikelser gäller under en treårsperiod.

      (7)  De offentliga nettoutgifterna består av de sammanlagda offentliga utgifterna exklusive ränteutgifter, utgifter för unionsprogram som motsvaras fullt ut av inkomster från unionsmedel och icke-diskretionära förändringar i utgifterna för arbetslöshetsersättning. De nationellt finansierade fasta bruttoinvesteringarna jämnas ut under en fyraårsperiod. Diskretionära åtgärder på inkomstsidan eller inkomstökningar som fastställts genom lagstiftning är inräknade. Engångsåtgärder på såväl inkomst- som utgiftssidan är avräknade.

      (8)  Enligt artikel 5.2 i förordning (EG) nr 1466/97.


title: Europeiska centralbankens rekommendation av den 28 oktober 2016 till Europeiska unionens råd om externa revisorer för Banc Ceannais na hÉireann/Central Bank of Ireland (ECB/2016/29)

text:
               10.11.2016

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               C 413/1

         EUROPEISKA CENTRALBANKENS REKOMMENDATION
   av den 28 oktober 2016
   till Europeiska unionens råd om externa revisorer för Banc Ceannais na hÉireann/Central Bank of Ireland
   (ECB/2016/29)
   (2016/C 413/01)
   ECB-RÅDET HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION
   med beaktande av stadgan för Europeiska centralbankssystemet och Europeiska centralbanken, särskilt artikel 27.1, och
   av följande skäl:

               (1)

               Räkenskaperna för Europeiska centralbanken (ECB) och de nationella centralbankerna i de medlemsstater som har euron som valuta granskas av oavhängiga externa revisorer som ECB-rådet har rekommenderat och Europeiska unionens råd godkänt.

               (2)

               Förordnandet för de nuvarande externa revisorerna för Banc Ceannais na hÉireann/Central Bank of Ireland, Grant Thornton, löpte ut efter revisionen avseende räkenskapsåret 2015. Det är därför nödvändigt att utse externa revisorer från och med räkenskapsåret 2016.

               (3)

               Banc Ceannais na hÉireann/Central Bank of Ireland har utsett Mazars som sina externa revisorer för räkenskapsåren 2016 till 2020.

         HÄRIGENOM REKOMMENDERAS FÖLJANDE.
   Det rekommenderas att Mazars utses till externa revisorer för Banc Ceannais na hÉireann/Central Bank of Ireland för räkenskapsåren 2016 till 2020.

      Utfärdad i Frankfurt am Main den 28 oktober 2016.

         Mario DRAGHI

            ECB:s ordförande


title: Rådets rekommendation av den 9 juli 2013 om Italiens nationella reformprogram 2013, med avgivande av rådets yttrande om Italiens stabilitetsprogram för 2012–2017

text:
               30.7.2013

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               C 217/42

      RÅDETS REKOMMENDATION

   av den 9 juli 2013
   om Italiens nationella reformprogram 2013, med avgivande av rådets yttrande om Italiens stabilitetsprogram för 2012–2017
   2013/C 217/11
   EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION
   med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 121.2 och 148.4,
   med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken (1), särskilt artikel 5.2,
   med beaktande av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1176/2011 av den 16 november 2011 om förebyggande och korrigering av makroekonomiska obalanser (2), särskilt artikel 6.1,
   med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation,
   med beaktande av Europeiska rådets slutsatser,
   med beaktande av sysselsättningskommitténs yttrande,
   med beaktande av ekonomiska och finansiella kommitténs yttrande,
   med beaktande av yttrandet från kommittén för socialt skydd,
   med beaktande av yttrandet från kommittén för ekonomisk politik, och
   av följande skäl:

               (1)

               Den 26 mars 2010 antog Europeiska rådet kommissionens förslag till en ny strategi för sysselsättning och tillväxt, Europa 2020, som bygger på en ökad samordning av den ekonomiska politiken med inriktning på ett antal nyckelområden där åtgärder behövs för att stärka förutsättningarna för hållbar tillväxt och konkurrenskraft i Europa.

               (2)

               Den 13 juli 2010 antog rådet en rekommendation om de allmänna riktlinjerna för medlemsstaternas och unionens ekonomiska politik (2010–2014) och den 21 oktober 2010 ett beslut om riktlinjer för medlemsstaternas sysselsättningspolitik (3), vilka tillsammans utgör de integrerade riktlinjerna. Medlemsstaterna uppmanades att beakta de integrerade riktlinjerna i sin nationella ekonomiska politik och sysselsättningspolitik.

