title: Rådets rekommendation av den 9 juli 2019 om Irlands nationella reformprogram 2019 med avgivande av rådets yttrande om Irlands stabilitetsprogram 2019

text:
               5.9.2019

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               C 301/35

      RÅDETS REKOMMENDATION
      av den 9 juli 2019
      om Irlands nationella reformprogram 2019 med avgivande av rådets yttrande om Irlands stabilitetsprogram 2019
      (2019/C 301/07)
      EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION
      med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 121.2 och 148.4,
      med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken (1), särskilt artikel 5.2,
      med beaktande av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1176/2011 av den 16 november 2011 om förebyggande och korrigering av makroekonomiska obalanser (2), särskilt artikel 6.1,
      med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation,
      med beaktande av Europaparlamentets resolutioner,
      med beaktande av Europeiska rådets slutsatser,
      med beaktande av sysselsättningskommitténs yttrande,
      med beaktande av ekonomiska och finansiella kommitténs yttrande,
      med beaktande av yttrandet från kommittén för socialt skydd,
      med beaktande av yttrandet från kommittén för ekonomisk politik, och
      av följande skäl:

                  (1)

                  Den 21 november 2018 antog kommissionen den årliga tillväxtöversikten, som inledde 2019 års europeiska planeringstermin för samordning av den ekonomiska politiken. I den togs vederbörlig hänsyn till den europeiska pelaren för sociala rättigheter som proklamerades av Europaparlamentet, rådet och kommissionen den 17 november 2017. Prioriteringarna i den årliga tillväxtöversikten godkändes av Europeiska rådet den 21 mars 2019. Den 21 november 2018 antog kommissionen, på grundval av förordning (EU) nr 1176/2011, rapporten om förvarningsmekanismen, enligt vilken Irland var en av de medlemsstater som skulle bli föremål för en fördjupad granskning. Samma dag antog kommissionen också en rekommendation till rådets rekommendation om den ekonomiska politiken i euroområdet, som godkändes av Europeiska rådet den 21 mars 2019. Den 9 april 2019 antog rådet rekommendationen om den ekonomiska politiken i euroområdet (3) (nedan kallad rekommendationen för euroområdet 2019), i vilken man fastställer fem rekommendationer för euroområdet.

                  (2)

                  Med tanke på de nära inbördes kopplingarna mellan ekonomierna i Ekonomiska och monetära unionen bör Irland, i egenskap av medlemsstat som har euron som valuta, säkerställa att rekommendationen för euroområdet 2019, vilken återspeglas nedan i rekommendationerna 1 och 3, genomförs till fullo och utan onödiga dröjsmål. Att inrikta den investeringsrelaterade ekonomiska politiken på de angivna områdena och införa skatteåtgärder kommer i synnerhet att göra det lättare att följa den andra rekommendationen för euroområdet när det gäller att stödja investeringar, förbättra de offentliga finanserna och bekämpa aggressiv skatteplanering.

                  (3)

                  Landsrapporten 2019 för Irland offentliggjordes den 27 februari 2019. Den innehöll en bedömning av hur väl Irland hade lyckats med de landsspecifika rekommendationer som rådet antog den 13 juli 2018 (4), med uppföljningen av tidigare års landsspecifika rekommendationer och med sina nationella Europa 2020-mål. Den innehöll också en fördjupad granskning enligt artikel 5 i förordning (EU) nr 1176/2011, vars resultat också offentliggjordes den 27 februari 2019. Av analysen drog kommissionen slutsatsen att Irland har makroekonomiska obalanser. Det gäller i synnerhet stora stockar av offentliga och privata skulder och nettoutlandsskulder som gör Irland sårbart för negativa störningar, men flödesvariablerna har fortsatt att förbättras. Den privata skuldstocken är ännu hög, men den ekonomiska tillväxten bidrar till att den sjunker. De multinationella bolagens verksamhet fortsätter att påverka företagens skuldsättning. Hushållens skuldsättning verkar i stort sett ligga i linje med fundamenta även om den är hög jämfört med den disponibla inkomsten. Den offentliga skulden väntas ligga kvar på en nedåtgående trend, medan underskottet börjar närma sig balans. Bostadspriserna har stigit i snabb takt under flera år, men prisökningen har avtagit på senare tid. Bostadspriserna eldas på av utbudsproblem och det finns inga tydliga bevis på en övervärdering. Stocken av nödlidande lån är fortfarande stor, men har minskat ytterligare även om skulderna med långvariga betalningsförseningar minskar i långsammare takt.

                  (4)

                  Irland lade fram sitt nationella reformprogram för 2019 den 17 april 2019 och sitt stabilitetsprogram för samma år den 29 april 2019. De båda programmen har bedömts samtidigt för att deras inbördes kopplingar ska kunna beaktas.

                  (5)

                  Vid programplaneringen för de europeiska struktur- och investeringsfonderna (nedan kallade ESI-fonder) för perioden 2014–2020 har relevanta landsspecifika rekommendationer beaktats. I enlighet med artikel 23 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1303/2013 (5) får kommissionen begära att en medlemsstat ska se över och föreslå ändringar av sin partnerskapsöverenskommelse och av relevanta program när så krävs för att stödja genomförandet av relevanta rekommendationer från rådet. Kommissionen har, i riktlinjerna för tillämpning av åtgärder som sammanlänkar effektiva ESI-fonder med sund ekonomisk styrning, beskrivit närmare hur den kommer att tillämpa denna bestämmelse.

                  (6)

                  Irland omfattas för närvarande av stabilitets- och tillväxtpaktens förebyggande del och av skuldkriteriet. I sitt stabilitetsprogram för 2019 förväntar sig regeringen att det samlade saldot ska förbättras till 0,2 % av bruttonationalprodukten (BNP) för 2019 och att det fortsätter att stegvis förbättras därefter till 1,3 % av BNP 2023. På grundval av det omräknade strukturella saldot (6) väntas det medelfristiga budgetmålet, fastställt till ett strukturellt underskott på 0,5 % av BNP, uppnås 2020. Enligt stabilitetsprogrammet för 2019 väntas den offentliga skuldkvoten sjunka till 61,1 % av BNP under 2019 och fortsätta att sjunka till 51,6 % 2023. Det makroekonomiska scenario som ligger till grund för dessa budgetprognoser är realistiskt. Samtidigt har de åtgärder som ska stödja de planerade underskottsmålen från 2020 och framåt inte beskrivits tillräckligt.

                  (7)

                  Den 13 juli 2018 rekommenderade rådet Irland att uppnå det medelfristiga budgetmålet under 2019. Detta är förenligt med en nominell ökning av de primära offentliga nettoutgifterna (7) på högst 7,0 % under 2019, vilket motsvarar en tillåten försämring av det strukturella saldot på 0,3 % av BNP. Enligt kommissionens vårprognos 2019 väntas Irland följa den rekommenderade finanspolitiska anpassningen 2019.

                  (8)

                  Irland bör 2020 uppnå sitt medelfristiga budgetmål. Enligt kommissionens vårprognos för 2019 är detta förenligt med en nominell ökning av de offentliga nettoutgifterna på högst 3,7 % (8), vilket motsvarar en årlig strukturell anpassning på 0,7 % av BNP. Irland väntas uppnå sitt medelfristiga budgetmål. Den offentliga skulden ska enligt prognoserna fortsätta att sjunka stadigt, till en nivå under vad skuldkriteriet kräver. Sammantaget anser rådet att Irland kan väntas följa stabilitets- och tillväxtpaktens regler 2019 och 2020. Med tanke på skillnaden mellan måtten på BNP och den inhemska produktionen och den tillhörande effekten på skuldkvoten, det rådande konjunkturläget i landet och de ökande externa riskerna, torde det vara viktigt att använda eventuella oförutsedda inkomster till att ytterligare sänka den offentliga skuldkvoten.

                  (9)

                  De offentliga finanserna har stärkts ytterligare mot bakgrund av en stadig produktionsökning, men ändå kvarstår riskerna för intäktsvolatilitet, och det finns utrymme för att göra intäkterna mer motståndskraftiga mot ekonomiska fluktuationer och negativa störningar. Med tanke på den ekonomiska volatiliteten skulle intäkterna kunna stabiliseras om man begränsade omfattningen av skatteutgifterna och deras antal och breddade skattebasen. Irland har visserligen ökat den lägsta momssatsen på turismverksamhet, men andra nya skatteåtgärder har inriktats på sänkningar och lättnader. Dessutom har Irland ytterligare möjligheter att förbättra hur skattesystemet kan bidra till landets miljömål. Satsningarna skulle kunna gälla sänkta subventioner till fossila bränslen och starkare prissignaler till investerare genom en bindande tidtabell för höjningar av koldioxidskatten under det närmsta årtiondet.

                  (10)

                  Åtgärder mot aggressiv skatteplanering är en förutsättning för att skattesystemen ska bli effektivare och mer rättvisa, vilket konstateras i 2019 års rekommendation för euroområdet. Skattebetalarnas aggressiva skatteplanering får spridningseffekter mellan medlemsstaterna och kräver att unionslagstiftningen kompletteras med samordnade nationella åtgärder. Irland har vidtagit åtgärder mot aggressiv skatteplanering, men det faktum att utdelningar och royaltyer utgör en stor andel av BNP tyder på att landets skattebestämmelser utnyttjas av företag som ägnar sig åt aggressiv skatteplanering. Det faktum att royaltyer och utdelningar som företag med säte på Irland betalar till utlandet (dvs. från unionsinvånare till personer bosatta i tredjeland) i begränsad utsträckning omfattas av källskatt kan leda till att de betalningarna undgår beskattning helt och hållet, om de inte heller beskattas i den mottagande jurisdiktionen.

