Viktigt rättsligt meddelande

|

52005SC0148

Rekommendation till rådets yttrande enligt artikel 5.3 i rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om Finlands uppdaterade stabilitetsprogram, 2004-2008 (framlagd av kommissionen)  /* SEK/2005/0148 slutlig */

	Bryssel den 2.2.2005SEK(2005) 148 slutligRekommendation tillRÅDETS YTTRANDEenligt artikel 5.3 i rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om Finlands uppdaterade stabilitetsprogram, 2004-2008(framlagd av kommissionen)MOTIVERINGGenom rådets förordning (EG) nr 1466/97 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken[1] fastställdes att de deltagande medlemsstaterna, dvs. de länder som införde den gemensamma valutan, för första gången skulle lägga fram stabilitetsprogram till rådet och kommissionen senast den 1 mars 1999. Rådet skulle enligt artikel 5 i förordningen granska dessa program på grundval av de bedömningar som gjorts av kommissionen och av den kommitté, Ekonomiska och finansiella kommittén, som inrättas genom artikel 114 i fördraget. På grundval av denna rekommendation och efter yttranden från Ekonomiska och finansiella kommittén lade rådet fram ett yttrande sedan programmen granskats. Enligt förordningen skall medlemsstaterna årligen lägga fram uppdaterade program, som även de kan granskas av rådet enligt samma förfarande.Finlands första stabilitetsprogram, som omfattade perioden 1998–2002, lades fram den 7 september 1998 och granskades av rådet den 12 oktober 1998. Därefter lades uppdaterade program fram varje år. Den 2 december 2004 lade Finland fram den senaste uppdateringen av stabilitetsprogrammet. Kommissionen har gjort en teknisk utvärdering av denna uppdatering med hänsyn tagen till kommissionens höstprognoser, som lagts fram i enlighet med uppförandekoden[2], den allmänt vedertagna beräkningsmetoden för potentiell produktionskapacitet och konjunkturrensade saldon, rekommendationerna i de allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken för perioden 2003–2005 och de principer som har fastställts i kommissionens meddelande av den 27 november 2002 till rådet och Europaparlamentet om bättre samordning av finanspolitiken[3]. Bedömningen kan sammanfattas på följande sätt:-  Den 2 december 2004 godkände Finlands regering det uppdaterade stabilitetsprogrammet och lade fram det för riksdagen på samma sätt som tidigare uppdateringar. Det uppdaterade stabilitetsprogrammet omfattar perioden 2004–2008. Programmet är på det stora hela förenligt med uppförandekoden, även om vissa variabler som gäller de grundläggande antagandena saknas.-  I det makroekonomiska scenario som presenteras i programmet förväntas en ekonomisk tillväxt på mer än 3 % 2004 med stöd av en stark inhemsk efterfrågan, och en något avmattad tillväxt på 2,8 % 2005. Den beräknade genomsnittliga tillväxten på omkring 2,5 % under hela programperioden skall nog ses som en försiktig bedömning. Korttidsprognosen är något lägre än kommissionens höstprognos 2004, och även prognoserna på medellång sikt baserade på potentiell produktion, som läggs fram i programmet, är lägre än den potentiella tillväxt kommissionen räknar med.-  Regeringens viktigaste finanspolitiska mål är att hålla statens och kommunernas finanser nära balans. Tack vare det stabila överskottet i socialförsäkringsfonderna väntas de offentliga finanserna visa ett årligt överskott på 2 % av BNP. Enligt denna politik bör statens finanser, uttryckta i nationalräkenskapstermer, återigen kunna fås i balans i slutet av valperioden 2007. Regeringen godkände i maj 2003 årliga utgiftstak för perioden 2004–2007 för att främja uppnåendet av detta mål. Dessa utgiftstak innebär att statens totala utgifter tillåts öka med knappt 1 % per år i genomsnitt i reala termer under den perioden. Eftersom det mesta av utgiftsökningen har tidigarelagts till 2004 finns det mindre manöverutrymme inom utgiftstaken under den senare hälften av valperioden. Jämfört med den föregående uppdateringen är prognoserna för överskottet i de offentliga finanserna från 2004 till 2007 praktiskt taget oförändrade.