               (3)

               Den 29 juni 2012 beslutade medlemsstaternas stats- och regeringschefer om en tillväxt- och sysselsättningspakt, som ger ett enhetligt ramverk för insatser på nationell nivå, EU-nivå och euroområdesnivå med hjälp av alla tänkbara medel, instrument och politiska åtgärder. De beslutade om insatser som ska utföras på medlemsstatsnivå och uttryckte i synnerhet sitt fulla åtagande att uppnå målen i Europa 2020-strategin och genomföra de landsspecifika rekommendationerna.

               (4)

               Den 10 juli 2012 antog rådet en rekommendation (4) om Italiens nationella reformprogram för 2012 och avgav sitt yttrande om Italiens uppdaterade stabilitetsprogram för 2012–2015.

               (5)

               Den 28 november 2012 antog kommissionen den årliga tillväxtöversikten, som markerar inledningen av 2013 års europeiska planeringstermin för samordning av den ekonomiska politiken. Den 28 november 2012 antog kommissionen, på grundval av förordning (EU) nr 1176/2011, även rapporten om varningsmekanismen, i vilken Italien identifierades som en av de medlemsstater som skulle bli föremål för en fördjupad granskning.

               (6)

               Europaparlamentet har vederbörligen involverats i den europeiska planeringsterminen, i enlighet med förordning (EG) nr 1466/97, och antog den 7 februari 2013 en resolution om sysselsättning och sociala aspekter i den årliga tillväxtöversikten 2013 och en resolution om bidraget till den årliga tillväxtöversikten 2013.

               (7)

               Den 14 mars 2013 godkände Europeiska rådet prioriteringarna för att säkerställa finansiell stabilitet, budgetkonsolidering och åtgärder för att främja tillväxt. Europeiska rådet betonade behovet av att eftersträva differentierad och tillväxtvänlig budgetkonsolidering, återställa normala villkor för utlåning till näringslivet, främja tillväxt och konkurrenskraft, ta itu med arbetslösheten och krisens sociala följdverkningar samt modernisera den offentliga förvaltningen.

               (8)

               Den 10 april 2013 offentliggjorde kommissionen resultaten av sin fördjupade granskning av Italien i enlighet med artikel 5 i förordning (EU) nr 1176/2011. Av analysen drog kommissionen slutsatsen att Italien har makroekonomiska obalanser som kräver beslutsamma politiska åtgärder. Som Italiens främsta makroekonomiska obalanser anges fortfarande förlorad konkurrenskraft mot utlandet och hög offentlig skuldsättning i en situation med fortsatt svag tillväxt.

               (9)

               Den 11 april 2013 lade Italien fram sitt nationella reformprogram för 2013 och sitt stabilitetsprogram för perioden 2012–2017. Efter detta har den nya regering som utsågs den 28 april deklarerat sin avsikt att förstärka strukturreformerna, samtidigt som den bekräftat stabilitetsprogrammets mål för de offentliga finanserna. Den 17 maj antogs ett lagdekret med nya bestämmelser om fastighetsbeskattning och förlängning av lönekompletteringssystemet för undersysselsatta arbetstagare. I syfte att beakta deras inbördes samband har de båda programmen bedömts samtidigt.

               (10)