                  (11)

                  Riskerna för de offentliga finansernas hållbarhet på lång sikt med koppling till kostnaden för en åldrande befolkning kvarstår. Utgifterna för hälso- och sjukvård väntas öka från 4,1 % av BNP 2016 till 5,1 % av BNP 2070, med en topp på 5,2 % 2063. Det finns aspekter av vårdsystemet i Irland som fungerar väl eller har förbättrats, men systemet är ineffektivt, brottas med att tillgodose efterfrågan och ger ingen samordnad, integrerad vård. För att komma till rätta med det växande efterfrågetrycket har den irländska regeringen antagit en genomförandestrategi för Sláintecare och skapat genomförandekontoret för Sláintecare-programmet för att i grunden reformera och modernisera landets vård och sociala service de närmaste tio åren. Den planerade reformen utgör en trovärdig vision för hur hälso- och sjukvården kan bli allmänt tillgänglig och hållbar, tillgodose den åldrande befolkningens behov och flytta över omsorg till närsamhället. Man lägger också starkare fokus på förebyggande insatser. Det kommer troligtvis att få positiva effekter genom att minska trycket på akutvården, vilket kan göra hälso- och sjukvården mer kostnadseffektiv. Genomförandet hotas dock av hälso- och sjukvårdssystemets svårighet att på kort sikt hantera den dubbla sjukförsäkringsmarknaden och att effektivt förvalta sin egen budget och personal och sina resultat. Kostnaderna på kort sikt måste också tyglas för att uppfylla Sláintecares vision i det långa loppet.

                  (12)

                  Trots att regeringen tidigare har försökt ta kontroll över de offentliga pensionsutgifterna väntas pensionssystemets totala underskott växa betydligt på lång sikt till följd av att pensionsutgifterna ökar från 5 % av BNP 2016 till 6,6 % 2070 med en topp på 7,5 % under 2053. Ett fullständigt och snabbt genomförande av den framlagda färdplanen för en pensionsreform är centralt för att göra det irländska pensionssystemet mer finanspolitiskt hållbart.

                  (13)

                  Ökade investeringar i kompetens, utbildning och social inkludering är viktiga för att förbättra Irlands produktivitet och långsiktiga tillväxt för alla. En alltmer överhettad arbetsmarknad och framväxande kompetensbrist och kompetensglapp inom vissa sektorer kräver satsningar på att nå ut till inaktiva grupper av potentiella arbetstagare och investeringar i underutnyttjat humankapital. Det är lämpligt att främja kompetensutveckling och att bättre anpassa läroplaner och yrkesutbildning till arbetsmarknadens behov. Den låga andelen i arbetskraften som har grundläggande digitala färdigheter kräver ytterligare investeringar i arbetsplatsförlagd utbildning och fortbildning av vuxna arbetstagare. Att investera i barnomsorg av god kvalitet till rimlig kostnad och att genomföra det nationella barnomsorgsprogrammet kommer att bidra till att öka den ganska låga sysselsättningsgraden för kvinnor. Arbetskraftsdeltagandet bland personer med funktionsnedsättning är bland de lägsta i EU. Antalet personer som bor i hushåll med låg arbetsintensitet är fortfarande bland de högsta i unionen, varför det torde finnas utrymme för mer integrerade och riktade aktiveringsstrategier för den här gruppen.

                  (14)

                  Den ekonomiska kraschen ledde till flera år med låga investeringar som har tagit ut sin rätt i form av sämre tillgång till bostäder till rimliga priser och till subventionerat boende och till lämplig infrastruktur inom rena transporter, ren energi, vattenförsörjning och ultrasnabbt bredband, vilket i sin tur hindrar företagens investeringar. Dessutom har utsläppen av växthusgaser från vägtransporter ökat kraftigt på fem år. En upprustad infrastruktur kan tillsammans med samhällsplanering vara en viktig förutsättning för ett bättre bostadsutbud, ökande privata investeringar, högre produktivitetstillväxt och en bättre balanserad regional ekonomisk utveckling. Framtidssäkrade anslutningsmöjligheter och tillräckliga digitala färdigheter är mycket viktiga för de inhemska företagen, så att de effektivt kan utnyttja den digitala tekniken, och för en blomstrande inhemsk informations- och kommunikationsteknikbransch. Det finns stora utmaningar kvar när det gäller tillgång till ultrasnabbt bredband, särskilt på landsbygden. Om man investerade mer i infrastruktur för ren energi, ren kollektivtrafik och vattenförsörjning och intensifierade satsningarna på utfasningen av fossila bränslen, energieffektivitet, förnybar energi och den cirkulära ekonomin, skulle det hjälpa Irland att ställa om till en miljövänlig ekonomi med låga koldioxidutsläpp.

                  (15)

                  Lanseringen av den nationella utvecklingsplanen kan så småningom leda till ytterligare grundläggande infrastruktur, men bygg- och anläggningsbranschens svaga kapacitet kan bli ett hinder för ett snabbt genomförande. Om sjötransporter och energiförbindelser med den europeiska kontinenten diversifierades, skulle man kunna öka ekonomins motståndskraft mot externa störningar. Irland har hittills misslyckats med att frikoppla den ekonomiska tillväxten från utsläpp av växthusgaser och luftföroreningar. Utsläppen av växthusgas har ökat stadigt, i synnerhet från transporter, jordbruket, energisektorn och bebyggelsen. Bristen på framsteg på det här området kommer att göra det svårare för Irland att uppfylla sina unionsskyldigheter, samtidigt som kostnaderna för framtida åtgärder ökar.

                  (16)

                  Ständig bostadsbrist tillsammans med stigande efterfrågan fortsätter att driva på bostadspriserna. Även om priserna inte verkade vara övervärderade 2017, är överkomligheten ett växande problem. Bostadsbristen påverkar också det subventionerade boendet på grund av otillräckliga investeringar och för liten nybyggnation under det senaste årtiondet. Efterfrågan uppskattas till cirka 72 000 subventionerade bostäder, men bara 10 000 kommer att stå färdiga 2019. 17 000 hushåll ska få hjälp från Irlands bostadsbidrags- eller hyresbostadsprogram, men detta riskerar att leda till ännu större hyreshöjningar på den privata hyresmarknaden där utbudet redan är begränsat. En stor andel av de subventionerade bostäderna är underutnyttjade, främst i Dublinområdet, delvis beroende på omoderna regler för övertagande efter dödsfall. Den inadekvata mixen av subventionerade bostäder tillsammans med det mycket begränsade utbudet av bostäder till rimliga priser och uthyrning till kostnadshyra är faktorer som ytterligare förvärrar läget. Detta är en viktig anledning till att antalet personer och familjer som bor i tillfälliga nödlösningar har ökat stadigt, och siffrorna för hemlöshet nådde en ny högsta nivå i februari 2019.

                  (17)

                  Att främja den innovationsdrivna produktiviteten i de inhemska företagen är viktigt för att stödja mer robusta och motståndskraftiga produktivitetsökningar i landet. Företagens utgifter för forskning och utveckling (FoU) fortsätter att öka men ligger ändå under unionsgenomsnittet och är starkt koncentrerade till utlandsägda företag. Det går att inrikta innovationspolitiken på att bättre stödja irländska små och medelstora företag. Indirekt stöd (dvs. skatteavdrag) är det vanligaste sättet att stödja FoU i Irland (motsvarande 80 % av det totala offentliga stödet). Starkare kopplingar mellan multinationella bolag och inhemska företag skulle kunna förbättra spridning av innovationer i ekonomin. Närmare samarbete mellan företag och offentliga forskningscentrum skulle dessutom kunna öka innovationspotentialen.

                  (18)

                  Även om de låga nivåerna på offentlig FoU är oroväckande (1,05 % av BNP jämfört med ett unionsgenomsnitt på 2 %) inger det nyligen antagna programmet Future Jobs Ireland 2019 hopp om åtgärder för att stimulera innovation och tekniska förändringar och högre produktivitet i de små och medelstora företagen. Programmet förutsätter dock en betydande ökning av de offentliga utgifterna för forskning och innovation och att det omsätts i konkreta åtgärder. I dagsläget saknas viktiga detaljer och exakta genomförandedatum för den ambitiösa listan över åtgärder. Bland de åtgärder som ska vidtas under 2019 finns till exempel inga åtgärder för att öka tillgången på långvariga riskkapitalinvesteringar för att stödja inhemska företag som vill utöka sin verksamhet. Policymixen för att stimulera små och medelstora företag att investera i ny teknik kombinerar skatteavdrag och andra incitament än skatter för att uppmuntra de små och medelstora företagen att investera i innovation, men den relativa storleken på de här åtgärderna är fortfarande okänd. I Future Jobs Ireland 2019 ingår inte specifika satsningar och åsyftade resultat för att minska skillnaderna mellan Irland och andra medlemsstater när det gäller utbyggnaden av framtidssäkra bredbandsnät i linje med målen för ett gigabytesamhälle inom unionen till 2025. Det är den nationella bredbandsplanen som förväntas åtgärda de skillnaderna.

                  (19)

                  De regionala skillnaderna inom Irland är stora och har ökat de senaste tio åren. Irland har ganska stora regionala ekonomiska skillnader jämfört med andra medlemsstater räknat som BNP per capita. Mellan 2000 och 2016 ökade BNP per capita i regionen Southern and Eastern med 74 %, 63 procentenheter mer än i regionen Border, Midland and Western och ökningen har gått snabbare sedan 2012. År 2016 var BNP per capita i regionen Southern and Eastern 2,6 gånger högre än i Border, Midland and Western. Dublinområdet, där 40 % av Irlands befolkning bor, bidrog med 62 procentenheter till BNP-tillväxten mellan 2000 och 2016.

                  (20)

                  Hinder i form av regleringar för entreprenörskap (särskilt vissa regleringar om näringsfastigheter och juridiska tjänster) inverkar negativt på företagens inträde och utträde och därmed de inhemska irländska företagens produktivitet. Hinder för inträde på detaljhandelsmarknaden är en utmaning. Irland finns med bland de fem länder som har flest antal formella krav vid etableringen av försäljningsställen. Detaljhandlare ställs inför förfarandemässiga hinder som försenar och fördyrar öppnandet av nya butiker, vilket kan få negativa följder för strukturen och utvecklingen av marknaden.

