title: Europeiska systemrisknämndens rekommendation av den 24 mars 2021 om ändring av rekommendation ESRB/2015/2 om bedömningen av gränsöverskridande effekter och frivillig ömsesidighet för makrotillsynsåtgärder (ESRB/2021/2) 2021/C 222/02

text:
                  11.6.2021

                  SV

                  Europeiska unionens officiella tidning

                  C 222/13

         EUROPEISKA SYSTEMRISKNÄMNDENS REKOMMENDATION
         av den 24 mars 2021
         om ändring av rekommendation ESRB/2015/2 om bedömningen av gränsöverskridande effekter och frivillig ömsesidighet för makrotillsynsåtgärder (ESRB/2021/2)
         (2021/C 222/02)
         EUROPEISKA SYSTEMRISKNÄMNDENS STYRELSE HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION
         med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,
         med beaktande av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1092/2010 av den 24 november 2010 om makrotillsyn av det finansiella systemet på EU-nivå och om inrättande av en europeisk systemrisknämnd (1), särskilt artikel 3 och artiklarna 16–18,
         med beaktande av Europeiska systemrisknämndens beslut ESRB/2011/1 av den 20 januari 2011 om arbetsordningen för Europeiska systemrisknämnden (2), särskilt artiklarna 18–20, och
         av följande skäl:

                     (1)

                     För att säkerställa effektiva och konsekventa nationella makrotillsynsåtgärder är det viktigt att komplettera det obligatoriska erkännandet enligt unionsrätten med frivillig ömsesidighet.

                     (2)

                     Ramverket för frivillig ömsesidighet för makrotillsynsåtgärder, som framgår av Europeiska systemrisknämndens rekommendation ESRB/2015/2 (3), syftar till att säkerställa att samma uppsättning makrotillsynskrav tillämpas på samma typ av riskexponering i en viss medlemsstat, oavsett vilken rättslig ställning eller hemvist den finansiella tjänsteleverantören har.

                     (3)

                     I Europeiska systemrisknämndens beslut ESRB/2017/4 (4) rekommenderas att den relevanta aktiverande myndigheten föreslår ett maximalt relevant tröskelvärde när den lämnar en ansökan om ömsesidighet till Europeiska systemrisknämnden (ESRB), under vilket en individuell finansiell tjänsteleverantörs exponering mot den identifierade makrotillsynsrisken i den jurisdiktionen där den relevanta aktiverande myndigheten tillämpar makrotillsynsåtgärden i fråga ej anses väsentlig. ESRB får vid behov rekommendera ett annat tröskelvärde.

                     (4)

                     Sedan den 1 januari 2021 måste kreditinstitut, försäkringsbolag och enheter som yrkesmässigt bedriver utlåningsverksamhet (bolåneföretag) i Luxemburg iaktta begränsningar av belåningsgraden (LTV-kvoten) för nya lån avseende bostadsfastigheter belägna i Luxemburg, där LTV-kvoten skiljer sig efter låntagarkategori: i) en LTV-kvot på 100 % för förstagångsköpare som köper sin huvudbostad, ii) en LTV-kvot på 90 % för andra köpare (ej förstagångsköpare) som köper sin huvudbostad, med beaktande av en buffert för den samlade låneportföljen (maximalt 15 % av alla nya bostadslån som beviljas dessa låntagare får ha en LTV-kvot över 90% men under 100 %), iii) en LTV-kvot på 80 % för andra bostadslån (inklusive förvärv för uthyrning).

                     (5)

                     Efter en ansökan om ömsesidighet från Comité du Risque Systémique (kommittén för systemrisker) till ESRB den 18 december 2020, och för att i) förhindra negativa gränsöverskridande effekter (t.ex. regelarbitrage) som kan bli resultatet av genomförandet av de makrotillsynsåtgärder som tillämpas i Luxemburg samt ii) upprätthålla likvärdiga konkurrensförhållanden mellan relevanta finansinstitut och värna den finansiella sektorns samlade motståndskraft, har Europeiska systemrisknämndens styrelse beslutat att inkludera denna åtgärd på den förteckning över makrotillsynsåtgärder som bör antas baserat på ömsesidighet inom ramen för rekommendation ESRB/2015/2.

                     (6)

                     Makrotillsynsåtgärden som aktiverats av Commission de Surveillance du Secteur Financier (kommittén för tillsyn över finanssektorn) är en åtgärd som inte harmoniserats i unionsrätten. I enlighet med delrekommendation C.2 i rekommendation ESRB/2015/2 rekommenderas det att, om samma makrotillsynsåtgärd inte kan antas enligt den nationella lagstiftningen, de relevanta myndigheterna, efter samråd med ESRB, antar sådana makrotillsynsåtgärder i enlighet med den nationella lagstiftningen som bäst motsvarar den aktiverade makrotillsynsåtgärden.

                     (7)

                     ESRB-styrelsen har också beslutat att rekommendera ett institut- och landspecifikt relevant tröskelvärde för tillämpningen av de minimis-principen av medlemsstater som vidtar motsvarande åtgärder.

                     (8)

                     Rekommendation ESRB/2015/2 bör därför ändras i enlighet med detta.

               HÄRIGENOM REKOMMENDERAS FÖLJANDE:

            ÄNDRINGAR

         Rekommendation ESRB/2015/2 ska ändras på följande sätt:

                     1.

                     Avsnitt 1, delrekommendation C.1 ska ersättas med följande:

                                 ”1.

                                 Det rekommenderas att de relevanta myndigheterna antar motsvarande makrotillsynsåtgärder som antagits av andra relevanta myndigheter om detta rekommenderas av ESRB. Det rekommenderas att följande åtgärder, som beskrivs mer i detalj i bilagan, antas baserat på ömsesidighet:

                                             Belgien:

                                                         —

                                                         En ökad riskvikt för hushållsexponeringar för vilka säkerhet har ställts i form av bostadsfastigheter i Belgien, tillämpad i enlighet med artikel 458.2 d vi i förordning (EU) nr 575/2013 för kreditinstitut med tillstånd i Belgien som tillämpar interna modeller (IRB-modeller) för att beräkna de lagstadgade kapitalkraven, som består av

                                                                     (a)

                                                                     ett riskvägt tillägg om 5 procentenheter, och

                                                                     (b)

                                                                     ett proportionellt riskvägt tillägg som uppgår till 33 procent av de exponeringsviktade genomsnittliga riskvikterna som tillämpas på portföljen av hushållsexponeringar för vilka säkerhet har ställts i form av bostadsfastigheter i Belgien.

                                             Frankrike:

                                                         —

                                                         En skärpning av gränsen för stora exponeringar enligt artikel 395.1 i förordning (EU) nr 575/2013 vad gäller exponeringar mot högt skuldsatta stora icke-finansiella företag som har sitt säte i Frankrike till 5 procent av det godtagbara kapitalet, vilken i enlighet med artikel 458.2 d ii i förordning (EU) nr 575/2013 ska tillämpas på globalt systemviktiga institut och andra systemviktiga institut på högsta konsolideringsnivå inom sin banktillsynsperimeter.

                                             Luxemburg:

                                                         —

                                                         rättsligen bindande begränsningar av belåningsgraden (LTV-kvoten) för nya lån avseende bostadsfastigheter belägna i Luxemburg, där LTV-kvoten skiljer sig efter låntagarkategori:

                                                                     a)

                                                                     En LTV-kvot på 100 % för förstagångsköpare som köper sin huvudbostad.