               Baserat på en bedömning av stabilitetsprogrammet enligt förordning (EG) nr 1466/97 anser rådet att det makroekonomiska scenario som ligger till grund för programmets prognoser om de offentliga finanserna är optimistiskt för 2014, jämfört med kommissionens avdelningars vårprognos 2013. Scenariot är trovärdigt från och med 2015. Detta dock under förutsättning att de antagna strukturella reformerna genomförs fullt ut, vilket förblir en utmaning. Stabilitetsprogrammets finanspolitiska strategi har bekräftats av den nya regeringen och godkänts av parlamentet. Den syftar till att hålla underskottet under fördragets referensvärde på 3 % av BNP under hela programperioden och nå medelfristiga budgetmålet under 2013 samt få skuldkvoten att minska från och med 2014. I stabilitetsprogrammet bekräftas det medelfristiga budgetmålet om en balanserad budget i strukturella termer, vilket ligger i linje med stabilitets- och tillväxtpakten. Underskottet nedbringades till fördragets referensvärde på 3 % av BNP år 2012 och enligt kommissionens avdelningars vårprognos 2013 beräknas det år 2013–2014 ligga kvar under fördragets referensvärde. De bestämmelser som den italienska regeringen antog den 17 maj bedöms inte ha någon betydande inverkan på underskottet, om de genomförs konsekvent. I enlighet med det beslut som upphäver förfarandet vid alltför stora underskott som antogs av rådet den 21 juni 2013, har två skyddsklausuler antagits i lagstiftningen för att se till att budgetmålen uppnås. Efter att kumulativt ha förbättrats med 2,7 % av BNP mellan 2009 och 2012 beräknas det strukturella saldot som andel av BNP förbättras med ytterligare en procentenhet under 2013 med oförändrad politik och hamna på -0,5 %, för att sedan försämras marginellt under 2014.
               Det strukturella primära saldot skulle uppgå till nästan 5 % av BNP år 2014. Den beräknade strukturella anpassningen för 2013 är tillfredsställande, också på grundval av en analys av utgifterna, exklusive diskretionära åtgärder på inkomstsidan, medan den för 2014, på grundval av kommissionens avdelningars vårprognos 2013, uppvisar en avvikelse från anpassningsbanan mot det medelfristiga budgetmålet. Enligt stabilitetsprogrammet ska den offentliga skulden nå en kulmen 2013 och därefter börja sjunka, också tack vare planerade privatiseringsintäkter på motsvarande 1 % av BNP per år. I prognosen beräknas emellertid skuldkvoten fortsätta öka till 132,2 av BNP år 2014, väntas underskottet med oförändrad politik, delvis beroende på regleringen av skulder till privata leverantörer, vilket innebär en påspädning med cirka 2,5 procentenheter under 2013–2014, exklusive privatiseringsintäkter eftersom närmare uppgifter fortfarande saknas. Från och med 2013 är Italien i en treårig övergångsperiod när det gäller iakttagandet av skuldkriteriet och stabilitetsprogrammets skuldsättningsutveckling säkerställer tillräckliga framsteg mot dess uppfyllande. Emellertid vilar stabilitetsprogrammets underskotts- och skuldberäkningar på att de finanspolitiska åtgärderna genomförs fullt ut och att strukturreformer antas, vilket är viktigt för att säkra marknadens förtroende samt främja tillväxt och sysselsättning.

               (11)

               Visserligen har viktiga reformer antagits för att främja hållbara offentliga finanser och stimulera tillväxten, men det fullständiga genomförandet är ett problem och det finns utrymme för ytterligare insatser. Ett antal föreslagna nyckelåtgärder har ännu inte godkänts eller kräver genomförandelagstiftning och det finns risk för att den praktiska tillämpningen inte konsekvent följs upp på den offentliga förvaltningens olika nivåer. Trots de åtgärder som vidtagits lider den offentliga förvaltningen fortfarande av svagheter när det gäller förfarandenas och regelverkens effektivitet, styrningens kvalitet och den administrativa kapaciteten, vilket påverkar reformernas genomförande och affärsklimatet.

               (12)

               För att förbättra företagsklimatet krävs att den civilrättsliga reformen slutförs skyndsamt genom att domstolsorganisationen förändras och att de alltför långa handläggningstiderna, domstolarnas eftersläpning och det alltför omfattande processandet minskas. Efter ett utslag om medling i författningsdomstolen i oktober 2012 måste åtgärder vidtas för att främja användningen av tvistlösning utanför domstol. Korruption är ett allvarligt problem som innebär kostnader i storleksordningen 4 % av BNP, vilket allvarligt bromsar möjligheterna till ekonomisk återhämtning. I antikorruptionslagen från november 2012 krävs uppföljningsinsatser och korruptionsbekämpningen skulle kunna effektiviseras, särskilt när det gäller de för närvarande korta preskriptionstiderna.

               (13)

               Den ambitiösa finanspolitiska konsolideringsstrategi som beslutats har inneburit att en budgetbalansregel skrevs in i författningen i april 2012 och har inbegripit insatser för att förbättra de offentliga utgifternas ändamålsenlighet och kvalitet. Emellertid har brister i genomförandet hämmat åtgärdernas effektivitet. Det politiska dödläget har blockerat den nödvändiga minskningen av antalet provinser. Genom åtgärdsplanen för sammanhållning kunde utnyttjandet av strukturfondsmedel på 11,9 miljarder EUR påskyndas under tre etapper i rad. Förbättrandet av fondförvaltningen saknar emellertid fortfarande ambitioner, särskilt i södra Italien, vilket väcker allvarliga farhågor om programplaneringen för perioden 2014–2020. Det finns således stora möjligheter att effektivisera de offentliga utgifterna.

