Avis juridique important

|

31997H0344

97/344/EG: Kommissionens rekommendation av den 22 april 1997 om förbättring och förenkling av företagsklimatet för nyetablerade företag

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 145 , 05/06/1997 s. 0029 - 0051

KOMMISSIONENS REKOMMENDATION av den 22 april 1997 om förbättring och förenkling av företagsklimatet för nyetablerade företag (97/344/EG)EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR UTFÄRDAT DENNA REKOMMENDATIONmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,med beaktande av rådets resolution av den 10 oktober 1994 om att ge fullt spelrum åt dynamiken och innovationspotentialen hos små och medelstora företag (SMF), inklusive hantverkssektorn och mikroföretag, i en konkurrerande miljö (1),med beaktande av kommissionens rapport som lades fram vid Europeiska rådet i Madrid den 15 och 16 december 1995 om små och medelstora företag: En dynamisk källa till sysselsättning, tillväxt och konkurrenskraft inom Europeiska unionen (2),med beaktande av kommissionens meddelande om det integrerade programmet till förmån för små och medelstora företag (SMF) och hantverkssektorn (3) och rådets resolution av den 9 december 1996 (4),med beaktande av rådets resolution av den 8 juli 1996 om förenklad lagstiftning och administration inom den inre marknaden (5),med beaktande av Europaparlamentets lagstiftningsresolution av den 19 december 1996 med yttrande över rådets förslag till beslut om ett tredje flerårigt program för små och medelstora företag inom Europeiska unionen (1997-2000) (6),med beaktande av kommissionens handlingsplan för innovation (7), där man bl.a. betonar att invecklade administrativa formaliteter kan ha negativ effekt på företagens möjligheter till innovation,med beaktande av rådets beslut 97/15/EG av den 9 december 1996 om ett tredje flerårigt program för små och medelstora företag i Europeiska unionen (1997-2000) (8), ochmed beaktande av följande:I. INLEDNING 1. Europeiska företagarorganisationer anser att förbättring och förenkling av affärsklimatet är ett område av högsta prioritet, eftersom företagen numera är tvungna att arbeta i en komplex miljö som ständigt förändrar sig. Många bestämmelser har trätt i kraft under de senaste tjugu åren och har tillsammans med de administrativa rutinerna haft en kumulativ effekt på företagen och hotar att kväva deras verksamhet och påverkar konkurrenskraften. Dessutom blir bördan oproportionerligt stor för de mindre företagen, då de till skillnad från storföretagen inte har personalresurser eller finansiella möjligheter att hantera situationen (9). Eftersom det är vida känt att små och medelstora företag (10) har de största möjligheterna att skapa arbetstillfällen, bör myndigheterna prioritera idéer om hur man kan minska den administrativa, bördan för dessa företag. Det är av stor vikt att man uppmuntrar och stöder sådana företags möjligheter att skapa tillväxt och sysselsättning.II. EN RAM FÖR FÖRENKLING AV BESTÄMMELSERNA 2. Bördor i form av bestämmelser eller administrativa rutiner härrör huvudsakligen från författningar i medlemsstaterna. Genom tillämpningen av subsidiaritetsprincipen fattar man beslut och vidtar åtgärder på alla nivåer: den nationella, regionala och lokala. Antalet bestämmelser som utfärdas av medlemsstaterna är betydligt fler än förordningarna och direktiven från gemenskapen.3. En förenkling av bestämmelserna kräver att man samordnar arbetet mellan myndigheternas olika verksamhetsgrenar inom medlemsstaterna, inte bara mellan de centrala delarna utan också mellan dessa och myndigheterna lokalt. Frankrike, Portugal och Förenade kungariket har skapat ett särskilt departement som lyder direkt under premiärministern, medan de flesta av de övriga medlemsstaterna har etablerat en rådgivande kommitté som oftast inte har samma befogenheter. Förenklingsarbetet är svårt och kräver befogenheter och makt gentemot regeringsdepartementen såväl som tillräckliga ekonomiska resurser och nödvändig personal (11). Med hjälp av informationskampanjer kan man höja tjänstemännens medvetenhet, och de som har hand om frågor rörande små och medelstora företag bör ges lämplig utbildning (12). Man måste få till stånd ett kulturskifte i riktning mot en mer kundorienterad inställning mellan myndigheterna och företagen där myndigheterna går in för att fråga sig hur man bäst kan hjälpa företagen istället för hur dessa skall kontrolleras (13). En framgångsrik förenklingspolitik är slutligen avhängig av en kontinuerlig och systematisk utvärdering samt av en översyn av de uppnådda resultaten i samråd med affärsorganisationerna.III. DE RÄTTSLIGA FÖRUTSÄTTNINGARNA 4. Ett snårigt och komplext regelverk kan vara avskräckande för företagandet rent allmänt och för nyetableringar. Detta är i ännu högre grad fallet när ett företag bestämmer sig för att utveckla verksamheten i ett annat medlemsland, där man inte är lika förtrogen med språket och kulturen eller hur myndigheterna arbetar. Medan man inte ifrågasätter behovet av lämpliga bestämmelser, är det bestämmelsernas kumulativa effekt, deras komplexitet och de kostnader efterlevnaden för med sig som är bekymmersamma och hotar att få följdverkningar för företagen som inte står i proportion till den ursprungliga avsikten med bestämmelsen. I slutändan blir det svårt att genomföra komplexa och kostnadskrävande bestämmelser vilka dessutom kan föra med sig kritik och försök till fusk.5. Medlemsstaterna bör därför bli mer medvetna om regleringarnas effekter på företagen. Målsättningen bör vara att komma på de förbättringar som är nödvändiga och samtidigt vara medveten om avvägningen mellan behovet av förändringar och de bördor man lägger på företagen, eftersom det är dessa som måste ta till sig förändringen, även när den är av positivt slag.6. När man lägger fram nya lagförslag bör lagstiftaren ha full vetskap om vilka följder bestämmelsen kommer att ha på företagen i form av kostnader i samband med efterlevnad och administrativt merarbete. Konsekvensbedömningar för företagen och lönsamhetsanalyser bör i mån av lämplighet genomföras i nära samarbete med företagen. I detta sammanhang bör lagstiftaren ägna särskild uppmärksamhet åt efterlevnadskraven för de små och medelstora företagen. Om små och medelstora företag kan rätta sig efter en bestämmelse till ett rimligt pris, kan även storföretagen göra detta, medan det omvända däremot inte nödvändigtvis måste gälla. Principen "tänk först i smått" bör gälla som ett avgörande kriterium (14).7. De efterlevnadskostnader som drabbar företagen till följd av nödvändiga bestämmelser måste vägas mot andra policykrav, t.ex. när det gäller arbetarskydd eller den fysiska miljön. För att hjälpa de små och medelstora företagen, bör medlemsstaterna, där detta är lämpligt, överväga att införa undantag eller förenklade rutiner, vilka dock inte vattnar ur avsikten med bestämmelsen på ett otillbörligt sätt. När det exempelvis gäller bestämmelser som rör beskattning, bolagsrätt, statistik eller miljön, kan införandet av tröskelvärden eller lägre övervaknings- eller rapporteringskrav avsevärt minska arbetsbördan och efterlevnadskostnaderna för små och medelstora företag. Tröskelvärden bör emellertid inte avskräcka från tillväxt och måste tillämpas flexibelt. Exempelvis bör man tillåta företag att kvarstå i ett särskilt program för små och medelstora företag så länge som deras omsättning inte överstiger tröskelvärdet för omsättningen med en viss procentenhet (15).IV. ATT FÖRENKLA FORMALITETERNA VID NYETABLERINGAR 8. Utöver den allmänna princip som nämnts ovan vill kommissionen stryka under några tillvägagångssätt som den anser bör främjas i medlemsstaterna, eftersom dessa utgör viktiga drag för att göra nyetableringsfasen enklare för ett företag. Den första delen är bättre samordning av myndigheternas handhavande av nyetableringsprocessen och en förenkling av de administrativa rutinerna.9. De flesta medlemsstater kräver ett antal olika typer av registrering (register när det gäller skatt, socialförsäkringar, statistik etc. samt företags- och handelsregister). Antalet skilda instanser när det gäller registreringen varierar från medlemsstat till medlemsstat, men kan lätt uppgå till tio olika, vilket är tidskrävande för företagaren och särskilt när en och samma registreringsinstans måste uppsökas mer än en gång. På varje instans måste man fylla i ett formulär där många gånger samma frågor återkommer. Antalet formaliteter och rutiner är avhängigt av den rättsliga status som ett företag valt. De är flest när det gäller aktiebolag och i exempelvis en medlemsstat är det nödvändigt med 23 skilda rutiner (16). Dessutom ges själva godkännandet för en nyetablering av olika myndigheter, vilket ytterligare försvårar för företagaren att snabbt hitta rätt. Det kan ta veckor eller rent av månader innan ett företag faktiskt kan komma igång med verksamheten. Denna första konfrontation med byråkratin, parad med registreringskostnaden, som varierar från medlemsstat till medlemsstat men kan uppgå till så mycket som 2 000 ecu (17), kan vara väldigt avskräcknade och sätter sin prägel på de framtida relationerna mellan det nya företaget och myndigheterna.En instans för samtliga kontakter10. Kommissionen föreslår att medlemsstaterna ska fastställa alla de formaliteter på samtliga nivåer som är nödvändiga vid nyetableringar och överväga åtgärder för att samordna och förenkla dem. Ett bra exempel är det belgiska projektet "Auditform" där det finns en förteckning över alla de rutiner och administrativa formaliteter som vilar på företagen. Tanken här är att man vill uppskatta hur effektiva dessa rutiner är och vilken arbetsbörda de lägger på de små och medelstora företagen. Ytterligare exempel på samordning kan man finna i det franska systemet "Centrum för företagsrutiner" (Centres de formalités des entreprises - CFE) (18) och i de tyska "Gewerbeämter". Dessa system är grundade på principen om en enda kontaktinstans eller förbindelsepunkt mellan företagen - i enlighet med typ eller inriktning - och myndigheterna på alla nivåer.11. Erfarenheterna visar att de administrativa rutinerna för nyetableringar i medlemsstaterna kan klaras av på en till fem dagar, jämfört med 120 dagar, som är den längsta period som rapporterats in till kommissionen.12. En sådan samordnad kontaktinstans för nyetableringar skulle kunna spela en än viktigare roll om den kan bli en kontaktpunkt för alla de formaliteter som måste klaras av under ett företags livslängd, t.ex. ändringar av adress eller bolagsordning, ägarbyten, anställningsfrågor, tillstånd och licenser etc. I exempelvis Frankrike pågår det diskussioner om att införliva sådana rutiner som gäller de anställda i CFE. För att uppnå en sådan samordningsnivå mellan de olika myndigheterna, krävs det ett stort mått av beslutsamhet och övertygelse, men på kommissionen har man hört från företagen hur välkommet det skulle vara med en sådan kontaktinstans.En samordnad registreringsblankett13. En annan viktig aspekt är behovet av att samordna de uppgifter som krävs av företagen, inte bara under etableringsfasen, utan också under vidareutvecklingen. I Frankrike har man intressanta erfarenheter att förmedla även på detta område. De uppgifter som man vill ha in från ett nyetablerat företag bakas in i ett enda formulär som sköts av CFE (19). Formuläret har utvecklats av CERFA (20), som är den centrala myndigheten med ansvar för alla de formaliteter som rör uppgiftsinsamlingen.14. En samordnad blankett innebär en avgörande förenkling av förfarandet för den nya företagaren eftersom man här samlar in alla de uppgifter som de olika förvaltningsmyndigheterna kräver för att registrera det nya företaget. Fördelen med ett sådant system är att de nödvändiga uppgifter som behövs för registreringen bara behöver lämnas en enda gång och alla frågor rörande ifyllandet kan besvaras av CFE. Den samordnade blanketten i Frankrike har emellertid en nackdel som ligger i att formuläret måste åtföljas