                                                                     b)

                                                                     En LTV-kvot på 90 % för andra köpare (ej förstagångsköpare) som köper sin huvudbostad. Denna begränsning genomförs proportionellt via en buffert för hela låneportföljen. Långivare får bevilja maximalt 15 % av alla nya bostadslån som beviljas sådana låntagare en LTV-kvot över 90% men under det högsta tillåtna värdet på 100 %).

                                                                     c)

                                                                     en LTV-kvot på 80 % för andra bostadslån (inklusive förvärv för uthyrning).

                                             Sverige:

                                                         —

                                                         Ett för varje kreditinstitut specifikt golv om 25 procent för den exponeringsviktade genomsnittliga riskvikten som tillämpas på portföljen av hushållsexponeringar mot gäldenärer med hemvist i Sverige som säkras genom fastigheter i enlighet med artikel 458.2 d led vi i förordning (EU) nr 575/2013, för kreditinstitut som har tillstånd i Sverige och tillämpar internmetoden (IRB) för att beräkna de lagstadgade kapitalkraven.”

                     2.

                     Bilagan ska ersättas med bilagan till den här rekommendationen.

            Utfärdad i Frankfurt am Main den 24 mars 2021.

                  På ESRB-styrelsens vägnar

               Francesco MAZZAFERRO

                  Chef för ESRB:s sekretariat

            (1)  EUT L 331, 15.12.2010, s. 1.

            (2)  EUT C 58, 24.2.2011, s. 4.

            (3)  Europeiska systemrisknämndens rekommendation ESRB/2015/2 av den 15 december 2015 om bedömningen av gränsöverskridande effekter och frivillig ömsesidighet för makrotillsynsåtgärder (EUT C 97, 12.3.2016, s. 9).

            (4)  Europeiska systemrisknämndens rekommendation ESRB/2017/4 av den 20 oktober 2017 om ändring av rekommendation ESRB/2015/2 om bedömningen av gränsöverskridande effekter och frivillig ömsesidighet för makrotillsynsåtgärder (EUT C 431, 15.12.2017, s. 1).

            BILAGA

                     ”BILAGA

                        Belgien

                           En ökad riskvikt för hushållsexponeringar för vilka säkerhet har ställts i form av bostadsfastigheter i Belgien, tillämpad på kreditinstitut med tillstånd i Belgien som tillämpar interna modeller (IRB-modeller) i enlighet med artikel 458.2 d led vi i förordning (EU) nr 575/2013. Tillägget består av två komponenter:

                                 a)

                                       ett riskvägt tillägg om 5 procentenheter, och

                                 b)

                                       ett proportionellt riskvägt tillägg som uppgår till 33 procent av de exponeringsviktade genomsnittliga riskvikterna som tillämpas på portföljen av hushållsexponeringar för vilka säkerhet har ställts i form av bostadsfastigheter i Belgien.

                           I.   Beskrivning av åtgärden

                                 1.

                                 Den belgiska åtgärden, tillämpad i enlighet med artikel 458.2 d vi i förordning (EU) nr 575/2013 på kreditinstitut med tillstånd i Belgien som tillämpar interna modeller (IRB-modeller), består av en ökad riskvikt för hushållsexponeringar för vilka säkerhet har ställts i form av bostadsfastigheter i Belgien, som består av två komponenter:

                                             a)

                                             Den första komponenten består av ett tillägg om 5 procentenheter på den riskvikt för hushållsexponeringar för vilka säkerhet har ställts i form av bostadsfastigheter i Belgien som erhålls efter beräkningen av den andra delen av den ökade riskvikten i enlighet med punkt b.

                                             b)

                                             Den andra komponenten består av ett riskvägt tillägg på 33 procent av de exponeringsviktade genomsnittliga riskvikterna som tillämpas på portföljen av hushållsexponeringar för vilka säkerhet har ställts i form av bostadsfastigheter i Belgien. Det exponeringsviktade genomsnittet är genomsnittet av de individuella lånens riskvikter beräknat i enlighet med artikel 154 i förordning (EU) nr 575/2013, viktat med det relevanta exponeringsvärdet.

                           II.   Ömsesidighet

                                 2.

                                 I enlighet med artikel 458.5 i förordning (EU) nr 575/2013 rekommenderas det att de relevanta myndigheterna i berörda medlemsstater antar motsvarande åtgärder som antagits i Belgien för filialer i Belgien till nationellt auktoriserade kreditinstitut som använder internmetoden (IRB) inom den tidsfrist som framgår av delrekommendation C.3.

                                 3.

                                 Relevanta myndigheter bör anta motsvarande åtgärder som antagits i Belgien genom att tillämpa dessa på nationellt auktoriserade kreditinstitut som använder internmetoden (IRB) och som har direkta hushållsexponeringar för vilka säkerhet har ställts i form av bostadsfastigheter i Belgien. I enlighet med delrekommendation C.2 bör de relevanta myndigheterna tillämpa samma åtgärd som har genomförts i Belgien av den aktiverande myndigheten inom den tidsfrist som framgår av delrekommendation C.3.

                                 4.

                                 Om samma makrotillsynsåtgärd inte kan antas enligt den nationella lagstiftningen rekommenderas de relevanta myndigheterna, efter samråd med ESRB, tillämpa sådana makrotillsynsåtgärder i enlighet med sin nationella lagstiftning som bäst motsvarar de åtgärder som beskrivs ovan, inklusive antagandet av tillsynsåtgärder och utövandet av tillsynsbefogenheter enligt avdelning VII kapitel 2 avsnitt IV i direktiv 2013/36/EU. Det rekommenderas att relevanta myndigheter antar motsvarande åtgärder inom fyra månader efter det att denna rekommendation har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.

                           III.   Relevant tröskelvärde

                                 5.

                                 Åtgärden kompletteras av ett institutspecifikt relevant tröskelvärde på 2 miljarder euro för tillämpningen av de minimis-principen av andra relevanta myndigheter som vidtar motsvarande åtgärder.

                                 6.

                                 I överensstämmelse med avsnitt 2.2.1 i rekommendation ESRB/2015/2 får de relevanta myndigheterna i berörda medlemsstater undanta enskilda nationellt auktoriserade institut som använder internmetoden (IRB) som har icke-väsentliga exponeringar som säkras av bostäder i Belgien om dessa understiger det relevanta tröskelvärdet motsvarande 2 miljarder euro. När de relevanta myndigheterna tillämpar tröskelvärdet bör de granska hur exponeringarna utvecklas och de bör tillämpa de belgiska åtgärderna på tidigare undantagna enskilda nationellt auktoriserade kreditinstitut om det relevanta tröskelvärdet motsvarande 2 miljarder euro överskrids.

                                 7.

                                 Om det saknas kreditinstitut som har tillstånd i de berörda medlemsstaterna, som har filialer belägna i Belgien eller som har direkta hushållsexponeringar för vilka säkerhet har ställts i form av bostadsfastigheter i Belgien, som använder internmetoden (IRB) och som har exponeringar gentemot belgiska marknaden för bostadsfastigheter motsvarande minst 2 miljarder euro, får relevanta myndigheter i de berörda medlemsstaterna besluta att inte vidta motsvarande åtgärder enligt avsnitt 2.2.1 i rekommendation ESRB/2015/2. I sådana fall bör de relevanta myndigheterna dock granska hur exponeringarna utvecklas och det rekommenderas att man tillämpar de belgiska åtgärderna om kreditinstitut som använder internmetoden (IRB) överskrider tröskelvärdet på 2 miljarder euro.

                                 8.