               (14)

               Bankerna har traditionellt spelat en avgörande roll för den italienska ekonomin, särskilt genom utlåning till småföretag, men den utdragna lågkonjunkturen har kringskurit deras möjligheter. Ökade kreditrisker, med en stor och ökande andel nödlidande lån, har lett till minskad utlåning och försämrat bankernas dåliga lönsamhet. Som reaktion på detta utvärderar den italienska centralbanken, genom inspektioner på plats, hur tillräckliga reserveringarna för nödlidande lån är. Särskilda inslag i styrningen av vissa italienska banker kan göra deras finansiella förmedling mindre effektiv. Åtgärder har vidtagits för att främja användningen av annan finansiering än bankfinansiering, särskilt finansiering med eget kapital och finansiering genom företagsobligationer och främja innovationskapaciteten. Åtgärdernas räckvidd är dock begränsad och de har ännu inte genomförts fullt ut. Införlivandet av Europaparlamentets och rådets direktiv 2000/35/EG av den 29 juni 2000 om bekämpande av sena betalningar vid handelstransaktioner (5) och den planerade regleringen av förfallna skulder till privata leverantörer kommer att bidra till att förbättra företagens likviditet.

               (15)

               I juni 2012 antogs en omfattande arbetsmarknadsreform som ska åtgärda en stelbent och fragmenterad arbetsmarknad. Reformen måste slutföras genom att genomförandelagstiftning antas och dess konkreta tillämpning måste övervakas noga. Som bidrag till effektivare sysselsättningsstrategier behöver vidare den statliga arbetsförmedlingen samordnas med förvaltningen av arbetslöshetsunderstöd. Arbetsmarknadens parter fastställde en ny lönebildningsmodell i successiva överenskommelser under 2011–2013. Den stöds av skatteincitament för att bättre koppla lönerna till produktivitet respektive lokal arbetsmarknadssituation. Denna ram bör genomföras effektivt och gradvis anpassas genom resultatuppföljning.

               (16)

               I slutet av 2012 hade ungdomsarbetslösheten och andelen ungdomar som inte är i arbete eller utbildning ökat till 37 % respektive 21,1 %. Både andelen högskolestudenter och sysselsättningsgraden för unga högskoleutbildade är bland de lägsta i unionen, vilket visar att unga högskoleutbildades kunskaper inte motsvarar arbetsmarknadens krav. Avbruten skolgång minskar något men är fortfarande hög. Detta väcker frågor om utbildningssystemets effektivitet. En av nyckelfaktorerna är lärarkåren, som i dag saknar alternativa karriärmöjligheter och har små möjligheter till kompetensutveckling. Kvinnors deltagande på arbetsmarknaden är fortsatt lågt och sysselsättningsklyftan mellan könen är en av de största i unionen. På klar uppgång är riskerna för fattigdom och socialt utanförskap, och särskilt grav materiell nöd. Samtidigt har det sociala skyddsnätet allt större svårigheter att hantera de sociala behoven, eftersom det domineras av pensionsutgifter.

               (17)

               Skattesystemet är komplicerat, med tung skattebörda på arbete och kapital. Åren 2010–2011 gjordes ansträngningar att skatteväxla från arbete och kapital till konsumtion, fast egendom och miljö, men därefter har inte mycket skett. Det behövs fortfarande åtgärder för att förenkla skattesystemet, rationalisera skatteutgifter, koppla förmögenhetsskatten till marknadsvärden, förbättra efterlevnaden och avskräcka från skatteundandragande. I väntan på en översyn av fastighetsregistrets värden ska den planerade reformen av fastighetsskatten göra den rättvisare, inom ramen för stabilitetsprogrammets finanspolitiska strategi. Begränsningar av den svarta ekonomin och svart arbete kan förbättra de offentliga finanserna och positivt påverka eget kapital. För att minska skatteeffekterna kan vissa justeringar av de sociala överföringarna krävas när undantag och lägre skattesatser ses över inom mervärdesskatten respektive direkta skatter.

               (18)

               Betydande ansträngningar har gjorts för att liberalisera tjänstesektorn. Emellertid kunde reformen av reglerade yrken varit mer radikal för att ta itu med kvarvarande begränsningar och dess huvudprinciper bör skyddas mot eventuella bakslag, särskilt på grund av reformen av juristyrket. Efter författningsdomstolens utslag i juli 2012 är det också viktigt att konkurrensutsätta lokala offentliga tjänster. Uppföljning av förslag från den italienska konkurrensmyndigheten i enlighet med den italienska lagstiftningen kommer att bidra vid hanteringen av dessa frågor.