-  Finland förväntas visserligen upprätthålla ett gynnsamt överskott inom den offentliga sektorn, men budgetutfallet kan bli sämre än beräknat eftersom den trend för de offentliga finanserna som är utgångspunkten i uppdateringen endast delvis omfattar de skattesänkningar på 1,7 miljarder euro, dvs. 1,2 % av BNP, som kompletterar det omfattande löneavtal som ingicks i slutet av november 2004 för en avtalsperiod på två och ett halvt år. Eftersom inga planer på att minska utgifterna 2005–2007 tillkännagivits, kan underskottet i statens finanser mellan 2005 och 2007 bli högre än vad som anges i programmet om inte åtgärder vidtas för att öka statens inkomster, vilket också skulle minska överskottet i de offentliga finanserna som helhet. Regeringen räknar med att löneavtalet i kombination med skattesänkningarna kommer att minska överskottet i de offentliga finanserna med 0,3 procentenheter till omkring 1,9 % av BNP 2007. Regeringen väntar sig dock att paketet skall stärka dynamiken i ekonomin genom att förbättra tillväxtpotentialen och skapandet av arbetstillfällen och därmed öka förmågan att generera offentliga inkomster. Mot bakgrund av denna riskbedömning är de finanspolitiska åtgärderna i programmet tillräckliga för att nå stabilitets- och tillväxtpaktens mål att på medellång sikt ha offentliga finanser nära balans 2004–2008. Det ger också en tillräcklig säkerhetsmarginal mot att överskrida underskottströskeln på 3 % av BNP vid normala makroekonomiska fluktuationer för 2004–2008.-  Den offentliga sektorns bruttoskuldkvot beräknas ligga kvar på en nivå långt under 60 % av BNP och minska trendmässigt under hela programperioden. Skuldkvoten beräknas minska något i det senaste programmet, från uppskattningsvis 44,6 % av BNP 2004 till cirka 41 % fram till 2008. Jämfört med den föregående uppdateringen av programmet räknar man i det senaste programmet med att den offentliga skuldkvoten (skuldsättning/BNP) kommer att vara märkbart lägre från och med 2005 tack vare högre nominell BNP-tillväxt, mindre statlig upplåning, lägre räntebetalningar och större skatteintäkter. I det föregående programmet räknade man med att skuldkvoten (skuldsättning/BNP) i realiteten skulle ligga kvar på under 45 % av BNP 2004–2007, jämfört med den nuvarande beräknade minskningen på nästan tre procentenheter.-  Programmet tar upp regeringens strukturreformprogram, som är inriktat på att förbättra den offentliga sektorns hållbarhet genom pensionsreformen, som träder i kraft 2005. Reformen, som är en uppföljning av tidigare åtgärder, beräknas höja åldern för utträde ur arbetslivet med tre år, till 62–63 år. I reformen aviseras också ytterligare åtgärder för att minska den ihållande höga strukturella arbetslösheten. Kollektivavtalet från slutet av november 2004 kompletterat med skattesänkningar väntas främja dynamiken i ekonomin och skapandet av nya arbetstillfällen. De åtgärder som regeringen vidtagit och föreslagit kan verkligen väntas öka tillväxtpotentialen och ytterligare stärka de offentliga finansernas hållbarhet.-  Finland förefaller befinna sig i en relativt gynnsam situation vad gäller de offentliga finansernas hållbarhet på lång sikt, trots att man förväntar sig betydande offentliga utgifter för befolkningens åldrande. Den strategi som sammanfattas i programmet vilar på en bred bas och består av ytterligare skuldkonsolidering och strukturreformer, t.ex. pensionsreformen och åtgärder för att höja åldern för utträde ur arbetslivet. De genomförda och planerade strukturreformerna bör ha en gynnsam inverkan på de offentliga finanserna.