                                 I överensstämmelse med avsnitt 2.2.1 i rekommendation ESRB/2015/2 är tröskelvärdet motsvarande 2 miljarder euro ett rekommenderat maximalt tröskelvärde. Berörda myndigheter som antar ömsesidiga åtgärder får därför, istället för att tillämpa det rekommenderade tröskelvärdet, anta ett lägre tröskelvärde för sina jurisdiktioner om detta är lämpligt, eller anta motsvarande åtgärder utan att använda ett relevant tröskelvärde.

                        Frankrike

                           En skärpning av gränsen för stora exponeringar enligt artikel 395.1 i förordning (EU) nr 575/2013 vad gäller exponeringar mot högt skuldsatta stora icke-finansiella företag som har sitt säte i Frankrike till 5 procent av det godtagbara kapitalet, vilken i enlighet med artikel 458.2 d ii i förordning (EU) nr 575/2013 ska tillämpas på globalt systemviktiga institut och andra systemviktiga institut på högsta konsolideringsnivå inom sin banktillsynsperimeter.

                     I.   Beskrivning av åtgärden

                                 1.

                                 Den franska åtgärden, som tillämpas i enlighet med artikel 458.2 d ii i förordning (EU) nr 575/2013 och införs för globalt systemviktiga institut och andra systemviktiga institut på högsta konsolideringsnivå inom sin banktillsynsperimeter (inte på undergruppsnivå), omfattar en skärpning av gränsen för stora exponeringar vad gäller exponeringar mot högt skuldsatta stora icke-finansiella företag som har sitt säte i Frankrike till 5 procent av det godtagbara kapitalet.

                                 2.

                                 Ett icke-finansiellt företag definieras som en privaträttslig fysisk eller juridisk person som har sitt säte i Frankrike, och som på sin nivå respektive på högsta konsolideringsnivå ingår i sektorn icke-finansiella företag enligt definitionen i punkt 2.45 i bilaga A till Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 549/2013 (*1).

                                 3.

                                 Åtgärden är tillämplig på exponeringar mot icke-finansiella företag som har sitt säte i Frankrike samt på exponeringar mot grupper av icke-finansiella företag med inbördes anknytning enligt följande:

                                             a)

                                             För icke-finansiella företag som ingår i en grupp av icke-finansiella företag med inbördes anknytning som har sitt säte på högsta konsolideringsnivå i Frankrike, är åtgärden tillämplig på summan av nettoexponeringarna mot gruppen och alla dess enheter med inbördes anknytning i den mening som avses i artikel 4.1.39 i förordning nr 575/2013.

                                             b)

                                             För icke-finansiella företag som ingår i en grupp av icke-finansiella företag med inbördes anknytning som har sitt säte på högsta konsolideringsnivå utanför Frankrike, är åtgärden tillämplig på summan av

                                                         a)

                                                         exponeringar mot icke-finansiella företag som har sitt säte i Frankrike,

                                                         b)

                                                         exponeringar mot enheter i Frankrike eller utomlands som icke-finansiella företag enligt punkt i har direkt eller indirekt kontroll över i den mening som avses i artikel 4.1.39 i förordning nr 575/2013,

                                                         c)

                                                         exponeringar mot enheter i Frankrike eller utomlands som är ekonomiskt beroende av icke-finansiella företag enligt punkt i i den mening som avses i artikel 4.1.39 i förordning nr 575/2013.

                                       Åtgärden omfattar därför inte icke-finansiella företag som inte har sitt säte i Frankrike eller icke-finansiella företag som inte är ett dotterbolag eller en ekonomiskt beroende enhet i, och som inte direkt eller indirekt kontrolleras av, ett icke-finansiellt företag som har sitt säte i Frankrike.
                                 I enlighet med artikel 395.1 i förordning (EU) nr 575/2013 är åtgärden tillämplig med hänsyn tagen till effekten av kreditriskreducerande metoder samt undantag enligt artiklarna 399–403 i förordning (EU) nr 575/2013.

                                 4.

                                 Ett globalt systemviktigt institut eller annat systemviktigt institut måste bedöma ett icke-finansiellt företag som har sitt säte i Frankrike som stort om dess ursprungliga exponering mot det icke-finansiella företaget, eller mot gruppen av icke-finansiella företag med inbördes anknytning enligt punkt 3, uppgår till minst 300 miljoner euro. Det ursprungliga exponeringsvärdet beräknas i enlighet med artiklarna 389 och 390 i förordning (EU) nr 575/2013 utan hänsyn tagen till effekten av kreditriskreducerande metoder samt undantag enligt artiklarna 399–403 i förordning (EU) nr 575/2013, såsom rapporterats i enlighet med artikel 9 i kommissionens genomförandeförordning (EU) nr 680/2014 (*2).

                                 5.

                                 Ett icke-finansiellt företag bedöms som högt skuldsatt om det har en skuldsättningsgrad över 100 procent och en finansieringstäckningsgrad under 3, beräknat på högsta gruppkonsolideringsnivå enligt följande:

                                             a)

                                             Bruttosoliditetsgrad är kvoten mellan den totala skulden minus likvida medel och eget kapital.

                                             b)

                                             Finansieringstäckningsgrad är kvoten mellan å ena sidan förädlingsvärde plus driftssubventioner minus i) löner, ii) rörelserelaterade skatter och avgifter, iii) övriga ordinarie nettorörelsekostnader exklusive nettoräntor och liknande kostnader, samt iv) avskrivningar och amorteringar, och å andra sidan räntor och liknande kostnader.

                                       Dessa kvoter beräknas baserat på redovisningsaggregat som definieras i enlighet med tillämpliga standarder, såsom framgår av det icke-finansiella företagets redovisning, som vid behov har godkänts av en auktoriserad revisor.

                           II.   Ömsesidighet

                                 6.

                                 Relevanta myndigheter bör anta motsvarande åtgärder som antagits i Frankrike genom att tillämpa dessa på nationellt auktoriserade globalt systemviktiga institut och andra systemviktiga institut på högsta konsolideringsnivå inom jurisdiktionen för sin banktillsynsperimeter.

                                 7.

                                 Om samma makrotillsynsåtgärd inte kan antas enligt den nationella lagstiftningen i enlighet med delrekommendation C.2 rekommenderas det att de relevanta myndigheterna, efter samråd med ESRB, antar en sådan makrotillsynsåtgärd i enlighet med den nationella lagstiftning som bäst motsvarar den aktiverade makrotillsynsåtgärden. Det rekommenderas att relevanta myndigheter antar motsvarande åtgärder inom sex månader efter det att denna rekommendation har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.

                           III.   Relevant tröskelvärde

                                 8.

                                 Åtgärden kompletteras av ett kombinerat relevant tröskelvärde för tillämpningen av de minimis-principen av andra relevanta myndigheter som vidtar motsvarande åtgärder.

                                             a)

                                             Ett tröskelvärde på 2 miljarder euro för de totala ursprungliga exponeringarna för nationellt auktoriserade globalt systemviktiga institut och andra systemviktiga institut på högsta konsolideringsnivå inom sin banktillsynsperimeter gentemot den franska sektorn icke-finansiella företag.

                                             b)

                                             Ett tröskelvärde på 300 miljoner euro för nationellt auktoriserade globalt systemviktiga institut och andra systemviktiga institut motsvarande eller överstigande det tröskelvärde som anges i punkt a för

                                                         i)

                                                         en enstaka ursprunglig exponering mot ett icke-finansiellt företag som har sitt säte i Frankrike,

                                                         ii)

                                                         summan av ursprungliga exponeringar mot en grupp av icke-finansiella företag med inbördes anknytning som har sitt säte på högsta konsolideringsnivå i Frankrike, beräknat i enlighet med punkt 3 a,

                                                         iii)

                                                         summan av ursprungliga exponeringar mot icke-finansiella företag som har sitt säte i Frankrike och som ingår i en grupp av icke-finansiella företag med inbördes anknytning som har sitt säte på högsta konsolideringsnivå utanför Frankrike såsom rapporterats i mallarna C 28.00 och C 29.00 i bilaga VIII till genomförandeförordning (EU) nr 680/2014.