               (19)

               Reformen av nätverksindustrierna pågår för att öppna upp marknaderna och öka infrastrukturens kapacitet, men betydande problem kvarstår. Uppdelningen av gassektorn är i det närmaste avslutad och den nationella energistrategin från mars 2013 bör fortsättningsvis följas. Konkurrensutsättning av telekommunikationer är ett annat möjligt insatsområde. Den nya transportmyndigheten med ansvar för motorvägar, flygfält, hamnar och järnvägar har inte ännu inrättats. Den bör vara självständig, ha nödvändiga resurser och sanktionsmöjligheter. Ett annat allvarligt problem är infrastrukturens brister nationellt och vid gränserna, med fortsatt stora skillnader mellan norr och söder. Detta resulterar i höga energipriser, låg bredbandspenetration och transportflaskhalsar.

               (20)

               Kommissionen har inom ramen för den europeiska planeringsterminen genomfört en omfattande analys av Italiens ekonomiska politik. Den har bedömt det nationella reformprogrammet och stabilitetsprogrammet samt lagt fram en fördjupad granskning. Den har bedömt inte bara programmens relevans för en hållbar finanspolitik och socioekonomisk politik i Italien utan även i vilken utsträckning som EU:s regler och riktlinjer har iakttagits, mot bakgrund av behovet av att stärka den övergripande ekonomiska styrningen i unionen genom att beakta synpunkter på EU-nivå när framtida nationella beslut fattas. Kommissionens rekommendationer inom ramen för den Europeiska planeringsterminen återspeglas i rekommendationerna 1 till 6 nedan.

               (21)

               Mot bakgrund av denna bedömning har rådet granskat stabilitetsprogrammet och dess yttrande (6) återspeglas särskilt i rekommendation 1 nedan.

               (22)

               Mot bakgrund av kommissionens fördjupade granskning och denna bedömning har rådet granskat det nationella reformprogrammet och stabilitetsprogrammet. Dess rekommendationer enligt artikel 6 i förordning (EU) nr 1176/2011 återspeglas i rekommendationerna 1–6 nedan.

               (23)

               I samband med den europeiska planeringsterminen har kommissionen dessutom analyserat den ekonomiska politiken i euroområdet som helhet. På dessa grunder har rådet utfärdat särskilda rekommendationer till de medlemsstater som har euron som valuta (7). I egenskap av ett land som har euron som valuta bör Spanien även säkerställa ett fullständigt och snabbt genomförande av dessa rekommendationer

         HÄRIGENOM REKOMMENDERAS Italien att vidta följande åtgärder under perioden 2013–2014:

               1.

               Se till att underskottet inte överstiger fördragets referensvärde på 3 % av BNP år 2013, genom att fullt ut genomföra de antagna åtgärderna. Fortsätta den strukturella anpassningen i lämplig takt och genom tillväxtfrämjande finanspolitisk konsolidering, för att från och med 2014 uppnå och hålla fast vid det medelfristiga budgetmålet. Uppnå de planerade strukturella primära överskotten för att stadigt börja sänka den mycket höga skuldkvoten. Fortsätta att eftersträva en varaktig förbättring av de offentliga utgifternas effektivitet och kvalitet, genom att fullt ut genomföra de åtgärder som antogs 2012 och fortsätta ansträngningen genom regelbunden ingående utgiftsöversyn på den offentliga förvaltningens alla nivåer.

               2.

               Trygga att de pågående reformerna genomförs i tid genom att snabbt anta den nödvändiga genomförandelagstiftningen, följa upp den med konkreta insatser på alla förvaltningsnivåer och med alla berörda parter samt övervaka effekterna. Effektivisera den offentliga förvaltningen och förbättra samordningen mellan dess olika nivåer. Förenkla de administrativa och rättsliga ramverken för privatpersoner och företag samt minska handläggningstiderna och det civilrättsliga processandets stora omfattning, inklusive främja användning av tvistlösning utanför domstol. Stärka korruptionsbekämpningens regelverk, inklusive en översyn av bestämmelserna om preskriptionstider. Anta strukturåtgärder för att förbättra EU-fondernas förvaltning i de södra regionerna under programperioden 2014–2020.

               3.

               Utvidga företagsstyrningspraxis till hela banksektorn för att öka effektivitet och lönsamhet och främja kreditflödet till produktiv verksamhet. Driva på banksektorns pågående tillgångsvärdering och underlätta avvecklingen av nödlidande lån på bankernas skuldsida. Främja kapitalmarknadernas diversifiering och öka företagens kredittillgång, särskilt för eget kapital, respektive främja deras innovationsmöjligheter och innovation.