-  Sammanfattningsvis överensstämmer den ekonomiska politik som presenteras i uppdateringen på det stora hela med de landsspecifika allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken i fråga om de offentliga finanserna. I synnerhet de fleråriga utgiftstak som infördes 2003 verkar ha fungerat väl under det första året de tillämpades, dvs. 2004, då utgifterna i den slutliga budgeten låg under utgiftstaket, och utgifterna i 2005 års budget underskrider också dessa tak. Utgiftsramarna kommer med all sannolikhet att iakttas även i fortsättningen eftersom man gjort en politisk utfästelse.På grundval av denna bedömning har kommissionen antagit den bifogade rekommendationen till rådets yttrande om Finlands uppdaterade stabilitetsprogram och vidarebefordrar den till rådet.Rekommendation tillRÅDETS YTTRANDEenligt artikel 5.3 i rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om Finlands uppdaterade stabilitetsprogram, 2004–2008EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR AVGETT FÖLJANDE YTTRANDEmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken[4], särskilt artikel 5.3 i denna,med beaktande av kommissionens rekommendation, ochefter att ha hört Ekonomiska och finansiella kommittén.HÄRIGENOM FRAMFÖRS FÖLJANDE.Den [17 februari 2005] granskade rådet Finlands uppdaterade stabilitetsprogram, som omfattar perioden 2004–2008. Programmet uppfyller i stort sett kraven i den omarbetade uppförandekoden om stabilitets- och konvergensprogrammens innehåll och utformning. Vissa variabler som gäller de grundläggande antagandena saknas. Finland uppmanas därför se till att full förenlighet med kraven uppnås.Enligt det makroekonomiska scenario som ligger till grund för programmet förväntas den reala BNP-tillväxten minska från 3,2 % 2004 till 2,4 % i genomsnitt under resten av programperioden. På grundval av de uppgifter som för närvarande finns tillgängliga verkar detta scenario motsvara ganska försiktiga tillväxtantaganden. Inflationsprognoserna i programmet förefaller realistiska och är i linje med kommissionens beräkningar.Med ett beräknat årligt överskott på 2 % av BNP i genomsnitt för den offentliga sektorn förväntas uppdateringen upprätthålla betryggande offentliga finanser under hela programperioden. Överskottet härrör huvudsakligen från socialförsäkringsfonderna, medan statens finanser, som för närvarande är i balans, förväntas uppvisa ett litet underskott 2005–2007. Målet är att statens finanser skall vara i balans igen år 2007. För att nå detta mål har regeringen antagit årliga utgiftstak för perioden 2004–2007. Jämfört med den föregående uppdateringen är prognoserna för överskottet i de offentliga finanserna från 2004 till 2007 praktiskt taget oförändrade.Finland förväntas visserligen upprätthålla ett gynnsamt överskott inom den offentliga sektorn, men budgetutfallet kan bli sämre än beräknat eftersom den trend för de offentliga finanserna som är utgångspunkten i uppdateringen endast delvis omfattar de skattesänkningar på 1,7 miljarder euro, dvs. 1,2 % av BNP, som kompletterar det omfattande löneavtal som ingicks i slutet av november 2004 för en avtalsperiod på två och ett halvt år. Eftersom inga planer på att ytterligare begränsa utgifterna 2005–2007 tillkännagivits, kan underskottet i statens finanser mellan 2005 och 2007 bli högre än vad som nämns i programmet om inte åtgärder vidtas för att öka statens inkomster, vilket också skulle minska överskottet i de offentliga finanserna som helhet. Regeringen räknar med att löneavtalet i kombination med skattesänkningarna kommer att minska överskottet i de offentliga finanserna med 0,3 procentenheter till omkring 1,9 % av BNP 2007. Regeringen väntar sig dock att paketet skall stärka dynamiken i ekonomin genom att förbättra tillväxtpotentialen och främja skapandet av arbetstillfällen och därmed öka förmågan att generera offentliga inkomster.Mot bakgrund av