av stöddokument, som det kan ta tid att skaffa fram och vidimera. Man bör undvika att skicka ut mängder av blanketter och formulär från olika myndigheter till de nyregistrerade företagen, eftersom detta avsevärt skulle minska fördelarna med den samordnade blanketten.15. Man bör uppmuntra myndigheterna till att dela med sig av sin information och göra bättre bruk av befintliga databaser och informationsteknik. I mån av lämplighet bör man också anpassa sina bestämmelser om dataskydd härtill (21). Det säger sig självt att man med denna typ av uppgiftsförmedling avser sådant som inte är sekretessbelagt. I Italien införde man genom lag nr 241, av år 1990, olika slags åtgärder för administrativa förenklingar. I lagen anges att närhelst en person som tillfrågats om en särskild uppgift, uppger att denna redan finns hos den myndighet som begär uppgiften eller på någon annan myndighet, måste myndigheten själv skaffa fram uppgiften. I Danmark förbereder man ett lagförslag som likaledes kommer att förbjuda myndigheterna att begära uppgifter från ett företag om dessa kan erhållas från andra myndigheter. Av detta tycks följa att företagen inte behöver svara, om de begärda uppgifterna redan lämnats till en annan myndighet.Ett samordnat registreringsnummer16. Helt i linje med förslagen om en samordnad kontaktinstans och en samordnad blankett är ett samordnat registreringsnummer för företag en funktionell förenklingsåtgärd. Ett sådant system finns redan i Frankrike, Sverige, Portugal och Danmark (22). Den egentliga fördelen för företagen är att man kan använda samma nummer för alla kontakter med myndigheter och andra instanser. Det har också stor betydelse för myndigheterna med tanke på hur mycket enklare databashanteringen och förmedlingen av uppgifter blir.Auktoriseringar, licenser och tillstånd17. Utöver ovanstående registreringsförfaranden måste också de nyetablerade företagen erhålla ett antal tillstånd som ger dem rätt att sätta igång viss verksamhet eller tillträde till ett visst yrkesområde. Det kan röra sig om ett allmänt tillstånd för att starta ekonomisk verksamhet, såsom fallet är i Luxemburg, eller ett mer specifikt tillstånd för att verka inom ett viss yrkesområde, t.ex. som turistguide, frisör/frisörska eller driva en resebyrå. Tillstånd eller licenser behövs ofta också för anläggningsarbete, med hänsyn till miljölagstiftning eller hälsa och säkerhet etc. Den typ av tillstånd som krävs och deras grad av komplexitet varierar en hel del från en medlemsstat till en annan. Ibland måste en del etableringskriterier vara uppfyllda, t.ex. gott anseende, god ekonomi, yrkesmässiga kvalifikationer och erfarenheter. Kommissionen är angelägen om att säkerställa etableringsfriheten på den inre marknaden, särskilt genom ömsesidigt godkännande av yrkesmässiga kvalifikationer. Den anser att medlemsstaterna med jämna mellanrum bör se över och, där så är lämpligt, förenkla sina rutiner i samband med tillståndsgivning för att maximera möjligheterna för att skapa nya företag.18. Utdragna förfaranden, tillståndsbehov och antalet utfärdande myndigheter kan avskräcka från affärsverksamhet. I Italien har det antagits två lagar (23) där man i allmänna ordalag formulerar sådana principer som ska underlätta tillståndsförfarandena. Här återfinns möjligheten att påbörja ekonomisk verksamhet utan uttryckligt tillstånd och principen om tyst samförstånd (24). Detta innebär att om den myndighet som handhar ärendet underlåter att fatta beslut före en viss tidpunkt anser man automatiskt att tillståndsansökan är beviljad. Tyskland antog i januari 1996 en serie lagar för att påskynda tillståndsförfarandet med sikte på att nedbringa tiden för planläggningsförfarandena. Man såg detta som ett sätt att göra Tyskland mer attraktivt för företagsetableringar och som ett led i programmet för fler investeringar och arbetstillfällen.19. Det är svårt att bedöma vilken effekt lagarna haft i Italien. Från Baden-Württemberg där man genomförde liknande förenklingsreformer 1992 har det däremot inkommit en del positiva erfarenheter. Det är värt att propagera för den underliggande principen för dessa initiativ på tillståndsområdet i andra medlemsstater (se bilaga I). Förenklingen av tillståndsgivningen kräver ofta att man förändrar arbetsrutinerna och kulturen bland tjänstemännen och går mer mot självreglering av företagssektorn.20. Ovanstående förslag borde avsevärt kunna förenkla utvecklingen av ekonomisk verksamhet inom gemenskapen. Det kommer att bli mycket enklare för företagare att etablera sig i andra medlemsstater om man kan vända sig till en samordnande kontaktpunkt, endast behöver fylla i en registreringsblankett, för ett enda registreringsnummer i den medlemsstaten och snabbt erhålla de nödvändiga tillstånden för att komma igång med verksamheten. Dessutom skulle man kunna använda det samordnade registreringsnumret på andra områden, t.ex. för momsredovisningen, någonting som är fallet i Frankrike och som borde kunna vara en tämligen okomplicerad förenklingsåtgärd i de andra medlemsstaterna. Slutligen skulle dessa åtgärder kunna underlätta arbetet för alla privata och offentliga organisationer som ger råd åt företag intresserade av att etablera verksamhet i gemenskapen.V. STIMULERA NYFÖRETAGANDE 21. Det finns andra områden där en medlemsstat kan verka som föredöme för en annan. Dessa rör skattefrågor, socialförsäkringar, bokföring och krav på statistik samt bolagsrätt. Några medlemsstater (25) har infört incitament eller förenklingar på dessa områden, särskilt för nystartade företag och för att uppmuntra till egenföretagande (se bilaga II). De flesta av dessa åtgärder har att göra med ett företags första utvecklingsår snarare än med etableringsfasen. Dessa åtgärder är viktiga om man beaktar att trots att ungefär 80 % av de nya företagen ännu är i gång efter det första året, endast 65 % är det efter tre år och 50 % efter fem år (26). Åtgärder på detta område är också av vikt eftersom den lagstiftning de täcker (beskattning, bolagsrätt, anställningsfrågor etc.) avskräcker individer från att starta egna företag. Att anställa en person kräver t.ex. att man fyller i över tio olika blanketter. Obligatoriska krav på arkivering varierar från ett bestämmelseområde till ett annat (27) och sådana rutiner som krävs i bolagsrätten när det gäller bolagsstämmor passar många gånger inte in på mindre företag. Av den anledningen har man i Tyskland antagit bestämmelser som förenklar rutinerna inom "kleine Aktiengesellschaften" (28).22. När det handlar om förbättringar på skatteområdet har ett stort antal medlemsstater infört en del skattelättnader för små och medelstora företag eller för nyetablerade företag (29) (se bilaga III). Dessutom har Frankrike, Förenade Kungariket och Nederländerna infört skattesänkningar för privatpersoner som investerar i nyetableringar, någonting som starkt påminner om företeelsen "Business Angels" i USA (30).23. Skattesystemet är också ett område som måste reformeras. Det stora antal olika skatter som ska betalas in vid skilda tillfällen, långa väntetider för återbäring, användningen av stämplar och annat administrativt krångel är tidsödande och betungande.24. Enligt kommissionens åsikt kommer skattereglerna att bli avsevärt förenklade genom att man genomför förslagen i programmet för införandet av det nya gemensamma momssystemet (31). De kostnader som uppstår för alla företag när det gäller att följa skattereglerna bör kunna minskas genom dessa förslag och i förhållandevis större utsträckning för små och medelstora företag. I detta avseende är principen om en enda beskattningsort den viktigaste aspekten i förslagen. Detta innebär att alla de företag som har verksamhet i mer än en medlemsstat endast kommer att behöva erlägga skatt på sin verksamhet i det land där det är etablerat och på så vis inte behöva ha kontakt med mer än en skattemyndighet. Dessutom kommer detta att åtföljas av en radikal översyn av redovisnings- och bokföringsskyldigheten som kommer att medföra en bättre balans mellan skattemyndighetens behov och företagens.25. Inom det nuvarande momssystemet finns det utrymme för en minskning av belastningen på små och medelstora företag. De flesta medlemsstater undantar mikroföretag från momsredovisning, även om tröskeln för sådana undantag varierar avsevärt, t.ex. vid en omsättning på 2 500 ecu i Danmark och 56 850 ecu i Förenade kungariket.26. För de företag som är momspliktiga kan redovisnings- och inbetalningsfrekvensen vara en stor belastning. Några medlemsstater har infört förenklingsåtgärder, t.ex. en momsdeklaration per år för mindre företag eller en betalningstermin som är identisk med redovisningsterminen. När det gäller månadsinbetalningar betalar småföretagen ofta in momsen på fakturor som ännu inte betalats av deras kunder. Detta är anledningen till att många medlemsstater kräver inbetalningar endast kvartalsvis och när det gäller mikroföretagen på årsbasis (32). Dessutom tillåter ett antal medlemsstater småföretagen att betala in momsen efter det att kunden gjort sin betalning snarare än när fakturering sker ("kontantredovisning") (33). Europaparlamentet har publicerat ett arbetsdokument om effekten av moms- och Intrastatkraven på små och medelstora företag (34), där man tecknar konturerna av eventuella åtgärder, inklusive en övergång till momsredovisning kvartalsvis.27. Sådana administrativa krav som följer av handel inom gemenskapen är ett annat möjligt område för förenkling. Frankrike och Italien har integrerat kraven från Intrastat med den sammanfattande redovisning som krävs enligt rådets sjätte momsdirektiv (35). Detta innebär att företag behöver fylla i endast ett formulär vilket kan användas av bägge myndigheterna. De franska och italienska systemen är för närvarande inte ideala, eftersom man i bägge fall kan infordra uppgifter för Intrastat/moms månadsvis, och undantagströskeln fortfarande är tämligen låg för små och medelstora företag. En annan förenklingsåtgärd rör konsekvent användning av de tidsperioder som gäller för inlämning av Intrastatuppgifter och sammanfattande momsredovisning efter det att olika typer av bestämmelser trätt i kraft. I den mån medlemsstaterna fortfarande använder sig av olika tidsperioder för Intrastat-uppgifter och sammanfattande momsredovisning med olika tröskelnivåer, uppmanas de att göra dessa krav enhetliga och övergå till kvartals- eller årsredovisning för små och medelstora företag.28. Medlemsstaterna bör överväga fördelarna med särskilt samarbete mellan myndigheterna på skatte- och socialförsäkringsområdet. Dessa myndigheter upprätthåller ständiga förbindelser med företagen och belastar företagen med merparten av det administrativa arbetet. Ur ett sådant samarbete skulle det kunna växa fram gemensamma registreringsnummer, informationsutbyte och gemensamma kriterier, användning av samma inbetalningsdatum eller ett gemensamt system för inbetalning av skatter och sociala avgifter (36). Det faktum att sysselsättningsfrågan är av högsta prioritet för både gemenskapen och medlemsstaternas regeringar, gör det än viktigare för myndigheterna att ägna tid åt att undersöka varför arbetsgivarna är obenägna att anställa fler. Medlemsstaterna bör vidta nödvändiga åtgärder för att ta bort det administrativa merarbete som följer av nyanställningar (37) och uppmuntra till en flexiblare arbetsmarknad (38).29. Några medlemsstater har också infört program genom vilka företag som anställer en eller fler personer för första gången (39) får betala in lägre sociala avgifter för dessa nyanställda eller till och med blir helt befriade från inbetalning.30. De flesta medlemsstater har bestämmelser som begränsar tillträdet till vissa yrken och som ofta fungerar som inträdeshinder, t.ex. hårvård, VVS, resebyråer, taxi etc. Ofta har företagen själva bett om sådana bestämmelser som ett slags skydd mot oseriösa eller olagliga företag. Kommissionen rekommenderar att var och en av dessa regleringar bör granskas på nytt för att utröna