               EUROPEISKA KOMMISSIONEN
            Bryssel den 18.5.2016
            COM(2016) 329 final
            Rekommendation till
            RÅDETS REKOMMENDATION
            om Spaniens nationella reformprogram 2016,med avgivande av rådets yttrande om Spaniens stabilitetsprogram 2016

               Rekommendation till

               RÅDETS REKOMMENDATION

               om Spaniens nationella reformprogram 2016,

                  med avgivande av rådets yttrande om Spaniens stabilitetsprogram 2016

               EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION

               med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 121.2 och 148.4,

               med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken
                  1
               , särskilt artikel 5.2,

               med beaktande av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1176/2011 av den 16 november 2011 om förebyggande och korrigering av makroekonomiska obalanser
                  2
               , särskilt artikel 6.1,

               med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation
                  3
               ,

               med beaktande av Europaparlamentets resolutioner
                  4
               ,

               med beaktande av Europeiska rådets slutsatser,

               med beaktande av sysselsättningskommitténs yttrande,

               med beaktande av ekonomiska och finansiella kommitténs yttrande,

               med beaktande av yttrandet från kommittén för socialt skydd,

               med beaktande av yttrandet från kommittén för ekonomisk politik, och

               av följande skäl:

               (1)Den 26 november 2015 antog kommissionen den årliga tillväxtöversikten
                  5
               , som inledde 2016 års europeiska planeringstermin för samordning av den ekonomiska politiken. Prioriteringarna i den årliga tillväxtöversikten godkändes av Europeiska rådet den 17–18 mars 2016. Den 26 november 2015 antog kommissionen, på grundval av förordning (EU) nr 1176/2011, rapporten om förvarningsmekanismen
                  6
               , där Spanien konstaterades vara en av de medlemsstater som skulle bli föremål för en fördjupad granskning. Samma dag antog kommissionen också en rekommendation till rådets rekommendation om den ekonomiska politiken för euroområdet
                  7
               . Den rekommendationen godkändes av Europeiska rådet den 18–19 februari 2016 och antogs av rådet den 8 mars 2016. Med tanke på att ekonomierna i den ekonomiska och monetära unionen är tätt sammanvävda bör Spanien, i egenskap av ett land som har euron som valuta, se till att dessa rekommendationer genomförs fullständigt och i tid.

               (2)Landsrapporten för Spanien 2016
                  8
                publicerades den 26 februari 2016. Den innehöll en bedömning av hur väl Spanien hade lyckats med de landsspecifika rekommendationer som rådet antog den 14 juli 2015 och med sina nationella Europa 2020-mål. Den innehöll också den fördjupade granskning som föreskrivs i artikel 5 i förordning (EU) nr 1176/2011. Den 8 mars 2016 lade kommissionen fram resultaten av den fördjupade granskningen
                  9
               . Av analysen drog kommissionen slutsatsen att Spanien har makroekonomiska obalanser. Framför allt fortsätter höga utlandsskulder och inhemska skulder, både offentliga och privata, att utgöra sårbarheter mot bakgrund av den höga arbetslösheten. Det är särskilt viktigt att det vidtas åtgärder för att minska risken för negativa effekter på Spaniens ekonomi och, med tanke på dess storlek, för negativa spridningseffekter till den ekonomiska och monetära unionen. Trots förbättrad bytesbalans väntas nettoutlandsskulden på kort sikt inte nå säkra nivåer. Skuldnedväxlingen i den privata sektorn är på rätt väg och får stöd av gynnsamma tillväxförhållanden, men behoven av skuldnedväxling är stora och skuldsättningen i den offentliga sektorn är fortsatt hög. Åtgärder har vidtagits inom den finansiella sektorn och i fråga om ramverken för företags och enskildas insolvens, men det krävs fler åtgärder när det gäller innovation och kompetens och efterlevnad av stabilitets- och tillväxtpaktens regler.

               (3)Den 29 april 2016 lade Spanien fram sitt nationella reformprogram för 2016 och den 30 april 2016 sitt stabilitetsprogram för 2016. För att beakta de båda programmens inbördes samband har de bedömts samtidigt.

               (4)Vid programplaneringen för de europeiska struktur- och investeringsfonderna för 2014–2020 har relevanta landsspecifika rekommendationer beaktats. Enligt artikel 23 i förordning (EU) nr 1303/2013 får kommissionen begära att en medlemsstat ser över och föreslår ändringar av sin partnerskapsöverenskommelse och av relevanta program när så krävs för att stödja genomförandet av relevanta rekommendationer från rådet. Kommissionen har i riktlinjerna för tillämpning av åtgärder som sammanlänkar effektiva europeiska struktur- och investeringsfonder med sund ekonomisk styrning
                  10
                beskrivit närmare hur den kommer att tillämpa denna bestämmelse.

               (5)Spanien omfattas för närvarande av stabilitets- och tillväxtpaktens korrigerande del. Enligt stabilitetsprogrammet för 2016 förutser Spanien att nå underskottsmål på 3,6 % av BNP för 2016 respektive 2,9 % av BNP för 2017. Det alltför stora underskottet är alltså tänkt att korrigeras ett år senare än vad rådet för närvarande rekommenderar och den finanspolitiska insatsen och målen har inte uppnåtts 2014 och 2015. Målen förutsätter ett komplett genomförande av permanenta besparingar på de centrala och regionala förvaltningsnivåerna motsvarande 0,4 % av BNP, vilket meddelats som svar på den fristående rekommendationen från kommissionen från den 9 mars 2016. Underskottet förutspås att därefter fortsätta minska till 1,6 % av BNP 2019. Det medelfristiga målet om en budget i balans i strukturella termer planeras emellertid inte nås inom stabilitetsprogrammets tidsperspektiv. Det omräknade strukturella saldot väntas emellertid bara förbättras marginellt 2016 och 2017 till cirka -2,5 % av BNP, för att därefter sjunka långsamt och uppgå till -2,75 % av BNP 2019. Skuldkvoten sjönk bara marginellt 2015 till 99,2 % av BNP och väntas minska något under 2016 och 2017 och mer märkbart de kommande två åren, till 96 % av BNP 2019, då primärsaldot övergår i ett överskott. Det makroekonomiska scenario som ligger till grund för dessa budgetprognoser är realistiskt för 2016 och 2017 och något optimistiskt därefter. Det har godkänts av Spaniens oberoende finanspolitiska institut (AIReF). Enligt kommissionens vårprognos 2016 beräknas underskottet uppgå till 3,9 % av BNP för 2016 och till 3,1 % av BNP för 2017, vilket är högre än målen i stabilitetsprogrammet. Spanien väntas alltså inte korrigera det alltför stora underskottet 2016 såsom rådet har rekommenderat. Riskerna för underskottsmålen i programmet härrör framför allt från den osäkerhet som råder i fråga om de besparingar som vidtas till följd av åtgärderna i mars och april 2016. Eftersom det strukturella underskottet väntas öka något båda åren är den finanspolitiska insatsen inte i linje med stabilitets- och tillväxtpaktens krav. Rådet anser, på grundval av sin bedömning av stabilitetsprogrammet och kommissionens vårprognos 2016, att det finns en risk att Spanien inte kommer att följa stabilitets- och tillväxtpaktens regler. Därför kommer det att krävas ytterligare åtgärder för att landet ska följa reglerna 2016 och 2017.

               (6)Enligt artikel 10.1 i förordning (EG) nr 1467/97 kommer kommissionen att regelbundet övervaka de åtgärder som Spanien vidtar som svar på rådets senaste rekommendation enligt artikel 126.7 i EUF-fördraget. Kommissionen kommer att rekommendera rådet vilka steg som är lämpliga att vidta inom ramen för förfarandet vid alltför stora underskott.

               (7)Sedan 2012 har Spaniens finanspolitiska regelverk stärkts för att bland annat förhindra avvikelser och säkerställa att alla förvaltningsnivåer uppnår sina respektive mål för underskott, skulder och utgifter. Dessutom godkändes i mitten på 2015 en regel som (på frivillig basis) ska tillämpas på regional nivå för att begränsa ökningen av vård- och läkemedelsutgifter, och ett avtal mellan staten och läkemedelsbranschen undertecknades i november 2015 som ska bidra till att rationalisera läkemedelsutgifterna. Trots detta misslyckades de flesta regioner liksom socialförsäkringssektorn med att uppnå sina interna budgetmål för 2015. Stabilitetslagens utgiftsregel iakttogs inte av delsektorerna i den centrala, regionala och lokala förvaltningen och utgifterna för läkemedelsprodukter, bland annat på sjukhusen, fortsatte att öka, även om man inte räknar med effekten av nya hepatit C-behandlingar.

               (8)Spanien uppvisar goda resultat inom offentlig upphandling när det gäller lagstiftningens kvalitet och tillgången på prövningsförfaranden. Man har arbetat för att rationalisera offentliga inköp, särskilt via gemensamma upphandlingsmekanismer. Det råder dock skillnader mellan hur offentlig upphandling hanteras i olika förvaltningar och otillräckliga kontrollmekanismer gör att upphandlingsreglerna inte tillämpas rätt. Antalet misstänkta överträdelser av EU-lagstiftningen om offentlig upphandling som kommissionen uppmärksammats har varit på att relativt högt på senare år. Dessutom har den spanska riksrevisionen lyft fram vissa problem, t.ex. återkommande användning av förhandlade förfaranden utan föregående meddelande, upprepade avtalsändringar, uppdelning av avtal i flera mindre samt otydliga upphandlingsdokument och förvaltningsbeslut.

               (9)Spanien har gjort stora framsteg när det gäller att omstrukturera den finansiella sektorn. Till exempel har man genomfört en sparbankslag som ska stärka bankernas styrning och minska bankstiftelsernas kontrollerande innehav. Genomförandet av omstruktureringsplaner för statsstödda banker går framåt. Spaniens riksbank har ändrat det gällande redovisningssystemet för kreditinstitut och antagit ett nytt regelverk för Sareb, bolaget för förvaltning av tillgångar från bankomstruktureringar. Det nya regelverket gör att Sareb kan behandla nedsättningar korrekt och anpassa bolagets strategier för skuldnedväxling till trovärdiga marknadsantaganden.

               (10)De senaste årens arbetsmarknadsreformer har gjort att sysselsättningen svarar bättre på tillväxten, och nya jobb skapas åter, med stöd av ökad flexibilitet och fortsatt återhållsam löneutveckling. Kollektivavtalen har stött den här utvecklingen, också tack vare det branschöverskridande avtal som undertecknades i juni 2015. Den senaste tidens ökning i den totala sysselsättningen bygger i första hand på tillfälliga anställningar, även om antalet nya tillsvidareanställningar ökar långsamt. Incitament för nya permanenta anställningar utnyttjas fortfarande dåligt, och andelen tillfälligt anställda är en av de högsta i EU, medan chanserna för tillfälligt anställa att få en fast anställning är fortsatt små. Kortvariga anställningar kringskär incitamenten att investera i humankapitalet, vilket hämmar produktivitetstillväxten. Arbetslösheten sjunker visserligen snabbt, men är ändå mycket hög, i synnerhet för unga, och de genomsnittliga arbetslöshetsperioderna blir allt längre. Ihållande hög långtidsarbetslöshet tyder på att arbetslösheten riskerar att bli inrotad, vilket påverkar arbetsförhållandena och de sociala förhållandena negativt. Nästan 60 % av de långtidsarbetslösa är lågutbildade, vilket kräver rätt aktiva och passiva arbetsmarknads- och utbildningsåtgärder för att komma till rätta med varaktiga kompetensglapp och förhindra att gruppens kompetens urholkas. Arbetsgivarnas delaktighet i utformningen av utbildningsprogram är fortfarande dålig.