                  (21)

                  Den nya lagen om juridiska tjänster har ännu inte börjat tillämpas, eftersom föreskrifterna är försenade, men förberedande samråd pågår. Det är fortfarande osäkert om det blir möjligt med direkt professionell tillgång till advokater i tvister och för juridiska personer att bli partner i alla typer av advokatbyråer. Man bör dock undvika alltför komplicerade verksamhets- och förvaltningsregler för advokatbyråer som erbjuder flera typer av tjänster. Ett långtgående genomförande av förutsättningslösa reformer är en fråga av högsta prioritet. ”Ambition 2.3” inom programmet Future Jobs Ireland 2019 ska åtgärda problemen med de höga kostnaderna för juridiska tjänster, men det enda konkreta resultatet för 2019 är luddigt formulerat och tidpunkten är tvetydig. Förseningar i genomförandet av reformen bidrar till de höga kostnaderna för juridiska tjänster i Irland, vilket skadar företagen, särskilt de små och medelstora, och enskilda. Eftersom juridiska tjänster kan utgöra en viktig del av andra företagstjänster, bidrar restriktionerna i den sektorn till de höga kostnaderna för andra tjänster, t.ex. försäkringar.

                  (22)

                  Andelen nödlidande lån har fortsatt att minska och föll med 4,4 procentenheter till 5,5 % på årsbasis fram till det fjärde kvartalet 2018. Bankerna är på god väg att nå sina minskningsmål tack vare portföljförsäljningar, omläggningar och stigande fastighetspriser. Mängden bolån med långvariga betalningsförseningar (över två år efter förfallodatum) är fortfarande relativt stor, vilket bidrar till att andelen nödlidande lån ligger över genomsnittet i euroområdet. Flera initiativ och lagförslag, till exempel förslaget om ”inget samtycke, ingen försäljning” har lagts fram för att göra något åt de sociala och ekonomiska konsekvenserna av avvecklingen av nödlidande lån, bland annat för utsatta hushåll. Kreditregistret togs i drift för konsumentlån under 2018 och kommer att vara centralt när det gäller att bedöma om låntagare kan betala sina skulder. Insolvensförfarandena och användningen av alternativ i och utanför domstol för avveckling av innestående fordringar är fortfarande begränsade. Att fortsätta att minska antalet bolån med långvariga betalningsförseningar, samtidigt som man bygger vidare på initiativ för utsatta hushåll utan att skapa onödiga hinder för avvecklingen av nödlidande lån, är en fortsatt utmaning som kräver fortlöpande övervakning.

                  (23)

                  Programplaneringen för unionsmedel för perioden 2021–2027 kan bidra till att åtgärda en del av de brister som identifierats i rekommendationerna, särskilt inom de områden som anges i bilaga D till 2019 års landsrapport. Irland skulle på detta sätt bättre kunna utnyttja dessa medel på de identifierade områdena, med beaktande av regionala skillnader.

                  (24)

                  Kommissionen har inom ramen för 2019 års europeiska planeringstermin gjort en omfattande analys av Irlands ekonomiska politik och redogjort för den i 2019 års landsrapport. Kommissionen har även bedömt stabilitetsprogrammet för 2019, det nationella reformprogrammet för 2019 samt uppföljningen av de rekommendationer Irland har fått tidigare år. Kommissionen har beaktat inte bara programmens relevans för hållbarheten i finanspolitiken och den socioekonomiska politiken i Irland utan också att unionens regler och riktlinjer har iakttagits, mot bakgrund av behovet att stärka den övergripande ekonomiska styrningen i unionen genom att framtida nationella beslut fattas med beaktande av synpunkter på unionsnivå.

                  (25)

                  Mot bakgrund av denna bedömning har rådet granskat stabilitetsprogrammet för 2019 och anser (9) att Irland väntas följa stabilitets- och tillväxtpakten.

                  (26)

                  Mot bakgrund av kommissionens fördjupade granskning och denna bedömning har rådet granskat det nationella reformprogrammet för 2019 och stabilitetsprogrammet för 2019. Dess rekommendationer enligt artikel 6 i förordning (EU) nr 1176/2011 återspeglas nedan i rekommendationerna 1 och 3. Dessa rekommendationer bidrar också till genomförandet av rekommendationen för euroområdet 2019, särskilt den andra rekommendationen för euroområdet. De finanspolitiska åtgärder som det hänvisas till i rekommendation 1 bidrar bland annat till att hantera obalanser med koppling till hög statsskuld.

            HÄRIGENOM REKOMMENDERAS Irland att 2019 och 2020 vidta följande åtgärder:

         1.

            Uppnå det medelfristiga budgetmålet under 2020. Använda oförutsedda vinster till att snabbare minska den offentliga skuldkvoten. Begränsa omfattningen av och antalet skatteutgifter och bredda skattebasen. Fortsätta att åtgärda inslag i skattesystemet som kan underlätta aggressiv skatteplanering och fokusera på framför allt utlandsbetalningar. Ta itu med den väntade ökningen av åldersrelaterade utgifter genom att göra hälso- och sjukvårdssystemet mer kostnadseffektivt och genom att fullständigt genomföra planerna på en pensionsreform.

         2.

            Tillhandahålla skräddarsytt aktivt integreringsstöd och underlätta kompetensutveckling, i synnerhet för utsatta grupper och personer som bor i hushåll med låg arbetsintensitet. Öka tillgången till barnomsorg av god kvalitet till rimlig kostnad.

         3.

            Inrikta den investeringsrelaterade ekonomiska politiken på övergången till ett koldioxidsnålt samhälle, energiomställningen, minskningen av utsläppen av växthusgaser, hållbara transporter, vattenförsörjning, digital infrastruktur och bostäder till rimliga priser och subventionerat boende, med beaktande av regionala skillnader. Genomföra åtgärder, bland annat åtgärderna i Future Jobs-strategin, för att diversifiera ekonomin och förbättra produktiviteten i de irländska företagen – särskilt de små och medelstora företagen – genom att använda mer direkta finansieringsinstrument för att stimulera forskning och innovation och genom att minska lagstiftningsmässiga hinder för entreprenörskap.

         Utfärdad i Bryssel den 9 juli 2019.

               På rådets vägnar

            M. LINTILÄ

               Ordförande

         (1)  EGT L 209, 2.8.1997, s. 1.

         (2)  EUT L 306, 23.11.2011, s. 25.

         (3)  EUT C 136, 12.4.2019, s. 1.

         (4)  EUT C 320, 10.9.2018, s. 27.

         (5)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1303/2013 av den 17 december 2013 om fastställande av gemensamma bestämmelser för Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden, Sammanhållningsfonden, Europeiska jordbruksfonden för landsbygdsutveckling och Europeiska havs- och fiskerifonden, om fastställande av allmänna bestämmelser för Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden, Sammanhållningsfonden och Europeiska havs- och fiskerifonden samt om upphävande av rådets förordning (EG) nr 1083/2006 (EUT L 347, 20.12.2013, s. 320).

         (6)  Det konjunkturrensade saldot exklusive engångsåtgärder och andra tillfälliga åtgärder, omräknat av kommissionen enligt den gemensamt överenskomna metoden.

         (7)  De primära offentliga nettoutgifterna består av de totala offentliga utgifterna exklusive ränteutgifter, utgifter för unionsprogram som motsvaras fullt ut av inkomster från unionsmedel och icke-diskretionära förändringar i utgifterna för arbetslöshetsförmåner. Nationellt finansierade fasta bruttoinvesteringar är utjämnade över en fyraårsperiod. Diskretionära åtgärder på inkomstsidan eller lagstadgade inkomstökningar är inräknade. Engångsåtgärder på såväl inkomst- som utgiftssidan är avräknade. Utgiftsriktmärket för Irland speglar en anpassning för att korrigera för en avvikelse i det tioåriga referensvärdet för den potentiella tillväxten till följd av den exceptionellt höga tillväxten i BNP i fasta priser 2015. Till följd av den metod som de irländska myndigheterna har använt för sina beräkningar av budgeten 2017 har kommissionen använt sig av genomsnittet av den potentiella tillväxttakten för 2014 och 2016.

         (8)  Precis som 2019 speglar utgiftsriktmärket en anpassning för att korrigera för en avvikelse i det tioåriga referensvärdet för den potentiella tillväxten till följd av den exceptionellt höga tillväxten i BNP i fasta priser 2015.

         (9)  Enligt artikel 5.2 i förordning (EG) nr 1466/97.


title: Rådets rekommendation av den 9 juli 2019 om Greklands nationella reformprogram 2019 med avgivande av rådets yttrande om Greklands stabilitetsprogram 2019

text:
               5.9.2019

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               C 301/42

      RÅDETS REKOMMENDATION
      av den 9 juli 2019
      om Greklands nationella reformprogram 2019 med avgivande av rådets yttrande om Greklands stabilitetsprogram 2019
      (2019/C 301/08)
      EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION
      med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 121.2 och 148.4,
      med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken (1), särskilt artikel 5.2,
      med beaktande av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1176/2011 av den 16 november 2011 om förebyggande och korrigering av makroekonomiska obalanser (2), särskilt artikel 6.1,
      med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation,
      med beaktande av Europaparlamentets resolutioner,
      med beaktande av Europeiska rådets slutsatser,
      med beaktande av sysselsättningskommitténs yttrande,
      med beaktande av ekonomiska och finansiella kommitténs yttrande,
      med beaktande av yttrandet från kommittén för socialt skydd,
      med beaktande av yttrandet från kommittén för ekonomisk politik, och
      av följande skäl:

                  (1)

                  Den 21 november 2018 antog kommissionen den årliga tillväxtöversikten, som inledde 2019 års europeiska planeringstermin för samordning av den ekonomiska politiken. I den togs vederbörlig hänsyn till den europeiska pelaren för sociala rättigheter som proklamerades av Europaparlamentet, rådet och kommissionen den 17 november 2017. Prioriteringarna i den årliga tillväxtöversikten godkändes av Europeiska rådet den 21 mars 2019. Den 21 november 2018 antog kommissionen, på grundval av förordning (EU) nr 1176/2011, även rapporten om förvarningsmekanismen, enligt vilken Grekland var en av de medlemsstater som skulle bli föremål för en fördjupad granskning. Samma dag antog kommissionen också en rekommendation till rådets rekommendation om den ekonomiska politiken i euroområdet, som godkändes av Europeiska rådet den 21 mars 2019. Den 9 april 2019 antog rådet rekommendationen om den ekonomiska politiken i euroområdet (3) (nedan kallad rekommendationen för euroområdet 2019), i vilken man fastställer fem rekommendationer för euroområdet (nedan kallade rekommendationerna för euroområdet).