huruvida man har rätt balans mellan konsumentskydd och nödvändig konkurrens.31. Mikroföretag, särskilt när det gäller egenföretagare, står inför särskilda problem och är förmodligen den kategori bland de små och medelstora företagen som förhållandevis mest lider av administrativa pålagor och bestämmelser, eftersom de måste hantera både den aktuella lagstiftningen och det därav följande administrativa arbetet helt på egen hand. Tillsammans med de ekonomiska riskerna och avsaknaden av social trygghet avskräcker detta många unga från att starta egna företag. I några medlemsstater har man särskilt tagit itu med detta problem och erbjuder skattelättnader, förenklad bokföring och ett enklare pensionssystem just för att uppmuntra de unga och de arbetslösa att utveckla egna företag (40).VI. SLUTSATSER 32. Utbytet av bästa åtgärder när det gäller att förbättra och förenkla verksamhetsklimatet för nya företag visade att det finns ett betydande intresse bland myndigheterna och företagsrepresentanterna för sådana förenklingar som man kunnat genomföra på annat håll. Även om liknande förenklingsinitiativ genomförs på skilda sätt i de enskilda medlemsstaterna och regleringsmiljön för nyetableringar avsevärt skiljer sig åt i länderna, kan man ta fasta på en del föredömen, som kan användas som utgångspunkt i de andra medlemsstaterna. Några allmänna principer har noterats och dessa bör uppmärksammas av de andra medlemsstaterna och andra intresserade. Konkreta åtgärder bör därför vidtas av medlemsstaterna för att minska den administrativa arbetsbörda och förenkla de bestämmelser som drabbar nya företag med sikte på tidsbesparing och minskning av de kostnader som åsamkas dessa företag.HÄRIGENOM REKOMMENDERAS FÖLJANDE.Artikel 1 Målsättningar Medlemsstaterna bör vidta nödvändiga åtgärder för att förbättra och förenkla företagsklimatet, särskilt när det gäller etableringen av nya företag och deras första utvecklingsår, och således stimulera deras innovationspotential och främja deras tillväxt och i förlängningen skapa nya arbetstillfällen.Medlemsstaterna uppmanas till att vidta de lämpligaste åtgärderna för att organisera om, förenkla och ajourföra sina egna administrativa och rättsliga system samt skattesystemet med sikte på atta) förbättra kommunikationen mellan myndigheterna och företagen, bli mer kundorienterade och minska tidsåtgången när det gäller att hantera förfrågningar från företagen samt utfärda tillstånd inom en fastställd tidsperiod,b) uppmuntra till nyetableringar med hjälp av en gynnsam regleringsmiljö och förenkla, förbättra eller avskaffa sådana befintliga bestämmelser som hämmar nya företagsetableringar och deras verksamhet under de första åren.Artikel 2 En ram för förenklingsarbetet Man behöver en långsiktig och sammanhängande politik för att framgångsrikt kunna genomföra förenklingsåtgärderna och få till stånd ett effektivt samarbete mellan myndigheterna. För att uppnå detta rekommenderar kommissionen att medlemsstaterna och myndigheterna på alla nivåer i samråd med företagen utvecklar en politik för förenklingsarbetet, som parterna är stark engagerade i och som skall omfattaa) etablering av en särskild myndighet eller enhet på lämplig nivå med befogenhet att samordna politiken och åtgärderna för förenklingsarbetet,b) relevant informationsverksamhet och utbildning av tjänstemännen med sikte på att utveckla en kundorienterad inställning till företagen och således förbättra kommunikationen mellan myndigheterna och företagen.Artikel 3 Regleringsmiljön 1. Regelverkets effekt på företagen, särskilt när det gäller små och medelstora företag, bör utvärderas fortlöpande med fullt deltagande från företagsvärlden och med beaktande särskilt av följande:a) Medlemsstaterna bör tillämpa principen "tänk först i smått" som tar hänsyn till de små och medelstora företagens intressen på det allra första stadiet i planering av ny lagstiftning och de därmed sammanhängande administrativa rutinerna.b) Där detta anses lämpligt bör man införa undantag, trösklar och förenklade förfaranden som gynnar små och medelstora företag. Trösklarna bör emellertid vara så pass flexibla att de inte hämmar tillväxtmöjligheterna.c) Effekten av bestämmelser och administrativa rutiner gentemot företagen bör utvärderas närhelst detta anses lämpligt med hjälp från en kommitté med representanter från staten och näringslivet.2. Medlemsstaterna bör överväga införandet av systematiska utvärderingsrutiner för att uppskatta effekterna på företagen av olika förslag till nya bestämmelser så att man kan få till stånd en lämplig balans mellan målsättningarna och medlen och rätt förstå efterlevnadskostnaderna och de administrativa pålagorna.3. Systemen för konsekvensbedömningar för företag bör alltefter lämplighet innefatta en analys av kostnadseffektiviteten eller en kostnads-/intäktsanalys och det bör finnas övergripande samrådsrutiner med företagarorganisationerna, inklusive sådana som representerar små och medelstora företag.Artikel 4 Förenkling av formaliteterna i samband med företagens etableringsfas 1. Sådan administrativa rutiner som krävs för etablering av nya företag bör förenklas och göras mer kundanpassade, så att företagarna kan få snabbare och mer effektiv service och dessutom uppmuntran i arbetet med det nya företaget. Kommissionen rekommenderar därför att medlemsstaterna eller myndigheterna på lämplig nivå värderar fördelarna meda) att införa en enhetlig registreringsblankett för företagen,b) att etablera samordnande kontaktpunkter där företagen kan lämna in den blankett som avses i a. På kontaktpunkten skulle man vara ansvarig för vidarebefordran av de uppgifter som finns i ansökan till alla andra myndigheter inom en fastställd period på en eller två arbetsdagar,c) att införa ett system varigenom ett företag kan identifieras med hjälp av ett enda nummer som kan användas i kontakten med alla myndigheter,d) att se till att de olika myndigheterna undviker att införa dubbla eller överflödiga blanketter eller kontaktpunkter,e) att låta företagen tillbakavisa krav på icke-konfidentiella uppgifter, om dessa finns tillgängliga på någon annan myndighet,f) att använda informationsteknik och databaser så mycket som möjligt för att överföra och vidimera de tillhandahållna uppgifterna samt för att göra dessa tillgängliga för olika myndigheter, under förutsättning att man har lämpligt skydd för personliga uppgifter,g) att uppställa tydliga mål när det gäller tidsfrister för behandling av företagens förfrågningar och ansökningar om tillstånd eller licenser,h) att i mån av lämplighet införa ett system varigenom en ansökan automatiskt anses vara beviljad om myndigheten inte svarat inom en fastställd tidsfrist.2. Medlemsstaterna uppmanas också till att undersöka möjligheten av att bygga ut kontaktpunkternas verksamhetsområde till att omfatta ett företags hela livscykel och inte bara etableringsfasen och alla andra kontaktkanaler mellan myndigheter och företagen.Artikel 5 Att stimulera företagen under de första utvecklingsåren 1. Sådana begränsningar av social, statistisk, skatte- och miljömässig natur som hämmar etableringen av företag och deras första utvecklingsår bör mildras eller avskaffas. Medlemsstaterna uppmanas tilla) att undersöka alla möjligheter till förbättringar när det gäller den skattemässiga behandlingen av nyetablerade företag,b) att vidta lämpliga åtgärder skattemässigt för att uppmuntra till investeringar utifrån i nyetableringar, t.ex. enligt principerna bakom företeelsen "Business Angels",c) att minska arbetsgivarnas socialförsäkringsavgifter, åtminstone under en viss period, vid anställning av medarbetare,d) att undersöka möjligheter till förbättringar i de administrativa eller rättsliga bestämmelser som kan avskräcka företag från att anställa i syfte att främja en mer flexibel arbetsmarknad,e) att etablera en dialog mellan myndigheterna på skatte- och socialförsäkringsområdet med sikte på att etablera en samordnad kontaktkanal med företagen,f) att undersöka de olika typerna av rapporteringskrav som ställs på små och medelstora företag, t.ex. rapporternas natur, deras frekvens och den tidsperiod under vilken olika uppgifter måste sparas, med inriktning på att förenkla och slå samman de olika kraven så långt som möjligt,g) att undersöka befintlig lagstiftning och administrativa bestämmelser med sikte på att förenkla eller avskaffa sådana som onödigt begränsar tillträdet till vissa yrken.2. Medlemsstaterna uppmanas till att minska effekten av moms- eller Intrastat-kraven på små och medelstora företag. Småföretagen bör tillåtas att göra momsinbetalningar kvartalsvis, och man bör erbjuda alternativ för momsbefrielse.3. Medlemsstaterna uppmanas till att undersöka olika vägar för att förbättra situationen för mikroföretagen, särskilt för egenföretagare, inom områden som rör skatter, socialförsäkringar och pensionssystem.Artikel 6 Samordning på gemenskapsnivå 1. Kommissionen kommer att fortsätta med sin samordnande roll mellan medlemsstaterna och de europeiska företagarorganisationerna inom ramen för gruppen för förbättring och förenkling av företagsklimatet och etablera standarder för bästa åtgärder.2. För att göra det möjligt för kommissionen att utvärdera de framsteg man gjort, uppmanas medlemsstaterna att årligen rapportera till kommissionen om de åtgärder som man vidtagit i enlighet med denna rekommendation.Kommissionen kommer att hålla europeiska nätverket för euroinfocentra fullt informerat om utvecklingen så att man kan ge information till företag som måste fullgöra administrativa rutiner i andra medlemsstater.Artikel 7 Denna rekommendation riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdad i Bryssel den 22 april 1997.På kommissionens vägnarChristos PAPOUTSISLedamot av kommissionen(1) EGT nr C 294, 22.10.1994, s. 6.(2) CSE(95) 2087, Europeiska kommissionen, GD XXIII, 1995.(3) KOM(96) 329, 9.7.1996.(4) EGT nr C 18, 17.1.1997, s. 1.(5) EGT nr C 224, 1.8.1996, s. 5.(6) EGT nr C 320, 28.10.1996, s. 163.(7) KOM(96) 589, 20.11.1996.(8) EGT nr L 6, 10.1.1997, s. 25.(9) Enligt tre undersökningar är genomsnittskostnaden för den administrativa arbetsbördan mellan 6 och 30 gånger högre för små och medelstora företag än för storföretag. (EIM: "Administratieve lasten bedrijven 1993"; G. Barbieri och V. Lo Moro: "Utenti e Pubblica Amministrazione", il Mulino, 1996; Institut für Mittelstandsforschung: "Bürokratie ein Kostenfaktor: eine Belastungsuntersuchung bei mittelständischen Unternehmen", 1995).(10) Dessa definieras i kommissionens rekommendation av den 3 april 1996 om definitionen på små- och medelstora företag, EGT nr L 107, 30.4.1996, s. 4.(11) Ett intressant exempel är Förenade kungarikets Deregulation Unit ("avregleringsenhet") som har till uppgift att samordna regeringens avregleringspolitik mellan alla departement och se till att man tar hänsyn till företagens åsikter och minimerar den administrativa arbetsbördan och de därmed förenade kostnaderna. Enheten lyder under vice premiärministern och kabinettskontoret, vilket ger den nödvändiga befogenheter visavi andra departement.(12) Flamländska institutet för egenföretagare - VIZO - i Belgien är ett statligt institut som grundades 1991. Dess uppgift är att främja och stimulera fritt och kreativt företagande, särskilt genom utbildning och förenkling av förvaltningen. VIZO sysslar med rådgivning, bedriver forskning och tar initiativ till att öka medvetenheten bland aktörerna, samtidigt som man utvecklar metoder och tekniker för att förenkla de administrativa uppgifterna. Exempelvis har VIZO organiserat en kurs för sådana tjänstemän som handlägger frågor rörande små och medelstora företag inom den flamländska förvaltningen. Målet är att ge dessa tjänstemän insikter i och kunskaper om de grundläggande principerna och teknikerna för förenkling och service av hög kvalitet samt att visa hur de själva kan fungera som initiativtagare inom sin egen förvaltningsgren.