               (11)Hur effektiva aktiveringsåtgärderna och de aktiva arbetsmarknadsåtgärderna är beror i hög grad på arbetsförmedlingarnas förmåga att utforma och erbjuda mottagarna skräddarsytt stöd. Genomförandet av nya reformer av de aktiva arbetsmarknadsåtgärderna går långsamt och den offentliga arbetsförmedlingens förmåga att ge effektiv och skräddarsydd rådgivning och hjälp med jobbletande är fortfarande begränsad. Samarbetet mellan regionala offentliga arbetsförmedlingar och privata rekryteringsföretag är fortfarandet begränsat. Dessutom skiljer sig samarbetet mellan arbetsförmedlingen och socialtjänsten åt mellan regionerna, vilket hindrar samordnad hjälp till dem som har det svårast att ta sig in på arbetsmarknaden, i synnerhet personer med minimiinkomster. Skillnaderna mellan regionerna är stora när det gäller system för inkomststöd, t.ex. i fråga om regler om utbetalning, krav för stödberättigande, täckning och ändamålsenlighet, medan problem med att överföra sociala förmåner stör arbetskraftens rörlighet mellan regionerna. Dessutom är informationen om övergången från minimiinkomstsystem till sysselsättning ganska begränsad. Spanien håller på att sammanställa en översikt över landets nationella och regionala inkomststödssystem. Trots att vissa åtgärder har införts är familje- och bostadsförmånernas förmåga att minska fattigdomen ännu begränsad, och bristen på lämplig och billig barnomsorg och långvarig vård och omsorg avskräcker framför allt kvinnor från att börja arbeta.

               (12)Den allt snabbare förändringen av sysselsättningens sammansättning i olika sektorer som Spanien upplevt sedan 2008 åtföljs av ökande kompetensglapp. Den låga totala kompetensnivån är en bromskloss för övergången till verksamheter med högre förädlingsvärde och hämmar produktivitetstillväxten. Trots att många har högre utbildning är kompetensutbudet inte tillräckligt anpassat till arbetsmarknadens behov. De nyutexaminerades anställbarhet är bland de sämsta i Europa, med en stor andel som har jobb som inte kräver universitetsexamen. Trots vissa förbättringar de senaste fem åren som delvis fått stöd av initiativ för att öka antalet näringslivsföreträdare i universitetens styrelser, är samarbetet mellan universiteten och näringslivet fortfarande litet. Forskarnas minskade rörlighet, stelheten i universitetens ledningssystem och de administrativa hindren för kontoret för överföring av forskningsresultat (Oficinas de transferencia de resultados de investigación) skapar ytterligare hinder för närmare samarbete.

               (13)Forsknings- och innovationspolitiken i Spanien har flera problem. Samspelet mellan offentlig och privat forskning fungerar dåligt. Spaniens FoU-intensitet (FoU-utgifternas andel av BNP) och innovationsresultat fortsätter att sjunka, mot bakgrund av det relativt låga antalet innovativa företag och de begränsade incitamenten för samarbete mellan offentlig forskning och näringslivet. Spanien underpresterar när det gäller de flesta av indikatorerna för företagens innovation. Skillnaden i utgifter för FoU-intensitet jämfört med EU är särskilt markant när det gäller den privata sektorns FoU (0,6 % i Spanien jämfört med 1,3 % för EU totalt sett). Användningen av riskkapital är ännu inte utbredd i Spanien, särskilt inte i startfasen. Den svaga samordningen av FoI-strategier i Spanien har lett till att många olika organ och program i regionerna ska främja innovationsverksamhet och samarbete mellan forskare och företag. Detta skapar betydande problem för företagen, särskilt de mindre. Lågt företagsdeltagande i innovationsverksamhet kan tyda på att det saknas innovationsvänliga förhållanden och incitament. I den genomgång av det spanska forsknings- och innovationssystemet som kommittén för det europeiska forskningsområdet och innovation gjorde 2014 framhöll man att de flesta framgångsrika offentliga forskningssystem har en högre grad av utvärdering och ansvarighet än vad som finns i Spanien. Fördelningen av den offentliga FoU-finansieringen till universitet och offentliga forskningsorgan görs oftast inte på grundval av resultat och detta sporrar inte till förbättringar av forskningsresultatens kvalitet och relevans.

               (14)De spanska företagen är i genomsnitt små, vilket är en förklaring till ekonomins varaktigt låga produktivitet. Större företag, tillsammans med förbättringar av humankapitalet, innovation, teknik, tillgång till finansiering och effektiv rättsskipning, kan få fart på den totala produktiviteten. Under 2015 ökade företagsinvesteringarna, med stöd i dynamiska efterfrågeförhållanden, låga lånekostnader och den pågående saneringen av balansräkningarna i företags- och hushållssektorerna. Spanien har vidtagit olika åtgärder för att underlätta tillväxten i företagen. En ny lag om företagsfinansiering väntas exempelvis underlätta de små och medelstora företagens tillgång till finansiering. Det har dessutom blivit obligatoriskt att bedöma hur ny lagstiftning kan påverka småföretagen. Men tidsåtgången och antalet tillstånd som krävs för att starta ett företag och viss ekonomisk verksamhet är fortfarande relativt omfattande.

               (15)De stora skillnaderna i regleringspraxis mellan de spanska regionerna, t.ex. i fråga om näringstillstånd, kan kringskära företagens förmåga att växa. Lagen om en enhetlig marknad ska minska hindren för att få tillträde till och utöva ekonomisk verksamhet i de spanska regionerna samt förbättra regleringen. Den kan potentiellt få stort genomslag och få bort hindren för investeringar och underlätta näringstillstånd, affärsverksamhet och tillväxt i företagen. Men lagen är inne på sitt tredje tillämpningsår och håller bara långsamt på att genomföras av de regionala myndigheterna. På samma sätt hänger framgången för 2014 års reform av detaljhandeln på att de regionala myndigheterna antar de nödvändiga genomförandeakterna. Om hindren för tillträde till fria yrken kan minskas kommer det troligtvis att förbättra produktiviteten i andra sektorer som använder deras tjänster. Förutom införlivande av tjänstedirektivet i spansk lagstiftning har det inte gjorts några framsteg med en övergripande reform av regelverket för reglerade yrken och yrkesorganisationer förutom när det gäller godkännande av projekt av yrkesorganisationer. Den reform som planerats enligt flera nationella reformprogram har inte antagits. Syftet med reformen var att fastställa vilka yrken som kräver medlemskap i en yrkesorganisation, öka insynen i yrkesorganisationerna och öka deras ansvarighet, avreglera verksamheter som är reserverade utan goda skäl och säkra enhetligheten på marknaden i fråga om tillgång till och utövande av fria yrken i Spanien.

               (16)Kommissionen har inom ramen för den europeiska planeringsterminen gjort en omfattande analys av Spaniens ekonomiska politik och redogjort för den i 2016 års landsrapport. Den har också bedömt stabilitetsprogrammet och det nationella reformprogrammet samt uppföljningen av de rekommendationer Spanien fått tidigare år. Kommissionen har beaktat inte bara programmens relevans för hållbarheten i finanspolitiken och den socioekonomiska politiken i Spanien utan även i vilken utsträckning EU:s regler och riktlinjer har iakttagits, mot bakgrund av behovet att stärka EU:s övergripande ekonomiska styrning genom att framtida nationella beslut fattas med beaktande av synpunkter på EU-nivå. Rekommendationerna inom ramen för den europeiska planeringsterminen återspeglas i rekommendationerna 1–4.

               (17)Mot bakgrund av denna bedömning har rådet granskat stabilitetsprogrammet, och dess yttrande
                  11
                återspeglas särskilt i rekommendation 1.

               (18)Mot bakgrund av kommissionens fördjupade granskning och denna bedömning har rådet granskat det nationella reformprogrammet och stabilitetsprogrammet. Dess rekommendationer enligt artikel 6 i förordning (EU) nr 1176/2011 återspeglas i rekommendationerna 1–4.

               HÄRIGENOM REKOMMENDERAS Spanien att under 2016 och 2017 vidta följande åtgärder:

               (1)Säkerställa en varaktig korrigering av det alltför stora underskottet senast 2017 och minska det offentliga underskottet till 3,7 % av BNP 2016 och till 2,5 % av BNP 2017, genom att vidta nödvändiga strukturåtgärder och genom att använda alla oförutsedda intäkter till att minska underskott och skulder. Detta är förenligt med en förbättring av det strukturella saldot på 0,25 % av BNP 2016 och på 0,5 % av BNP 2017. På alla förvaltningsnivåer införa de verktyg som fastställs i den finanspolitiska ramlagen. Stärka kontrollmekanismerna vid offentlig upphandling och samordningen av upphandlingsstrategier mellan olika förvaltningsnivåer.

               (2)Vidta ytterligare åtgärder för att förbättra integrationen på arbetsmarknaden, genom att fokusera på skräddarsytt stöd och effektivisera utbildningsåtgärderna. Stärka de regionala arbetsförmedlingarnas kapacitet och förbättra deras samordning med socialtjänsten. Ta itu med skillnader och olikheter i minimiinkomstsystem och förbättra stödsystemen för familjer, inklusive tillgång till barnomsorg och långvarig vård och omsorg av god kvalitet.

               (3)Vidta ytterligare åtgärder för att göra den högre utbildningen mer relevant för arbetsmarknaden, däribland genom att stimulera samarbetet mellan universitet, företag och forskning. Öka den resultatbaserade finansieringen av offentliga forskningsorgan och universitet och främja den privata sektorns investeringar i forskning och innovation.

               (4)Påskynda genomförandet på regional nivå av lagen om en enhetlig marknad. Se till att de autonoma regionerna genomför de antagna reformåtgärderna för detaljhandeln. Anta den planerade reformen av de fria yrkena och yrkesorganisationerna.

               Utfärdad i Bryssel den

                     På rådets vägnar

                     Ordförande

                     (1)
                  EGT L 209, 2.8.1997, s. 1.

                     (2)
                  EUT L 306, 23.11.2011, s. 25.

                     (3)
                  COM(2016) 329 final.

                     (4)
                  P8_TA(2016)0058, P8_TA(2016)0059 samt P8_TA(2016)0060.

                     (5)
                  COM(2015) 690 final.

                     (6)
                  COM(2015) 691 final.

                     (7)
                  COM(2015) 692 final.

                     (8)
                  COM(2016) 78 final.

                     (9)
                  COM(2016) 95 final.

                     (10)
                  COM(2014) 494 final.

                     (11)
                  Enligt artikel 5.2 i rådets förordning (EG) nr 1466/97.