                  (2)

                  Med tanke på de nära inbördes kopplingarna mellan ekonomierna i Ekonomiska och monetära unionen bör Grekland, i egenskap av medlemsstat som har euron som valuta, säkerställa att rekommendationen för euroområdet 2019, vilken återspeglas nedan i rekommendationerna 1 och 2, genomförs till fullo och utan onödiga dröjsmål. Framför allt kommer reformer i enlighet med åtagandena efter programmets slut och åtgärder för att inrikta den investeringsrelaterade ekonomiska politiken på de angivna områdena att göra det lättare att följa rekommendationen för euroområdet.

                  (3)

                  Landsrapporten 2019 för Grekland offentliggjordes den 27 februari 2019. Den innehöll en bedömning av hur väl Grekland hade lyckats med sina nationella Europa 2020-mål. Den innehöll också en fördjupad granskning enligt artikel 5 i förordning (EU) nr 1176/2011, vars resultat också offentliggjordes den 27 februari 2019. Av analysen drog kommissionen slutsatsen att Grekland har alltför stora makroekonomiska obalanser. De konstaterade obalanserna är framför allt kopplade till den stora offentliga skulden, den negativa nettoutlandsställningen, den stora andelen nödlidande lån i bankernas balansräkningar och arbetslösheten som fortfarande är hög. Dessutom kommer de djupgående institutionella och strukturella reformer som under senare år inletts för att modernisera ekonomin och staten att behöva tillämpas i många år innan de får full effekt.

                  (4)

                  Grekland lade fram sitt nationella reformprogram för 2019 den 26 april 2019 och sitt stabilitetsprogram för samma år den 30 april 2019. De båda programmen har bedömts samtidigt för att deras inbördes kopplingar ska kunna beaktas.

                  (5)

                  I enlighet med artikel 23 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1303/2013 (4) får kommissionen begära att en medlemsstat ska se över och föreslå ändringar av sin partnerskapsöverenskommelse och av relevanta program när så krävs för att stödja genomförandet av relevanta rekommendationer från rådet. Kommissionen har, i riktlinjerna för tillämpning av åtgärder som sammanlänkar effektiva europeiska struktur- och investeringsfonder med sund ekonomisk styrning (5), beskrivit närmare hur den kommer att tillämpa denna bestämmelse.

                  (6)

                  Grekland omfattas för närvarande av stabilitets- och tillväxtpaktens förebyggande del och av övergångsskuldregeln. Grekland bör också bibehålla en sund offentligfinansiell ställning som säkerställer att landet uppnår det mål om ett primärt överskott som fastställs i rådets genomförandebeslut (EU) 2017/1226 (6) på 3,5 % av bruttonationalprodukten (BNP) 2018 och på medellång sikt. Våren 2018 utfärdade rådet ingen landsspecifik rekommendation till Grekland inom den europeiska planeringsterminen, eftersom Grekland enligt artikel 12 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 472/2013 (7) undantagits från övervakning och bedömning inom den europeiska planeringsterminen då landet fortfarande omfattades av ett makroekonomiskt anpassningsprogram. Sedan programmet avslutats ska den skärpta övervakningen aktiveras och Grekland åter integreras i den europeiska planeringsterminens ram för samordning av den ekonomiska och sociala politiken, samtidigt som synergieffekterna mellan den skärpta övervakningen och den europeiska planeringsterminen ska maximeras.

                  (7)

                  I stabilitetsprogrammet för 2019 planerar regeringen ett samlat budgetöverskott på mellan 1,1 % och 1,7 % av BNP under perioden 2019–2022. Regeringen har fastställt sitt medelfristiga budgetmål – ett budgetöverskott på 0,25 % av BNP till 2020. På grundval av det omräknade strukturella saldot (8) planeras det medelfristiga budgetmålet att fortsätta att överträffas under hela programperioden och den offentliga skuldkvoten att sjunka gradvis till 153,3 % år 2022. Det makroekonomiska scenario som ligger till grund för dessa budgetprognoser har godkänts av ett oberoende organ och är gynnsamt. Enligt kommissionens vårprognos 2019 beräknas det strukturella saldot ligga på ett överskott på 1,9 % av BNP under 2019 och 0,8 % av BNP under 2020, vilket är över det medelfristiga budgetmålet. Enligt prognoserna kommer den offentliga skulden att fortsätta sjunka och att klara övergångsskuldregeln 2019 och skuldregeln 2020. Utifrån kommissionens vårprognos 2019 och alltså utan de nya åtgärder som antagits efter brytdatumet förväntades Grekland klara stabilitets- och tillväxtpaktens regler 2019 och 2020. På samma grund ansågs Grekland också uppfylla målet om ett primärt överskott på 3,5 % av BNP som kontrolleras inom ramen för den skärpta övervakningen.

                  (8)

                  I stabilitetsprogrammet och kommissionens vårprognos 2019 ingår inte nya permanenta åtgärder som aviserats och antagits kort tid efter respektive inlämnings- och brytdatum. Kommissionen beräknar att de offentligfinansiella effekterna av de här åtgärderna kommer att överstiga 1,0 % av BNP 2019 och följande år. Den har även bedömt att antagandet av dessa nya åtgärder medför en risk för det överenskomna målet för det primära överskottet, som kontrolleras inom ramen för den skärpta övervakningen och som fastställts i genomförandebeslut (EU) 2017/1226. Dessutom förväntas de nya åtgärderna minska det strukturella saldot, vilket har ökat oron för om de medelfristiga budgetmålen kan uppnås under 2020. En ny bedömning kommer att göras hösten 2019, som kommer att omfatta en översyn av det tillämpliga riktmärket för nettoutgiftsökningarna under 2020. Enligt prognoserna kommer den offentliga skuldkvoten att fortsätta att sjunka, men det finns vissa risker att inte skuldminskningskriteriet kan uppfyllas. Detta kommer att behöva bedömas på nytt under hösten, som ett resultat av dessa nyligen antagna åtgärder.

                  (9)

                  Efter att framgångsrikt ha avslutat programmet för ekonomiskt stöd inom Europeiska stabilitetsmekanismen omfattas nu Grekland av en övervakningsram inom europeiska planeringsterminen och är föremål för skärpt övervakning i enlighet med förordning (EU) nr 472/2013. Aktiveringen av en skärpt övervakning av Grekland utgör en bekräftelse på att Grekland enligt kommissionens genomförandebeslut (EU) 2018/1192 (9) och (EU) 2019/338 (10) på medellång sikt måste fortsätta att vidta åtgärder för att komma till rätta med befintliga eller potentiella källor till makroekonomiska obalanser, samtidigt som landet genomför strukturreformer för att stödja en stabil och hållbar ekonomisk tillväxt. Grekland åtog sig vid Eurogruppens möte den 22 juni 2018 att fortsätta med de reformer som antagits inom programmet tills de är helt genomförda. Grekland åtog sig också att genomföra specifika åtgärder gällande finanspolitiska strukturåtgärder, social välfärd, finansiell stabilitet, arbets- och produktmarknader, privatisering och offentlig förvaltning. Grekland omfattas av kvartalsrapportering om de åtaganden som ingår i den skärpta övervakningen, och en positiv rapport kan varje halvår utlösa skuldlättnadsåtgärder motsvarande upp till 0,7 % av BNP per år. I april 2019 utlöste Eurogruppen den första delen av de politiskt villkorade skuldåtgärderna, motsvarande 970 miljoner euro. Den tredje rapporten om den skärpta övervakningen med en bedömning av Greklands genomförande av sina åtaganden offentliggjordes den 5 juni 2019.

                  (10)

                  Reformer som förbättrar företagsklimatet och institutionernas kvalitet, särskilt rättsväsendets effektivitet, skulle främja Greklands ekonomiska motståndskraft, förbättra betalningsdisciplinen och ha stor betydelse för investeringsbeslut och förmågan att attrahera företag. Trots förbättringar på senare tid står det grekiska rättsväsendet fortfarande inför utmaningar och uppvisar bristande effektivitet, eftersom förfarandena ofta tar för lång tid och eftersläpningen gör domstolarna mindre effektiva. Det är därför avgörande med ytterligare riktade insatser på området, också för att det finansiella systemet ska fungera smidigt och för att frigöra investeringspotentialen.

                  (11)

                  Flera år med underinvesteringar har lett till betydande investeringsgap i Grekland. Att öka de tillväxtfrämjande investeringarna kommer att vara avgörande för att understödja den långsiktiga tillväxten och minska de regionala skillnaderna. Reformer i finanssektorn som gynnar ett större kreditutbud kommer att vara avgörande för att stödja investeringarna. I landsrapporten för 2019 identifieras prioriterade områden för privata och offentliga investeringar.

                  (12)

                  Större investeringar i utbildningssystemet är avgörande för att förbättra Greklands produktivitet och en långsiktig tillväxt för alla samt för att undanröja hinder för tillväxt i innovativa sektorer. Det grekiska utbildningssystemet står inför stora utmaningar med otillräckliga resurser, begränsad självständighet, dåliga grundläggande (inklusive digitala) färdigheter och kvarstående kompetensglapp. På alla nivåer råder stor brist på ansvarstagande och övervakning, vilka är nödvändiga för att man ska kunna höja kvaliteten i utbildningssystemet. Det är viktigt att främja kvalitet och en inkluderande utbildning, att upprätta närmare kopplingar mellan utbildningen och arbetsmarknadens behov, att göra yrkesutbildningen attraktivare och att öka deltagandet i livslångt lärande för att främja en hållbar tillväxt.