                                             c)

                                             Ett tröskelvärde på 5 procent av de globalt systemviktiga institutens och de andra systemviktiga institutens godtagbara kapital på högsta konsolideringsnivå, för exponeringar identifierade under punkt b med hänsyn tagen till effekten av kreditriskreducerande metoder samt undantag enligt artiklarna 399–403 i förordning (EU) nr 575/2013.

                                       De tröskelvärden som avses i punkterna b och c ska tillämpas oberoende av om enheten eller det icke-finansiella företaget är högt skuldsatt eller ej.
                                 Det ursprungliga exponeringsvärdet enligt punkterna a och b beräknas i enlighet med artiklarna 389 och 390 i förordning (EU) nr 575/2013 utan hänsyn tagen till effekten av kreditriskreducerande metoder samt undantag enligt artiklarna 399–403 i förordning (EU) nr 575/2013, såsom rapporterats i enlighet med artikel 9 i kommissionens genomförandeförordning (EU) nr 680/2014.

                                 9.

                                 I överensstämmelse med avsnitt 2.2.1 i rekommendation ESRB/2015/2 får de relevanta myndigheterna i den berörda medlemsstaten undanta de nationellt auktoriserade globalt systemviktiga institut eller andra systemviktiga institut på högsta konsolideringsnivå inom sin banktillsynsperimeter som inte åsidosätter det kombinerade relevanta tröskelvärdet enligt punkt 8. När de relevanta myndigheterna tillämpar tröskelvärdet bör de granska hur exponeringarna för nationellt auktoriserade globalt systemviktiga institut eller andra systemviktiga institut utvecklas mot den franska sektorn icke-finansiella företag samt hur koncentrationen av exponeringar för nationellt auktoriserade globalt systemviktiga institut eller andra systemviktiga institut utvecklas mot stora icke-finansiella företag som har sitt säte i Frankrike, och de bör tillämpa den franska åtgärden på tidigare undantagna nationellt auktoriserade globalt systemviktiga institut eller andra systemviktiga institut på högsta konsolideringsnivå inom sin banktillsynsperimeter när det kombinerade relevanta tröskelvärdet enligt punkt 8 har åsidosatts. Relevanta myndigheter uppmanas även att uppmärksamma andra marknadsaktörer inom sin jurisdiktion på systemriskerna med den ökade skuldsättningsgraden i stora icke-finansiella företag som har sitt säte i Frankrike.

                                 10.

                                 Om det saknas globalt systemviktiga institut eller andra systemviktiga institut som är auktoriserade i de berörda medlemsstaterna på högsta konsolideringsnivå inom deras banktillsynsperimeter och som har exponeringar mot den franska sektorn icke-finansiella företag över tröskelvärdet enligt punkt 8, får relevanta myndigheter i de berörda medlemsstaterna besluta att inte vidta motsvarande åtgärder enligt avsnitt 2.2.1 i rekommendation ESRB/2015/2. I sådana fall bör de relevanta myndigheterna granska hur exponeringarna för nationellt auktoriserade globalt systemviktiga institut och andra systemviktiga institut utvecklas mot den franska sektorn icke-finansiella företag samt hur koncentrationen av exponeringar för nationellt auktoriserade globalt systemviktiga institut och andra systemviktiga institut utvecklas mot stora icke-finansiella företag som har sitt säte i Frankrike, och de bör tillämpa den franska åtgärden när ett globalt systemviktigt institut eller annat systemviktigt institut på högsta konsolideringsnivå inom sin banktillsynsperimeter överstiger det kombinerade relevanta tröskelvärdet enligt punkt 8. Relevanta myndigheter uppmanas även att uppmärksamma andra marknadsaktörer inom sin jurisdiktion på systemriskerna med den ökade skuldsättningsgraden i stora icke-finansiella företag som har sitt säte i Frankrike.

                                 11.

                                 I överensstämmelse med avsnitt 2.2.1 i rekommendation ESRB/2015/2 är det kombinerade relevanta tröskelvärdet som avses i punkt 8 ett rekommenderat maximalt tröskelvärde. Berörda myndigheter som antar ömsesidiga åtgärder får därför, istället för att tillämpa det rekommenderade tröskelvärdet, anta ett lägre tröskelvärde för sina jurisdiktioner om detta är lämpligt, eller anta motsvarande åtgärder utan att använda ett relevant tröskelvärde.

                        Luxemburg:

                           Rättsligen bindande begränsningar av belåningsgraden (LTV-kvoten) för nya lån avseende bostadsfastigheter belägna i Luxemburg, där LTV-kvoten skiljer sig efter låntagarkategori:

                                 a)

                                       En LTV-kvot på 100 % för förstagångsköpare som köper sin huvudbostad.

                                 b)

                                       En LTV-kvot på 90 % för andra köpare (ej förstagångsköpare) som köper sin huvudbostad. Denna begränsning genomförs proportionellt via en buffert för hela låneportföljen. Långivare får bevilja maximalt 15 % av alla nya bostadslån som beviljas sådana låntagare en LTV-kvot över 90% men under det högsta tillåtna värdet på 100 %).

                                 c)

                                       En LTV-kvot på 80 % för andra bostadslån (inklusive förvärv för uthyrning).

                           I.   Beskrivning av åtgärden

                                 1.

                                 Myndigheterna i Luxemburg har aktiverat rättsligen bindande begränsningar av belåningsgraden (LTV-kvoten) för lån avseende bostadsfastigheter belägna i Luxemburg. På rekommendation av Comité du Risque Systémique (kommittén för systemrisker) (1), har Commission de Surveillance du Secteur Financier (kommittén för tillsyn över finanssektorn) (2) i samarbete med Banque centrale du Luxembourg aktiverat begränsningar av LTV-kvoten som skiljer sig efter låntagarkategori. LTV-kvoterna för var och en av dessa kategorier har fastställts enligt följande:

                                             a)

                                             En LTV-kvot på 100 % för förstagångsköpare som köper sin huvudbostad.

                                             b)

                                             En LTV-kvot på 90 % för andra köpare (ej förstagångsköpare) som köper sin huvudbostad. Denna begränsning genomförs proportionellt via en buffert för hela låneportföljen. Långivare får bevilja maximalt 15 % av alla nya bostadslån som beviljas sådana låntagare en LTV-kvot över 90% men under det högsta tillåtna värdet på 100 %).

                                             c)

                                             En LTV-kvot på 80 % för andra bostadslån (inklusive förvärv för uthyrning).

                                 2.

                                 LTV-kvoten (belåningsgraden) är förhållandet mellan summan av alla lån eller trancher av lån som låntagaren tagit ut på en bostad vid tidpunkten då lånet beviljas i förhållande till den fasta egendomens värde när lånet beviljas.

                                 3.

                                 Begränsningen av LTV-kvoten har inget samband med vilken typ av ägande det rör sig om.

                                 4.