denna riskbedömning är de finanspolitiska åtgärderna i programmet tillräckliga för att nå stabilitets- och tillväxtpaktens mål att på medellång sikt ha offentliga finanser nära balans 2004–2008. Det ger också en tillräcklig säkerhetsmarginal mot att överskrida underskottströskeln på 3 % av BNP vid normala makroekonomiska fluktuationer för 2004–2008.Skuldkvoten beräknas ha uppgått till 44,6 % av BNP under 2004, vilket ligger långt under fördragets referensvärde 60 % av BNP. I programmet beräknas skuldkvoten minska med 3,5 procentenheter under loppet av programperioden.Finland förefaller befinna sig i en relativt gynnsam situation vad gäller de offentliga finansernas hållbarhet på lång sikt, trots att man förväntar sig betydande offentliga utgifter för befolkningens åldrande. Den strategi som sammanfattas i programmet vilar på en bred bas och består av ytterligare skuldkonsolidering och strukturreformer, t.ex. pensionsreformen och åtgärder för att höja åldern för utträde ur arbetslivet. De genomförda och planerade strukturreformerna bör ha en gynnsam inverkan på de offentliga finanserna.Den ekonomiska politik som presenteras i uppdateringen överensstämmer på det stora hela med de landsspecifika allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken i fråga om de offentliga finanserna. I synnerhet de fleråriga utgiftstak som infördes 2003 verkar ha fungerat väl under det första året de tillämpades, dvs. 2004, då utgifterna i den slutliga budgeten låg under utgiftstaken, och de föreslagna utgifterna i 2005 års budget underskrider också dessa tak. Utgiftsramarna kommer med all sannolikhet att iakttas även i fortsättningen eftersom man gjort en politisk utfästelse.Tabell: Jämförelse av prognostiserade nyckeltal för makroekonomin och de offentliga finanserna2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 |Real BNP (förändring i %) | SP dec 2004 | 3.2 | 2.8 | 2.4 | 2.2 | 2.0 |KOM okt 2004 | 3.0 | 3.1 | 2.7 | saknas | saknas |SP nov 2003 | 2.7 | 2.5 | 2.4 | 2.4 | saknas |Inflation (HIKP) (%) | SP dec 2004 | 0.2 | 1.4 | 1.8 | 1.8 | 1.8 |KOM okt 2004 | 0.2 | 1.5 | 1.7 | saknas | saknas |SP nov 2003 | 0.7 | 1.3 | 1.8 | 1.8 | saknas |Saldo för de offentliga finanserna (i % av BNP) | SP dec 2004 | 2.0 | 1.8 | 2.1 | 2.2 | 2.0 |KOM okt 2004 | 2.3 | 2.1 | 2.2 | saknas | saknas |SP nov 2003 | 1.7 | 2.1 | 2.1 | 2.2 | saknas |Primärt saldo (i % av BNP) | SP dec 20042 | 3.7 | 3.4 | 3.8 | 3.9 | 3.7 |KOM okt 2004 | 4.1 | 3.9 | 3.8 | saknas | saknas |SP nov 2003 | 3.7 | 4.0 | 4.1 | 4.3 | saknas |Konjunkturrensat saldo (i % av BNP) | SP dec 20041 | 2.1 | 1.7 | 2.0 | 2.1 | 1.9 |KOM okt 2004 | 2.8 | 2.3 | 2.3 | saknas | saknas |SP nov 20031 | 2.4 | 2.4 | 2.3 | 2.2 | saknas |Offentlig bruttoskuld (i % av BNP) | SP dec 2004 | 44.6 | 43.4 | 42.5 | 41.7 | 41.1 |KOM okt 2004 | 44.8 | 43.4 | 42.2 | saknas | saknas |SP nov 2003 | 44.7 | 44.9 | 45.0 | 44.6 | saknas |Anmärkning: 1Kommissionens beräkningar baserar sig på uppgifterna i programmet 2De finska myndigheterna lämnar uppgifter om primära saldon på grundval av räntebetalningar netto snarare än räntebetalningar brutto. Kommissionen har räknat om siffrorna utifrån de uppgifter som lämnas i programmet. Källor: Stabilitetsprogram (SP), kommissionens höstprognos 2004 (KOM), kommissionens beräkningar |[1] EGT L 209, 2.8.1997, s. 1. Alla dokument som det hänvisas till i denna text finns tillgängliga på följande webbplats: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm.[2] Reviderat yttrande från Ekonomiska och finansiella kommittén om innehållet i och utformningen av stabilitets- och konvergensprogram, som godkändes av Ekofinrådet den 10.7.2001.[3] KOM(2002) 668, 27.11.2002.[4] EGT L 209, 2.8.1997, s. 1. De dokument som det hänvisas till i texten finns på följande webbplatshttp://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm.