(13) Kommunen Korsör i Danmark har en befolkning på 20 000 invånare. Kommunen har upprättat en utvecklingsavdelning som fungerar som en rådgivande partner och står för kvalificerad sakkunskap och expertis till företagssektorn. Detta ställer krav på både utbildning och förändringar i organisationsstrukturen för att man skall kunna motsvara kraven. Avdelningen fungerar som ett samordnande organ för kontakter med kommunen gällande alla företagsfrågor.(14) En del av det arbete som man bedriver inom avregleringsenheten i Förenade kungariket är ansvaret för att se till att nya bestämmelser och administrativa rutiner bara införs när dessa verkligen är nödvändiga. Innan någon ny bestämmelse införs måste regeringen uppskatta dess kostnad för företagen och offentliggöra resultaten. Ministrarna måste förvissa sig om att kostnaderna kan motiveras utifrån fördelarna. Eftersom det är de små och medelstora företagen som är mest sårbara för överreglering och byråkrati, måste ministrarna också pröva det avgörande kriteriet "tänk först i smått". Detta innebär att man måste samråda med småföretagen om varje ny bestämmelse för att försäkra sig om att dessa kan klara hanteringen. I Tyskland beslutade man nyligen att en liknande utvärdering skall göras angående de administrativa kostnaderna till följd av ny lagstiftning, särskilt när det gäller små och medelstora företag.(15) Ett exempel på detta är det årliga redovisningsprogrammet för moms i Förenade kungariket där det finns en del flexibilitet i det övre tröskelvärdet på 300 000 pund sterling så att företagen kan kvarstå i programmet fram till det att omsättningen överstiger 375 000, pund.(16) En undersökning av Logotech "Etude comparative des dispositions légales et administratives nécessaires pour la formation de PME dans six pays de l'Union européenne" (D, EL, F, IRL, UK) och IDEM CD-Rom av handelskammaren i Paris.(17) Idem.(18) I Frankrike upprättade man 1981 "Centres de Formalités des Entreprises" för att förenkla de formella krav som företagen är underkastade, t.ex. rättsliga, sociala, statistiska och skattemässiga formaliteter kopplade till olika stadier i ett företags livscykel, inklusive etableringsfasen. Dessa centra fungerar som samordnade kontaktpunkter till de olika myndigheterna, exempelvis det lokala handelsregistret, skattemyndigheten, myndigheterna för socialförsäkringar och pensioner, statistikkontoret etc. När väl företaget har lämnat in de aktuella uppgifterna till centret, vidarebefordrar detta uppgifterna till andra relevanta myndigheter, inklusive statistikkontoret (INSEE). INSEE spelar också en viktig roll i och med att man har ansvaret för det inhemska bolagsregistret (SIRENE) och förser alla nya företag med ett registreringsnummer (SIREN).(19) I de franska formulären M0 och P0 (det ena för egenföretagare, det andra för juridiska personer), som utfärdas av centret för registrerings- och kontrollblanketter (CERFA), återfinns på en enda sida alla de uppgifter som krävs av samtliga sådana myndigheter där man registrerar det nya företaget och tillämpar de bestämmelser som rör detta företag. Den sökande måste lämna in ett antal relevanta dokument som bilagor till det ifyllda formuläret. Dessa dokument, antingen originalhandlingar eller vidimerade kopior, omfattar vanligtvis födelseattest och medborgarskapsbevis (för fysiska personer och sådana som ingår i ett partnerskap) och bolagsordning när det gäller juridiska personer. Det kan också röra sig om ett preliminärt inskrivningsbevis för reglerade yrken.(20) CERFA: Centre d'enregistrement et de révision des formulaires administratifs/Centret för registrerings- och kontrollblanketter.(21) I det italienska handelsregistret, som sköts av handelskamrarna, återfinns uppgifter om alla företag (namn, adress, stadgar, årsredovisning). Vissa av dessa uppgifter arkiverades tidigare på den lokala domstolen i form av pappershandlingar. I det nya databaserade registret återfinns de uppgifter om företagen som myndigheterna systematiskt använder sig av. Det är osannolikt att det här skulle kunna uppstå några problem när det gäller principerna för datasäkerhet. Se också Europaparlamentets och rådets direktiv 95/46/EG om skydd av den enskilde när det gäller hantering av personuppgifter och om den fria rörligheten för sådana uppgifter, EGT nr L 281, 23.11.95, s. 31.(22) I Sverige har man haft ett enhetligt registreringsnummer sedan 1975. Detta nummer används av företaget från etableringsfasen till upplösningen. Företaget kan behålla numret även om man byter namn och man använder det för administrativa ändamål inom områden som beskattning, försäkring, bankärenden och telekommunikation. I Frankrike infördes det enhetliga numret "SIREN" genom dekret år 1974.(23) Lag nr 241 från 1990 och finanslagen nr 537 från 1993.(24) Enligt kommissionens mening skulle denna möjlighet inte inbegripa sådana auktoriseringar som rör utsläpp av farliga ämnen. Enligt gemenskapens och medlemsstaternas lagstiftning är det i detta fall nödvändigt med ett uttryckligt tillstånd och detta ligger även i företagets intresse.(25) Inom ramen för den danska politiken "att skapa nya företag" har den danska regeringen lagt fram en handlingsplan bl.a. för att minska administrativt krångel genom att- avlägsna eller förenkla befintliga administrativa bestämmelser,- avlägsna eller förenkla skatter och avgifter,- upprätta en samordnande kontaktpunkt,- utveckla nya rutiner för utvärdering av de administrativa följderna av ny lagstiftning.(26) Företag i Europa - Rapport nr 4, s. 62.(27) Enligt en skrift med titeln "Überprüfung von administrativen Pflichten für Unternehmen" från den fristående tyska kommissionen "Rechts- und Verwaltungs-vereinfachung des Bundes", den så kallade "Waffenschmidt-Kommission" (Federala inrikesministeriet, 1994), finns det ett stort antal krav vid registerhållning. När det exempelvis gäller personal- och löneadministration, pekar man i skriften på att villkoren för 119 olika register skulle kunna mildras.(28) Se också artikel 4 b i kommissionens rekommendation om överlåtelse av små och medelstora företag, EGT nr L 385, 31.12.1994, s. 14.(29) I Belgien finns det ett system för lägre företagsskatt för små och medelstora företag. Under förutsättning att man uppfyller vissa villkor, erlägger ett företag vars uppskattade vinst inte överstiger 25 733 ecu skatt enligt en reducerad sats på 28,84 % istället för standardsatsen på 40,17 %. Dessutom finns det en del flexibilitet när det gäller förskottsinbetalning av inkomstskatt för personer under 35 år som startar ett företag för första gången som egenföretagare eller aktiva medlemmar i ett bolag. Under de tre första åren finns det inga böter för obetalda eller otillräckliga förskottsinbetalningar.(30) Kommissionens meddelande om förbättring av den skattemässiga miljön för små och medelstora företag, EGT nr C 187, 9.7.1994, s. 5, punkt 6.(31) KOM(96) 328, 22.7.1996.(32) Inom ramen för det årliga redovisningssystemet i Förenade kungariket räcker det med en momsredovisning per år (istället för en per kvartal). Det övre tröskelvärdet på 300 000 pund sterling är flexibelt och företag kan kvarstå i programmet tills omsättningen överstiger 375 000 pund.(33) I det årliga redovisningssystemet i Förenade kungariket kan små och medelstora företag med en omsättning under 350 000 pund redovisa momsen när betalningarna väl kommit in istället för när beloppet fakturerats. Tyskland har ett liknande system. Se också artikel 2.3 a i kommissionens rekommendation om betalningsfrister i handelstransaktioner, EGT nr L 127, 10.6.1995, s. 19.(34) Europaparlamentet, Generaldirektoratet för forskning, Economic Affairs Series W-25, 5-1996.(35) EGT nr L 145, 13.7.1977, s. 1.(36) I Förenade kungariket och Irland är det olika myndigheter som är ansvariga för inbetalningar av inkomstskatt och socialförsäkringsavgifter, men bägge inbetalningarna sker genom lönesystemet PAYE(37) Sedan januari 1996 behöver företagen i Frankrike bara fylla i en blankett ("déclaration d'embauche unique") istället för de elva som tidigare var nödvändiga när man gör en nyanställning. En gemensam kontaktpunkt för alla frågor rörande socialförsäkringsavgifter är också planerad. Dessutom genomför man för närvarande ett pilotprogram där säsongsarbete eller deltidsarbete på företag kan betalas med en "tjänstekupong". Man behöver inga kontrakt och formaliteterna med myndigheterna kan begränsas, eftersom kupongen både är ett betalningsmedel och ett sätt att hålla de relevanta myndigheterna underrättade.(38) Tyskland har höjt tröskelvärdet under vilket lagen om anställningsskydd inte gäller för fem till tio anställda med sikte på att öka mikroföretagens benägenhet att anställa.(39) Inom ramen för "Plan Plus Un" i Belgien tillåts sänkningar i arbetsgivarnas socialförsäkringsavgifter för sådana företag som gör en första nyanställning. Under det första året behöver man inte betala några socialförsäkringsavgifter och man räknar med sänkningar på 75 % respektive 50 % för det andra och tredje året. Liknande regler gäller när man gör en andra och en tredje nyanställning ("Plan plus-deux, plus-trois"). "Plan Avantage à l'embauche" omfattar minskningar i arbetsgivarens socialförsäkringsavgifter vid anställning av långtidsarbetslösa.(40) I exempelvis Belgien och Finland har egenföretagare som startar ett företag för första gången rätt att behålla sin arbetslöshetsförsäkring. Egenföretagare i Frankrike kan dra nytta av förenklade redovisningsregler vilka är harmoniserade med beskattningskraven. Detta har resulterat i att man endast behöver ha en bokföring istället för tre.BILAGA I SJU GRUNDPRINCIPER FÖR SNABBT UTFÄRDANDE AV TILLSTÅND - Beslutet ska "centraliseras" till en instans (t. ex. en enda kontaktinstans).- I tillämpliga fall ska principen om "tyst samförstånd" tillämpas.- De myndigheter som utfärdar tillstånd måste ha fungerande förvaltningsstrukturer. Detta innebär i synnerhet följande:- En särskild person ska utses att ta hand om utfärdandet av tillstånd och ansvara för att förfarandet slutförs i tid.- Ett datum måste anges inom vilket förfarandet ska vara slutfört. Detta datum ska vara bindande för de myndigheter som fattar beslutet. Om inget annat sägs ska tidsfristen vara 30 dagar.- Företagaren ska få hjälp redan innan ansökan lämnas in. Här ingår råd om vilken typ av dokument som krävs för ansökan och hur omfattande de ska vara.- De myndigheter som utfärdar tillståndet ska ha tillräckligt med personal och resurser för att kunna handlägga ärendet snabbt. Vid utfärdande av tillstånd som rör stora projekt ska det finnas möjlighet till flexibel fördelning av de mänskliga resurserna.- De myndigheter som utfärdar tillstånd ska regelbundet föra diskussioner med sina "kunder" för att få kommentarer om hur förfarandet avlöper, för att fastställa eventuella svagheter i förfarandet och för att få förslag till förbättring.- Vid komplicerade administrativa förfaranden ska centralförvaltningarna stödja de lokala myndigheter som utfärdar tillstånd. Ett effektivt sätt att göra detta är att utarbeta entydiga interna bestämmelser, riktlinjer och checklistor.- De rättsliga bestämmelser på vilka myndigheterna grundar sina beslut måste möjliggöra att så snabbt utfärdande av tillstånd som möjligt.BILAGA II ATT FÖRBÄTTRA FÖRUTSÄTTNINGARNA FÖR FÖRETAG: BRA LÖSNINGAR FÖR NYETABLERADE FÖRETAG Översikt över de åtgärder som vidtagits i medlemsstaterna A. SAMORDNING AV PRAXIS>Plats för tabell>A. SAMORDNING AV PRAXIS (fortsättning)>Plats för tabell>B. FÖRETAGSREGISTERING OCH FORMULÄR>Plats för tabell>B. FÖRETAGSREGISTERING OCH FORMULÄR (fortsättning)>Plats för tabell>C. FÖRENKLING AV BESTÄMMELSER OCH UNDANTAG SOM GÄLLER SMÅ OCH MEDELSTORA FÖRETAG>Plats för tabell>C. FÖRENKLING AV BESTÄMMELSER OCH UNDANTAG SOM GÄLLER SMÅ OCH MEDELSTORA FÖRETAG (fortsättning)>Plats för tabell>D. FLEXIBILITET PÅ ARBETSMARKNADEN>Plats för tabell>D. FLEXIBILITET PÅ ARBETSMARKNADEN (fortsättning)>Plats för tabell>BILAGA III ATT FÖRENKLA SKATTESYSTEMEN I MEDLEMSSTATERNA >Plats för tabell>