                  (13)

                  Trots den senaste tidens förbättringar är andelen långtidsarbetslösa, som 2018 utgjorde 70 % av de arbetslösa i Grekland, väldigt stor, och även den höga ungdomsarbetslösheten och kvinnornas låga deltagande på arbetsmarknaden är oroväckande. Insatserna bör inriktas på att förbättra sysselsättningsmöjligheterna, främja deltagandet på arbetsmarknaden och skapa förutsättningar för nya arbetstillfällen. En effektiv social dialog och ett ansvarsfullt socialt partnerskap kan skapa de förutsättningar som krävs för att man ska kunna förankra och genomföra varaktiga reformer, vilket skulle leda till en bättre fungerande arbetsmarknad.

                  (14)

                  Trots att reformer har inletts kännetecknas Grekland av stora inkomstskillnader, och är det land i unionen där de sociala transfereringarna har minst effekt för att minska fattigdomsrisken (15,83 % år 2017 jämfört med ett unionsgenomsnitt på 33,98 %). Investeringarna bör inriktas på att öka tillgången till inkluderande sociala tjänster av hög kvalitet till överkomliga priser, samt att bygga upp barnomsorgen. Att stödja dem som har det sämst ställt och att främja den sociala integreringen av barn som riskerar att drabbas av fattigdom, personer med funktionsnedsättning, migranter och flyktingar samtidigt som man beaktar de geografiska skillnaderna skulle förbättra den sociala inkluderingen i Grekland.

                  (15)

                  Grekland inledde 2017 en omfattande primärvårdsreform, som är av avgörande betydelse för att säkra tillgången till primärvården och som kräver löpande investeringar genom öppnandet av lokala hälso- och sjukvårdsenheter (TOMY).

                  (16)

                  Det grekiska transportsystemet står inför stora utmaningar. Det består huvudsakligen av vägar och är starkt beroende av olja, och alla viktiga anslutningar är knutna till förbindelsen mellan Aten och Thessaloniki. Transportkostnaderna är fortfarande höga, medan servicenivån, säkerhetsstandarderna och användningen av intelligenta transportsystem är låga. Det behövs nya investeringar för att öka de multimodala transporterna och främja regional integration och stadsutveckling.

                  (17)

                  Hanteringen av fast avfall och av kommunalt och industriellt avloppsvatten är det viktigaste området där det behövs ytterligare investeringar för att anpassa landets miljöskyddsnormer till resten av unionen. Hanteringen av fast avfall fortsätter att vara en stor strukturell utmaning, och Grekland använder fortfarande i stor utsträckning deponering och mekanisk biologisk behandling i stället för mer modern teknik. Dessutom är den andel av det kommunala avfallet som återvinns bara omkring en tredjedel av unionsgenomsnittet. Investeringar behövs också för att förbättra vattenbehandlingen, bekämpa försaltning av grundvattnet och stödja åtgärder för att förhindra översvämningar och återställa flodernas naturliga vattenflöde.

                  (18)

                  Underutvecklad infrastruktur ökar energikostnaderna för både företag och hushåll och utgör ett hinder för en ökad användning av förnybar energi. Grekland står inför en särskild utmaning när det gäller sammankopplingen med öarnas elnät och med grannländerna. En vidareutveckling av den kommersiella gasinfrastrukturen skulle bidra till att utveckla marknaden. Reformen av både gas- och elmarknaderna bör inriktas på att utnyttja dessa nya infrastrukturmöjligheter.

                  (19)

                  Digitaliseringen av ekonomin och samhället är fortfarande en utmaning, med låg tillgång till bredbandsnät med hög hastighet och digitala färdigheter som ligger långt under unionsgenomsnittet. Grekland behöver framför allt investera i informations- och kommunikationsteknik och ta igen nedgången i investeringar under krisen. Den otillräckliga bredbandsuppkopplingen för högre hastigheter skapar stora flaskhalsar för dynamiska exportinriktade företag. Investeringarna i innovation och kompetensutveckling är otillräckliga för att främja produktivitetstillväxten, och bristande digitala färdigheter hos befolkningen i allmänhet gör det svårare för människor att hitta ett arbete och för innovativa företag att utvecklas.

                  (20)

                  Det behövs förnyade strategier för smart specialisering på nationell och regional nivå samt ytterligare åtgärder för att hantera de mest akuta bristerna i systemet för forskning och innovation för att stimulera marknadsinriktade investeringar i forskning och utveckling (FoU), som fortfarande är låga och hämmar Greklands tillväxtpotential. Framsteg i fråga om vetenskaplig spetskompetens hindras av den låga offentliga FoU-intensiteten, avsaknad av ett resultatbaserat finansieringssystem och svaga kopplingar mellan forskning och näringsliv. Ökade investeringar krävs också för att höja den låga nivån av teknisk utveckling, som avspeglas i det mycket låga antalet patent jämfört med andra medlemsstater, och för att fullt ut utnyttja potentialen hos uppstartsföretag och expanderande företag.

                  (21)

                  Ett genomgående tema är att det behövs investeringar i förnyelse av eftersatta stadsområden, öar och bergsområden för att motverka förlusten av och den försämrade kvaliteten på landets fysiska och mänskliga kapital under den ekonomiska krisen. En hållbar återuppbyggnad av missgynnade och avindustrialiserade områden i storstäderna Aten-Pireus och Thessaloniki och i vissa mindre städer är en särskild prioritering på kort och medellång sikt. Prioriteringar på längre sikt omfattar utvecklingen av hållbar produktiv verksamhet, en uppgradering av systemen för mobilitet och säkerhet, energieffektivitet och förnybar energi, miljöskydd samt en bättre motståndskraft mot naturrisker och socioekonomiska kriser. Insatser bör också inriktas på social inkludering, integration av invandrare, färdigheter som kan minska arbetslösheten samt kulturell verksamhet för att göra eftersatta områden attraktivare. Om man hanterar dessa utmaningar genom integrerade strategier för stadsförnyelse skulle man ha störst chans att uppnå bästa möjliga ekonomiska, sociala och miljömässiga resultat.

                  (22)

                  Programplaneringen för unionsmedel för perioden 2021–2027 kan bidra till att åtgärda en del av de brister som identifierats i rekommendationerna, särskilt inom de områden som anges i bilaga D till 2019 års landsrapport. Grekland skulle på detta sätt bättre kunna utnyttja dessa medel på de identifierade områdena, med beaktande av regionala skillnader. Att stärka den administrativa kapaciteten att förvalta medlen är en viktig faktor för att investeringarna ska lyckas.

                  (23)

                  Kommissionen har inom ramen för 2019 års europeiska planeringstermin gjort en omfattande analys av Greklands ekonomiska politik och redogjort för den i 2019 års landsrapport. Kommissionen har även bedömt stabilitetsprogrammet för 2019 och det nationella reformprogrammet för 2019. Kommissionen har beaktat inte bara programmens relevans för hållbarheten i finanspolitiken och den socioekonomiska politiken i Grekland utan också att unionens regler och riktlinjer har iakttagits, mot bakgrund av behovet att stärka den övergripande ekonomiska styrningen i unionen genom att framtida nationella beslut fattas med beaktande av synpunkter på unionsnivå.

                  (24)

                  Mot bakgrund av denna bedömning har rådet granskat stabilitetsprogrammet för 2019 och anser (11) att Grekland väntas följa stabilitets- och tillväxtpakten.

                  (25)

                  Mot bakgrund av kommissionens fördjupade granskning och denna bedömning har rådet granskat det nationella reformprogrammet för 2019 och stabilitetsprogrammet för 2019. Dess rekommendationer enligt artikel 6 i förordning (EU) nr 1176/2011 återspeglas nedan i rekommendationerna 1 och 2. Dessa rekommendationer bidrar också till genomförandet av de första fyra rekommendationerna för euroområdet

            HÄRIGENOM REKOMMENDERAS Grekland att 2019 och 2020 vidta följande åtgärder:

         1.

            Uppnå en hållbar ekonomisk återhämtning och komma till rätta med de alltför stora makroekonomiska obalanserna genom att fortsätta och slutföra reformerna i enlighet med åtagandena efter programmets slut som gjordes vid Eurogruppens möte den 22 juni 2018.

         2.

            Inrikta den investeringsrelaterade ekonomiska politiken på hållbara transporter och logistik, miljöskydd, energieffektivitet, förnybar energi och sammanlänkningsprojekt, digital teknik, FoU, utbildning, färdigheter, anställbarhet, hälsa och förnyelse av stadsområden, med hänsyn till regionala skillnader och behovet av social inkludering.

         Utfärdad i Bryssel den 9 juli 2019.

               På rådets vägnar

            M. LINTILÄ

               Ordförande

         (1)  EGT L 209, 2.8.1997, s. 1.

         (2)  EUT L 306, 23.11.2011, s. 25.

         (3)  EUT C 136, 12.4.2019, s. 1.

         (4)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1303/2013 av den 17 december 2013 om fastställande av gemensamma bestämmelser för Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden, Sammanhållningsfonden, Europeiska jordbruksfonden för landsbygdsutveckling och Europeiska havs- och fiskerifonden, om fastställande av allmänna bestämmelser för Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden, Sammanhållningsfonden och Europeiska havs- och fiskerifonden samt om upphävande av rådets förordning (EG) nr 1083/2006 (EUT L 347, 20.12.2013, s. 320).

         (5)  COM(2014) 494 final.

         (6)  Rådets genomförandebeslut (EU) 2017/1226 av den 30 juni 2017 om ändring av genomförandebeslut (EU) 2016/544 om godkännande av det makroekonomiska anpassningsprogrammet för Grekland (2015/1411) (EUT L 174, 7.7.2017, s. 22).

         (7)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 472/2013 av den 21 maj 2013 om förstärkning av den ekonomiska övervakningen och övervakningen av de offentliga finanserna i medlemsstater i euroområdet som har, eller hotas av, allvarliga problem i fråga om sin finansiella stabilitet (EUT L 140, 27.5.2013, s. 1).

         (8)  Det konjunkturrensade saldot exklusive engångsåtgärder och andra tillfälliga åtgärder, omräknat av kommissionen enligt den gemensamt överenskomna metoden.

         (9)  Kommissionens genomförandebeslut (EU) 2018/1192 av den 11 juli 2018 om aktivering av förstärkt övervakning för Grekland (EUT L 211, 22.8.2018, s. 1).