               EUROPEISKA KOMMISSIONEN
            Bryssel den 18.5.2016
            COM(2016) 333 final
            Rekommendation till
            RÅDETS REKOMMENDATION
            om Cyperns nationella reformprogram 2016med avgivande av rådets yttrande om Cyperns stabilitetsprogram 2016

               Rekommendation till

               RÅDETS REKOMMENDATION

               om Cyperns nationella reformprogram 2016

                  med avgivande av rådets yttrande om Cyperns stabilitetsprogram 2016

               EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION

               med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 121.2 och 148.4,

               med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken
                  1
               , särskilt artikel 5.2,

               med beaktande av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1176/2011 av den 16 november 2011 om förebyggande och korrigering av makroekonomiska obalanser
                  2
               , särskilt artikel 6.1,

               med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation
                  3
               ,

               med beaktande av Europaparlamentets resolutioner
                  4
               ,

               med beaktande av Europeiska rådets slutsatser,

               med beaktande av sysselsättningskommitténs yttrande,

               med beaktande av ekonomiska och finansiella kommitténs yttrande,

               med beaktande av yttrandet från kommittén för socialt skydd,

               med beaktande av yttrandet från kommittén för ekonomisk politik, och

               av följande skäl:

               (1)Fram till den 31 mars 2016 omfattades Cypern av ett makroekonomiskt anpassningsprogram i enlighet med artikel 1.2 i rådets genomförandebeslut 2013/463/EU
                  5
               . Enligt artikel 12 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 472/2013
                  6
                var Cypern därför så länge som det programmet pågick undantaget från övervakningen och bedömningen inom ramen för den europeiska planeringsterminen för samordning av den ekonomiska politiken. Eftersom Cypern avslutat programmet inbegrips landet på nytt fullt ut i den europeiska planeringsterminen.

               (2)Den 26 november 2015 antog kommissionen den årliga tillväxtöversikten
                  7
               , som inledde 2016 års europeiska planeringstermin för samordning av den ekonomiska politiken. Prioriteringarna i den årliga tillväxtöversikten godkändes av Europeiska rådet den 17–18 mars 2016. Den 26 november antog kommissionen, på grundval av förordning (EU) nr 1176/2011, rapporten om förvarningsmekanismen
                  8
               , i vilken den angav att Cyperns situation kommer att bedömas inom förfarandet vid makroekonomiska obalanser när det makroekonomiska anpassningsprogrammet avslutats. Samma dag antog kommissionen också en rekommendation till rådets rekommendation om den ekonomiska politiken för euroområdet
                  9
               . Den rekommendationen godkändes av Europeiska rådet den 18–19 februari 2016 och antogs av rådet den 8 mars 2016. Med tanke på att ekonomierna i den ekonomiska och monetära unionen är tätt sammanvävda bör Cypern, i egenskap av ett land som har euron som valuta, se till att dessa rekommendationer genomförs fullständigt och i tid.

               (3)Landsrapporten för Cypern 2016
                  10
                offentliggjordes den 7 april 2016. I den bedömdes Cyperns ekonomiska och sociala situation, dess utmaningar efter det att landet lämnat det makroekonomiska anpassningsprogrammet den 31 mars 2016 och dess framsteg med att uppnå sina nationella Europa 2020-mål. Den innehöll också den fördjupade granskningen i enlighet med artikel 5 i förordning (EU) nr 1176/2011. Den 7 april 2016 lade kommissionen fram resultaten av den fördjupade granskningen
                  11
               . Av analysen drog kommissionen slutsatsen att Cypern har alltför stora makroekonomiska obalanser. Framför allt är det viktigt att ta itu med de många obalanserna i form av alltför hög privat skuldsättning, alltför stor statsskuld och utlandsskuld samt en stor andel nödlidande lån.

               (4)Den 28 april 2016 lade Cypern fram sitt nationella reformprogram 2016 och den 13 maj 2016, efter att tidsfristen löpt ut, sitt stabilitetsprogram 2016. För att beakta deras inbördes samband har de båda programmen bedömts samtidigt.

               (5)Relevanta landsspecifika rekommendationer har beaktats i planeringen för 2014–2020 av de europeiska struktur- och investeringsfonderna. Enligt artikel 23 i förordning (EU) nr 1303/2013 får kommissionen begära att en medlemsstat ser över och föreslår ändringar av sin partnerskapsöverenskommelse och av relevanta program när så krävs för att stödja genomförandet av relevanta rekommendationer från rådet. Kommissionen har i riktlinjerna för tillämpning av åtgärder som sammanlänkar effektiva europeiska struktur- och investeringsfonder med sund ekonomisk styrning
                  12
                beskrivit närmare hur den kommer att tillämpa denna bestämmelse.

               (6)[Efter upphävandet av förfarandet vid alltför stora underskott omfattas Cypern för närvarande av stabilitets- och tillväxtpaktens förebyggande del och av övergångsreglerna för skuldkriteriet.] På grundval av kommissionens vårprognos 2016, förväntas det medelfristiga budgetmålet vara uppfyllt 2016. Med oförändrad politik finns det dock en risk för en viss avvikelse från det medelfristiga målet under 2017. Cyperns strukturella saldo förväntas försämras mer än vad som är tillåtet enligt övergångsreglerna för skuldkriteriet. Rådet anser, på grundval av sin bedömning av stabilitetsprogrammet och med beaktande av kommissionens vårprognos 2016, att det finns en risk för att Cypern inte kommer att följa stabilitets- och tillväxtpaktens regler. Det kommer därför att krävas ytterligare åtgärder för att reglerna ska följas under 2017.

               (7)Cyperns har genomfört betydande finanspolitiska strukturreformer inom det makroekonomiska anpassningsprogrammet. Vissa författningar måste antas när det gäller budgetarbetet, krav på budgetjusteringar under året och vilket ansvar de tjänstemän har som kontrollerar utgiftsåtaganden. Den offentliga sektorn kännetecknas fortfarande av ineffektivitet. Framför allt utmärker sig den offentliga förvaltningen genom att ha de högsta lönekostnaderna (som andel av BNP) i euroområdet, medan effektivitetsindikatorerna är genomsnittliga vilket kan förklaras med bristande rörlighet och avsaknad av resultatincitament. De statliga verken (telekommunikation och energi) kännetecknas av höga priser och är fortfarande relativt väl skyddade från konkurrens. Inom programmet har Cypern åtagit sig att införa ett bindande system för att begränsa löneökningarna för offentliganställda, så att de offentliga finanserna blir hållbara på lång sikt. Lagförslaget har utarbetats och lagts fram för representanthuset, men har inte antagits ännu. En bred reform av den offentliga förvaltningen, en reformplan för lokala myndigheter och en ny lag om styrning av statsägda organisationer har föreslagits enligt programmet för att göra den offentliga sektorn effektivare, men dessa har ännu inte antagits.

               (8)Skuldsättningen i den privata sektorn i Cypern är fortfarande alltför hög. Det reformerade regelverket för obestånd och insolvens är ett viktigt steg på väg mot en balans mellan låntagares och långivares rättigheter, men det finns utrymme för förbättrad effektivitet och ökad tillämpning. En rad brister i hur regelverket fungerar gör det svårt att varaktigt vända utvecklingen av den privata skuldsättningen nedåt och snabbare minska de nödlidande lånen snabbare. Detta påverkar även möjligheterna att erbjuda företagare en andra chans. En rad brister kvarstår också när det gäller hur skuldsaneringen fungerar i den privata sektorn. Vidare är det viktigt att alla bestämmelser och domstolsbeslut antas för att lagstiftningen för insolvens ska kunna genomföras och få verkan. För att insolvenskontoret ska kunna inleda sin verksamhet krävs tillräckligt med personal, it-infrastruktur och tillräckligt många väl utbildade jurister med kompetens på området. Dessutom behövs tillförlitliga och snabba system för utfärdande och hantering av lagfarter för att undvika eftersläpning och skydda köpare, så att rätten till fast egendom fastställs på korrekt sätt och förtroendet för fastighetsmarknaden återställs.

               (9)Cypern står även inför viktiga utmaningar inom rättsväsendet. Ineffektiva domstolsförfaranden och begränsad kapacitet leder till betydande förseningar av behandlingen av rättsfall, vilket utgör ett hinder för tillämpningen av regelverket för obestånd och insolvens och försvagar företagsklimatet i allmänhet. Så länge som civilprocessrätten inte reformeras kommer behandlingen och verkställandet av domstolsbeslut fortsätta att ta lång tid och därmed kvarstår eftersläpningen.

               (10)Stora framsteg har gjorts inom programmet för att omstrukturera och återställa förtroendet för det cypriotiska finanssystemet. Cypern måste emellertid fortfarande återgå till normal utlåning i ekonomin och minska de nödlidande lånen, som utgör ungefär 55 % av den totala utlåningen till hushållen och icke-finansiella företag. Företagens höga skuldsättning minskar deras konkurrensförmåga och påverkar deras möjligheter att investera och växa. Bankernas ansträngningar för att omstrukturera livskraftiga låntagares skulder har ännu inte gett några konkreta resultat, eftersom avsättningarna till deras nödlidande exponeringar fortfarande är relativt små. Svag avtalsefterlevnad och betalningsdisciplin påverkar möjligheterna att åtgärda strategiska brister och förebygga nödlidande lån. Bankerna har begränsad tillgång till information om låntagarnas inkomster och tillgångar, trots att ett kreditregister har inrättats.

               (11)Cypern har kommit långt när det gäller att styra ekonomin ut ur recessionen, men investeringsnivån är fortfarande låg och den potentiella tillväxten i ekonomin är dämpad.  Inom programmet antog Cypern en åtgärdsplan för tillväxt, som var avsedd att öka konkurrensen, stärka incitamenten till innovation och underlätta investeringar genom att skapa ett mer öppet och effektivt klimat för företagande och mjuka upp tillståndsförfaranden. Privatiseringsplanen genomförs och de nationella tillsynsmyndigheterna stärks för att locka utländska investeringar som ökar produktiviteten. Uppstartsföretag och små och medelstora företag har mycket begränsade möjligheter att få finansiering, eftersom kraven för banklån är strikta och det saknas alternativa finansieringskällor. Tillgången till finansiering hindras också av bristande samordning i förvaltningen av olika EU-instrument som Europeiska struktur- och investeringsfonderna, Europeiska fonden för strategiska investeringar och EU:s konkurrensprogram.

               (12)Arbetsmarknaden började återhämta sig under 2015, men arbetslösheten är fortfarande hög. Framför allt är ungdoms- och långtidsarbetslösheten bekymmersam. Vissa åtgärder har vidtagits inom den aktiva arbetsmarknadspolitiken och den offentliga arbetsförmedlingen. Arbetsförmedlingen saknar dock fortfarande kapacitet att möta efterfrågan, erbjuda bra hjälp och rådgivning till arbetssökande och nå ut till arbetslösa som inte är registrerade som arbetssökande. Planer på att stärka den offentliga arbetsförmedlingens administrativa kapacitet, som inbegriper en specialisering och ett ökat antal rådgivare som direkt hjälper de arbetssökande, har försenats. De aktiva arbetsmarknadsåtgärderna har begränsad effekt, eftersom det saknas en effektiv kvalitetskontroll av de pågående programmen.