title: Rådets rekommendation (EU) 2016/210 av den 12 februari 2016 om beviljande av ansvarsfrihet för kommissionen för genomförandet av Europeiska utvecklingsfondens (åttonde EUF) transaktioner för budgetåret 2014

text:
               16.2.2016

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               L 39/59

         RÅDETS REKOMMENDATION (EU) 2016/210
   av den 12 februari 2016
   om beviljande av ansvarsfrihet för kommissionen för genomförandet av Europeiska utvecklingsfondens (åttonde EUF) transaktioner för budgetåret 2014
   EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION
   med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,
   med beaktande av fjärde AVS–EEG-konventionen, undertecknad i Lomé den 15 december 1989 (1) och ändrad genom avtalet som undertecknades i Mauritius den 4 november 1995 (2),
   med beaktande av den interna överenskommelsen av företrädarna för medlemsstaternas regeringar, församlade i rådet, om finansiering och förvaltning av gemenskapsstödet inom ramen för andra finansprotokollet till fjärde konventionen AVS-EG (3) (nedan kallad den interna överenskommelsen) genom vilken bland annat åttonde Europeiska utvecklingsfonden (åttonde EUF) inrättas, särskilt artikel 33.3,
   med beaktande av budgetförordningen av den 16 juni 1998, tillämplig på samarbete för utvecklingsfinansiering enligt fjärde AVS-EG-konventionen (4), särskilt artiklarna 66–74,
   efter att ha granskat räkenskaperna och balansräkningen för åttonde EUF:s transaktioner till och med den 31 december 2014 och revisionsrättens årsrapport om den verksamhet som finansieras genom åttonde, nionde tionde och elfte Europeiska utvecklingsfonden (EUF) för budgetåret 2014, tillsammans med kommissionens svar i den årsrapporten (5), och
   av följande skäl:

               (1)

               Enligt artikel 33.3 i den interna överenskommelsen ska ansvarsfrihet för kommissionen för den ekonomiska förvaltningen av åttonde EUF beviljas av Europaparlamentet på rådets rekommendation.

               (2)

               Kommissionens genomförande av åttonde EUF:s transaktioner under budgetåret 2014 har på det hela taget varit tillfredsställande.

         HÄRIGENOM REKOMMENDERAS att Europaparlamentet beviljar kommissionen ansvarsfrihet för genomförandet av åttonde EUF:s transaktioner för budgetåret 2014.

      Utfärdad i Bryssel den 12 februari 2016.

            På rådets vägnar

         J.R.V.A. DIJSSELBLOEM

            Ordförande

      (1)  EGT L 229, 17.8.1991, s. 3.

      (2)  EGT L 156, 29.5.1998, s. 3.

      (3)  EGT L 156, 29.5.1998, s. 108.

      (4)  EGT L 191, 7.7.1998, s. 53.

      (5)  EUT C 373, 10.11.2015, s. 289.


title: Rådets rekommendation av den 11 juli 2017 om Nederländernas nationella reformprogram 2017 med avgivande av rådets yttrande om Nederländernas stabilitetsprogram 2017

text:
               9.8.2017

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               C 261/79

         RÅDETS REKOMMENDATION
   av den 11 juli 2017
   om Nederländernas nationella reformprogram 2017 med avgivande av rådets yttrande om Nederländernas stabilitetsprogram 2017
   (2017/C 261/18)
   EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION
   med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 121.2 och 148.4,
   med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken (1), särskilt artikel 5.2,
   med beaktande av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1176/2011 av den 16 november 2011 om förebyggande och korrigering av makroekonomiska obalanser (2), särskilt artikel 6.1,
   med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation,
   med beaktande av Europaparlamentets resolutioner,
   med beaktande av Europeiska rådets slutsatser,
   med beaktande av sysselsättningskommitténs yttrande,
   med beaktande av ekonomiska och finansiella kommitténs yttrande,
   med beaktande av yttrandet från kommittén för socialt skydd,
   med beaktande av yttrandet från kommittén för ekonomisk politik, och
   av följande skäl:

               (1)

               Den 16 november 2016 antog kommissionen den årliga tillväxtöversikten, som inledde 2017 års europeiska planeringstermin för samordning av den ekonomiska politiken. Prioriteringarna i den årliga tillväxtöversikten godkändes av Europeiska rådet den 9–10 mars 2017. Den 16 november 2016 antog kommissionen, på grundval av förordning (EU) nr 1176/2011, rapporten om förvarningsmekanismen, där det angavs att Nederländerna var en av de medlemsstater som skulle bli föremål för en fördjupad granskning. Samma dag antog kommissionen även en rekommendation till rådets rekommendation om den ekonomiska politiken för euroområdet, vilken godkändes av Europeiska rådet den 9–10 mars 2017. Den 21 mars 2017 antog rådet en rekommendation om den ekonomiska politiken i euroområdet (nedan kallad rekommendationen för euroområdet) (3).

               (2)

               Med tanke på att ekonomierna i den ekonomiska och monetära unionen är tätt sammanvävda bör Nederländerna, i egenskap av medlemsstat som har euron som valuta, se till att rekommendationen för euroområdet, såsom återspeglas i rekommendationerna 1 och 2 nedan, genomförs fullständigt och i tid.

               (3)

               Landsrapporten 2017 för Nederländerna offentliggjordes den 22 februari 2017. Den innehöll en bedömning av hur väl Nederländerna hade lyckats med de landsspecifika rekommendationer som rådet antog den 12 juli 2016, med uppföljningen av tidigare års landsspecifika rekommendationer och med sina nationella Europa 2020-mål. Den innehöll också en fördjupad granskning enligt artikel 5 i förordning (EU) nr 1176/2011, vars resultat också offentliggjordes den 22 februari 2017. Av analysen drog kommissionen slutsatsen att Nederländerna har makroekonomiska obalanser. Nederländerna har det största överskottet i bytesbalansen räknat som genomsnitt på tre år av BNP bland de medlemsstater som ingår i euroområdet. Överskottet tyder på en mindre optimal resursfördelning och borde innebära att det finns utrymme för ökad tillväxt och välfärd. Hushållens disponibla inkomst hålls tillbaka av en stor obligatorisk avgiftskil. Den privata skuldsättningen är hög, särskilt har hushållen stora bolån. Hushållens stora skulder ökar sårbarheten för finansiella chocker. Det är särskilt viktigt att vidta åtgärder för att minska risken för negativa effekter på den nederländska ekonomin och, med tanke på landets storlek och gränsöverskridande betydelse, även på hela den ekonomiska och monetära unionen.

               (4)

               Den 26 april 2017 lade Nederländerna fram sitt nationella reformprogram för 2017 och sitt stabilitetsprogram för samma år. De båda programmen har bedömts samtidigt för att deras inbördes samband ska kunna beaktas.

               (5)

               De relevanta landsspecifika rekommendationerna har beaktats i programplaneringen för de europeiska struktur- och investeringsfonderna (nedan kallade ESI-fonderna) för perioden 2014–2020. Såsom anges i artikel 23 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1303/2013 (4) får kommissionen begära att en medlemsstat ser över och föreslår ändringar av sin partnerskapsöverenskommelse och av relevanta program när så krävs för att stödja genomförandet av relevanta rekommendationer från rådet. Kommissionen har i riktlinjerna för tillämpningen av åtgärder som sammanlänkar effektiva ESI-fonder med sund ekonomisk styrning beskrivit närmare hur den kommer att tillämpa den bestämmelsen.