         (10)  Kommissionens genomförandebeslut (EU) 2019/338 av den 20 februari 2019 om förlängning av förstärkt övervakning för Grekland (EUT L 60, 28.2.2019, s. 17).

         (11)  Enligt artikel 5.2 i förordning (EG) nr 1466/97.


title: Rådets rekommendation av den 9 juli 2019 om Spaniens nationella reformprogram 2019 med avgivande av rådets yttrande om Spaniens stabilitetsprogram 2019

text:
               5.9.2019

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               C 301/48

      RÅDETS REKOMMENDATION
      av den 9 juli 2019
      om Spaniens nationella reformprogram 2019 med avgivande av rådets yttrande om Spaniens stabilitetsprogram 2019
      (2019/C 301/09)
      EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION
      med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 121.2 och 148.4,
      med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken (1), särskilt artikel 5.2,
      med beaktande av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1176/2011 av den 16 november 2011 om förebyggande och korrigering av makroekonomiska obalanser (2), särskilt artikel 6.1,
      med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation,
      med beaktande av Europaparlamentets resolutioner,
      med beaktande av Europeiska rådets slutsatser,
      med beaktande av sysselsättningskommitténs yttrande,
      med beaktande av ekonomiska och finansiella kommitténs yttrande,
      med beaktande av yttrandet från kommittén för socialt skydd,
      med beaktande av yttrandet från kommittén för ekonomisk politik, och
      av följande skäl:

                  (1)

                  Den 21 november 2018 antog kommissionen den årliga tillväxtöversikten, som inledde 2019 års europeiska planeringstermin för samordning av den ekonomiska politiken. I den togs vederbörlig hänsyn till den europeiska pelaren för sociala rättigheter som proklamerades av Europaparlamentet, rådet och kommissionen den 17 november 2017. Prioriteringarna i den årliga tillväxtöversikten godkändes av Europeiska rådet den 21 mars 2019. Den 21 november 2018 antog kommissionen på grundval av förordning (EU) nr 1176/2011 rapporten om förvarningsmekanismen, enligt vilken Spanien var en av de medlemsstater som skulle bli föremål för en fördjupad granskning. Samma dag antog kommissionen också en rekommendation till rådets rekommendation om den ekonomiska politiken i euroområdet, som godkändes av Europeiska rådet den 21 mars 2019. Den 9 april 2019 antog rådet rekommendationen om den ekonomiska politiken i euroområdet (3) (nedan kallad rekommendationen för euroområdet 2019), i vilken man fastställer fem rekommendationer för euroområdet (nedan kallade rekommendationerna för euroområdet).

                  (2)

                  Med tanke på de nära inbördes kopplingarna mellan ekonomierna i Ekonomiska och monetära unionen bör Spanien, i egenskap av medlemsstat som har euron som valuta, säkerställa att rekommendationen för euroområdet 2019, vilken avspeglas nedan i rekommendationerna 1–4, genomförs till fullo och utan onödiga dröjsmål. I synnerhet kommer åtgärder för att förbättra produktiviteten att göra det lättare att följa den första rekommendationen för euroområdet om att förbättra produktiviteten för ombalansering i euroområdet, att oförutsedda inkomster används till att minska statsskulden kommer att göra det lättare att följa den andra rekommendationen för euroområdet om att stödja investeringar och återuppbygga buffertar, och åtgärder för att förbättra kompetens och anställbarhet kommer att göra det lättare att följa den tredje rekommendationen för euroområdet om arbetsmarknadens funktionssätt.

                  (3)

                  Landsrapporten 2019 för Spanien offentliggjordes den 27 februari 2019. Den innehöll en bedömning av hur väl Tyskland hade lyckats med de landsspecifika rekommendationer som rådet antog den 13 juli 2018 (4), med uppföljningen av tidigare års landsspecifika rekommendationer och med sina nationella Europa 2020-mål. Den innehöll också en fördjupad granskning enligt artikel 5 i förordning (EU) nr 1176/2011, vars resultat också offentliggjordes den 27 februari 2019. Av analysen drog kommissionen slutsatsen att Spanien har makroekonomiska obalanser. Stora inhemska skulder och utlandsskulder, både offentliga och privata, samt hög arbetslöshet, mot bakgrund av den svaga produktivitetsökningen, är fortfarande sårbarheter med gränsöverskridande betydelse. Skuldsättningen i den privata sektorn minskar, men det finns fortsatt avsevärda behov av att minska skulderna. Trots fortsatt stabil BNP-tillväxt är den offentliga skuldkvoten fortsatt hög. Arbetslösheten har fortsatt att sjunka snabbt, men är fortfarande mycket hög och den tydliga segmenteringen av arbetsmarknaden mellan tillsvidare- och visstidsanställningar är ett hinder för en snabbare ökning av arbetsproduktiviteten. Efter en snabb reformtakt mellan 2012 och 2015 har det vuxit fram en politisk miljö det senaste året som har bidragit till ytterligare ett år med begränsade framsteg vad gäller genomförandet av tidigare års landsspecifika rekommendationer. Det rådande gynnsamma ekonomiska läget ger möjlighet att hantera befintliga reformbehov för att göra den spanska ekonomin mer motståndskraftig och påskynda produktivitetsökningen.

                  (4)

                  Den 30 april 2019 lade Spanien fram sitt nationella reformprogram för 2019 och sitt stabilitetsprogram för samma år. De båda programmen har bedömts samtidigt för att deras inbördes kopplingar ska kunna beaktas.

                  (5)

                  Stabilitetsprogrammet för 2019 innehåller åtgärder som har vidtagits för att genomföra de förebyggande och korrigerande verktyg som anges i Spaniens stabilitetslag. Men det innehåller inte planer på en automatisk verkställighet eller på en granskning av stabilitetslagens utgiftsregel, med syftet att bidra mer till konsolideringen av de offentliga finanserna, särskilt under konjunkturuppgångar. När det gäller offentlig upphandling kommer det ambitiösa genomförandet av lagen om offentlig upphandling som antogs 2017 att spela en avgörande roll för att förbättra effektiviteten i de offentliga utgifterna samt bidra till att förhindra oriktigheter. Det är i synnerhet viktigt att den nya förvaltningsstrukturen, särskilt den oberoende myndigheten för reglering och tillsyn, på ett ändamålsenligt sätt kan utföra de uppgifter den har ansvar för, och att den omfattande nationella strategin för offentlig upphandling kan antas snabbt, med aktivt engagemang av upphandlande myndigheter och företag på nationell, regional och lokal nivå. Slutligen ska ett antal utgiftsöversyner göras 2019 och genomförandet av de rekommendationer som blir följden av dem borde bidra till att öka effektiviteten i de offentliga utgifterna.

                  (6)

                  Vid programplaneringen för de europeiska struktur- och investeringsfonderna för 2014–2020 har relevanta landsspecifika rekommendationer beaktats. I enlighet med artikel 23 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1303/2013 (5) får kommissionen begära att en medlemsstat ska se över och föreslå ändringar av sin partnerskapsöverenskommelse och av relevanta program när så krävs för att stödja genomförandet av relevanta rekommendationer från rådet. Kommissionen har, i riktlinjerna för tillämpning av åtgärder som sammanlänkar effektiva ESI-fonder med sund ekonomisk styrning, beskrivit närmare hur den kommer att tillämpa denna bestämmelse.

                  (7)

                  Efter en hållbar och läglig korrigering av det alltför stora underskottet och rådets beslut (EU) 2019/1001 (6) om att avsluta förfarandet vid alltför stora underskott omfattas Spanien av stabilitets- och tillväxtpaktens förebyggande del och av övergångsregeln för skuldkriteriet. Enligt beräkningar ska saldot i de offentliga finanserna öka från –2,5 % av BNP 2018 till –2,0 % av BNP 2019, för att sedan bli en budget i balans 2022. På grundval av det omräknade strukturella saldot (7) planerar man inte att uppnå det medelfristiga budgetmålet om en strukturell budget i balans under tidshorisonten för 2019 års stabilitetsprogram. Enligt 2019 års stabilitetsprogram förväntas den offentliga skuldkvoten sjunka från 97,1 % 2018 till 95,8 % 2019, för att sedan nå 88,7 % 2022. Det makroekonomiska scenario som ligger till grund för dessa budgetprognoser är realistiskt. Risker vad gäller att uppnå de finanspolitiska målen som anges i stabilitetsprogrammet för 2019 handlar framför allt om inkomstsidan, där det råder stor osäkerhet om effekten av eller möjligheten att anta flera av dessa åtgärder.

                  (8)

                  Den 13 juli 2018 rekommenderade rådet Spanien att säkerställa att den nominella ökningen av de primära offentliga nettoutgifterna (8) inte överstiger 0,6 % 2019, vilket motsvarar en årlig strukturell anpassning på minst 0,65 % av BNP. Enligt kommissionens vårprognos 2019 finns det en risk för en betydande avvikelse från den rekommenderade anpassningen mot det medelfristiga budgetmålet 2019.

                  (9)

                  Mot bakgrund av Spaniens offentliga skuldkvot, som ligger över fördragets referensvärde på 60 % av BNP, och förväntade positiva produktionsgap på 2,0 % av BNP, bör nominella primära offentliga nettoutgifter inte öka 2020, vilket är i linje med den strukturella anpassning på 1,0 % av BNP som följer av stabilitets- och tillväxtpaktens matris över anpassningskrav. Samtidigt finns det tecken på att den outnyttjade kapaciteten i ekonomin har underskattats, med en inflation som väntas ligga kvar under 2 % 2019 och 2020 och lediga resurser på arbetsmarknaden (hög arbetslöshet, mycket hög andel ofrivilligt deltidsarbetande och visstidsanställda samt fattigdom bland förvärvsarbetande). Dessutom tyder också rimlighetsverktyget på att det råder stor osäkerhet när det gäller uppskattningarna av produktionsgapet på grundval av den gemensamt överenskomna metoden. På grundval av detta förefaller det rimligt med en årlig strukturell anpassning på 0,65 % av BNP, vilket motsvarar en ökningstakt för primära offentliga nettoutgifter på högst 0,9 %. Enligt kommissionens vårprognos 2019 finns det, vid oförändrad politik, en risk för en betydande avvikelse från den finanspolitiska anpassning som behövs 2020. Dessutom väntas Spanien inte uppfylla kraven enligt övergångsreglerna för skuldkriteriet 2019 och 2020. Sammantaget anser rådet att de nödvändiga åtgärderna bör vidtas från och med 2019 för att Spanien ska följa stabilitets- och tillväxtpaktens bestämmelser. Det är viktigt att oförutsedda vinster används till att minska den offentliga skuldkvoten ytterligare.