               (13)Unga människors deltagande i yrkesutbildning är fortfarande lågt, något som utmärks av arbetsgivarnas bristande engagemang för elevernas utbildning. Åtgärder vidtas för närvarande i enlighet med strategin för yrkesutbildning.

               (14)Cypern saknar allmän hälso- och sjukvård och vårdsystemet ger i praktiken inte tillräcklig tillgång till vård. Den låga offentliga finansieringen av hälso- och sjukvård medför att de otillfredsställda behoven är avsevärt högre än i andra EU-länder, både på grund av kostnader och patientavgifter. Det finns utrymme för effektivare resursanvändning. Mer självstyre för offentliga sjukhus och införande av ett nationellt vårdsystem är bland de åtgärder som har ansetts relevanta, men som ännu inte har vidtagits, för ett mer ändamålsenligt och kostnadseffektivt hälso- och sjukvårdssystem i Cypern.

               (15)Kommissionen har inom ramen för den europeiska planeringsterminen gjort en omfattande analys av Cyperns ekonomiska politik och offentliggjort den i 2016 års landsrapport. Den har bedömt Cyperns stabilitetsprogram och nationella reformprogram. Kommissionen har beaktat inte bara programmens relevans för hållbarheten i finanspolitiken och den socioekonomiska politiken i Cypern utan även i vilken utsträckning EU:s regler och riktlinjer har iakttagits, mot bakgrund av behovet att stärka EU:s övergripande ekonomiska styrning genom att framtida nationella beslut fattas med beaktande av synpunkter på EU-nivå. Rekommendationerna inom ramen för den europeiska planeringsterminen återspeglas i rekommendationerna 1–5 nedan.

               (16)Mot bakgrund av denna bedömning har rådet granskat stabilitetsprogrammet, och dess yttrande
                  13
                återspeglas särskilt i rekommendation 1.

               (17)Mot bakgrund av kommissionens fördjupade granskning och denna bedömning har rådet granskat det nationella reformprogrammet och stabilitetsprogrammet. Dess rekommendationer enligt artikel 6 i förordning (EU) nr 1176/2011 återspeglas i rekommendationerna 1–5 nedan.

               HÄRIGENOM REKOMMENDERAS Cypern att under 2016 och 2017 vidta följande åtgärder:

               1.Efter att ha korrigerat det alltför stora underskottet, respektera det medelfristiga budgetmålet under 2016 och 2017. Senast i slutet av 2016 införa ett bindande system som håller tillbaka löneökningarna för offentliganställda. Senast i slutet av 2016 anta den breda reformen av den offentliga förvaltningen och lagen om styrning av statsägda organisationer samt genomföra reformen av lokala myndigheter. Senast i slutet av 2016 anta de författningar som krävs för att göra det nya budgetregelverket fullständigt.

               2.Senast i juni 2017 undanröja hindren för ett fullständigt genomförande av regelverket för obestånd och insolvens och avsätta tillräckliga resurser för insolvenskontoret. Införa tillförlitliga och snabba system för utfärdande av lagfarter och överföring av rättigheter till fast egendom. Öka domstolsväsendets effektivitet och kapacitet. Reformera civilprocessrätten.

               3.Senast i slutet av 2016 vidta åtgärder för att minska de nödlidande lånen och sörja för korrekt värdering av säkerheter vid avsättning. Förbättra långivarnas tillgång till information så att kreditregistret kan fungera fullt ut.

               4.Undanröja investeringshinder, framför allt genom att genomföra handlingsplanen för tillväxt, fullfölja privatiseringsplanen och stärka de nationella tillsynsmyndigheterna. Vidta åtgärder för att förbättra tillgången till finansiering för små och medelstora företag.

               5.Öka de offentliga arbetsförmedlingarnas kapacitet och deras service för långtidsarbetslösa samt se till att de i större utsträckning når arbetslösa som inte är registrerade som arbetssökande. Anta lagstiftning om en sjukhusreform och gå vidare med det planerade genomförandet av ett allmänt hälso- och sjukvårdssystem.

               Utfärdad i Bryssel den

                     På rådets vägnar

                     Ordförande

                     (1)
                  EGT L 209, 2.8.1997, s. 1.

                     (2)
                  EUT L 306, 23.11.2011, s. 25.

                     (3)
                  COM(2016) 333 final.

                     (4)
                  P8_TA(2016)0058, P8_TA(2016)0059 och P8_TA(2016)0060.

                     (5)
                  Rådets genomförandebeslut 2013/463/EU av den 13 september 2013 om godkännande av det makroekonomiska anpassningsprogrammet för Cypern och om upphävande av beslut 2013/236/EU (EUT L 250, 20.9.2013, s. 40).

                     (6)
                  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 472/2013 av den 21 maj 2013 om förstärkning av den ekonomiska övervakningen och övervakningen av de offentliga finanserna i medlemsstater i euroområdet som har, eller hotas av, allvarliga problem i fråga om sin finansiella stabilitet (EUT L 140, 27.5.2013, s. 1).

                     (7)
                  COM(2015) 690 final.

                     (8)
                  COM(2015) 691 final.

                     (9)
                  COM(2015) 692 final.

                     (10)
                  SWD(2016) 120 final.

                     (11)
                  COM(2016) 95 final.

                     (12)
                  COM(2014) 494 final.

                     (13)
                  I enlighet med artikel 5.2 i rådets förordning (EG) nr 1466/97.


               EUROPEISKA KOMMISSIONEN
            Bryssel den 18.5.2016
            COM(2016) 330 final
            Rekommendation till
            RÅDETS REKOMMENDATION
            om Frankrikes nationella reformprogram 2016med avgivande av rådets yttrande om Frankrikes stabilitetsprogram 2016

               Rekommendation till

               RÅDETS REKOMMENDATION

               om Frankrikes nationella reformprogram 2016

                  med avgivande av rådets yttrande om Frankrikes stabilitetsprogram 2016

               EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION

               med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 121.2 och 148.4,

               med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken
                  1
               , särskilt artikel 5.2,

               med beaktande av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1176/2011 av den 16 november 2011 om förebyggande och korrigering av makroekonomiska obalanser
                  2
               , särskilt artikel 6.1,

               med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation
                  3
               ,

               med beaktande av Europaparlamentets resolutioner
                  4
               ,

               med beaktande av Europeiska rådets slutsatser,

               med beaktande av sysselsättningskommitténs yttrande,

               med beaktande av ekonomiska och finansiella kommitténs yttrande,

               med beaktande av yttrandet från kommittén för socialt skydd,

               med beaktande av yttrandet från kommittén för ekonomisk politik, och

               av följande skäl:

               (1)Den 26 november 2015 antog kommissionen den årliga tillväxtöversikten
                  5
               , som inledde 2016 års europeiska planeringstermin för samordning av den ekonomiska politiken. Prioriteringarna i den årliga tillväxtöversikten godkändes av Europeiska rådet den 17–18 mars 2016. Den 26 november 2015 antog kommissionen, på grundval av förordning (EU) nr 1176/2011, rapporten om förvarningsmekanismen
                  6
               , där det angavs att Frankrike var en av de medlemsstater som skulle bli föremål för en fördjupad granskning. Samma dag antog kommissionen också en rekommendation till rådets rekommendation om den ekonomiska politiken för euroområdet
                  7
               . Den rekommendationen godkändes av Europeiska rådet den 18–19 februari 2016 och antogs av rådet den 8 mars 2016. Med tanke på att ekonomierna i den ekonomiska och monetära unionen är tätt sammanvävda bör Frankrike, i egenskap av ett land som har euron som valuta, se till att dessa rekommendationer genomförs fullständigt och i tid.

               (2)Landsrapporten för Frankrike 2016
                  8
                offentliggjordes den 26 februari 2016. Den innehöll en bedömning av hur väl Frankrike hade lyckats med de landsspecifika rekommendationer som antogs av rådet den 14 juli 2015 och med sina nationella Europa 2020-mål. Den innehöll också den fördjupade granskning som föreskrivs i artikel 5 i förordning (EU) nr 1176/2011. Den 8 mars 2016 lade kommissionen fram resultaten av den fördjupade granskningen
                  9
               . Av analysen drog kommissionen slutsatsen att Frankrike har alltför stora makroekonomiska obalanser. Med både låg tillväxt och låg inflation har Frankrike en hög och växande statsskuld och försämrad konkurrenskraft. Det finns en betydande risk för negativa effekter på den franska ekonomin och med tanke på landets storlek även för negativa spridningseffekter till den ekonomiska och monetära unionen.

               (3)Den 29 april 2016 lade Frankrike fram sitt nationella reformprogram för 2016 och sitt stabilitetsprogram för 2016. För att beakta de båda programmens inbördes samband har de bedömts samtidigt.

               (4)Vid programplaneringen för de europeiska struktur- och investeringsfonderna för 2014–2020 har relevanta landsspecifika rekommendationer beaktats. Enligt artikel 23 i förordning (EU) nr 1303/2013 får kommissionen begära att en medlemsstat ser över och föreslår ändringar av sin partnerskapsöverenskommelse och av relevanta program när så krävs för att stödja genomförandet av relevanta rekommendationer från rådet. Kommissionen har i riktlinjerna för tillämpning av åtgärder som sammanlänkar effektiva europeiska struktur- och investeringsfonder med sund ekonomisk styrning
                  10
                beskrivit närmare hur den kommer att tillämpa denna bestämmelse.

               (5)Frankrike omfattas för närvarande av stabilitets- och tillväxtpaktens korrigerande del. Enligt 2016 års stabilitetsprogram planerar regeringen att korrigera det alltför stora underskottet till 2017, i enlighet med rådets rekommendation av den 10 mars 2015. Det totala underskottet förväntas minska ytterligare till 1,2 % av BNP fram till 2019. Det medelfristiga budgetmålet – ett strukturellt underskott på 0,4 % av BNP – är tänkt att uppnås senast 2018. Enligt stabilitetsprogrammet förväntas den offentliga skuldkvoten nå en topp på 96,5 % av BNP under 2017 och därefter minska till 93,3 % av BNP under 2019. Det makroekonomiska scenario som ligger till grund för budgetprognoserna är i allt väsentligt rimligt. De åtgärder som ska stödja de planerade underskottsmålen från 2017 och framåt har dock inte beskrivits tillräckligt. Enligt kommissionens vårprognos 2016 beräknas det totala underskottet ligga på 3,4 % av BNP 2016, i nivå med det underskott som rekommenderas av rådet. För 2017 väntas det totala underskottet, med oförändrad politik, nå 3,2 % av BNP, vilket medför en risk för att tidsfristen för att korrigera det alltför stora underskottet inte kan hållas. De rekommenderade finanspolitiska insatserna väntas inte bli genomförda under 2016 och 2017, då Frankrikes konsolideringsstrategi huvudsakligen bygger på bättre konjunkturförutsättningar och fortsatt låg ränta, något som ligger utanför myndigheternas kontroll och således medför risker för att kraven inte kan uppfyllas. Rådet anser, på grundval av sin bedömning av stabilitetsprogrammet och med beaktande av kommissionens vårprognos 2016, att det finns en risk för att Frankrike inte kommer att följa stabilitets- och tillväxtpaktens regler. Det kommer därför att krävas ytterligare åtgärder för att varaktigt korrigera det alltför stora underskottet senast 2017.