               4.

               Säkerställa ett effektivt genomförande av arbetsmarknads- och lönesättningsreformerna, för att möjliggöra en bättre koppling mellan löner och produktivitet. Vidta ytterligare sysselsättningsfrämjande åtgärder, särskilt för kvinnor och ungdomar, till exempel genom en ungdomsgaranti. Förstärka yrkesutbildningen, effektivisera de offentliga arbetsförmedlingarna och förbättra yrkesvägledningen för högskolestudenter. Undanröja ekonomiska hinder för den andra försörjarens yrkesarbete och förbättra tillgången till barnomsorg, långtidsvård och aktiviteter efter skolan. Intensifiera insatserna mot avbruten skolgång och förbättra skolornas kvalitet och resultat, även genom att förbättra lärarnas kompetensutveckling och möjlighet till varierad karriärutveckling. Säkerställa effektiva sociala transfereringar, särskilt genom bättre riktade bidrag, särskilt för låginkomsthushåll med barn.

               5.

               Skatteväxla från arbete och kapital till konsumtion, fast egendom och miljö på ett budgetneutralt sätt. I detta syfte granska mervärdesskattens undantag och reducerade skattesatser samt direkta skatteutgifter, respektive reformera fastighetsregistret för att koppla fastighetsskattebasen till marknadsvärden. Fortsätta bekämpa skatteundandragande, förbättra skattemoralen och vidta beslutsamma åtgärder mot den svarta ekonomin och svart arbete.

               6.

               Säkerställa att liberaliseringen av tjänstesektorn genomförs korrekt. Undanröja kvarvarande begränsningar inom fria yrken och främja marknadstillträdet, exempelvis när det gäller tillhandahållande av lokala offentliga tjänster där användningen av offentlig upphandling bör främjas (i stället för koncessioner). Fortsätta utveckla vidtagna åtgärder för att förbättra tillträdesvillkoren till nätverksindustrier, särskilt genom att prioritera inrättandet av transportmyndigheten. Uppgradera infrastrukturens kapacitet, med särskild hänsyn till sammanlänkning, intermodala transporter och höghastighetsbredband inom telekommunikationer, särskilt för att åtgärda de fortsatta skillnaderna mellan norr och söder.

      Utfärdad i Bryssel den 9 juli 2013.

            På rådets vägnar

         R. ŠADŽIUS

            Ordförande

      (1)  EGT L 209, 2.8.1997, s. 1.

      (2)  EUT L 306, 23.11.2011, s. 25.

      (3)  Upprätthålls för 2013 genom rådets beslut 2013/208/EU av den 22 april 2013 om riktlinjer för medlemsstaternas sysselsättningspolitik (EUT L 118, 30.4.2013, s. 21).

      (4)  EUT C 219, 24.7.2012, s. 46.

      (5)  EGT L 200, 8.8.2000, s. 35.

      (6)  Enligt artikel 5.2 i förordning (EG) nr 1466/97.

      (7)  Se sidan 97 i detta nummer av EUT.


title: Rekommendation till rådets yttrande i enlighet med artikel 9.3 i rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om Danmarks uppdaterade konvergensprogram för 2002-2010

text: ---pagebreak---  ---pagebreak---  ---pagebreak---  ---pagebreak---  ---pagebreak---  ---pagebreak---


title: Europeiska centralbankens rekommendation av den 10 december 2015 till Europeiska unionens råd om externa revisorer för Národná banka Slovenska (ECB/2015/45)

text:
               18.12.2015

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               C 425/1

         EUROPEISKA CENTRALBANKENS REKOMMENDATION
   av den 10 december 2015
   till Europeiska unionens råd om externa revisorer för Národná banka Slovenska
   (ECB/2015/45)
   (2015/C 425/01)
   ECB-RÅDET HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION
   med beaktande av stadgan för Europeiska centralbankssystemet och Europeiska centralbanken, särskilt artikel 27,1, och
   av följande skäl:

               (1)

               Räkenskaperna för Europeiska centralbanken (ECB) och de nationella centralbankerna i de medlemsstater som har euron som valuta granskas av oavhängiga externa revisorer som ECB-rådet har rekommenderat och Europeiska unionens råd godkänt.

               (2)

               Förordnandet för Národná banka Slovenskas nuvarande externa revisor Ernst & Young Slovakia, spol. s r.o. löpte ut efter revisionen avseende räkenskapsåret 2014. Det är därför nödvändigt att utse externa revisorer från och med räkenskapsåret 2015.