				|

		52012DC0326

			Rekommendation till RÅDETS REKOMMENDATION om Slovakiens nationella reformprogram för 2012 och om avgivande av rådets yttrande om Slovakiens stabilitetsprogram för 2012–2015 /* COM/2012/0326 final */

			   	Rekommendation till
RÅDETS REKOMMENDATION
om Slovakiens nationella reformprogram för
2012
och om avgivande av rådets yttrande om Slovakiens stabilitetsprogram för
2012–2015
EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION
med beaktande av fördraget om Europeiska
unionens funktionssätt, särskilt artikel 121.2 och 148.4,
med beaktande av rådets förordning (EG) nr
1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga
finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken[1], särskilt artikel 5.2,
med beaktande av Europeiska kommissionens
rekommendation[2],
med beaktande av Europaparlamentets
resolutioner[3],
med beaktande av Europeiska rådets slutsatser,
med beaktande av sysselsättningskommitténs
yttrande,
efter samråd med ekonomiska och finansiella
kommittén, och
av följande skäl:
(1)       Den 26 mars 2010 antog
Europeiska rådet Europeiska kommissionens förslag till en ny strategi för
sysselsättning och tillväxt – Europa 2020. Strategin bygger på en utökad
samordning av den ekonomiska politiken med inriktning på ett antal
nyckelområden där åtgärder måste vidtas för att öka Europas potential för
hållbar tillväxt och konkurrenskraft.
(2)       Den 13 juli 2010 antog rådet
en rekommendation om de allmänna riktlinjerna för medlemsstaternas och unionens
ekonomiska politik (2010–2014) och den 21 oktober 2010 ett beslut om riktlinjer
för medlemsstaternas sysselsättningspolitik[4],
vilka tillsammans utgör de så kallade integrerade riktlinjerna. Medlemsstaterna
uppmanades att beakta de integrerade riktlinjerna i sin nationella ekonomiska
politik och sysselsättningspolitik.
(3)       Den 12 juli 2011 antog rådet
en rekommendation om Slovakiens nationella reformprogram för 2011 och avgav ett
yttrande om Slovakiens uppdaterade stabilitetsprogram för 2011–2014.
(4)       Kommissionen antog den 23
november 2011 den andra årliga tillväxtöversikten, vilket inledde den andra
europeiska planeringsterminen av integrerad politisk förhandssamordning
förankrad i Europa 2020-strategin. Den 14 februari 2012 antog kommissionen, på
grundval av förordning (EU) nr 1176/2011, rapporten om varningsmekanismen[5], i vilken den inte
identifierade Slovakien som en av de medlemsstater som skulle bli föremål för
en djupgående undersökning.
(5)       Den 2 mars 2012 godkände
Europeiska rådet prioriteringarna för att säkerställa finansiell stabilitet,
finanspolitisk konsolidering och åtgärder för att främja tillväxten. Rådet
betonade behovet av att eftersträva differentierad och tillväxtfrämjande
finanspolitisk konsolidering, återställa normala lånevillkor i ekonomin, främja
tillväxt och konkurrenskraft, hantera arbetslösheten och krisens sociala
följdverkningar samt modernisera den offentliga förvaltningen.
(6)       Den 2 mars 2012 uppmanade
Europeiska rådet också de medlemsstater som deltar i europluspakten att i tid
lägga fram sina åtaganden så att de kan inkludera dem i sina stabilitets- eller
konvergensprogram och nationella reformprogram.
(7)       Den 30 april 2012 lade
Slovakien fram sitt stabilitetsprogram för perioden 2012–2015 och sitt nationella
reformprogram för 2012. Av hänsyn till deras inbördes samband har båda
programmen bedömts samtidigt.
(8)       Mot bakgrund av bedömningen
av stabilitetsprogrammet för 2012 i enlighet med rådets förordning (EG)
nr 1466/97 anser rådet att det makroekonomiska scenario som ligger till
grund för programmets budgetberäkningar är realistiskt. Generellt sett följer
det kommissionens vårprognos 2012, men vårprognosen aviserar en något högre
real BNP-tillväxt under 2012. Målet för programmets budgetstrategi anges vara
att säkerställa de offentliga finansernas hållbarhet på lång sikt. I de steg
som anges för att uppnå målet ingår ett strikt genomförande av 2012 års budget,
och det nominella underskottet måste fås ned till under 3 % av BNP 2013.
Detta är också är den tidsfrist som rådet fastställt för korrigeringen av det
alltför stora underskottet. Det ser dock ut som att det kan bli svårt att uppnå
målet för det nominella underskottet under 2013. Programmets medelfristiga mål
för den finanspolitiska strategin har ändrats från målet att uppnå nära balans
i de offentliga finanserna till målet att få ett strukturellt underskott på
0,5 % av BNP, men det väntas inte uppnås inom programperioden. Det nya
medelfristiga målet återspeglar på ett adekvat sätt kraven i stabilitets- och
tillväxtpakten. Baserat på det (omräknade) strukturella saldot[6] uppgår den genomsnittliga
årliga finanspolitiska ansträngningen till 1,3 % av BNP, ett värde som är
betydligt högre än det värde som rekommenderats av rådet. Den finanspolitiska
ansträngningen blir därför tyngre än väntat under 2013. Målet för 2013 omgärdas
av risker, då de föreslagna åtgärderna på inkomstsidan inte verkar kunna
uppnås. Ett samtidigt genomförande av alla mindre åtgärder kan bli
problematiskt, och för Slovakiens del har det historiskt inte varit ovanligt
med betydande uppskrivningar av underskottsmålen i efterhand. Vidare kan de
generella besparingsåtgärderna komma att visa sig ohållbara på medellång sikt.
Under 2014 och 2015 ligger den finanspolitiska ansträngningen på 0,3 % av
BNP per år, vilket är under den begärda korrigeringen på 0,5 % av BNP för
länder som ännu inte uppnått det medelfristiga målet. Enligt programmet ligger
ökningen av de offentliga utgifterna, med de diskretionära åtgärderna på
inkomstsidan inberäknade, ändå i linje med riktmärket för utgifter i
stabilitets- och tillväxtpakten under programmets sista år. Skuldsättningen i
den offentliga sektorn förväntas komma att ligga långt under 60 % av BNP.
Slovakien har antagit lagstiftning om inrättande av ett finanspolitiskt råd,
men det har ännu inte inrättats i praktiken och lagstiftningen om utgiftstak
har ännu inte antagits.
(9)       Visserligen minskar utrymmet
för ytterligare utgiftsbaserad konsolidering och det är nödvändigt att stödja
konvergensen genom fortsatta utgifter på nyckelområden som utbildning,
innovation och transportinfrastruktur, men det finns utrymme för åtgärder som
inriktas på att bredda skattebasen, begränsa skatteflykt och
skatteundandragande samt förbättra skattemoralen, utan att därför hämma de
tillväxtmöjligheter som ligger nära i tiden. Kan man få bukt med ett av de
högsta momsgapen i EU blir resultatet sannolikt betydande ytterligare intäkter.
Det finns också möjligheter till ökade inkomster från sådana skatter som är
minst skadliga för tillväxten som t.ex. fastighetsskatter och miljöskatter. Den
faktiska beskattningen av arbetsinkomsterna varierar mellan olika typer av
anställningar. Detta uppmuntrar till en övergång till mer flexibla
anställningskontrakt med negativa kort- eller långsiktiga effekter för de
offentliga finanserna.
(10)     Slovakien har endast delvis
vidtagit åtgärder med avseende på de offentliga finansernas långsiktiga
hållbarhet, då man inte har genomfört de planerade ändringarna i det
fördelningsbaserade pensionssystemet. Åtgärder har vidtagits för att öka
pensionssystemets fullt finansierade pelare. Ett instabilt lagstiftningsklimat
som tidigare präglades av ständiga och betydande ändringar har dock medfört
icke försumbara anpassningskostnader och infört osäkerhet i den fullt
finansierade pelaren.
(11)     Inga betydande åtgärder har
vidtagits för att åtgärda Slovakiens sysselsättningsproblem. Det finns
fortfarande behov av att förbättra effektiviteten i den aktiva
arbetsmarknadspolitiken och arbetsförmedlingarnas kapacitet. Det krävs också
åtgärder för att öka äldre arbetstagares och kvinnors deltagande på
arbetsmarknaden, särskilt genom barnomsorgsmöjligheter. Skattekilen inklusive
alla obligatoriska avgifter förblir relativt hög för låginkomsttagare och en
stor andel av de arbetssökande ser ingen större anledning att ta sig från
bidragsberoendet till ett lågavlönat jobb.
(12)     Endast begränsade åtgärder har
antagits för att förbättra den låga kvaliteten inom utbildnings- och
fortbildningssystemen. För att åtgärda Slovakiens höga ungdomsarbetslöshet
krävs att en ungdomshandlingsplan antas och genomförs utan dröjsmål i linje med
resultaten från Slovakiens och kommissionens gemensamma arbetsgrupp för
ungdomsarbetslöshetsfrågor. Det krävs även en reform av yrkesutbildningen,
fortbildningen och den högre utbildningen. En uppdaterad strategi för livslångt
lärande har antagits. Emellertid infördes inga särskilda incitament för att öka
deltagandenivån.
(13)     Marginaliserade
befolkningsgrupper, däribland romerna, utesluts i stor utsträckning från
arbetsmarknaden och det vanliga utbildningssystemet, vilket innebär att det
finns en betydande underutnyttjad arbetskraftspotential i den slovakiska
ekonomin. För att åtgärda detta problem bör Slovakien öka ansträngningarna att
förbättra utbildningsresultaten för marginaliserade samhällsgrupper och stärka
politiken för återintegration av vuxna på arbetsmarknaden.
(14)     Slovakien har väsentligt ökat
öppenheten och insynen i reglerna för offentlig upphandling och i
rättssystemet, men de rättsliga förfarandena förblir långdragna och kostsamma.
Den övergripande kvaliteten och kapaciteten inom offentliga institutioner
förblir svag. Den offentliga förvaltningen brister i strategiska angreppssätt
och lider av en hög personalomsättning och otillräcklig kapacitetsuppbyggnad,
vilket hindrar en sammanhängande politik från att utvecklas och gör det svårt
att införa offentliga tjänster som ger resultat.
(15)     Slovakien har gjort ett antal
åtaganden inom ramen för europluspakten. Åtagandena och det genomförande av dem
som presenterades 2011 avser främjande av sysselsättningen, förbättrad
konkurrenskraft, ökad hållbarhet i de offentliga finanserna och stärkt
finansiell stabilitet. Kommissionen har gjort en bedömning av åtagandena inom
ramen för europluspakten. Resultaten av bedömningen har beaktats i
rekommendationerna.
(16)     Kommissionen har inom ramen
för den europeiska planeringsterminen genomfört en omfattande analys av
Slovakiens ekonomiska politik. Den har bedömt stabilitetsprogrammet och det
nationella reformprogrammet. Den har beaktat inte bara programmens relevans för
en hållbar finanspolitik och socioekonomisk politik i Slovakien utan även i
vilken utsträckning som EU:s regler och riktlinjer har efterlevts, mot bakgrund
av behovet att stärka den övergripande ekonomiska styrningen i EU genom att
framtida nationella beslut fattas med beaktande av synpunkter på EU-nivå. Dess
rekommendationer inom ramen för den europeiska planeringsterminen avspeglas i
rekommendationerna 1–7 nedan.
(17)     Mot bakgrund av denna bedömning
har rådet granskat Slovakiens konvergensprogram, och dess yttrande[7] avspeglas framförallt i
rekommendation 1 nedan.
HÄRIGENOM REKOMMENDERAS Slovakien att
vidta följande åtgärder under perioden 2012–2013:
1.           Vidta kompletterande åtgärder
under 2012 och ange nödvändiga åtgärder under 2013 i syfte att korrigera det
alltför stora underskottet på ett hållbart sätt och säkerställa den
strukturella anpassning som anges under rubriken Förfarande vid alltför stora
underskott i rådets rekommendationer. Genomföra riktade besparingsåtgärder men
samtidigt skydda de tillväxthöjande utgifterna, och påskynda ansträngningarna
att göra de offentliga utgifterna kostnadseffektivare. Därefter säkerställa en
tillräcklig strukturell anpassning för att göra tillräckliga framsteg mot det
finanspolitiska målet på medellång sikt, inklusive att nå riktmärket för
utgifter. Påskynda inrättandet av det finanspolitiska rådet och anta regler om
utgiftstak.
2.           Öka skattedisciplinen,
särskilt genom att göra momsuppbörden effektivare; minska snedvridningen av
beskattningen av arbetsinkomster mellan olika anställningstyper, även genom att
minska möjligheterna till skatteavdrag; koppla fastighetsbeskattningen till
marknadsvärdet på egendom; utnyttja miljöbeskattningen i större utsträckning.
3.           Justera den
fördelningsbaserade pelaren i pensionssystemet, framför allt genom en
indexeringsmekanism, införa en direkt koppling mellan den lagstadgade
pensionsåldern och medellivslängden samt införa en hållbarhetsfaktor i
pensionsberäkningsmetoden som återspeglar den demografiska förändringen.
Säkerställa stabilitet och hållbarhet vad avser den fullt finansierade
pensionspelaren.
4.           Höja de offentliga
arbetsförmedlingarnas administrativa kapacitet för att förbättra inriktning,
utformning och utvärdering vad gäller den aktiva arbetsmarknadspolitiken för
att få mer individuellt anpassade arbetsförmedlingstjänster för unga,
långtidsarbetslösa, äldre arbetstagare och kvinnor Säkerställa
barnomsorgsmöjligheter. Minska skattekilen för lågavlönat arbete och anpassa
socialförsäkringssystemet.
5.           Anta och genomföra en
ungdomsarbetslöshetsplan som särskilt inriktas på att höja kvaliteten på
utbildning och fortbildning och relevansen för arbetsmarknaden, även genom
införandet av ett lärlingssystem. Förbättra kvaliteten på den högre
utbildningen genom att stärka kvalitetssäkringen och resultatinriktningen.
6.           Vidta aktiva åtgärder för att
förbättra tillträdet till och kvaliteten på skolutbildning och undervisningen i
förskolan för utsatta grupper, däribland romerna. Säkerställa återintegrering
på arbetsmarkanden för vuxna genom aktiveringsåtgärder och riktade
arbetsförmedlingstjänster, vuxenutbildning och möjligheter till kortare
fortbildning.
7.           Stärka kvaliteten på
offentliga tjänster, också genom att förbättra förvaltningen av mänskliga
resurser. Minska de rättsliga förfarandenas långdragenhet ytterligare och
stärka myndigheten för offentlig upphandling i dess roll som oberoende organ.
Utfärdad i Bryssel den
                                                                       På
rådets vägnar
                                                                       Ordförande
[1]               EGT L 209, 2.8.1997, s. 1.
[2]               COM(2012) 325 final.
[3]               P7_TA(2012)0048 och P7_TA(2012)0047
[4]               Rådets beslut 2012/238/EU av den 26 april 2012.
[5]               COM(2012) 68 final.
[6]               Det konjunkturrensade saldot exklusive engångsåtgärder
och andra tillfälliga åtgärder, omräknat av kommissionen enligt den allmänt
vedertagna metoden och baserat på uppgifterna i programmet.
[7]               Artikel 5.2 i rådets förordning (EG) nr 1466/97.