               (6)Nivån på de offentliga utgifterna i Frankrike är en av de högsta i EU och den stigit kontinuerligt sedan 2010. Frankrike har lagt fram en plan för att minska de offentliga utgifterna med 50 miljarder euro mellan 2015 och 2017 på alla nivåer i den offentliga sektorn, men detta kan vara otillräckligt för en avsevärd minskning av de offentliga utgifterna. Planen skulle bli mer effektiv om de åtgärder som ska leda till minskade utgifter specificeras och sparåtgärderna vidtas med beaktande av att inflationstakten ligger nära noll.

               (7)Vissa problem kvarstår när det gäller att som planerat ytterligare minska den offentliga sektorns utgifter i relation till BNP, eftersom arbetet med att hitta stora områden med sparmöjligheter inte har gett resultat och översynerna av utgifterna hittills har gett begränsat utfall. På bostadsområdet har Frankrike nästan dubbelt så stora utgifter som övriga EU-länder utan att märkbart bättre resultat kan ses på bostadsmarknaden. De lokala myndigheternas investeringskapacitet kan bevaras genom den planerade minskningen av statsbidrag till lokala myndigheter i kombination med den skärpta kontrollen av deras utgifter, där man särskilt hindrar ökade administrativa kostnaderna. Översyner av utgifter kan vara ett lämpligt sätt att identifiera sådana besparingar. Dessutom kan den nyligen genomförda reformen av den lokala förvaltningen göra systemet mer effektivt på medellång till lång sikt.

               (8)Stora besparingar på kort sikt kan inte genomföras utan att ökningstakten av utgifterna för social trygghet minskar avsevärt. Dessa utgör över hälften av den offentliga sektorns utgifter. På kort till medellång sikt kan pensionssystemet drabbas av underskott, särskilt om de makroekonomiska förhållandena är negativa. Vidare väntas de tidigare pensionsreformerna minska den nuvarande höga nivån på de offentliga pensionsutgifterna först efter 2025. Frankrike har satt upp ambitiösa mål för 2016 och 2017 för att begränsa ökningen av kostnaderna för hälso- och sjukvård. Dessa mål kan kompletteras med ytterligare insatser för att hitta effektivitetsvinster på medellång till lång sikt.

               (9)Politiska åtgärder för att minska arbetskostnaderna och förbättra företagens vinstmarginaler har vidtagits i form av 20 miljarder euro i skattelättnader för att gynna konkurrenskraften och sysselsättningen och ytterligare sänkningar av arbetsgivaravgifterna med 10 miljarder euro (paketet kallas pacte de responsabilité et de solidarité). Dessa åtgärder, som står för 1,5 % av BNP och bidrar till att minska skillnaden mellan arbetskostnaden i Frankrike och arbetskostnaden i euroområdet, är dock utformade på ett sätt som gör att de kan bli mindre verkningsfulla. Resultaten från planerade utvärderingar av dessa kostnadsminskningsåtgärder kan ligga till grund för åtgärdernas framtida utformning så att de blir effektiva och målen uppfylls. Vid utvärderingarna är deras påverkan på lönebildning och sysselsättning särskilt intressant.

               (10)Med dagens höga arbetslöshet finns det risker för att arbetskostnaden vid minimilön minskar möjligheterna för sysselsättning för lågutbildade personer. Minimilönen är hög i jämförelse med medianlönen, medan arbetskostnaden vid minimilön har sänkts genom undantag från socialförsäkringsavgifter. Höjd minimilön leder till löneökningar för alla kategorier av arbetstagare och skapar ett lönetryck uppåt. Indexeringen av minimilönen är konstruerad så att höjda genomsnittslöner och ändrad minimilön påverkar varandra, vilket fördröjer den lönejustering som krävs när ekonomin är svag.

               (11)Reformer har på senare tid endast gett begränsat utrymme för arbetsgivarna att avvika från branschavtalen. Detta gäller alla aspekter av anställningsvillkoren, inklusive löner, arbetstid, anställnings- och arbetsförhållanden, och begränsar möjligheterna för företag att anpassa arbetsstyrkan till sina behov. För närvarande kan företagen i en bransch hindras från att i enskilda fall fastställa undantag från arbetstidsbestämmelserna i de branschomfattande avtalen efter förhandlingar mellan arbetsmarknadens parter. Avvikelser från branschavtal och allmänna rättsliga bestämmelser när det gäller anställningsvillkor, i form av avtal på företagsnivå skulle kunna underlättas i samråd med arbetsmarknadens parter.

               (12)Under 2015 ökade arbetslösheten till 10,4 %. Arbetslösheten är högre bland unga, människor från länder utanför EU och lågutbildade arbetstagare. Arbetsmarknaden blir alltmer polariserad, med tillsvidareanställda högutbildade arbetstagare och en konstant andel lågkvalificerade arbeten med allt mer osäkra anställningsvillkor. Andelen visstidsanställningar som sammanlagt är kortare än en månad steg under 2015 till 70 %. Regelverket för anställningsavtal, särskilt lagstiftningen om uppsägning från tillsvidareanställningar, kan bidra till den starka segmenteringen av arbetsmarknaden. Försämringarna på arbetsmarknaden, som har pågått länge, har satt hållbarheten i systemet för arbetslöshetsersättning under press. I februari 2016 uppskattades att underskottet skulle vara 4,5 miljarder euro 2015, 4,2 miljarder euro 2016 och 3,5 miljoner euro 2017. Detta skulle öka skulden i systemet från 25,8 miljarder euro 2015 till 30,0 miljarder euro 2016 och 33,6 miljoner euro 2017. Arbetslöshetsersättningen beräknas på ett sätt som gynnar kortvariga heltidsarbeten framför långvariga deltidsarbeten, och ger arbetsgivarna incitament att erbjuda kortvariga anställningar som kompletteras med arbetsrelaterade förmåner. Dessutom är arbetslöshetsersättningen utformad så att den kan minska motivationen att komma tillbaka i arbete. Detta gäller särskilt villkoren för rätten till ersättning och det faktum att ersättningen minskar med tiden.

               (13)Övergången från skola till arbete är fortfarande problematisk och det är ungdomarna med den lägsta utbildningen som drabbas värst. Lärlingsutbildning blir mindre vanligt bland lågutbildade i en situation där varje region har sin egen strategi och systemets förmåga att anpassa sig till nya ekonomiska behov är begränsad. Utbudet av yrkesutbildning för arbetslösa, lågutbildade och anställda i små och medelstora företag är fortfarande otillräckligt, trots den pågående reformen av yrkesutbildningen som även omfattar styrning, incitament och rådgivning och den nya riktade utbildningsplanen för arbetslösa. Det bristande samarbetet mellan olika aktörer som är engagerade i kontinuerlig yrkesutbildning hindrar en effektiv resursfördelning. Det kommande systemet med personliga aktivitetskonton kan bidra till att förbättra tillgången till utbildning.

               (14)Det franska företagsklimatet fortsätter att vara medelmåttigt, särskilt vad gäller statliga regleringar där Frankrike ligger dåligt till vid internationella jämförelser. Förenklingsprogrammet fullföljs som planerat men genomförandet framskrider ojämnt, särskilt vad gäller åtgärder som är inriktade på företag, och problem kvarstår på en rad områden.

               (15)Den franska ekonomin har en oproportionerligt hög andel småföretag jämfört med andra EU-länder, något som begränsar deras produktivitetsnivå. Den senaste tidens initiativ för att dämpa effekterna av storleksrelaterade krav väntas inte påverka företagens tillväxt i någon större utsträckning, eftersom det handlar om tillfälliga åtgärder eller insatser av begränsad omfattning. Följaktligen kommer tröskeleffekterna att fortsätta begränsa de franska företagens tillväxt.

               (16)Konkurrensen har förbättrats i vissa sektorer, medan hinder finns kvar i andra. Detta gäller framför allt företagstjänster, då en betydande andel av dessa inte omfattats av den senaste tidens reformer, och nätverksindustrierna. En rad etableringshinder och regleringar, bland annat prisregleringar, hämmar den ekonomiska verksamheten i reglerade yrken och påverkar produktiviteten i andra sektorer som använder de reglerade tjänsterna. Ytterligare problem orsakas den restriktiva tillämpningen av tillståndskraven.

               (17)Frankrike fortsätter att släpa efter EU:s ledande innovationsländer, trots generösa offentliga anslag på området. Det har gått inflation i offentliga program för innovationsstöd under de senaste femton åren, vilket skapat instabilitet och problem med övergripande samordning, enhetlighet och effektivitet. Detta påverkar i synnerhet de små och medelstora företagen.

               (18)Skatteuttaget som andel av BNP var 2014 en av de högsta i EU med 45,9 %. Det totala skattetrycket fortsätter att öka och sammansättningen är inte gynnsam för den ekonomiska tillväxten, eftersom den avsevärt påverkar produktionsfaktorerna medan konsumtionen påverkas relativt lite. Bolagsskatterna började sjunka en aning under 2014 och Frankrike har nu börjat närma sig EU-genomsnittet när det gäller miljöskatterna, men inkomsterna från mervärdesskatten är fortsatt låga både räknat som andel av BNP och i procent av de totala skatterna, på grund av låga skattesatser, utbredd tillämpning av nedsatta skattesatser och många undantag. Utöver den pågående utfasningen av den solidaritetsavgift som pålagts bolagen har inga konkreta åtgärder vidtagits för att det uppsatta målet om att minska skattesatsen för bolagens inkomster till 28 % 2020 ska kunna nås.

               (19)Skattesystemet är mycket komplext. Det finns fortfarande många ineffektiva skatter som ger få eller inga inkomster. Inkomstskattesystemet är särskilt komplicerat vilket skapar administrativa kostnader. Trots att man i lagen för planering av de offentliga finanserna 2014–2019 infört ett krav på regelbunden översyn av skatteutgifterna, är den väntade minskningen av skatteutgifter 2016 låg efter flera år av ökningar.

               (20)Sammantaget är hindren för privata investeringar måttliga; betungande reglering och höga bolagsskatter är de huvudsakliga hindren. Investeringsklimatet kommer att förbättras om företagsklimatet förbättras, skatterna på produktion sänks och skattesystemet förenklas. Alla åtgärder för att förbättra franska företags kostnadsrelaterade och icke kostnadsrelaterade konkurrenskraft kan höja investeringsnivåerna och ge företagen incitament att investera i fysiskt och mänskligt kapital, i syfte att förbättra produktiviteten. Den långsiktiga potentiella tillväxten begränsas också av låga investeringar i innovation.

               (21)Inom ramen för den europeiska planeringsterminen har kommissionen gjort en omfattande analys av Frankrikes ekonomiska politik och offentliggjort den i 2016 års landsrapport. Kommissionen har också bedömt stabilitetsprogrammet och det nationella reformprogrammet samt uppföljningen till de rekommendationer Frankrike fått tidigare år. Kommissionen har beaktat inte bara programmens relevans för hållbarheten i finanspolitiken och den socioekonomiska politiken i Frankrike utan även i vilken utsträckning EU:s regler och riktlinjer har iakttagits, mot bakgrund av behovet att stärka EU:s övergripande ekonomiska styrning genom att framtida nationella beslut fattas med beaktande av synpunkter på EU-nivå. Dess rekommendationer inom ramen för den europeiska planeringsterminen återspeglas i rekommendationerna 1–5 nedan.