                                 Åtgärden tillämpas på alla privata låntagare som tar ett bostadslån för att förvärva en bostad i Luxemburg för icke-kommersiella ändamål. Åtgärden tillämpas också på låntagare som använder sig av rättsliga konstruktioner som t.ex. fastighetsinvesteringsföretag för transaktionen, och även vid gemensamma ansökningar. ”Bostad” inkluderar mark, oavsett om byggverksamheten sker omedelbart efter köpet eller flera år senare. Åtgärden tillämpas också för lån som beviljas en låntagare som avser att förvärva en egendom via ett avtal om långtidshyra. Bostadsfastigheten kan användas för eget bruk eller avse förvärv för uthyrning.

                           II.   Ömsesidighet

                                 5.

                                 Medlemsstater vars kreditinstitut, försäkringsbolag och enheter som yrkesmässigt bedriver utlåningsverksamhet (bolåneföretag) har relevanta väsentliga kreditexponeringar genom kreditgivning direkt över gränserna rekommenderas anta motsvarande åtgärder som i Luxemburg i sina respektive jurisdiktioner. Om samma åtgärd inte kan antas enligt den nationella lagstiftningen för alla relevanta gränsöverskridande exponeringar, bör de relevanta myndigheterna tillämpa existerande åtgärder som bäst motsvarar den aktiverade makrotillsynsåtgärden.

                                 6.

                                 Medlemsstaterna bör underrätta ESRB huruvida de har vidtagit motsvarande åtgärder som i Luxemburg eller tillämpar de minimis undantagen i enlighet med rekommendation D i rekommendation ESRB/2015/2. Underrättelsen bör skickas senast en månad efter det att åtgärderna antagits och ske med hjälp av den förlaga som finns på ESRB:s webbplats. ESRB kommer att offentliggöra underrättelserna på ESRB:s webbplats och på så sätt informera allmänheten om att dessa nationella beslut antagits. Detta offentliggörande omfattar även undantag som medlemsstaterna inför och deras åtagande att övervaka situationen och vid behov vidta åtgärder.

                                 7.

                                 Det rekommenderas att medlemsstaterna antar motsvarande åtgärder inom tre månader efter det att denna rekommendation har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.

                           III.   Relevant tröskelvärde

                                 8.

                                 Åtgärden kompletteras av två tröskelvärden för tillämpningen av de minimis-principen av medlemsstater som vidtar motsvarande åtgärder: ett landspecifikt tröskelvärde och ett institutspecifikt tröskelvärde. Det landspecifika tröskelvärdet för den samlade gränsöverskridande utlåningen avseende bolån till Luxemburg är 350 miljoner euro, vilket motsvarar ca 1 % av den samlade inhemska bolånemarknaden i december 2020. Det institutspecifika tröskelvärdet för den samlade gränsöverskridande utlåningen avseende bolån till Luxemburg är 35 miljoner euro, vilket motsvarar ca 0,1% av den samlade inhemska bolånemarknaden i Luxemburg i december 2020. Beslut om ömsesidighet behövs bara om både det landspecifika och det institutspecifika tröskelvärdet överskrids.

                        Sverige

                           Ett för varje kreditinstitut specifikt golv om 25 procent för den exponeringsviktade genomsnittliga riskvikten som tillämpas på portföljen av hushållsexponeringar mot gäldenärer med hemvist i Sverige som säkras genom fastigheter i enlighet med artikel 458.2 d led vi i förordning (EU) nr 575/2013, för kreditinstitut som har tillstånd i Sverige och tillämpar internmetoden (IRB) för att beräkna de lagstadgade kapitalkraven.

                     I.   Beskrivning av åtgärden

                                 1.

                                 Den svenska åtgärden, tillämpad i enlighet med artikel 458.2 d vi i förordning (EU) nr 575/2013 på kreditinstitut med tillstånd i Sverige som tillämpar internmetoden (IRB), består av ett för kreditinstitutet specifikt golv om 25 procent för den exponeringsviktade genomsnittliga riskvikten som tillämpas på portföljen av hushållsexponeringar mot gäldenärer med hemvist i Sverige som säkras genom fastigheter.

                                 2.

                                 Det exponeringsviktade genomsnittet är genomsnittet av de individuella exponeringarnas riskvikter beräknat i enlighet med artikel 154 i förordning (EU) nr 575/2013, viktat med det relevanta exponeringsvärdet.

                           II.   Ömsesidighet

                                 3.

                                 I enlighet med artikel 458.5 i förordning (EU) nr 575/2013 rekommenderas det att de relevanta myndigheterna i berörda medlemsstater antar motsvarande åtgärder som antagits i Sverige för filialer i Sverige till nationellt auktoriserade kreditinstitut som använder internmetoden (IRB) inom den tidsfrist som framgår av delrekommendation C.3.

                                 4.

                                 Relevanta myndigheter bör anta motsvarande åtgärder som antagits i Sverige genom att tillämpa dessa på nationellt auktoriserade kreditinstitut som använder internmetoden (IRB) och som har direkta hushållsexponeringar mot gäldenärer med hemvist i Sverige som säkras genom fastigheter. I enlighet med delrekommendation C.2 bör de relevanta myndigheterna tillämpa samma åtgärd som har genomförts i Sverige av den aktiverande myndigheten inom den tidsfrist som framgår av delrekommendation C.3.

                                 5.

                                 Om samma makrotillsynsåtgärd inte kan antas enligt den nationella lagstiftningen rekommenderas det att de relevanta myndigheterna, efter samråd med ESRB, antar en sådan makrotillsynsåtgärd i enlighet med den nationella lagstiftning som bäst motsvarar den aktiverade makrotillsynsåtgärden. Det rekommenderas att relevanta myndigheter antar motsvarande åtgärder inom fyra månader efter det att denna rekommendation har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.

                           III.   Relevant tröskelvärde

                                 6.

                                 Åtgärden kompletteras av ett institutspecifikt relevant tröskelvärde på 5 miljarder svenska kronor för en eventuell tillämpning av de minimis-principen av andra relevanta myndigheter som vidtar motsvarande åtgärder.

                                 7.

                                 I överensstämmelse med avsnitt 2.2.1 i rekommendation ESRB/2015/2 får de relevanta myndigheterna i berörda medlemsstater undanta enskilda nationellt auktoriserade institut som använder internmetoden (IRB) som har icke-väsentliga hushållsexponeringar mot gäldenärer med hemvist i Sverige som säkras genom fastigheter som understiger det relevanta tröskelvärdet om 5 miljarder svenska kronor. När de relevanta myndigheterna tillämpar tröskelvärdet bör de granska hur exponeringarna utvecklas och de bör tillämpa de svenska åtgärderna på tidigare undantagna enskilda nationellt auktoriserade kreditinstitut om det relevanta tröskelvärdet om 5 miljarder svenska kronor överskrids.

                                 8.

                                 Om det saknas kreditinstitut med tillstånd i de berörda medlemsstaterna med filialer belägna i Sverige eller med direkta hushållsexponeringar mot gäldenärer med hemvist i Sverige, som säkras genom fastigheter, som använder internmetoden (IRB) och har hushållsexponeringar motsvarande minst 5 miljarder svenska kronor mot gäldenärer med hemvist i Sverige, som säkras genom fastigheter, får relevanta myndigheter i de berörda medlemsstaterna besluta att inte vidta åtgärder motsvarande de svenska i enlighet med avsnitt 2.2.1 i rekommendation ESRB/2015/2. I sådana fall bör de relevanta myndigheterna dock granska hur exponeringarna utvecklas och det rekommenderas att man tillämpar de svenska åtgärderna om kreditinstitut som använder internmetoden (IRB) överskrider tröskelvärdet på 5 miljarder svenska kronor.

                                 9.