               (3)

               Národná banka Slovenska har valt Ernst & Young Slovakia, spol. s r.o. som sina externa revisorer för räkenskapsåren 2015 och 2016.

         HÄRIGENOM REKOMMENDERAS FÖLJANDE.
   Det rekommenderas att Ernst & Young Slovakia, spol. s r.o. utses till externa revisorer för Národná banka Slovenska för räkenskapsåren 2015 och 2016.

      Utfärdad i Frankfurt am Main den 10 december 2015.

         Mario DRAGHI

            ECB:s ordförande


Rekommendation till rådets yttrande enligt artikel 9.3 i rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om Förenade kungarikets uppdaterade konvergensprogram för perioden juni 2005–november 2010


title: Kommissionens rekommendation (EU) 2016/1319 av den 29 juli 2016 om ändring av rekommendation 2006/576/EG vad gäller deoxynivalenol, zearalenon och ochratoxin A i sällskapsdjursfoder (Text av betydelse för EES)

text:
                  2.8.2016

                  SV

                  Europeiska unionens officiella tidning

                  L 208/58

            KOMMISSIONENS REKOMMENDATION (EU) 2016/1319
      av den 29 juli 2016
      om ändring av rekommendation 2006/576/EG vad gäller deoxynivalenol, zearalenon och ochratoxin A i sällskapsdjursfoder
      (Text av betydelse för EES)
      EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION
      med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 292, och
      av följande skäl:

                  (1)

                  Kommissionens rekommendation 2006/576/EG (1) fastställer riktvärden för deoxynivalenol, zearalenon, ochratoxin A, fumonisinerna B1 och B2 samt T-2- och HT-2-toxiner i foderråvaror och foderblandningar.

                  (2)

                  Det nuvarande riktvärdet för deoxynivalenol i hundfoder är 5 mg/kg. Med hänsyn till den information som nyligen tagits emot om deoxynivalenols toxicitet i hundfoder och Efsas yttrande om deoxynivalenol i foder (2), verkar det som att det nuvarande riktvärdet inte ger tillräckliga garantier för hundarnas hälsa, och därmed bör riktvärdet för deoxynivalenol i hundfoder sänkas.

                  (3)

                  Med hänsyn till den information som nyligen tagits emot om zearalenons toxicitet i hund- och kattfoder, bör det fastställas ett riktvärde för zearalenon i foder för de nyss nämnda djuren för att kunna garantera deras hälsa, i avvaktan på att Efsa uppdaterar riskbedömningen av möjliga djurhälsorisker till följd av förekomsten av zearalenon i foder.

                  (4)

                  Med hänsyn till den information som nyligen tagits emot om ochratoxin A:s toxicitet i hund- och kattfoder och Efsas yttrande om ochratoxin A i foder (3), bör det fastställas ett riktvärde för ochratoxin A i hund- och kattfoder för att kunna garantera deras hälsa.

                  (5)

                  För att upprätthålla läsbarheten av bestämmelserna i rekommendationen, bör bilagan till rekommendationen bytas ut mot en ny bilaga.

            HÄRIGENOM REKOMMENDERAS FÖLJANDE.
      Bilagan till rekommendation 2006/576/EG ska ersättas med bilagan till den här rekommendationen.

         Utfärdad i Bryssel den 29 juli 2016.

               På kommissionens vägnar

            Vytenis ANDRIUKAITIS

               Ledamot av kommissionen

         (1)  Kommissionens rekommendation 2006/576/EG av den 17 augusti 2006 om förekomst av deoxynivalenol, zearalenon, ochratoxin A, T-2 och HT-2 och fumonisiner i produkter avsedda för foder (EUT L 229, 23.8.2006, s. 7).

         (2)  ”Opinion of the Scientific Panel on Contaminants in the Food Chain on a request from the Commission related to Deoxynivalenol (DON) as undesirable substance in animal feed” http://www.efsa.europa.eu/en/efsajournal/pub/73

         (3)  ”Opinion of the Scientific Panel on Contaminants in Food Chain on a request from the Commission related to ochratoxin A (OTA) as undesirable substance in animal feed” http://www.efsa.europa.eu/en/efsajournal/pub/101

         BILAGA

            RIKTVÄRDEN

                     Mykotoxin

                     Produkter avsedda för djurfoder

                     Riktvärde i mg/kg (ppm) för foder med en vattenhalt på 12 %

                     Deoxynivalenol

                     Foderråvaror (*)