				|

		52011SC0825

			Recommendation for a COUNCIL RECOMMENDATION on the National Reform Programme 2011 of Romaniaand delivering a Council opinionon the updated Convergence Programme of Romania 2011-2014

			   	Rekommendation till
RÅDETS REKOMMENDATION
om Rumäniens nationella reformprogram 2011
och rådets yttrande
om Rumäniens uppdaterade konvergensprogram för 2011-2014
EUROPEISKA UNIONENS RÅD UTFÄRDAR
DENNA REKOMMENDATION
med beaktande av fördraget om Europeiska
unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 121.2 och 148.4,
med beaktande av rådets förordning (EG) nr
1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga
finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken[1], särskilt artikel 9.3,
med beaktande av Europeiska kommissionens
rekommendation[2],
med beaktande av Europeiska rådets slutsatser,
med beaktande av sysselsättningskommitténs
yttrande,
efter samråd med ekonomiska och finansiella
kommittén, och
av följande skäl:
(1)
Den 6 maj 2009 antog rådet beslut 2009/459/EG om
att ge Rumänien ett medelfristigt ekonomiskt stöd för en period av tre år
enligt artikel 143 i fördraget. I det åtföljande samförståndsavtal som
undertecknades den 23 juni 2009 och dess successiva tillägg fastställs de
villkor för den ekonomiska politiken som låg till grund för utbetalningen av
det ekonomiska stödet. Rådets beslut 2009/459/EG ändrades den 16 mars 2010
genom beslut 2010/183/EU. Till följd av att Rumänien genomfört programmet framgångsrikt
och med beaktande av att det krävs en smärre anpassning avseende det offentliga
underskottet på grund av bestående strukturella svagheter på Rumäniens produkt-
och arbetsmarknader som gör landet känsligt för internationella prischocker
antog rådet den 12 maj 2011 beslut 2011/288/EU om tillhandahållande av
förebyggande medelfristigt finansiellt EU-stöd till Rumänien enligt artikel 143
i fördraget. Samförståndsavtalet kommer att undertecknas i [juni 2011].
(2)
Den 26 mars 2010 antog Europeiska rådet Europeiska
kommissionens förslag till en ny strategi för sysselsättning och tillväxt –
Europa 2020. Strategin bygger på en utökad samordning av den ekonomiska
politiken med inriktning på ett antal nyckelområden där åtgärder måste vidtas
för att stimulera Europas potential för hållbar tillväxt och konkurrenskraft.
(3)
Rådet antog den 13 juli 2010 en rekommendation om
de allmänna riktlinjerna för medlemsstaternas och unionens ekonomiska politik
(2010–2014) och den 21 oktober 2010 ett beslut om riktlinjer för medlemsstaternas
sysselsättningspolitik[3],
vilka tillsammans utgör de så kallade integrerade riktlinjerna. Medlemsstaterna
uppmanades att beakta de integrerade riktlinjerna i sin nationella ekonomiska
politik och sysselsättningspolitik.
(4)
Den 12 januari 2011 antog kommissionen den första
årliga tillväxtöversikten, som markerar inledningen av en ny planeringscykel
för den ekonomiska styrningen i EU och den första europeiska planeringsterminen
av integrerad förhandssamordning av den ekonomiska politiken, vilken är förankrad
i Europa 2020-strategin.
(5)
Den 25 mars 2011 godkände Europeiska rådet
prioriteringarna för konsolidering av de offentliga finanserna och
strukturreformer (i linje med rådets slutsatser av den 15 februari och den 7
mars 2011 och med hänvisning till kommissionens årliga tillväxtöversikt).
Europeiska rådet underströk behovet av att prioritera återställandet av sunda
offentliga finanser och hållbar finanspolitik, minskad arbetslöshet genom
arbetsmarknadsreformer och nya insatser för att öka tillväxten. Medlemsstaterna
uppmanades att omvandla dessa prioriteringar till konkreta åtgärder som ska
ingå i deras stabilitets- eller konvergensprogram och nationella reformprogram.
(6)
Den 25 mars 2011 uppmanade Europeiska rådet också
de medlemsstater som deltar i euro plus-pakten att i tid lägga fram sina
åtaganden så att de kan tas med i medlemsstaternas stabilitets- eller
konvergensprogram och nationella reformprogram.
(7)
Den 2 maj 2011 lade Rumänien fram 2011 års
uppdatering av konvergensprogrammet, omfattande perioden 2011–2014, och sitt
nationella reformprogram för 2011. Dessa program har granskats samtidigt.
(8)
Mellan 2002 och 2008 präglades Rumäniens ekonomi av
stark tillväxt med real BNP-tillväxt på 6,3 % över den potentiella tillväxten.
Den ekonomiska tillväxten har huvudsakligen drivits på av inhemsk efterfrågan,
då kredit- och löneutvecklingen främjade privat konsumtion och investeringar.
Uppgången förstärktes också av det privata utländska kapitalinflödet, vilket
ledde till överhettning och obalans gentemot utlandet och i de offentliga
finanserna. Underskottet i bytesbalansen var som högst 13,6 % av BNP 2007 och
sjönk därefter endast marginellt till 11,4 % av BNP 2008. Den stora
utlandsupplåningen har drivits på av en konjunkturförstärkande finanspolitik,
med ökningar av det nominella saldot från 1,2 % av BNP 2005 till 5,7 % av
BNP 2008 till följd av återkommande budgetöverskridanden, särskilt vad gäller
löpande utgifter. Den finansiella krisen och den globala ekonomiska nedgången
gjorde investerarna mindre riskbenägna och detta har lett till en betydande
kreditåtstramning för Rumäniens del. Andelen personer på arbetsmarknaden har
inte ökat trots gynnsamma ekonomiska villkor och andelen yrkesverksamma
förändrades väldigt lite under högkonjunkturen. Sysselsättningsgraden sjönk
2010 till 63,3 % och andelen arbetslösa steg från 5,8 % 2008 till 7,3 % 2010
till följd av den ekonomiska nedgången. Arbetslösheten är särskilt hög bland
romerna. Mot bakgrund av detta och på grund av akuta finansieringsbehov begärde
Rumänien i maj 2009 finansiellt stöd från EU och det internationella samfundet.
(9)
Efter det att Rumänien genomfört EU:s och IMF:s
korrigeringsprogram framgångsrikt har man, i syfte att konsolidera den positiva
utvecklingen, förhandlat ett förebyggande EU-IMF-program för 2011–2013 med de
rumänska myndigheterna. Det nya programmet innebär fortsatt finanspolitisk
konsolidering, ekonomistyrningsreformer samt att den finansiella stabilitet som
skapades genom programmet för 2009–2011 kan bevaras. Dessutom läggs stor vikt
vid de strukturreformer på produkt- och arbetsmarknaderna (på
produktmarknaderna särskilt inom energi- och transportsektorerna) som krävs för
att frigöra Rumäniens tillväxtpotential, skapa arbetstillfällen och öka
utnyttjandet av EU-medel. Rumänien är på rätt väg mot att kunna uppnå målet på
ett underskott av likvida medel på 4,4 % av BNP 2011 (mindre än 5 % av BNP
enligt ESA). Detta är också en lämplig utgångspunkt för att man ska kunna uppnå
målet på ett underskott av medel på mindre än 3 % av BNP till 2012, även om
det enligt kommissionens vårprognos 2011 kommer att krävas ytterligare
åtgärder. Myndigheterna har också vidtagit åtgärder för att se till att de strukturreformmål
som anges i det nya programmet kan uppnås och för att bevara den finansiella
stabiliteten.
(10)
Med utgångspunkt från en bedömning av det
uppdaterade konvergensprogrammet enligt rådets förordning (EG) nr 1466/97 anser
rådet att de makroekonomiska antaganden som ligger till grund för programmets
beräkningar av de offentliga finanserna är realistiska. Syftet med
konvergensprogrammet är att korrigera det alltför stora underskottet senast
2012, dvs. senast vid utgången av den tidsfrist som anges i rådets
rekommendation av den 16 februari 2010.            Programmet är inriktat på
att minska det totala underskottet till 2,6 % av BNP under 2013 och till 2,1 %
av BNP 2014. Den planerade konsolideringen är huvudsakligen utgiftsbaserad.
Enligt det strukturella saldo som räknats om av kommissionen kommer det
medelfristiga målet inte att kunna uppnås under programperioden. Det förefaller
som att konsolideringsstrategin inte är i balans då strukturförbättringarna
huvudsakligen ligger under 2011 och 2012. Inga åtgärder för förbättring av det
strukturella saldot planeras till 2013 och 2014. Den planerade underskottsminskande
strategin är lämplig vad gäller 2011 och 2012 men inte vad gäller 2013 och
2014. De största riskerna vad gäller uppnåendet av budgetmålen är risker som är
kopplade till genomförandet, utestående skulder för statligt ägda företag,
vilka utgör en allvarlig ansvarsförbindelse för budgeten, samt de reservationer
som gjorts av kommissionen (Eurostat) angående Rumäniens anmälan av ett alltför
stort underskott[4].