               (22)Mot bakgrund av denna bedömning har rådet granskat stabilitetsprogrammet, och dess yttrande
                  11
                återspeglas särskilt i rekommendation 1.

               (23)Mot bakgrund av kommissionens fördjupade granskning och denna bedömning har rådet granskat det nationella reformprogrammet och stabilitetsprogrammet. Dess rekommendationer enligt artikel 6 i förordning (EU) nr 1176/2011 återspeglas i rekommendationerna 1–5 nedan.

               HÄRIGENOM REKOMMENDERAS Frankrike att under 2016 och 2017 vidta följande åtgärder:

               1.Se till att det alltför stora underskottet korrigeras på ett varaktigt sätt under 2017 genom att vidta nödvändiga strukturåtgärder och använda eventuella oförutsedda intäkter till att minska underskottet och skulden. Senast i slutet av 2016 specificera vilka utgiftsnedskärningar som planeras för de kommande åren och satsa mer på större besparingar vid översynerna av utgifterna, inklusive de lokala myndigheternas utgifter. Låta utföra fler oberoende utvärderingar av politiska åtgärder för att identifiera effektivitetsvinster i den offentliga sektorns alla delsektorer.

               2.Sörja för att minskningarna i arbetskostnader är varaktiga och att minimilönens utveckling är förenlig med målen om att främja sysselsättning och konkurrenskraft. Reformera arbetsrätten för att erbjuda bättre incitament för tillsvidareanställningar.

               3.Förbättra kontakterna mellan utbildningssystemet och arbetsmarknaden, särskilt genom en reform av lärlingssystemet och yrkesutbildningen, med fokus på lågutbildade. Reformera systemet för arbetslöshetsersättning fram till 2016 för att göra det budgetmässigt hållbart igen och ge arbetstagarna fler incitament att komma tillbaka i arbete.

               4.Undanröja hinder för verksamhet i tjänstesektorn, särskilt för företagstjänster och reglerade yrken. Vidta åtgärder för att förenkla innovationsåtgärderna och göra dem mer effektiva. Senast i slutet av 2016 ytterligare reformera de storleksrelaterade kraven i regleringar som hindrar företagens tillväxt och fortsätta förenkla bestämmelserna om företagens administration, beskattning och redovisning inom ramen för förenklingsprogrammet.

               5.Vidta åtgärder för att sänka skatten på produktion och skattesatsen för bolagens inkomster och samtidigt bredda skattebasen för konsumtion, särskilt vad gäller mervärdesskatt. Avskaffa ineffektiva skatteutgifter, avskaffa skatter som inbringar få eller inga inkomster och besluta om en källskattereform för inkomstskatt senast i slutet av 2016.

               Utfärdad i Bryssel den

                     På rådets vägnar

                     Ordförande

                     (1)
                  EGT L 209, 2.8.1997, s. 1.

                     (2)
                  EUT L 306, 23.11.2011, s. 25.

                     (3)
                  COM(2016) 330 final.

                     (4)
                  P8_TA(2016)0058, P8_TA(2016)0059 och P8_TA(2016)0060.

                     (5)
                  COM(2015) 690 final.

                     (6)
                  COM(2015) 691 final.

                     (7)
                  COM(2015) 692 final.

                     (8)
                  SWD(2016) 79 final.

                     (9)
                  COM(2016) 95 final.

                     (10)
                  COM(2014) 494 final.

                     (11)
                  I enlighet med artikel 5.2 i rådets förordning (EG) nr 1466/97.


               EUROPEISKA KOMMISSIONEN
            Bryssel den 18.5.2016
            COM(2016) 323 final
            Rekommendation till
            RÅDETS REKOMMENDATION
            om Bulgariens nationella reformprogram 2016med avgivande av rådets yttrande om Bulgariens konvergensprogram 2016

               Rekommendation till

               RÅDETS REKOMMENDATION

               om Bulgariens nationella reformprogram 2016

                  med avgivande av rådets yttrande om Bulgariens konvergensprogram 2016

               EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION

               med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 121.2 och 148.4,

               med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken
                  1
               , särskilt artikel 9.2,

               med beaktande av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1176/2011 av den 16 november 2011 om förebyggande och korrigering av makroekonomiska obalanser
                  2
               , särskilt artikel 6.1,

               med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation
                  3
               ,

               med beaktande av Europaparlamentets resolutioner
                  4
               ,

               med beaktande av Europeiska rådets slutsatser,

               med beaktande av sysselsättningskommitténs yttrande,

               med beaktande av ekonomiska och finansiella kommitténs yttrande,

               med beaktande av yttrandet från kommittén för socialt skydd,

               med beaktande av yttrandet från kommittén för ekonomisk politik, och

               av följande skäl:

               (1)Den 26 november 2015 antog kommissionen den årliga tillväxtöversikten
                  5
               , som inledde 2016 års europeiska planeringstermin för samordning av den ekonomiska politiken. Prioriteringarna i den årliga tillväxtöversikten godkändes av Europeiska rådet den 17–18 mars 2016. Den 26 november 2015 antog kommissionen, på grundval av förordning (EU) nr 1176/2011, rapporten om förvarningsmekanismen
                  6
               , där det angavs att Bulgarien var en av de medlemsstater som skulle bli föremål för en fördjupad granskning.

               (2)Landsrapporten 2016 för Bulgarien
                  7
                offentliggjordes den 26 februari 2016. Den innehöll en bedömning av hur väl Bulgarien hade lyckats genomföra de landsspecifika rekommendationer som antogs av rådet den 14 juli 2015 och uppnå sina nationella Europa 2020-mål. Den innehöll också den fördjupade granskning som föreskrivs i artikel 5 i förordning (EU) nr 1176/2011. Den 8 mars 2016 antog kommissionen ett meddelande
                  8
                om resultatet av den fördjupade granskningen. Av analysen drog kommissionen slutsatsen att Bulgarien har alltför stora makroekonomiska obalanser. Framför allt kännetecknas ekonomin av fortsatta svagheter i den finansiella sektorn och hög skuldsättning i företagssektorn mot bakgrund av hög arbetslöshet.

               (3)Den 15 april 2016 lade Bulgarien fram sitt nationella reformprogram för 2016 och sitt konvergensprogram för 2016. För att man ska kunna beakta sambandet mellan de båda programmen har de bedömts samtidigt.

               (4)Vid programplaneringen för de europeiska struktur- och investeringsfonderna för 2014–2020 har relevanta landsspecifika rekommendationer beaktats. Enligt artikel 23 i förordning (EU) nr 1303/2013 får kommissionen begära att en medlemsstat ser över och föreslår ändringar av sin partnerskapsöverenskommelse och av relevanta program när så krävs för att stödja genomförandet av relevanta rekommendationer från rådet. Kommissionen har i riktlinjerna för tillämpning av åtgärder som sammanlänkar effektiva europeiska struktur- och investeringsfonder med sund ekonomisk styrning
                  9
                beskrivit närmare hur den kommer att tillämpa denna bestämmelse.

               (5)Bulgarien omfattas för närvarande av stabilitets- och tillväxtpaktens förebyggande del. Enligt konvergensprogrammet för 2016 planerar regeringen en successiv förbättring av det nominella underskottet till -1,9 % av BNP 2016 och därefter till -0,2 % av BNP under 2019. Det medelfristiga budgetmålet – ett strukturellt underskott på 1 % av BNP – planerar man att uppnå 2017. Enligt konvergensprogrammet förväntas den offentliga skuldkvoten nå en topp på 31,8 % av BNP under 2018 och därefter minska till 30,8 % av BNP under 2019. Det makroekonomiska scenario som ligger till grund för dessa budgetprognoser är något optimistiskt. De åtgärder som ska stödja de planerade underskottsmålen från 2017 och framåt har inte beskrivits tillräckligt. Enligt kommissionens vårprognos 2016 finns det en risk för vissa avvikelser från anpassningsbanan för att nå det medelfristiga budgetmålet under både 2016 och 2017 om politiken förblir oförändrad. Rådet anser, på grundval av sin bedömning av konvergensprogrammet och kommissionens vårprognos 2016, att Bulgarien i stora drag kan förväntas följa stabilitets- och tillväxtpaktens regler. Det kommer dock att krävas ytterligare åtgärder för att säkerställa efterlevnad både 2016 och 2017.

               (6)Bulgarien har gjort vissa framsteg när det gäller att följa förra årets rekommendation för att göra sina utgifter för hälso- och sjukvård mer effektiva, särskilt genom att ta fram en nationell ”sjukvårdskarta” som gör det möjligt att planera utgifterna enligt territoriella kriterier och befolkningens behov. Det bulgariska hälso- och sjukvårdssystemet står inför stora utmaningar, bl.a. begränsad tillgång, underfinansiering och dåliga hälsoresultat.  Trots ansträngningar på senare tid för att förbättra skatteuppbörden är den svarta ekonomin fortfarande ett stort problem som påverkar de offentliga intäkterna. Odeklarerat arbete, inklusive underrapporterade inkomster och undvikande av inbetalningar till socialförsäkringssystemet snedvrider villkoren på arbetsmarknaden och leder till minskade skatteintäkter.

               (7)Fall av oförsiktiga affärsmetoder inom finanssektorn i kombination med en ineffektiv tillsyn har skapat en miljö där obalanser ackumuleras. Nyligen inleddes flera översyner inom banksektorn, försäkringar och pensionsfonder. Om dessa genomförs på ett transparent sätt och enligt internationell bästa praxis och om man därefter vidtar nödvändiga uppföljande åtgärder kommer de att leda till ett ökat förtroende för den finansiella sektorn. Dessutom skulle fortsatta ansträngningar att förbättra den finansiella tillsynen, både inom banksektorn och icke-banksektorn, spela en viktig roll för att stärka det finansiella systemet och skapa ett läge där det kan stödja den begynnande makroekonomiska återhämtningen.

               (8)En blygsam återhämtning har skett på arbetsmarknaden men kvarvarande svagheter fortsätter att utgöra hinder för tillväxten och begränsar ekonomins anpassningsförmåga. Anpassningarna på arbetsmarknaden hämmas av den strukturella långtidsarbetslösheten, en krympande och åldrande arbetskraft, lågt arbetskraftsdeltagande och kompetensglapp. Arbetslösheten förbättras gradvis, men stora utmaningar kvarstår, t.ex. när det gäller långtidsarbetslösa och unga som varken arbetar eller studerar. Det skulle behövas mer aktiva arbetsmarknadsåtgärder för att hjälpa dessa grupper att komma in på arbetsmarknaden. Uppdelningen på olika byråer som erbjuder ersättning och tjänster för integration på arbetsmarknaden och det bristande samarbetet mellan dem är ett problem när man vill aktivera människor som får sociala förmåner. Särskilda centrum för sysselsättning och sociala tjänster, som är en kombination av arbetsförmedlingar och byråer för socialt bistånd, har utvecklats inom ett pilotprojekt men inga beslut har ännu fattats om projektet ska fortsätta i större skala när det avslutats i december 2016.