               (6)

               Nederländerna omfattas för närvarande av stabilitets- och tillväxtpaktens förebyggande del och av skuldkriteriet. I sitt stabilitetsprogram för 2017 planerar regeringen en ökning av överskottet i den offentliga sektorns finanser från 0,5 % av BNP 2017 till 1,3 % av BNP 2020. Det medelfristiga budgetmålet – ett strukturellt underskott på 0,5 % av BNP – fortsätter att vara uppfyllt med marginal under hela programperioden. Enligt 2017 års stabilitetsprogram förväntas den offentliga skuldkvoten falla till 58,5 % 2017, dvs. under fördragets referensvärde på 60 % av BNP. Regeringen planerar en fortsatt minskning av den offentliga skuldkvoten till 49,3 % av BNP 2020. Det makroekonomiska scenario som ligger till grund för de budgetprognoserna är realistiskt. Enligt kommissionens vårprognos 2017 beräknas det strukturella saldot att stiga från ett överskott på 0,2 % av BNP 2017 till 0,4 % av BNP 2018, vilket är över det medelfristiga budgetmålet. Den offentliga skulden förväntas sjunka stadigt till en nivå under vad skuldkriteriet kräver. Sammantaget anser rådet att Nederländerna kan förväntas följa stabilitets- och tillväxtpaktens regler under 2017 och 2018. Samtidigt finns det – med bibehållen respekt för det medelfristiga målet – utrymme för att stödja potentiell tillväxt och inhemsk efterfrågan genom att använda finans- och strukturpolitiken, inbegripet investeringar i forskning och utveckling, och genom att skapa förutsättningar för högre reallöneökningar, även vid ihållande externa obalanser.

               (7)

               Den senaste tidens ökande sysselsättning beror främst på att antalet visstidsanställda och egenföretagare har ökat. Att andelen visstidsanställda är hög och ökar samt att egenföretagarna utan anställda ökar i snabb takt beror på de stora skillnaderna mellan tillämpliga arbetsrättsliga bestämmelser, skydd av arbetstagare samt skillnaderna i skatte- och socialförsäkringslagstiftningen. Trots att vissa åtgärder har vidtagits innebär vissa av dessa faktorer fortfarande att det finns ekonomiska incitament för anställda att börja arbeta som egenföretagare eller att det lönar sig att rekrytera på visstidskontrakt. Detta kan få synnerligen snedvridande effekter i periferin av arbetsmarknaden och kan ha bidragit till den måttliga aggregerade reallöneökning som konstaterats. Egenföretagare är oftare dåligt försäkrade mot funktionsnedsättning, arbetslöshet och ålderdom. Detta skulle kunna påverka socialförsäkringssystemets hållbarhet på längre sikt. Genomförandet av åtgärder för att komma åt falskt egenföretagande är vilande tills 2018. Sysselsättningsgraden för människor med migrantbakgrund förblir en viktig utmaning. Sysselsättningsgraden för migranter som inte är födda i EU är 20 procentenheter lägre än för människor födda i Nederländerna. Endast en liten del av den siffran förklaras av olikheter i ålder och utbildning.

               (8)

               Senare års stigande sparkvot för hushållen berodde delvis på mer sparande i den andra pelaren i pensionssystemet (obligatoriska privata tilläggssystem), som understöddes av regelverket. En lämplig fördelning av kostnader och risker inom och mellan generationer, utöver de regler som antagits i fråga om indexreglering och finansiella reserver (ramverk för finansiell bedömning) skulle hjälpa hushållen att placera sina ekonomiska resurser på ett mer tillväxtvänligt sätt. Regeringen tillkännagav sin avsikt att grundligt reformera den andra pelaren i pensionssystemet för att förbättra täckningen och skapa ett genomsynligare, flexiblare och försäkringstekniskt rättvisare system.

               (9)

               Stelbenthet och snedvridande incitament har byggts upp över årtionden och präglar nu bostadsfinansieringen och sparmönstren inom sektorn. Hushållens tendens att öka sina bolån i takt med stigande fastighetsvärden speglar i stort de skatteincitament som länge erbjudits, särskilt att räntan på bolån är helt avdragsgill. Trots den allt starkare ekonomiska återhämtningen har inga ytterligare åtgärder vidtagits för att angripa detta sedan 2012.