                  (10)

                  Sysselsättningsökningen är fortsatt stabil i Spanien. Arbetslösheten fortsätter att minska, men den ligger fortfarande klart över genomsnittet i unionen, särskilt bland unga och lågutbildade. Det råder fortsatt stora skillnader mellan könen när det gäller sysselsättning och längd på yrkeslivet. Det här utgör en outnyttjad potential, inte minst mot bakgrund av den snabbt åldrande befolkningen.

                  (11)

                  Trots en gradvis minskning ligger den fortsatt utbredda användningen av visstidsanställningar, också i sektorer där säsongs- eller konjunkturbetonad verksamhet inte är vanligt förekommande, bland de högsta i Europa vilket kan vara ett hinder för Spaniens tillväxtpotential och sociala sammanhållning. Hårdast drabbas unga, lågutbildade och tredjelandsmedborgare, som ofta har sämre rättigheter till sociala förmåner och högre fattigdomsrisk. Visstidsanställningar är ofta korta och både arbetstagare och arbetsgivare får svaga incitament att investera i utbildning, vilket i sin tur hämmar produktivitetsökningen. Det är fortfarande svårt att gå över från en visstidsanställning till en tillsvidareanställning och hinder för arbetskraftens rörlighet leder till färre möjligheter för arbetssökande samt förhindrar en effektiv fördelning av arbetskraft i landet.

                  (12)

                  Spanien har förbättrat stödet till långtidsarbetslösa, men de utgjorde fortfarande 6,4 % av arbetskraften 2018. Satsningar på senare tid syftar till att öka anställbarheten hos unga genom rådgivning och yrkesvägledning, men de offentliga arbetsförmedlingarna hanterar fortfarande endast en liten andel av de lediga platserna och det krävs ytterligare ansträngningar för att förbättra deras utnyttjande i jobbsökande och arbetsförmedling. Särskilt i vissa regioner är samarbetet med arbetsgivarna bristfälligt och profileringsverktyg, för att bättre kunna matcha arbetssökande med arbetsgivarnas behov, befinner sig fortfarande i en inledningsfas. Partnerskapen mellan offentliga arbetsförmedlingar och socialtjänst gör framsteg men samarbetet är fortfarande begränsat i vissa regioner. Ökade satsningar på moderna offentliga arbetsförmedlingar i kombination med stöd för arbetskraftens rörlighet kan bidra till att förbättra arbetstagarnas anställbarhet och anpassningsförmåga samt underlätta övergångar på arbetsmarknaden, och därmed förbättra Spaniens produktivitet och långsiktiga tillväxt för alla.

                  (13)

                  Insatserna för att förstärka yrkesinspektionerna i syfte att bekämpa missbruket av visstidsanställningar har gett vissa resultat, och andelen tillsvidareanställningar av nettosysselsättningstillväxten ökar. Men arbetsgivarna fortsätter att i stor utsträckning använda sig av visstidsanställningar. Tidigare erfarenheter visar att de många incitamenten för att skapa jobb har begränsade effekter när det gäller att främja sysselsättning av hög kvalitet. Spanien har inlett en ny utvärdering, med syfte att förenkla systemet, men resultaten är ännu inte tillgängliga. Uttagningsprov för att minska andelen visstidsanställningar i offentlig sektor på alla förvaltningsnivåer behöver påskyndas för att det ska bli möjligt att nå målet på 8 % i slutet av 2020 års uttagningsprov. Det är visserligen ett steg i rätt riktning att inrätta rundabordskonferenser för att öka arbetsmarknadens parters engagemang i utformningen av politiken, men det finns utrymme för djupare och snabbare samråd.

                  (14)

                  Andelen människor som riskerar fattigdom och social utestängning minskar, men ligger ändå över EU-genomsnittet, liksom inkomstskillnaderna. Andelen fattiga bland förvärvsarbetande är hög bland visstidsanställda, lågutbildade och bland personer som är födda utanför EU. Andelen fattiga barn minskar visserligen men är fortfarande mycket hög. Effekten av sociala transfereringar (pensioner undantagna) när det gäller att minska fattigdomen är bland de lägsta i EU, och det gäller särskilt barnfattigdomen. Spaniens sociala utgifter som andel av BNP för hushåll med barn tillhör de lägsta i unionen och är dåligt anpassade trots en liten höjning av det behovsprövade barnbidraget som nyligen infördes. Trots en positiv utveckling råder det fortfarande avsevärda brister när det gäller att se till att människor med ett stort eller måttligt stödbehov omfattas. Det nationella arbetslöshetsunderstödet är fortsatt fragmenterat, med flera program som riktar sig till olika grupper av arbetssökande. Den senaste tidens åtgärder har förbättrat det skydd som inkomststödet ger samt andelen som omfattas när det gäller äldre långtidsarbetslösa (över 52 år), men detta kan samtidigt försvaga incitamenten att arbeta för just den här gruppen. Samtidigt uppvisar regionala minimiinkomstsystem stora skillnader i kvalifikationsvillkor, andelen som omfattas och tillräcklighet mellan regionerna och den begränsade möjligheten att överföra denna form av bistånd mellan regionerna minskar arbetstagarnas incitament för rörlighet. Följden är att ett antal människor med behov av hjälp inte får stöd. Det nya socialkortssystemet kommer att ge bättre insyn i det sociala trygghetssystemet vilket innebär att det blir enklare att rikta stöd. Den ekonomiska återhämtningen fungerar även fortsatt som en broms för fattigdomen men det rådande läget kräver satsningar på strategier för social inkludering och social infrastruktur (t.ex. subventionerade bostäder) för att uppnå en tillväxt för alla. Dessutom står Spanien inför särskilda utmaningar i fråga om territoriell sammanhållning, t.ex. akut avfolkning och åldrande befolkning i vissa landsbygdsområden. Åtgärder som främjar entreprenörskap, digitalisering och den sociala ekonomin kan bidra till att hantera dessa utmaningar, som del av strategier för en integrerad territoriell utveckling.

                  (15)

                  Under krisen spelade det spanska pensionssystemet en viktig roll i att bevara levnadsstandarden för de äldre, som löper lägre risk att drabbas av fattigdom. Prognoserna i 2018 års åldranderapport och rapporten om pensionernas tillräcklighet visar att 2011 och 2013 års reformer har bidragit till att sörja för hållbara och relativt tillräckliga pensioner på lång sikt. Men att fortsätta att knyta pensionshöjningarna till inflationen (enligt beslut 2018 och 2019) och senarelägga hållbarhetsfaktorn skulle kräva kompenserande åtgärder för att säkerställa hållbarheten i pensionssystemet på medellång till lång sikt. Dessutom skulle åtgärder krävas för att hantera både den främsta utmaningen rörande tillräckligheten i framtida pensionärers inkomster och hur länge och hur mycket pensionärerna har arbetat mot bakgrund av den höga arbetslösheten och den utbredda användningen av visstids- och deltidsanställningar.

                  (16)

                  Spaniens innovationsresultat och produktivitetstillväxt begränsas av dämpade investeringar i forskning och utveckling samt av kompetensglapp. FoU-utgifterna i det spanska näringslivet uppgår till endast hälften av EU-genomsnittet, särskilt i de stora företagen, med betydande regionala skillnader. Dessa skillnader förstärks av att genomförandegraden för den offentliga FoU-budgeten är låg och fortsätter att minska, särskilt vad gäller lån. Kompetensbrist och kompetensglapp är ett annat viktigt hinder för utveckling och användning av avancerad teknik, särskilt i små och medelstora företag. I många spanska regioner ligger sysselsättningen i tekniskt avancerade sektorer och för kunskapsintensiva tjänster klart under EU-genomsnittet. Regionala innovationsstrategier för smart specialisering håller visserligen på att utvecklas och styrningen av den nationella forsknings- och innovationspolitiken ska effektiviseras, men det finns fortfarande brister i den nationella och regionala samordningen av utformningen, genomförandet och utvärderingen av strategierna. För en förbättring av Spaniens innovationsresultat krävs betydande investeringar i syfte att utveckla entreprenörskap och nystartade företag och hjälpa dem växa samt för att främja konkurrenskraften hos alla företag samt deras omställning – däribland genom digitalisering – till verksamheter med högre förädlingsvärde med målet att öka närvaron på internationella marknader. Det krävs också en tydligare inriktning på partnerskap mellan offentlig och privat sektor, samarbete mellan den akademiska världen och näringslivet samt på tekniköverföring, i synnerhet till förmån för små och medelstora företag, en förbättrad styrning av FoU-politiken mellan olika förvaltningsnivåer och en bättre anpassning av FoU-infrastruktur och FoU-projekt till regionala och nationella innovationsstrategier.