               (9)Minimilönen i Bulgarien är fortfarande den lägsta i EU men har ökat avsevärt sedan 2011. Det saknas dock objektiva kriterier för att bestämma minimilönens storlek, vilket skapar osäkerhet. Trots att regeringen och arbetsmarknadens parter har gjort insatser på området finns det fortfarande inga tydliga riktlinjer eller transparenta kriterier för hur man fastställer minimilönen som tar hänsyn till hur den påverkar skapandet av nya arbetstillfällen, de sociala förhållandena och konkurrenskraften.

               (10)Risken att drabbas av fattigdom eller social utestängning är fortfarande mycket hög i Bulgarien, liksom ojämlikheten. Arbetet mot fattigdom och social utestängning hindras av det fortfarande är mycket svårt att integrera romerna i arbetskraften, att underlätta övergången från skola till arbete och att göra social-, hälso- och arbetsmarknadspolitiken mer omfattande och effektiva. Det allmänna systemet för minimiinkomst ger ett väldigt begränsat stöd och når inte ut till befolkningen. Stödnivån ligger under fattigdomsgränsen och har inte höjts i takt med höjningarna av genomsnittslönen och minimilönen de senaste åren. Uppskattningar av täckningen visar att en stor andel av de avsedda mottagarna inte får några förmåner. Om man kunde nå ut bättre till målgrupperna, samtidigt som man fortsätter att föra en ansvarsfull budgetpolitik, skulle det bidra till att lindra fattigdomen.

               (11)Utbildningssystemet har en begränsad kapacitet att inkludera utsatta grupper och att ge eleverna relevanta färdigheter. Utsatta grupper, t.ex. romer och elever från fattiga familjer, har fortfarande svårt att få tillgång till och att avsluta en utbildning. På alla utbildningsnivåer är deltagandet betydligt lägre för romer än för övriga invånare. Andelen unga med högst grundskoleutbildning fortsätter att öka och är särskilt hög i landsbygdsområden och i mindre utvecklade regioner. Det är mycket viktigt att undanröja hinder för missgynnade barns deltagande i förskoleverksamhet, för att förbättra utbildningsresultaten och förebygga avhopp. Den nya lag om förskola och skola som antogs av parlamentet i september 2015 är ett viktigt steg på vägen mot en omfattande reform av skolsystemet. Genomförandet av lagstiftningen, tillsammans med riktade åtgärder för att undanröja icke-rättsliga hinder för missgynnade gruppers deltagande i utbildning i full utsträckning, borde kunna bidra till att förbättra den bulgariska ekonomins tillväxtpotential och den sociala sammanhållningen på lång sikt. Andelen som deltar i och avslutar högre utbildning stiger, och sysselsättningsgraden bland nyutexaminerade återhämtar sig långsamt, fast den fortfarande ligger betydligt under EU-genomsnittet.

               (12)Företagens höga skuldsättning och hinder för skuldminskning medför fortfarande stora risker. De nuvarande insolvensreglerna lämnar inte mycket utrymme för en skulduppgörelseprocess och bidrar knappast till att minska den stora skuldsättningen i företagssektorn. Reformer för att underlätta insolvensförfarandena för företagen skulle kunna påskynda skuldminskningen och öppna vägen för ny utlåning och investeringar.

               (13)Bulgariens system för offentlig upphandling har fortfarande strukturella brister, vilket inkluderar systematiska oegentligheter i upphandlingsförfarandena, brist på administrativ kapacitet och bristfälliga kontrollmekanismer, i kombination med systematiska överklaganden i domstol som ofta fördröjer det konkreta arbetet. Endast begränsade framsteg har gjorts vad gäller övergången till ett helt elektroniskt upphandlingsförfarande. Bristerna i Bulgariens system för offentlig upphandling har lett till att utbetalningarna avbrutits och finansiella korrigeringar gjorts i EU:s finansieringsprogram, vilket också påverkar också hela företagsklimatet.

               (14)En instabil politik och en brist på förtroende för viktiga offentliga institutioner, som domstolsväsendet, verkar i hög grad avskräckande för investeringar i den bulgariska ekonomin. Det långsamma genomförandet av reformerna av den offentliga förvaltningen och av vissa sektorer, t.ex. forskning, innovation och energi, utgör hinder i arbetet med att förbättra investeringsklimatet. Bulgarien har visserligen antagit en strategisk ram för att reformera och modernisera sin förvaltning, men arbetet går långsamt och genomförandet skjuts ofta upp. Det görs inte systematiskt några konsekvensbedömningar av ny lagstiftning, även om vissa ansatser gjorts för att ändra på detta. Regelverket ändras ofta, vilket skapar osäkerhet och påverkar affärsklimatet negativt. Korruptionen är fortfarande ett stort bekymmer och de nationella myndigheternas försök att hantera problemet hindras ofta av det faktum att institutionerna är svaga och fragmenterade. Inom ramen för samarbets- och kontrollmekanismen får Bulgarien rekommendationer om reform av rättsväsendet och kamp mot korruption och organiserad brottslighet. Dessa områden är visserligen av stor betydelse för företagsklimatet i dess helhet, men omfattas av den anledningen inte av de landsspecifika rekommendationerna för Bulgarien.

               (15)Kommissionen har inom ramen för den europeiska planeringsterminen gjort en omfattande analys av Bulgariens ekonomiska politik och offentliggjort den i 2016 års landsrapport. Kommissionen har också bedömt konvergensprogrammet och det nationella reformprogrammet samt uppföljningen av de rekommendationer Bulgarien fått under tidigare år. Kommissionen har beaktat inte bara programmens relevans för hållbarheten i den bulgariska finanspolitiken och socioekonomiska politiken utan även i vilken utsträckning de följder EU:s regler och riktlinjer, mot bakgrund av behovet att stärka EU:s övergripande ekonomiska styrning genom att låta EU tillhandahålla underlag för framtida nationella beslut. Rekommendationerna inom ramen för den europeiska planeringsterminen återspeglas i rekommendationerna 1–4 nedan.

               (16)Mot bakgrund av denna bedömning har rådet granskat konvergensprogrammet, och dess yttrande
                  10
                återspeglas särskilt i rekommendation 1 nedan.

               (17)Mot bakgrund av kommissionens fördjupade granskning och denna bedömning har rådet granskat det nationella reformprogrammet och konvergensprogrammet. Dess rekommendationer enligt artikel 6 i förordning (EU) nr 1176/2011 återspeglas i rekommendationerna 1–4 nedan.

               HÄRIGENOM REKOMMENDERAS Bulgarien att under 2016 och 2017 vidta följande åtgärder:

               1.Uppnå en finanspolitisk korrigering på 0,5 % av BNP mot det medelfristiga budgetmålet 2016 och 2017. Ytterligare förbättra skatteuppbörden och vidta åtgärder för att minska den informella ekonomins omfattning, inklusive odeklarerat arbete.

               2.Till slutet av 2016 avsluta översynen av tillgångarnas kvalitet och stresstestet för bankerna. Till slutet av 2016 avsluta översynen av balansräkningarna och stresstestet för försäkringsbolagen samt översynen av de privata pensionsfondernas tillgångar. Vidta nödvändiga uppföljande åtgärder inom alla de tre sektorerna och fortsätta att förbättra tillsynen av banksektorn och icke-banksektorn.

               3.Förstärka och integrera sociala tjänster och aktiva arbetsmarknadsåtgärder, särskilt för långtidsarbetslösa och unga som varken arbetar eller studerar. Öka utbudet av utbildning av hög kvalitet för missgynnade grupper, inklusive romer. Effektivisera hälso- och sjukvårdssystemet genom att förbättra tillgången och finansieringen samt hälsoresultaten. I samråd med arbetsmarknadens parter, fastställa riktlinjer för hur minimilönen ska bestämmas. Se till att systemet för minimiinkomst är tillräckligt och att det omfattar fler.

               4.
                     Reformera insolvensreglerna för att påskynda förfarandena för återkrav och avveckling och göra dem mer effektiva och transparenta. Öka domstolarnas kapacitet när det gäller insolvensförfaranden. Öka kapaciteten hos myndigheten för offentlig upphandling och hos upphandlande myndigheter och förbättra utformningen och kontrollen av upphandlingsförfarandena. Påskynda införandet av e-upphandling.

               Utfärdad i Bryssel den

                     På rådets vägnar

                     Ordförande

                     (1)
                  EGT L 209, 2.8.1997, s. 1.

                     (2)
                  EUT L 306, 23.11.2011, s. 25.

                     (3)
                  COM(2016) 323 final.

                     (4)
                  P8_TA(2016)0058, P8_TA(2016)0059 och P8_TA(2016)0060.

                     (5)
                  COM(2015) 690 final.

                     (6)
                  COM(2015) 691 final.

                     (7)
                  SWD(2016) 72 final.

                     (8)
                  COM(2016) 95 final.

                     (9)
                  COM(2014) 494 final.

                     (10)
                  I enlighet med artikel 9.2 i rådets förordning (EG) nr 1466/97.


                 EUROPEISKA
                 KOMMISSIONEN

                                        Bryssel den 13.5.2015
                                        COM(2015) 274 final

                         Rekommendation till

                  RÅDETS REKOMMENDATION

            om Slovakiens nationella reformprogram 2015,

med avgivande av rådets yttrande om Slovakiens stabilitetsprogram 2015
 ---pagebreak---                                     Rekommendation till

                            RÅDETS REKOMMENDATION

                     om Slovakiens nationella reformprogram 2015,

        med avgivande av rådets yttrande om Slovakiens stabilitetsprogram 2015

EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 121.2
och 148.4,
med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av
övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den
ekonomiska politiken1, särskilt artikel 5.2,
med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation2,
med beaktande av Europaparlamentets resolutioner3,
med beaktande av Europeiska rådets slutsatser,
med beaktande av sysselsättningskommitténs yttrande,
med beaktande av ekonomiska och finansiella kommitténs yttrande,
med beaktande av yttrandet från kommittén för socialt skydd,
med beaktande av yttrandet från kommittén för ekonomisk politik, och
av följande skäl:
(1)      Den 26 mars 2010 antog Europeiska rådet kommissionens förslag till en ny strategi
         för tillväxt och sysselsättning, Europa 2020, som bygger på ökad samordning av den
         ekonomiska politiken. Strategin fokuserar på de nyckelområden där åtgärder behövs
         för att stärka förutsättningarna för hållbar tillväxt och konkurrenskraft i Europa.
(2)      Den 13 juli 2010 antog rådet, på grundval av kommissionens förslag, en
         rekommendation om de allmänna riktlinjerna för medlemsstaternas och unionens
         ekonomiska politik (2010–2014) och den 21 oktober 2010 ett beslut om riktlinjer för
         medlemsstaternas sysselsättningspolitik. Tillsammans utgör dessa de integrerade
         riktlinjer som medlemsstaterna uppmanades att beakta i sin nationella ekonomiska
         politik och sysselsättningspolitik.
(3)      Den 8 juli 2014 antog rådet en rekommendation om Slovakiens nationella
         reformprogram för 2014 och avgav sitt yttrande om Slovakiens uppdaterade
         stabilitetsprogram för 2014. Den 28 november 2014 avgav kommissionen i enlighet