(11)
I det nationella reformprogrammet och i
konvergensprogrammet, vilka lades fram den 2 maj 2011, gör Rumänien ett antal
åtaganden inom ramen för euro plus-pakten[5].
De flesta åtagandena har redan fullgjorts eller kommer att fullgöras inom ramen
för programmet för det medelfristiga ekonomiska stödet och åtagandena är
tillräckliga för att de problem som identifierats inom ramen för pakten ska
kunna lösas.
(12)
Kommissionen har granskat konvergensprogrammet och
det nationella reformprogrammet, inklusive åtagandena inom ramen för euro
plus-pakten[6].
Kommissionen har beaktat inte bara programmens relevans för en hållbar
finanspolitik och socioekonomisk politik i Rumänien, utan även i vilken
utsträckning som EU:s regler och riktlinjer har iakttagits, mot bakgrund av
behovet att stärka den övergripande ekonomiska styrningen i EU genom att
framtida nationella beslut fattas med beaktande av synpunkter på EU-nivå.
(13)
Mot bakgrund av denna bedömning, och med beaktande
av rådets rekommendation av den 16 februari 2010 enligt artikel 126.7 i
fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, har rådet granskat Rumäniens
uppdaterade konvergensprogram för 2011 och rådets ståndpunkt[7] återspeglas i rekommendationen
nedan. Rådet har, med beaktande av Europeiska rådets slutsatser av den 25 mars
2011, granskat Rumäniens nationella reformprogram.
HÄRIGENOM REKOMMENDERAS Rumänien att
vidta följande åtgärder:
Genomföra de åtgärder som fastställs i rådets
beslut 2009/459/EG ändrat genom rådets beslut 2010/183/EU, samt de åtgärder som
föreskrivs i rådets beslut 2011/288/EU och som specificeras ytterligare i
samförståndsavtalet av den 23 juni 2009 och dess efterföljande tillägg samt i
samförståndsavtalet av den [juni 2011]
och dess efterföljande tillägg.
Utfärdad i Bryssel den
                                                                       På
rådets vägnar
                                                                       Ordförande
[1]               EGT L 209, 2.8.1997, s. 1.
[2]               EUT C , , s. .
[3]               Upprätthålls för 2011 genom rådets beslut 2011/308/EU av
den 19 maj 2011.
[4]               Eurostats reservationer angående kvaliteten på Rumäniens
statistiska uppgifter inom ramen för EDP-förfarandet berodde på (i) osäkerhet
rörande hur vissa offentliga bolag skulle komma att påverka det offentliga
underskottet, (ii) problem med hur ESA95-kategorin obetalda/förutbetalda
inkomster och utgifter rapporterats, (iii) problem rörande vissa finansiella
transaktioner art och verkan, samt (iv) problem rörande konsolidering av
flödena inom de offentliga finanserna.
[5]               Närmare uppgifter om de åtaganden som gjorts inom euro
plus-pakten finns i arbetsdokumentet SEK(2011) 731.
[6]               Se SEK(2011) 731.
[7]               I enlighet med artikel 9.3 i rådets förordning (EEG) nr
1466/97.


title: Europaparlamentets och rådets rekommendation av den 28 september 2005 om att underlätta medlemsstaternas utfärdande av enhetliga viseringar för kortare vistelse till forskare från tredjeländer vilka reser inom gemenskapen i syfte att bedriva forskning

text:
               3.11.2005

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               L 289/23

      EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS REKOMMENDATION

   av den 28 september 2005
   om att underlätta medlemsstaternas utfärdande av enhetliga viseringar för kortare vistelse till forskare från tredjeländer vilka reser inom gemenskapen i syfte att bedriva forskning
   (2005/761/EG)
   EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR UTFÄRDAT DENNA REKOMMENDATION
   med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 62.2 b ii i detta,
   med beaktande av kommissionens förslag,
   med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (1),
   med beaktande av Regionkommitténs yttrande (2),
   i enlighet med förfarandet i artikel 251 i fördraget (3), och
   av följande skäl:

               (1)

               I syfte att stärka och strukturera den europeiska forskningspolitiken framhöll kommissionen i sitt meddelande av den 18 januari 2000”Mot ett europeiskt område för forskningsverksamhet” nödvändigheten av att skapa ett europeiskt område för forskningsverksamhet som grund för gemenskapens framtida insatser på detta område.

               (2)

               Vid sitt möte i Lissabon den 23–24 mars 2000 biföll Europeiska rådet det europeiska området för forskningsverksamhet och fastställde som mål för gemenskapen att till 2010 bli världens mest konkurrenskraftiga och dynamiska kunskapsbaserade ekonomi.

               (3)

               Globaliseringen av ekonomin kräver större rörlighet för forskare, en insikt som kommit till uttryck i gemenskapens sjätte ramprogram för forskning (4), som ger forskare från tredjeländer större möjligheter att delta i forskningsprogram.

               (4)

               Europeiska gemenskapen beräknas behöva 700 000 nya forskare för att uppnå det av Europeiska rådet i Barcelona den 15–16 mars 2002 fastställda målet att 3 % av BNP skall investeras i forskning. För att uppnå detta mål krävs en rad samverkande åtgärder, exempelvis att öka de ungas intresse för vetenskapliga karriärer, främja att fler kvinnor deltar i vetenskaplig forskning, öka möjligheterna till fortbildning och rörlighet inom forskningen, förbättra karriärmöjligheterna för forskare inom gemenskapen och öppna gemenskapen mer för tredjelandsmedborgare som kan komma i fråga för inresa och vistelse i det gemensamma området i forskningssyfte.

               (5)

               För att vara konkurrenskraftiga och utöva dragningskraft i en global konkurrenssituation bör medlemsstaterna, när det är fråga om kortare vistelser, underlätta forskares inresa och rörlighet i gemenskapen.

               (6)

               Medlemsstaterna bör åta sig att anse forskare från tredjeländer som omfattas av krav på visering enligt förordning (EG) nr 539/2001 (5) som personer med ärligt uppsåt och bevilja dessa sådana lättnader som föreskrivs i gemenskapens regelverk i samband med förfaranden för utfärdande av viseringar för kortare vistelse.

               (7)

               Utbytet av uppgifter och god praxis bör uppmuntras i syfte att förbättra förfarandena för utfärdande av visering för kortare vistelse till forskare.

               (8)

               Denna rekommendation respekterar de grundläggande rättigheter och iakttar de principer som fastställs i bland annat Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna.

               (9)

               I enlighet med artiklarna 1 och 2 i det till fördraget om Europeiska unionen och fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen fogade protokollet om Danmarks ställning, deltar Danmark inte i antagandet av denna rekommendation och berörs ej av den. Eftersom denna rekommendation bygger på Schengenregelverket enligt bestämmelserna i avdelning IV i tredje delen av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, skall Danmark, i enlighet med artikel 5 i nämnda protokoll, inom en tid av sex månader efter det att Europaparlamentet och rådet har antagit denna rekommendation, besluta huruvida landet skall genomföra den i sin nationella lagstiftning.

               (10)

               Denna rekommendation utgör en utveckling av bestämmelser i Schengenregelverket i vilka Förenade kungariket inte deltar i enlighet med rådets beslut 2000/365/EG av den 29 maj 2000 om en begäran från Förenade konungariket Storbritannien och Nordirland om att få delta i vissa bestämmelser i Schengenregelverket (6). Förenade kungariket deltar därför inte i antagandet av denna rekommendation och berörs ej av den.

               (11)

               Denna rekommendation utgör en utveckling av bestämmelser i Schengenregelverket i vilka Irland inte deltar i enlighet med rådets beslut 2002/192/EG av den 28 februari 2002 om Irlands begäran om att få delta i vissa bestämmelser i Schengenregelverket (7). Irland deltar därför inte i antagandet av denna rekommendation och berörs ej av den.

               (12)

               När det gäller Island och Norge utgör denna rekommendation, i enlighet med avtalet mellan Europeiska unionens råd och Republiken Island och Konungariket Norge om dessa staters associering till genomförandet, tillämpningen och utvecklingen av Schengenregelverket (8), en utveckling av bestämmelser i Schengenregelverket vilka omfattas av det område som avses i artikel 1 punkt B i rådets beslut 1999/437/EG av den 17 maj 1999 om vissa tillämpningsföreskrifter för det avtalet (9).

               (13)

               När det gäller Schweiz utgör denna rekommendation, i enlighet med avtalet mellan Europeiska unionen, Europeiska gemenskapen och Schweiziska edsförbundet om Schweiziska edsförbundets associering till genomförandet, tillämpningen och utvecklingen av Schengenregelverket, en utveckling av bestämmelser i Schengenregelverket vilka omfattas av det område som avses i artikel 1 punkt B i beslut 1999/437/EG jämförd med artikel 4.1 i rådets beslut 2004/849/EG (10) och i rådets beslut 2004/860/EG (11) om undertecknande på Europeiska unionens respektive Europeiska gemenskapens vägnar av det avtalet och om provisorisk tillämpning av vissa bestämmelser i det.

               (14)

               Denna rekommendation är en rättsakt som grundar sig på Schengenregelverket eller som på annat sätt har samband med detta, i enlighet med artikel 3.2 i 2003 års anslutningsakt.

               (15)

               Denna rekommendation är även avsedd att erbjuda ett flexibelt arrangemang för forskare som önskar upprätthålla yrkeskontakt med en organisation i sina ursprungsländer (exempelvis genom att varje termin under perioder på upp till tre månader vistas vid en europeisk värdorganisation för forskning, som har sitt säte inom det gemensamma området, och under återstående tid ägna sig åt arbete i ursprungsorganisationen för forskning).

         HÄRIGENOM REKOMMENDERAS MEDLEMSSTATERNA

               1.

               att underlätta utfärdandet av viseringar genom att åta sig att snabbt pröva viseringsansökningar som lämnas in av forskare från tredjeländer vilka omfattas av krav på visering enligt förordning (EG) nr 539/2001,

               2.

               att främja den internationella rörligheten för forskare från tredjeländer vilka ofta måste resa till Europeiska unionen, genom att utfärda viseringar som gäller för flera in- och utresor; vid fastställandet av viseringarnas giltighetstid, bör medlemsstaterna ta hänsyn till längden på de forskningsprogram som forskarna skall delta i,

               3.

               att åta sig att skapa förutsättningar för harmonisering av kraven på vilka styrkande handlingar forskarna skall lämna in tillsammans med sin viseringsansökan; medlemsstaterna bör i denna fråga samråda med de godkända forskningsorganen,

               4.

               att främja att viseringar till forskare utfärdas utan handläggningsavgifter, i enlighet med bestämmelserna i gemenskapens regelverk,

               5.

               att inom ramen för det konsulära samarbetet på lokal nivå ta hänsyn till målet att underlätta utfärdandet av viseringar till forskare från tredjeländer, i syfte att främja utbytet av god praxis, och

               6.

               att åta sig att senast den 28 september 2006 översända uppgifter till kommissionen om god praxis som har införts och därigenom skapa förutsättningar för kommissionen att bedöma vilka framsteg som gjorts. Beroende på om direktivet om ett särskilt förfarande för tredjelandsmedborgares inresa och vistelse i forskningssyfte (12) antas, och med beaktande av resultaten av utvärderingen, bör möjligheten att låta bestämmelserna i denna rekommendation ingå i ett lämpligt rättsligt bindande instrument undersökas.

      Utfärdad i Strasbourg den 28 september 2005.