                                 I överensstämmelse med avsnitt 2.2.1 i rekommendation ESRB/2015/2 är tröskelvärdet motsvarande 5 miljarder svenska kronor ett rekommenderat maximalt tröskelvärde. Berörda myndigheter som antar ömsesidiga åtgärder får därför, istället för att tillämpa det rekommenderade tröskelvärdet, anta ett lägre tröskelvärde för sina jurisdiktioner om detta är lämpligt, eller anta motsvarande åtgärder utan att använda ett relevant tröskelvärde.

               (*1)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 549/2013 av den 21 maj 2013 om det europeiska national- och regionalräkenskapssystemet i Europeiska unionen (EUT L 174, 26.6.2013, s. 1).

               (*2)  Kommissionens genomförandeförordning (EU) nr 680/2014 av den 16 april 2014 om tekniska standarder för genomförande av instituts tillsynsrapportering enligt Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 575/2013 (EUT L 191, 28.6.2014, s. 1).”

               (1)  Recommandation du comité du risque systémique du 9 novembre 2020 relative aux crédits portant sur des biens immobiliers à usage résidentiel situés sur le territoire du Luxembourg (CRS/2020/005).

               (2)  CSSF Regulation N.20-08 du 3 décembre 2020 fixant des conditions pour l’octroi de crédits relatifs à des biens immobiliers à usage résidentiel situés sur le territoire du Luxembourg.


title: Rådets rekommendation (EU) 2021/2150 av den 2 december 2021 om ändring av rekommendation (EU) 2020/912 om de tillfälliga restriktionerna för icke nödvändiga resor till EU och ett eventuellt avskaffande av dessa restriktioner

text:
                  6.12.2021

                  SV

                  Europeiska unionens officiella tidning

                  L 434/8

         RÅDETS REKOMMENDATION (EU) 2021/2150
         av den 2 december 2021
         om ändring av rekommendation (EU) 2020/912 om de tillfälliga restriktionerna för icke nödvändiga resor till EU och ett eventuellt avskaffande av dessa restriktioner
         EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION
         med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 77.2 b och e samt 292 första och andra meningen, och
         av följande skäl:

                     (1)

                     Den 30 juni 2020 antog rådet en rekommendation om de tillfälliga restriktionerna för icke nödvändiga resor till EU och ett eventuellt avskaffande av dessa restriktioner (1) (nedan kallad rådets rekommendation).

                     (2)

                     Därefter har rådet antagit rekommendationerna (EU) 2020/1052 (2), (EU) 2020/1144 (3), (EU) 2020/1186 (4), (EU) 2020/1551 (5), (EU) 2020/2169 (6), (EU) 2021/89 (7), (EU) 2021/132 (8), (EU) 2021/767 (9), (EU) 2021/892 (10), (EU) 2021/992 (11), (EU) 2021/1085 (12), (EU) 2021/1170 (13), (EU) 2021/1346 (14), (EU) 2021/1459 (15), (EU) 2021/1712 (16), (EU) 2021/1782 (17), (EU) 2021/1896 (18), (EU) 2021/1945 (19) och (EU) 2021/2022 (20) om ändring av rådets rekommendation (EU) 2020/912 om de tillfälliga restriktionerna för icke nödvändiga resor till EU och ett eventuellt avskaffande av dessa restriktioner.

                     (3)

                     Den 20 maj 2021 antog rådet rekommendation (EU) 2021/816 om ändring av rekommendation (EU) 2020/912 om de tillfälliga restriktionerna för icke nödvändiga resor till EU och ett eventuellt avskaffande av dessa restriktioner (21) för att uppdatera de kriterier som används för att bedöma om icke nödvändiga resor från tredjeländer är säkra och bör tillåtas.

                     (4)

                     I rådets rekommendation föreskrivs att medlemsstaterna gradvis ska häva de tillfälliga restriktionerna för icke nödvändiga resor till EU från och med den 1 juli 2020 på ett samordnat sätt med avseende på personer som är bosatta i de länder som anges i bilaga I till rådets rekommendation. Förteckningen över tredjeländer i bilaga I bör ses över varannan vecka och allt efter omständigheterna uppdateras av rådet efter nära samråd med kommissionen och berörda EU-byråer och EU-organ till följd av en samlad bedömning på grundval av den metod, de kriterier och de uppgifter som avses i rådets rekommendation.

                     (5)

                     Därefter har diskussioner förts inom rådet, i nära samråd med kommissionen och berörda EU-byråer och EU-organ, om översynen av den förteckning över tredjeländer som anges i bilaga I till rådets rekommendation och med tillämpning av de kriterier och metoder som fastställs i rådets rekommendation, i dess ändrade lydelse enligt rekommendation (EU) 2021/816. Som en följd av dessa diskussioner bör förteckningen över tredjeländer i bilaga I ändras. I synnerhet bör Jordanien och Namibia strykas från förteckningen.

                     (6)

                     Gränskontroll är inte bara av intresse för den medlemsstat vid vars yttre gränser den utförs, utan för samtliga medlemsstater som har avskaffat inre gränskontroll. Medlemsstaterna bör därför säkerställa att de åtgärder som vidtas vid de yttre gränserna är samordnade i syfte att säkerställa att Schengenområdet fungerar väl. Från och med den 2 december 2021 bör medlemsstaterna därför fortsätta att häva de tillfälliga restriktionerna för icke nödvändiga resor till EU på ett samordnat sätt med avseende på personer som är bosatta i de tredjeländer, särskilda administrativa regioner och andra enheter och territoriella myndigheter som anges i bilaga I till rådets rekommendation, i dess ändrade lydelse enligt denna rekommendation.

                     (7)

                     I enlighet med artiklarna 1 och 2 i protokoll nr 22 om Danmarks ställning, fogat till fördraget om Europeiska unionen och fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, deltar Danmark inte i antagandet av denna rekommendation, som inte är bindande för eller tillämplig på Danmark. Eftersom denna rekommendation är en utveckling av Schengenregelverket ska Danmark, i enlighet med artikel 4 i det protokollet, inom sex månader efter det att rådet har beslutat om denna rekommendation, besluta huruvida landet ska genomföra den.

                     (8)

                     Denna rekommendation utgör en utveckling av de bestämmelser i Schengenregelverket i vilka Irland inte deltar i enlighet med rådets beslut 2002/192/EG (22). Irland deltar därför inte i antagandet av denna rekommendation, som inte är bindande för eller tillämplig på Irland.

                     (9)

                     När det gäller Island och Norge utgör denna rekommendation, i enlighet med avtalet mellan Europeiska unionens råd och Republiken Island och Konungariket Norge om dessa staters associering till genomförandet, tillämpningen och utvecklingen av Schengenregelverket, en utveckling av de bestämmelser i Schengenregelverket som omfattas av det område som avses i artikel 1 A i rådets beslut 1999/437/EG (23).

                     (10)

                     När det gäller Schweiz utgör denna rekommendation, i enlighet med avtalet mellan Europeiska unionen, Europeiska gemenskapen och Schweiziska edsförbundet om Schweiziska edsförbundets associering till genomförandet, tillämpningen och utvecklingen av Schengenregelverket, en utveckling av de bestämmelser i Schengenregelverket som omfattas av det område som avses i artikel 1 A i beslut 1999/437/EG (24) jämförd med artikel 3 i rådets beslut 2008/146/EG (25).