                                 —

                                 Spannmål och spannmålsprodukter (**), med undantag av biprodukter av majs

                     8

                                 —

                                 Biprodukter av majs

                     12

                     Foderblandningar, med undantag av

                     5

                                 —

                                 foderblandningar för svin

                     0,9

                                 —

                                 foderblandningar för kalvar (< 4 månader), lamm, killingar och hundar

                     2

                     Zearalenon

                     Foderråvaror (*)

                                 —

                                 Spannmål och spannmålsprodukter (**), med undantag av biprodukter av majs

                     2

                                 —

                                 Biprodukter av majs

                     3

                     Foderblandningar för

                                 —

                                 smågrisar, gyltor (unga suggor), hundvalpar, kattungar samt katter och hundar för avel

                     0,1

                                 —

                                 andra vuxna hundar och katter än för avel

                     0,2

                                 —

                                 suggor och slaktsvin

                     0,25

                                 —

                                 kalvar, mjölkboskap, får (inklusive lamm) och getter (inklusive killingar)

                     0,5

                     Ochratoxin A

                     Foderråvaror (*)

                                 —

                                 Spannmål och spannmålsprodukter (**)

                     0,25

                     Foderblandningar för

                                 —

                                 svin

                     0,05

                                 —

                                 fjäderfä

                     0,1

                                 —

                                 katter och hundar

                     0,01

                     Fumonisin B1 + B2

                     Foderråvaror (*)

                                 —

                                 Majs och majsprodukter (***)

                     60

                     Foderblandningar för

                                 —

                                 svin, hästar (Equidae), kaniner och sällskapsdjur

                     5

                                 —

                                 fisk

                     10

                                 —

                                 fjäderfä, kalvar (< 4 månader), lamm och killingar

                     20

                                 —

                                 vuxna idisslare (> 4 månader) och mink

                     50

                     T-2-toxin + HT-2-toxin

                     Foderblandningar för katter

                     0,05

            (*)  Särskild uppmärksamhet ska ägnas spannmål och spannmålsprodukter som ges direkt till djur, så att de används i dagsgivor som inte leder till att djuren exponeras för en högre halt av dessa mykotoxiner än motsvarande exponering när enbart helfoder används i en dagsgiva.

            (**)  ”Spannmål och spannmålsprodukter” omfattar dels de foderråvaror som förtecknas under rubrik 1 ”Spannmål och produkter därav” i förteckningen över foderråvaror i del C i bilagan till kommissionens förordning (EU) nr 68/2013 av den 16 januari 2013 om en förteckning över foderråvaror (EUT L 29, 30.1.2013, s. 1), dels andra foderråvaror som härrör från spannmål, särskilt vallfoder och grovfoder.

            (***)  ”Majs och majsprodukter” omfattar dels de foderråvaror som förtecknas under rubrik 1 ”Spannmål och produkter därav” i förteckningen över foderråvaror i del C i bilagan till förordning (EU) nr 68/2013, dels andra foderråvaror som härrör från majs, särskilt vallfoder och grovfoder.


title: Europeiska centralbankens rekommendation av den 5 juni 2009 till Europeiska unionens råd om externa revisorer för Banka Slovenije (ECB/2009/12)

text:
               11.6.2009

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               C 132/1

      EUROPEISKA CENTRALBANKENS REKOMMENDATION

   av den 5 juni 2009
   till Europeiska unionens råd om externa revisorer för Banka Slovenije
   (ECB/2009/12)
   2009/C 132/01
   ECB-RÅDET HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION
   med beaktande av stadgan för Europeiska centralbankssystemet och Europeiska centralbanken, särskilt artikel 27.1 i denna, och
   av följande skäl:

               (1)

               Räkenskaperna för Europeiska centralbanken (ECB) och de nationella centralbankerna granskas av oavhängiga externa revisorer som rekommenderats av ECB-rådet och godkänts av Europeiska unionens råd.

               (2)

               Förordnandet för Banka Slovenijes nuvarande externa revisorer löper ut efter revisionen avseende räkenskapsåret 2008. Det är därför nödvändigt att utse externa revisorer från och med räkenskapsåret 2009.

               (3)

               Banka Slovenije har valt Deloitte revizija d.o.o. som sina externa revisorer för räkenskapsåren 2009–2011.

         HÄRIGENOM REKOMMENDERAS FÖLJANDE.
   Det rekommenderas att Deloitte revizija d.o.o. utses till Banka Slovenijes externa revisorer för räkenskapsåren 2009–2011.

      Utfärdad i Frankfurt am Main den 5 juni 2009.

         Jean-Claude TRICHET

            ECB:s ordförande