               (10)

               Investeringarna sjönk kraftigt under krisen och har endast delvis återhämtat sig sedan dess. Svagheten hos de investeringar som omfattar hela ekonomin förefaller ha ett starkt cykliskt drag, och framkallades av en nedgång på bostadsmarknaden och vissa beslut om konsolidering av de offentliga finanserna. Hindren för investeringar förefaller små, men förfarandena för att få ett bygglov är förhållandevis långa. De låga investeringarna i förnybar energi verkar vara kopplad till den tidigare marknadsdynamiken, osäkerheten på marknaden och regleringar. De offentliga och privata utgifterna för forskning och utveckling är låga om man ser till utbildningsnivå, studieresultat och den ekonomiska utvecklingen jämfört med de toppresterande medlemsstaterna. De offentliga utgifterna på detta område har stagnerat sedan 2014 och de privata satsningarna på forskning och utveckling ligger kvar på en låg nivå. Inga framsteg har gjorts när det gäller rådets därmed sammanhängande rekommendation från 2016.

               (11)

               Kommissionen har inom ramen för 2017 års europeiska planeringstermin gjort en omfattande analys av Nederländernas ekonomiska politik och offentliggjort den i 2017 års landsrapport. Kommissionen har också bedömt 2017 års stabilitetsprogram, 2017 års nationella reformprogram samt uppföljningen av de rekommendationer Nederländerna fått under tidigare år. Kommissionen har beaktat inte bara programmens relevans för hållbarheten i finanspolitiken och den socioekonomiska politiken i Nederländerna utan även i vilken mån unionens regler och riktlinjer har iakttagits, mot bakgrund av behovet att stärka unionens övergripande ekonomiska styrning genom att framtida nationella beslut fattas med beaktande av synpunkter på unionsnivå.

               (12)

               Mot bakgrund av denna bedömning har rådet granskat 2017 års stabilitetsprogram och anser i ett yttrande (5) att Nederländerna kan förväntas följa stabilitets- och tillväxtpakten.

               (13)

               Mot bakgrund av kommissionens fördjupade granskning och denna bedömning har rådet granskat 2017 års nationella reformprogram och 2017 års stabilitetsprogram. Dess rekommendationer enligt artikel 6 i förordning (EU) nr 1176/2011 återspeglas i rekommendationerna 1 och 2 till Nederländerna nedan.

         HÄRIGENOM REKOMMENDERAS Nederländerna att under 2017 och 2018 vidta följande åtgärder:

               1.

               Med bibehållen respekt för det medelfristiga målet, använda finans- och strukturpolitiken till att stödja potentiell tillväxt och inhemsk efterfrågan, inbegripet investeringar i forskning och utveckling. Vidta åtgärder för att minska de kvarvarande snedvridningarna på bostadsmarknaden och incitamenten för hushållen att ta lån, i synnerhet genom att begränsa möjligheterna till skatteavdrag för bolåneräntor.

               2.

               Tackla kvarvarande hinder för att anställa personal på tillsvidarekontrakt. Ta itu med den stora ökningen av antalet egenföretagare utan anställda, bland annat genom att minska de skattefördelar som främjar egenföretagande utan att för den skull äventyra företagande, och göra det lättare för egenföretagare att få tillgång till ett socialt trygghetssystem till överkomligt pris. Baserat på den breda beredningsprocess som redan startat, göra pensionssystemets andra pelare öppnare och mer motståndskraftig mot chocker samt öka rättvisan mellan generationerna. Skapa förutsättningar för högre reallöneökningar med bibehållen respekt för den roll som arbetsmarknadens parter spelar.

      Utfärdad i Bryssel den 11 juli 2017,

            På rådets vägnar

         T. TÖNISTE

            Ordförande

      (1)  EGT L 209, 2.8.1997, s. 1.

      (2)  EUT L 306, 23.11.2011, s. 25.

      (3)  EUT C 92, 24.3.2017, s. 1.

      (4)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1303/2013 av den 17 december 2013 om fastställande av gemensamma bestämmelser för Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden, Sammanhållningsfonden, Europeiska jordbruksfonden för landsbygdsutveckling och Europeiska havs- och fiskerifonden, om fastställande av allmänna bestämmelser för Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden, Sammanhållningsfonden och Europeiska havs- och fiskerifonden samt om upphävande av rådets förordning (EG) nr 1083/2006 (EUT L 347, 20.12.2013, s. 320).

      (5)  Enligt artikel 5.2 i förordning (EG) nr 1466/97.