                  (17)

                  Trots förbättringar är andelen unga med högst grundskoleutbildning mycket hög i Spanien, med betydande regionala skillnader. Det finns utrymme för förbättring av utbildningsresultaten, som varierar kraftigt mellan regionerna. Båda faktorerna påverkar potentialen för produktivitetsökningar negativt på lång sikt. Ansträngningar att reformera utbildningssystemet har gått i stå. Företag rapporterar att de har svårt att hitta den kompetens som krävs för att satsa på innovation, särskilt när det gäller specialister på informations- och kommunikationsteknik. Spanien har godkänt åtgärder för att uppgradera yrkesutbildningssystemet, som kan spela en viktig roll i tillhandahållandet av den kompetens och de kvalifikationer som krävs för att ta till sig innovation, men deltagandet i dessa utbildningar ligger fortfarande på en måttlig nivå. Andelen personer med högre utbildning i Spanien är högre än unionsgenomsnittet men högskoleutbildade har svårt att hitta lämpliga anställningar. Att utveckla humankapitalet genom alla utbildningsnivåer, bland annat högre utbildning och yrkesutbildning, och ha ett bättre samarbete mellan utbildningssektorn och näringsliv med sikte på att minska det befintliga kompetensglappet kan göra det enklare för nyutexaminerade att komma in på arbetsmarknaden. Detta skulle också kunna ge företagen den kompetens och de kvalifikationer som krävs för att förbättra deras innovationsförmåga och fullt ut utnyttja den tillväxtpotential som digitaliseringen erbjuder. Genom att omskola arbetstagarna och ge dem digital kompetens skulle de spanska företagen också kunna bevara sin konkurrenskraft i den alltmer digitala ekonomin. Samtliga dessa åtgärder skulle bidra till att minska de regionala skillnaderna.

                  (18)

                  De spanska regelverkens begränsningar och fragmentering hindrar företag från att utnyttja stordriftsfördelar och håller tillbaka produktiviteten. Lagen om en enhetlig marknad är fortsatt ett viktigt verktyg för att hantera dessa problem. Om denna lag genomfördes med större beslutsamhet och om identifierade hinder för vissa yrken avlägsnades, särskilt vad gäller vissa områden som för civilingenjörer, arkitekter samt inom juridiktjänster, skulle det förbättra både tillväxtmöjligheter och konkurrens. I likhet med andra områden där regionala myndigheter är avgörande för ett framgångsrikt genomförande av reformer kan en tydligare och mer varaktig samordning mellan nationella och regionala myndigheter leda till effektivare strategier inom detta område.

                  (19)

                  Ofullständiga förbindelser för godstransport på järnväg och begränsad integrering med unionens el- och gasmarknader hindrar Spanien från att utnyttja unionens inre marknad fullt ut. Av det skälet behöver Spanien även göra ytterligare investeringar i sammanlänkningar av elnät med resten av EU i att uppnå målet på minst 10 % av installerad elproduktionskapacitet till 2020. Investeringar krävs också för att öka användningen av järnväg för godstransporter, däribland gränsöverskridande förbindelser med Frankrike och Portugal samt förbindelser med hamnar och logistiknav.

                  (20)

                  Det finns även fortfarande betydande investeringsgap inom området förvaltning av naturresurser för att säkerställa en mer hållbar utvecklingsmodell. Att minska energiförbrukningen i byggnader samt utveckla smarta nät och lagring av förnybar el skulle bidra till att efterfrågan kan hanteras bättre. Ytterligare insatser bör främja hållbara transporter och den cirkulära ekonomin. Vissa områden i Spanien tillhör de delar av Europa som har störst exponering för klimatförändringar, och det råder ett tryck på befintliga vattenresurser som kräver ytterligare infrastrukturinvesteringar för att förbättra vattenförvaltningen, t.ex. avseende rening av avloppsvatten, avhjälpande av läckor i distributionsnäten och förbättring av vattenförsörjningen. Trots de senaste årens kontinuerliga framsteg måste Spanien fortfarande uppfylla vissa krav i unionens vattenlagstiftning. Om Spanien kan göra framsteg för att uppnå samtliga dessa mål skulle det ge både miljömässiga, ekonomiska och sociala fördelar.

                  (21)

                  När det gäller alla identifierade investeringsgap bör hänsyn tas till särskilda regionala skillnader i investeringsbehov. De territoriella skillnaderna i BNP per capita är måttliga men de är fortfarande större än före krisen, främst beroende på den asymmetriska effekten av förlust av arbetstillfällen i regionerna. De största regionala skillnaderna syns för närvarande i indikatorerna för sysselsättning och social effekt, där de flesta spanska regioner har en sämre utveckling än EU-genomsnittet. Andra socioekonomiska indikatorer uppvisar stora territoriella skillnader, t.ex. innovation, entreprenörskap och konkurrenskraft. Ekonomisk politik som avser investeringar bör ta hänsyn till regionala skillnader i investeringsbehov.

                  (22)

                  Programplaneringen för unionsmedel för perioden 2021–2027 kan bidra till att åtgärda en del av de brister som identifierats i rekommendationerna, särskilt inom de områden som anges i bilaga D till 2019 års landsrapport. Spanien skulle på detta sätt bättre kunna utnyttja dessa medel på de identifierade områdena, med beaktande av regionala skillnader och den särskilda situationen med det yttersta randområdet Kanarieöarna. Att stärka landets administrativa kapacitet att förvalta dessa medel är en viktig faktor för att den här investeringen ska lyckas.

                  (23)

                  Kommissionen har inom ramen för 2019 års europeiska planeringstermin gjort en omfattande analys av Spaniens ekonomiska politik och offentliggjort den i 2019 års landsrapport. Kommissionen har även bedömt stabilitetsprogrammet för 2019, det nationella reformprogrammet för 2019 samt uppföljningen av de rekommendationer Spanien har fått tidigare år. Kommissionen har beaktat inte bara programmens relevans för hållbarheten i finanspolitiken och den socioekonomiska politiken i Spanien utan även huruvida unionens regler och riktlinjer har iakttagits, mot bakgrund av behovet att stärka den övergripande ekonomiska styrningen i unionen genom att framtida nationella beslut fattas med beaktande av synpunkter på unionsnivå.

                  (24)

                  Mot bakgrund av denna bedömning har rådet granskat stabilitetsprogrammet för 2019 och dess yttrande (9) återspeglas nedan, särskilt i rekommendation 1.

                  (25)

                  Mot bakgrund av kommissionens fördjupade granskning och denna bedömning har rådet granskat det nationella reformprogrammet för 2019 och stabilitetsprogrammet för 2019. Dess rekommendationer enligt artikel 6 i förordning (EU) nr 1176/2011 återspeglas nedan i rekommendationerna 1–4. Dessa rekommendationer bidrar också till genomförandet av rekommendationen för euroområdet 2019, särskilt den första, andra och den fjärde rekommendationen för euroområdet. De finanspolitiska åtgärder som det hänvisas till i rekommendation 1 bidrar bland annat till att hantera obalanser med koppling till hög statsskuld.

            HÄRIGENOM REKOMMENDERAS Spanien att 2019 och 2020 vidta följande åtgärder:

         1.

            Säkerställa att den nominella ökningen av de primära offentliga nettoutgifterna är högst 0,9 % under 2020, vilket motsvarar en årlig strukturell anpassning på 0,65 % av BNP. Vidta åtgärder som skärper budgetramar och ramar för offentlig upphandling på alla förvaltningsnivåer. Bevara pensionssystemets hållbarhet. Använda oförutsedda vinster till att snabbare minska den offentliga skuldkvoten.

         2.

            Se till att arbetsförmedlingar och socialtjänst har kapacitet att ge arbetssökande effektivt stöd. Underlätta övergången till tillsvidareanställningar, bland annat genom att förenkla systemet med anställningsstöd. Förbättra stödet till familjer, minska fragmentariseringen i det nationella arbetslöshetsunderstödet och åtgärda bristerna i täckningen i regionala minimiinkomstsystem. Minska andelen unga med enbart grundskoleutbildning och förbättra utbildningsresultaten, och ta hänsyn till regionala skillnader. Fördjupa samarbetet mellan utbildningssektorn och näringslivet för att förbättra tillgången till arbetskraft med relevant kompetens och relevanta kvalifikationer, särskilt när det gäller informations- och kommunikationsteknik.

         3.

            Inrikta den investeringsrelaterade ekonomiska politiken på att stimulera innovation, resurs- och energieffektivitet, uppgradera järnvägsinfrastrukturen för godstransporter och bygga ut sammanlänkningen av elnät med resten av EU, med beaktande av regionala skillnader. Öka effektiviteten i strategier som stöder forskning och innovation.

         4.

            Fortsätta att genomföra lagen om en enhetlig marknad, dels genom att på alla förvaltningsnivåer se till att reglerna för tillgång till och utövande av ekonomisk verksamhet är i linje med principerna i nämnda lag, särskilt när det gäller tjänster, dels genom att förbättra samarbetet mellan förvaltningarna.

         Utfärdad i Bryssel den 9 juli 2019.

               På rådets vägnar

            M. LINTILÄ

               Ordförande

         (1)  EGT L 209, 2.8.1997, s. 1.

         (2)  EUT L 306, 23.11.2011, s. 25.

         (3)  EUT C 136, 12.4.2019, s. 1.

         (4)  EUT C 320, 10.9.2018, s. 33.

         (5)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1303/2013 av den 17 december 2013 om fastställande av gemensamma bestämmelser för Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden, Sammanhållningsfonden, Europeiska jordbruksfonden för landsbygdsutveckling och Europeiska havs- och fiskerifonden, om fastställande av allmänna bestämmelser för Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden, Sammanhållningsfonden och Europeiska havs- och fiskerifonden samt om upphävande av rådets förordning (EG) nr 1083/2006 (EUT L 347, 20.12.2013, s. 320).

         (6)  Rådets beslut (EU) 2019/1001 av den 14 juni 2019 om upphävande av beslut 2009/417/EG om förekomsten av ett alltför stort underskott i Spanien (EUT L 163, 20.6.2019, s. 59).

         (7)  Det konjunkturrensade saldot exklusive engångsåtgärder och andra tillfälliga åtgärder, omräknat av kommissionen enligt den gemensamt överenskomna metoden.

         (8)  De primära offentliga nettoutgifterna består av de totala offentliga utgifterna exklusive ränteutgifter, utgifter för unionsprogram som motsvaras fullt ut av inkomster från unionsmedel och icke-diskretionära förändringar i utgifterna för arbetslöshetsförmåner. Nationellt finansierade fasta bruttoinvesteringar är utjämnade över en fyraårsperiod. Diskretionära åtgärder på inkomstsidan eller lagstadgade inkomstökningar är inräknade. Engångsåtgärder på såväl inkomst- som utgiftssidan är avräknade.

         (9)  I enlighet med artikel 5.2 i förordning (EG) nr 1466/97.