                     (11)

                     När det gäller Liechtenstein utgör denna rekommendation, i enlighet med protokollet mellan Europeiska unionen, Europeiska gemenskapen, Schweiziska edsförbundet och Furstendömet Liechtenstein om Furstendömet Liechtensteins anslutning till avtalet mellan Europeiska unionen, Europeiska gemenskapen och Schweiziska edsförbundet om Schweiziska edsförbundets associering till genomförandet, tillämpningen och utvecklingen av Schengenregelverket, en utveckling av de bestämmelser i Schengenregelverket som omfattas av det område som avses i artikel 1 A i beslut 1999/437/EG (26) jämförd med artikel 3 i beslut 2011/350/EU (27).

               HÄRIGENOM REKOMMENDERAS FÖLJANDE.
         Rådets rekommendation (EU) 2020/912, i dess lydelse enligt rekommendationerna (EU) 2020/1052, (EU) 2020/1144, (EU) 2020/1186, (EU) 2020/1551, (EU) 2020/2169, (EU) 2021/89, (EU) 2021/132, (EU) 2021/767, (EU) 2021/816, (EU) 2021/892, (EU) 2021/992, (EU) 2021/1085, (EU) 2021/1170, (EU) 2021/1346, (EU) 2021/1459, (EU) 2021/1712, (EU) 2021/1782, (EU) 2021/1896, (EU) 2021/1945 och (EU) 2021/2022, om de tillfälliga restriktionerna för icke nödvändiga resor till EU och ett eventuellt avskaffande av dessa restriktioner, ska ändras på följande sätt:

                     1.

                     Första stycket i punkt 1 i rådets rekommendation ska ersättas med följande:

                                 ”1.

                                 Från och med den 2 december 2021 bör medlemsstaterna gradvis avskaffa de tillfälliga restriktionerna för icke nödvändiga resor till EU på ett samordnat sätt med avseende på personer som är bosatta i de tredjeländer som anges i bilaga I.”

                     2.

                     Bilaga I till rekommendationen ska ersättas med följande:

                           ”BILAGA I
                           Tredjeländer, särskilda administrativa regioner samt andra enheter och territoriella myndigheter vars invånare inte bör påverkas av tillfälliga restriktioner vid de yttre gränserna för icke nödvändiga resor till EU:
                           I.   STATER

                                       1.

                                       ARGENTINA

                                       2.

                                       AUSTRALIEN

                                       3.

                                       BAHRAIN

                                       4.

                                       KANADA

                                       5.

                                       CHILE

                                       6.

                                       COLOMBIA

                                       7.

                                       INDONESIEN

                                       8.

                                       KUWAIT

                                       9.

                                       NYA ZEELAND

                                       10.

                                       PERU

                                       11.

                                       QATAR

                                       12.

                                       RWANDA

                                       13.

                                       SAUDIARABIEN

                                       14.

                                       SYDKOREA

                                       15.

                                       FÖRENADE ARABEMIRATEN

                                       16.

                                       URUGUAY

                                       17.

                                       KINA (*)

                                 II.   FOLKREPUBLIKEN KINAS SÄRSKILDA ADMINISTRATIVA REGIONER

                           Hongkong SAR
                           Macao SAR
                           III.   ENHETER OCH TERRITORIELLA MYNDIGHETER SOM INTE ERKÄNNS SOM STATER AV MINST EN MEDLEMSSTAT

                           Taiwan

                        (*)  Med förbehåll för bekräftelse om ömsesidighet."

            Utfärdad i Bryssel den 2 december 2021.

                  På rådets vägnar

               J. VRTOVEC

                  Ordförande

            (1)  EUT L 208 I, 1.7.2020, s. 1.

            (2)  EUT L 230, 17.7.2020, s. 26.

            (3)  EUT L 248, 31.7.2020, s. 26.

            (4)  EUT L 261, 11.8.2020, s. 83.

            (5)  EUT L 354, 26.10.2020, s. 19.

            (6)  EUT L 431, 21.12.2020, s. 75.

            (7)  EUT L 33, 29.1.2021, s. 1.

            (8)  EUT L 41, 4.2.2021, s. 1.

            (9)  EUT L 165 I, 11.5.2021, s. 66.

            (10)  EUT L 198, 4.6.2021, s. 1.

            (11)  EUT L 221, 21.6.2021, s. 12.

            (12)  EUT L 235, 2.7.2021, s. 27.

            (13)  EUT L 255, 16.7.2021, s. 3.

            (14)  EUT L 306, 31.8.2021, s. 4.

            (15)  EUT L 320, 10.9.2021, s. 1.

            (16)  EUT L 341, 24.9.2021, s. 1.

            (17)  EUT L 360, 11.10.2021, s. 128.

            (18)  EUT L 388, 3.11.2021, s. 1.

            (19)  EUT L 397, 10.11.2021, s. 28.

            (20)  EUT L 413, 19.11.2021, s. 37.

            (21)  EUT L 182, 21.5.2021, s. 1.

            (22)  Rådets beslut 2002/192/EG av den 28 februari 2002 om Irlands begäran om att få delta i vissa bestämmelser i Schengenregelverket (EGT L 64, 7.3.2002, s. 20).

            (23)  EGT L 176, 10.7.1999, s. 31.

            (24)  EUT L 53, 27.2.2008, s. 52.

            (25)  Rådets beslut 2008/146/EG av den 28 januari 2008 om ingående på Europeiska gemenskapens vägnar av avtalet mellan Europeiska unionen, Europeiska gemenskapen och Schweiziska edsförbundet om Schweiziska edsförbundets associering till genomförandet, tillämpningen och utvecklingen av Schengenregelverket (EUT L 53, 27.2.2008, s. 1).

            (26)  EUT L 160, 18.6.2011, s. 21.

            (27)  Rådets beslut 2011/350/EU av den 7 mars 2011 om ingående på Europeiska unionens vägnar av protokollet mellan Europeiska unionen, Europeiska gemenskapen, Schweiziska edsförbundet och Furstendömet Liechtenstein om Furstendömet Liechtensteins anslutning till avtalet mellan Europeiska unionen, Europeiska gemenskapen och Schweiziska edsförbundet om Schweiziska edsförbundets associering till genomförandet, tillämpningen och utvecklingen av Schengenregelverket, om avskaffande av kontroller vid de inre gränserna och om personers rörlighet (EUT L 160, 18.6.2011, s. 19).


title: Kommissionens rekommendation (EU) 2022/210 av den 8 februari 2022 om en gemensam unionsverktygslåda för att åtgärda bristen på halvledare och en EU-mekanism för att övervaka ekosystemet för halvledare

text:
               17.2.2022

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               L 35/17

      KOMMISSIONENS REKOMMENDATION (EU) 2022/210
      av den 8 februari 2022
      om en gemensam unionsverktygslåda för att åtgärda bristen på halvledare och en EU-mekanism för att övervaka ekosystemet för halvledare
      KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION
      med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 292, och
      av följande skäl:

                  (1)

                  Halvledare är väsentliga för att vår moderna ekonomi och vårt moderna samhälle ska fungera. Under det senaste året har unionen bevittnat störningar utan motstycke vad gäller leveranser av halvledare, vilket har medfört allvarliga förseningar och negativa konsekvenser för viktiga ekonomiska sektorer och fått till följd att reparation och underhåll av väsentliga produkter för kritiska sektorer har fördröjts, till exempel medicinsk utrustning och diagnosutrustning.

                  (2)

                  Den nuvarande krisen när det gäller brist på halvledare med dess kedjereaktioner hotar därför att påverka sådana kritiska sektorer som hälso- och sjukvård, transporter, energi, försvar, säkerhet och rymden. Unionens gröna och digitala omställning riskerar att försenas.