            På Europaparlamentets vägnar

         J. BORRELL FONTELLES

            Ordförande

            På rådets vägnar

            D. ALEXANDER

            Ordförande

      (1)  EUT C 120, 20.5.2005, s. 60.

      (2)  EUT C 71, 22.3.2005, s. 6.

      (3)  Europaparlamentets yttrande av den 12 april 2005 (ännu ej offentliggjort i EUT) och rådets beslut av den 18 juli 2005.

      (4)  Europaparlamentets och rådets beslut nr 1513/2002/EG av den 27 juni 2002 om sjätte ramprogrammet för Europeiska gemenskapens verksamhet inom området forskning, teknisk utveckling och demonstration med syfte att främja inrättandet av det europeiska området för forskningsverksamhet samt innovation (2002–2006) (EGT L 232, 29.8.2002, s. 1). Beslutet ändrat genom beslut nr 786/2004/EG (EUT L 138, 30.4.2004, s. 7).

      (5)  Rådets förordning (EG) nr 539/2001 av den 15 mars 2001 om fastställande av förteckningen över tredje länder vars medborgare är skyldiga att inneha visering när de passerar de yttre gränserna och av förteckningen över de tredje länder vars medborgare är undantagna från detta krav (EGT L 81, 21.3.2001, s. 1). Förordningen senast ändrad genom förordning (EG) nr 851/2005 (EUT L 141, 4.6.2005, s. 3).

      (6)  EGT L 131, 1.6.2000, s. 43.

      (7)  EGT L 64, 7.3.2002, s. 20.

      (8)  EGT L 176, 10.7.1999, s. 36.

      (9)  EGT L 176, 10.7.1999, s. 31.

      (10)  EUT L 368, 15.12.2004, s. 26.

      (11)  EUT L 370, 17.12.2004, s. 78.

      (12)  Se sidan 15 i detta nummer av EUT.


title: Kommissionens rekommendation av den 28 juni 2016 om övervakning av förekomsten av nickel i foder (Text av betydelse för EES)

text:
               29.6.2016

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               C 235/1

         KOMMISSIONENS REKOMMENDATION
   av den 28 juni 2016
   om övervakning av förekomsten av nickel i foder
   (Text av betydelse för EES)
   (2016/C 235/01)
   EUROPEISKA KOMMISSIONEN UTFÄRDAR DENNA REKOMMENDATION
   med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 292, och
   av följande skäl:

               (1)

               Förekomsten av nickel (Ni) i foder kan uppstå till följd av både naturliga och antropogena källor. Dessutom innehåller vissa foderråvaror metalliskt nickel eftersom det används som katalysator vid produktionen av dem.

               (2)

               Panelen för främmande ämnen i livsmedelskedjan (nedan kallad Contam-panelen) hos Europeiska myndigheten för livsmedelssäkerhet (Efsa) har avgett ett vetenskapligt yttrande om riskerna för djurs och människors hälsa och miljön till följd av förekomsten av nickel i foder (1).

               (3)

               Contam-panelen kom fram till att det är osannolikt att nickel via foder har några negativa konsekvenser för nötkreatur, svin, kaniner, ankor, fiskar, hundar, kycklingar, hästar, får, getter och katter. Vad gäller bedömningen av risker för människors hälsa på grund av förekomsten av nickel i livsmedel av animaliskt ursprung konstaterade Contam-panelen att de nuvarande nivåerna av långtidsexponering för nickel från enbart livsmedel av animaliskt ursprung i den genomsnittliga befolkningen kan utgöra en potentiell risk för den yngre befolkningen. Avseende akut exponering via kosten konstaterade Contam-panelen att nickelkänsliga personer också löper risk att få uppflammande eksemreaktioner genom konsumtion av livsmedel av animaliskt ursprung. Bidraget från livsmedel av animaliskt ursprung till människors exponering för nickel via kosten bör därför inte underskattas, särskilt i åldersklasser med hög exponering för nickel via kosten. Enligt tillgängliga uppgifter var det dock inte möjligt att avgöra överföringsgraden från foder till livsmedel av animaliskt ursprung.

               (4)

               Det kan konstateras att de uppgifter om förekomsten av nickel i foder som användes i Efsas vetenskapliga yttrande huvudsakligen kom från en medlemsstat och därför inte nödvändigtvis är representativa för förekomsten av nickel i foder i EU.

               (5)

               Det är därför lämpligt att övervaka förekomsten av nickel i foder inom EU innan man överväger att fastställa gränsvärden för nickel i foder eller andra riskhanteringsåtgärder som krävs för att säkerställa en hög skyddsnivå för djurs och människors hälsa.

         HÄRIGENOM REKOMMENDERAS FÖLJANDE.

               1.

               Medlemsstaterna bör, med aktiv medverkan av foderföretagarna, övervaka förekomsten av nickel i foder.

               2.

               För att säkerställa att proverna är representativa för det provtagna partiet bör medlemsstaterna följa provtagningsförfarandet i kommissionens förordning (EG) nr 152/2009 (2).

               3.

               Medlemsstaterna bör se till att analysresultaten regelbundet, och senast den 31 oktober 2017, lämnas till Efsa i Efsas format för inlämning av data som följer kraven i Efsas vägledning om standardiserad provbeskrivning för livsmedel och foder (EFSA’s Guidance on Standard Sample Description, SSD) (3) och Efsas ytterligare särskilda rapporteringskrav.

      Utfärdad i Bryssel den 28 juni 2016.

            På kommissionens vägnar

         Vytenis ANDRIUKAITIS

            Ledamot av kommissionen

      (1)  Efsas CONTAM-panel (Efsas vetenskapliga panel för främmande ämnen i livsmedelskedjan), 2015. ”Scientific Opinion on the risks to animal and public health and the environment related to the presence of nickel in feed.”EFSA Journal, vol. 13(2015):4, artikelnr 4074, 76 s., doi:10.2903/j.efsa.2015.4074. www.efsa.europa.eu/efsajournal

      (2)  Kommissionens förordning (EG) nr 152/2009 av den 27 januari 2009 om provtagnings- och analysmetoder för offentlig kontroll av foder (EUT L 54, 26.2.2009, s. 1).

      (3)  http://www.efsa.europa.eu/en/datex/datexsubmitdata.htm


title: Rekommendation till rådets beslut om Bulgariens och Rumäniens anslutning till konventionen av den 26 maj 1997, utarbetad på grundval av artikel K 3.2 c i fördraget om Europeiska unionen, om kamp mot korruption som tjänstemän i Europeiska gemenskaperna eller Europeiska unionens medlemsstater är delaktiga i

text:
Viktigt rättsligt meddelande

|

52007PC0218

Rekommendation till Rådets beslut om Bulgariens och Rumäniens anslutning till konventionen av den 26 maj 1997, utarbetad på grundval av artikel K 3.2 c i fördraget om Europeiska unionen, om kamp mot korruption som tjänstemän i Europeiska gemenskaperna eller Europeiska unionens medlemsstater är delaktiga i  /* KOM/2007/0218 slutlig - CNS 2007/0072 */

	[pic] | EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION |Bryssel den 25.4.2007KOM(2007) 218 slutlig2007/0072 (CNS)Rekommendation tillRÅDETS BESLUTom Bulgariens och Rumäniens anslutning till konventionen av den 26 maj 1997, utarbetad på grundval av artikel K 3.2 c i fördraget om Europeiska unionen, om kamp mot korruption som tjänstemän i Europeiska gemenskaperna eller Europeiska unionens medlemsstater är delaktiga i(framlagt av kommissionen)MOTIVERINGGenom 2005 års anslutningsakt för Bulgarien och Rumänien[1] infördes ett förenklat system för Bulgariens och Rumäniens anslutning till de konventioner (och protokoll) som medlemsstaterna ingått på grundval av artikel 34 (tidigare artikel K 3) i fördraget om Europeiska unionen eller artikel 293 i EG-fördraget. Det är inte längre nödvändigt att såsom tidigare förhandla fram och ingå särskilda protokoll om anslutning till dessa konventioner (vilket hade krävt ratificering av 27 stater). Enligt artikel 3.3 i anslutningsakten skall Bulgarien och Rumänien helt enkelt ansluta sig till dessa konventioner och protokoll i kraft av anslutningsakten.Enligt artikel 3.3 och 3.4 i anslutningsakten skall rådet anta ett beslut för att fastställa vilken dag dessa konventioner skall träda i kraft för Bulgarien och Rumänien och för att göra alla de anpassningar av konventionerna som krävs på grund av de två nya medlemsstaternas anslutning (vilket i alla händelser skulle omfatta antagandet av konventionerna på bulgariska och rumänska språken, så att dessa språkversioner äger lika giltighet). Rådet skall vidta åtgärder på rekommendation av kommissionen efter att ha hört Europaparlamentet.Bilaga I till anslutningsakten innehåller en förteckning över de sju berörda konventionerna och protokollen på området rättsliga och inrikes frågor.I förteckningen ingår konventionen av den 26 maj 1997 utarbetad på grundval av artikel K 3.2 c i fördraget om Europeiska unionen om kamp mot korruption som tjänstemän i Europeiska gemenskaperna eller Europeiska unionens medlemsstater är delaktiga i.Syftet med kommissionens rekommendation till ett rådsbeslut är att i enlighet med artikel 3.4 i anslutningsakten göra de anpassningar som krävs på grund av Bulgariens och Rumäniens anslutning till ovannämnda konvention.2007/0072 (CNS)Rekommendation tillRÅDETS BESLUTom Bulgariens och Rumäniens anslutning till konventionen av den 26 maj 1997, utarbetad på grundval av artikel K 3.2 c i fördraget om Europeiska unionen, om kamp mot korruption som tjänstemän i Europeiska gemenskaperna eller Europeiska unionens medlemsstater är delaktiga iEUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR BESLUTAT FÖLJANDEmed beaktande av fördraget om Europeiska unionen,med beaktande av anslutningsfördraget för Bulgarien och Rumänien,med beaktande av anslutningsakten för Bulgarien och Rumänien (nedan kallad anslutningsakten), särskilt artikel 3.4,med beaktande av kommissionens rekommendation[2],med beaktande av Europaparlamentets yttrande[3], ochav följande skäl:1.  Konventionen om kamp mot korruption som tjänstemän i Europeiska gemenskaperna eller Europeiska unionens medlemsstater är delaktiga i (nedan kallad ”konventionen mot korruption bland tjänstemän”) undertecknades den 26 maj 1997 och trädde i kraft den 28 september 2005.2.  Efter sin anslutning till Europeiska unionen har Estland, Cypern, Lettland, Litauen, Ungern, Polen, Slovenien och Slovakien deponerat sina instrument avseende anslutning till konventionen mot korruption bland tjänstemän.3.  Enligt artikel 3.3 i anslutningsakten skall Bulgarien och Rumänien ansluta sig till de konventioner och protokoll mellan medlemsstaterna som finns förtecknade i dess bilaga I, och som bland annat omfattar konventionen mot korruption bland tjänstemän. De skall träda i kraft gentemot Bulgarien och Rumänien den dag som rådet fastställer.4.  I enlighet med artikel 3.4 i anslutningsakten skall rådet göra alla anpassningar som krävs på grund av anslutningen till dessa konventioner och protokoll.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1Konventionen mot korruption bland tjänstemän träder för Bulgarien och Rumänien i kraft den första dagen i den första månaden efter den dag då detta beslut har antagits.Artikel 2Texterna till konventionen mot korruption bland tjänstemän, som upprättats på bulgariska och rumänska språken och åtföljer detta beslut, gäller på samma villkor som de övriga språkversionerna av konventionen mot korruption bland tjänstemän.Artikel 3Detta beslut får verkan dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning .Utfärdat i Bryssel den [...]På rådets vägnarOrdförandeBILAGA Texten på bulgariska och rumänska språken till konventionen av den 26 maj 1997, utarbetad på grundval av artikel K 3.2 c i fördraget om Europeiska unionen, om kamp mot korruption som tjänstemän i Europeiska gemenskaperna eller Europeiska unionens medlemsstater är delaktiga i.[1] EUT L 157, 5.12.2005, s. 203.[2] EUT C […], […], s. […].[3] EUT C […], […], s. […].