1
       EGT L 209, 2.8.1997, s. 1.
2
       COM(2015) 274.
3
       P8_TA(2015)0067, P8_TA(2015)0068, P8_TA(2015)0069.
 ---pagebreak---         med förordning (EU) nr 473/20134 ett yttrande om Slovakiens utkast till budgetplan
        för 20155.
(4)     Den 28 november 2014 antog kommissionen den årliga tillväxtöversikten6, som
        markerar inledningen av 2015 års europeiska planeringstermin för samordning av
        den ekonomiska politiken. Samma dag antog kommissionen på grundval av
        förordning (EU) nr 1176/2011 även rapporten om varningsmekanismen7, i vilken
        Slovakien inte angavs som en av de medlemsstater som skulle bli föremål för en
        fördjupad granskning.
(5)     Den 18 december 2014 godkände Europeiska rådet prioriteringarna för att främja
        investeringar, skynda på strukturreformerna och fortsätta med en ansvarsfull,
        tillväxtfrämjande konsolidering av de offentliga finanserna.
(6)     Den 26 februari 2015 offentliggjorde kommissionen 2015 års landsrapport för
        Slovakien8. Den innehöll en bedömning av hur väl Slovakien har lyckats med de
        landspecifika rekommendationer som antogs den 8 juli 2014.
(7)     Den 29 april 2015 lade Slovakien fram sitt nationella reformprogram 2015 och sitt
        stabilitetsprogram 2015. För att beakta deras inbördes samband har de båda
        programmen bedömts samtidigt.
(8)     Slovakien omfattas för närvarande av stabilitets- och tillväxtpaktens förebyggande
        del. I sitt stabilitetsprogram 2015 planerar regeringen att gradvis förbättra det
        nominella underskottet till 2,5 % av BNP 2015 och ytterligare till 0,5 % av BNP
        2018. Enligt stabilitetsprogrammet kommer det medelfristiga målet – ett strukturellt
        underskott på 0,5 % av BNP – att uppnås från och med 2017. Den offentliga
        skuldkvoten förväntas minska marginellt under 2015 till 53,4 % av BNP och fortsätta
        minska till 50,3 % av BNP 2018. Det makroekonomiska scenario som ligger till
        grund för dessa budgetprognoser är rimligt. Det finns dock inga tillräckliga
        beskrivningar av vilka åtgärder som ska stödja de planerade underskottsmålen från
        2016 och framåt. Baserat på kommissionens vårprognos 2015 ligger
        utgiftsökningarna netto under riktmärket både 2015 och 2016, och uppfyller
        därigenom kraven i stabilitets- och tillväxtpakten. Rådet anser, på grundval av sin
        bedömning av stabilitetsprogrammet och kommissionens vårprognos 2015, att
        Slovakien kan förväntas följa stabilitets- och tillväxtpaktens regler.
(9)     Arbetsmarknaden visade tecken på återhämtning under 2014, men arbetslösheten är
        fortfarande hög. De negativa incitamenten i det sociala trygghetssystemet har
        minskats och vissa framsteg har gjorts för att minska ungdomsarbetslösheten, men
        långtidsarbetslösheten förblir en stor utmaning och sysselsättningen bland romer och
        lågutbildade är låg. Även om vissa inledande steg har tagits för att förbättra de
        offentliga arbetsförmedlingarna har dessa en begränsad förmåga att tillhandahålla
        individanpassade tjänster, särskilt för dem som befinner sig längst bort från
        arbetsmarknaden. Sysselsättningsgraden bland kvinnor ligger fortfarande betydligt
        under genomsnittet i EU, vilket speglar bristen på barnomsorg av god kvalitet och till
        överkomligt pris och den relativt långa föräldraledigheten.
(10)    Slovakien har gjort vissa framsteg i fråga om lärande på arbetsplatsen i och med en
        ny lag om yrkesutbildning som ska träda i kraft 2015. Begränsade framsteg har gjorts

4
       EUT L 140, 27.5.2013, s. 11.
5
       C(2014) 8814 final.
6
       COM(2014) 902.
7
       COM(2014) 904.
8
       SWD(2015) 44 final/2.
 ---pagebreak---        när det gäller att förbättra undervisningsvillkoren, uppmuntra mer yrkesinriktade
       kandidatprogram, och öka andelen romska barn som går i förskola och barnomsorg.
       Inga åtgärder har vidtagits för att öka romernas deltagande i yrkesutbildning och
       högre utbildning. Endast begränsade framsteg har gjorts när det gäller att åtgärda
       bristerna i det slovakiska systemet för forskning och innovation, där de viktigaste
       behoven är att förbättra forskningsbasens kvalitet och relevans samt att främja
       samarbete mellan den akademiska världen, forskningen och näringslivet.
(11)   Slovakiens dåliga företagsklimat minskar landets attraktionskraft för både utländska
       och inhemska investeringar. Den bristande effektiviteten och kvaliteten i den
       offentliga förvaltningen och rättsväsendet är särskilt negativt för företagsklimatet.
       Den offentliga förvaltningen lider av hög personalomsättning och en ineffektiv
       förvaltning av mänskliga resurser. Ansträngningarna för att bekämpa korruption har
       hittills varit begränsade. I synnerhet har inte behovet av att stärka
       skatteförvaltningens kapacitet och revision tillgodosetts. Den offentliga
       upphandlingen lider av djupt rotade brister som påverkar tilldelningen av offentliga
       medel.
(12)   Även om nyligen genomförda förändringar av skattesystemet har bidragit till
       förbättrade offentliga finanser kommer kostnaderna för en åldrande befolkning att i
       framtiden påverka Slovakiens för närvarande relativt sunda skuldsättning. De
       offentliga finansernas långsiktiga hållbarhet är beroende av regeringens förmåga att
       öka kostnadseffektiviteten inom hälso- och sjukvårdssystemet. Effektiviteten i det
       slovakiska hälso- och sjukvårdssystemet är i allmänhet låg och systemet fungerar
       dåligt i jämförelse med resten av EU. Regeringen har antagit en ny hälsostrategi för
       2014–2020 för att försöka ta itu med bristerna i det nationella hälso- och
       sjukvårdssystemet. Strategin håller på att genomföras, men de flesta åtgärderna är
       ännu inte i kraft. Det finns också fortfarande brister när det gäller skatteuppbörd och
       administration.
(13)   De senaste årens svaga utveckling när det gäller investeringar kan minska Slovakiens
       möjligheter till långsiktig tillväxt. Nedgången i privata investeringar mellan 2008 och
       2013 var särskilt kraftig, och icke-finansiella företag svarade för omkring 90 % av
       nedgången i de totala investeringarna till följd av minskande utländska
       direktinvesteringar. Investeringar i kapitalvaror var fortfarande 2013 cirka 13 % lägre
       i reala termer än de var 2008. Även om de offentliga investeringarna minskade i
       mycket mindre grad, har nedgången ändå haft betydande konsekvenser mot bakgrund
       av de stora infrastrukturprojekt på transportområdet som är av avgörande betydelse
       för att kunna utnyttja tillväxtpotentialen i Slovakiens centrala och östra regioner. De
       offentliga investeringarna hämmas av administrativa och lagstiftningsmässiga hinder
       för investeringsplanering samt av de utdragna förfarandena för bygglov och tillstånd
       till markanvändning och dessa förfarandens brist på transparens. EU-medel utgör en
       mycket stor andel av de totala offentliga investeringarna i Slovakien, jämfört med
       nivåerna i andra medlemsstater i regionen. Utnyttjandet av EU-medel hindras
       dessutom av svag styrning av planeringsförfaranden, dålig utformning och dåligt
       urval av projekt samt brister när det gäller att följa kraven för
       miljökonsekvensbedömningar. Användningen av skräddarsydda specifikationer vid
       offentlig upphandling begränsar konkurrensen och leder till höga slutpriser.
       Förbättrad tillsyn och ökad sakkunskap inom de offentliga enheter som är inblandade
       i upphandlingar skulle kunna bidra till att lösa dessa problem. Den bristande
       effektiviteten och kvaliteten i den offentliga förvaltningen och rättsväsendet är
       särskilt negativt för företagsklimatet, och problem som reformen av de civilrättsliga
 ---pagebreak---         förfarandena och den ojämna fördelningen av arbetsbördan vid domstolarna har ännu
        inte åtgärdats.
(14)    Kommissionen har inom ramen för den europeiska planeringsterminen gjort en
        omfattande analys av Slovakiens ekonomiska politik och offentliggjort den i 2015 års
        landsrapport. Kommissionen har också bedömt stabilitetsprogrammet och det
        nationella reformprogrammet samt uppföljningen av de rekommendationer Slovakien
        har fått tidigare år. Kommissionen har inte bara beaktat programmens relevans för
        hållbarheten i finanspolitiken och den socioekonomiska politiken i Slovakien, utan
        även i vilken utsträckning EU:s regler och riktlinjer har iakttagits, mot bakgrund av
        behovet att stärka den övergripande ekonomiska styrningen i unionen genom att
        framtida nationella beslut fattas med beaktande av synpunkter på EU-nivå.
        Kommissionens rekommendationer inom ramen för den europeiska
        planeringsterminen återspeglas i rekommendationerna 1–4.
(15)    Mot bakgrund av denna bedömning har rådet granskat Slovakiens stabilitetsprogram
        och anser i sitt yttrande9 att Slovakien följer stabilitets- och tillväxtpakten.
(16)    I samband med den europeiska planeringsterminen har kommissionen dessutom
        analyserat den ekonomiska politiken i euroområdet som helhet. På grundval av denna
        analys har rådet utfärdat särskilda rekommendationer för de medlemsstater som har
        euron som valuta. Slovakien bör också se till att de rekommendationerna genomförs
        fullt ut inom rimlig tid.
HÄRIGENOM REKOMMENDERAS Slovakien att under perioden 2015–2016 vidta följande
åtgärder:
1.      Förbättra kostnadseffektiviteten inom hälso- och sjukvården, bland annat genom att
        förbättra förvaltningen av sjukhusvården och stärka primärvården. Vidta åtgärder för
        att öka skatteuppbörden.
2.      Vidta ytterligare åtgärder för att bekämpa långtidsarbetslösheten genom att införa
        aktiveringsåtgärder, en andra chans till utbildning och individanpassad fortbildning
        av hög kvalitet. Förbättra incitamenten för kvinnor att stanna kvar på eller återvända
        till arbetsmarknaden genom att förbättra tillgången till barnomsorg.
3.      Förbättra lärarutbildningen och göra läraryrket mer attraktivt för att hejda nedgången
        i utbildningsresultat. Öka deltagandet av romska barn i det vanliga skolsystemet och i
        förskoleutbildning av hög kvalitet.
4.      Förbättra och förenkla de administrativa förfarandena för bygglov och tillstånd till
        markanvändning i syfte att stimulera investeringar i infrastruktur. Öka konkurrensen
        vid offentliga anbudsförfaranden och förbättra tillsynen över offentlig upphandling.
Utfärdad i Bryssel den

                                                    På rådets vägnar
                                                    Ordförande

9
       Enligt artikel 5.2 i rådets förordning (EG) nr 1466/97.