                  (3)

                  Mot denna bakgrund syftar kommissionens förslag till Europaparlamentets och rådets förordning om fastställande av en åtgärdsram för att stärka EU:s ekosystem för halvledare (akten om chipp) (1) till att stärka unionens motståndskraft mot störningar i leveranskedjan för halvledare, att främja utveckling av kapacitet när det gäller avancerad tillverkning, utformning och systemintegration samt avancerad industriell tillverkning inom unionen, att avhjälpa den akuta kompetensbristen, att öka andelen kvalificerad arbetskraft samt att bidra till att det skapas ett motståndskraftigt och dynamiskt ekosystem för halvledare i unionen. Unionen står fast vid sitt strategiska mål att nå upp till minst 20 % av värdet av världsproduktionen när det gäller avancerade, innovativa och hållbara halvledare senast 2030, i enlighet med policyprogrammet för det digitala decenniet (2).

                  (4)

                  Denna rekommendation åtföljer förslaget till förordning som ett verktyg som med omedelbar verkan kan möjliggöra snabba och samordnade unionsåtgärder för att råda bot på den nuvarande bristen. För detta ändamål föreslås i rekommendationen att det inrättas en samordningsmekanism för att diskutera och besluta om att i tid vidta proportionella krisåtgärder.

                  (5)

                  Med hänsyn till de strukturella bristerna i leveranskedjan för halvledare rekommenderas dessutom åtgärder för att möjliggöra samordnad övervakning av värdekedjan för halvledare, med fokus på risker som kan störa, äventyra eller få negativa konsekvenser för leveranserna av halvledare. Dessa åtgärder bör ligga till grund för och möjliggöra den permanenta mekanism för övervakning av leveranskedjan för halvledare som föreslås enligt förordningen.

                  (6)

                  Kommissionen har inrättat en europeisk expertgrupp för halvledare för genomförandet av denna rekommendation. Den europeiska expertgruppen för halvledare kommer att fungera som en plattform för samordning mellan medlemsstaterna och lämna rådgivning och bistånd till kommissionen vid genomförandet av den kommande förordningen. Uppgifterna för den europeiska expertgruppen för halvledare ska tas över av den europeiska styrelse för halvledare som kommer att inrättas genom förordningen.

                  (7)

                  Den europeiska expertgruppen för halvledare bör underlätta ett snabbt och ändamålsenligt informationsutbyte mellan medlemsstaterna och kommissionen när det gäller marknadsutveckling som utgör en påtaglig risk för leveranserna till unionen samt främja enhetliga och samordnade krisåtgärder.

                  (8)

                  Som en första åtgärd rekommenderas medlemsstaterna att begära information från representativa sammanslutningar av företag eller, vid behov, från enskilda tillverkare av halvledare och utrustning. Detta skulle öka möjligheterna för den europeiska expertgruppen för halvledare att identifiera och skräddarsy potentiella krisåtgärder. De uppgifter som samlas in bör avse produktionsmöjligheter, produktionskapacitet och nuvarande primära störningar och flaskhalsar. Varje insamling och utbyte av information bör ske i enlighet med tillämpliga bestämmelser om datadelning och konfidentialitet för information och data.

                  (9)

                  Denna rekommendation innehåller förslag till krisåtgärder som medlemsstaterna uppmanas att diskutera och överväga att vidta när det är relevant och proportionellt.

                  (10)

                  Om bedömningen av den nuvarande krisen så kräver skulle medlemsstaterna kunna överväga att inleda en dialog med och be de tillverkare av halvledare som är etablerade i unionen att prioritera avtal med företag som levererar produkter till kritiska sektorer i syfte att säkerställa att dessa sektorer kan fortsätta att bedriva sin verksamhet.

                  (11)

                  Om det är relevant och lämpligt enligt bedömningen av den nuvarande krisen kan medlemsstaterna dessutom överväga att ge kommissionen i uppdrag att köpa in vissa produkter för deras räkning, i syfte att skapa en hävstångseffekt genom dess köpkraft och att säkerställa leverans till kritiska sektorer i det allmänna intresset.

                  (12)

                  Medlemsstaterna uppmuntras slutligen att bedöma om unionen bör utöva tillsyn över viss export för att trygga försörjningen av den inre marknaden. Om medlemsstaterna finner att sådana skyddsåtgärder är lämpliga, nödvändiga och proportionella skulle de kunna diskutera och begära att kommissionen bedömer om villkoren för skyddsåtgärder med avseende på export i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2015/479 (3) är uppfyllda.

                  (13)

                  Den övervakning som rekommenderas bör följa principerna om föregripande, samordning och beredskap i syfte att upprätta ett system för tidig varning för att undvika kriser som rör halvledare och stärka unionens ekosystem för halvledare. För detta ändamål uppmanas medlemsstaterna att i den europeiska expertgruppen för halvledare diskutera lämpliga indikatorer för tidig varning i syfte att föregripa framtida brister i leveranskedjan för halvledare.

                  (14)

                  Ytterligare ingående bedömningar behövs vad gäller risker som kan störa, äventyra eller få negativa konsekvenser för värdekedjan, inklusive av leveransernas ursprung och källor utanför unionen. Medlemsstaterna rekommenderas därför att samla in relevant information och samarbeta i syfte att göra det möjligt för kommissionen att utarbeta en gemensam riskbedömning för värdekedjan för halvledare i unionen. De faktorer som ska beaktas vid utarbetandet av riskbedömningarna bör anges.

                  (15)

                  I förslaget till förordning anger kommissionen en permanent och bindande mekanism för samordnad övervakning och krisåtgärder som bygger på de åtgärder som föreslås i denna rekommendation. När förordningen träder i kraft kan denna rekommendation upphävas.

            HÄRIGENOM REKOMMENDERAS FÖLJANDE.
      1.   SYFTET MED DENNA REKOMMENDATION

                  1.

                  Syftet med denna rekommendation är att möjliggöra snabba, ändamålsenliga och samordnade unionsåtgärder för den nuvarande bristen på halvledare och för framtida liknande fall.

                  2.

                  Denna rekommendation kommer därför att möjliggöra en övervakningsmekanism mot bakgrund av de strukturella bristerna när det gäller leveranser av halvledare och den rådande risken för framtida brister eller andra märkbara marknadschocker som uppstår.

                  3.

                  För detta ändamål rekommenderas medlemsstaterna att samarbeta med kommissionen inom ramen för den europeiska expertgruppen för halvledare, som kommer att samordna de omedelbara krisåtgärderna och fungera som en plattform för övervakning av värdekedjan för halvledare, med fokus på risker som kan störa, äventyra eller få negativa konsekvenser för leveranserna av halvledare.

            2.   DEFINITIONER

                  4.

                  I denna rekommendation gäller de definitioner som fastställs i förslaget till förordning.

            3.   EUROPEISKA EXPERTGRUPPEN FÖR HALVLEDARE

                  5.

                  Medlemsstaterna rekommenderas att genomföra denna rekommendation genom den europeiska expertgruppen för halvledare. Expertgruppens allmänna förfaranderegler är tillämpliga.

            4.   OMEDELBARA KRISÅTGÄRDER

                  6.

                  Medlemsstaterna bör snarast möjligt sammanträda i den europeiska expertgruppen för halvledare i syfte att utbyta information om den nuvarande krissituationen när det gäller halvledare på deras nationella marknader. De bör särskilt bedöma konkreta produkter och marknader som påverkas av bristen samt diskutera eventuella beredskapsåtgärder som har vidtagits på nationell nivå.

                  7.

                  Medlemsstaterna bör begära information om leveransmöjligheter från representativa sammanslutningar av företag eller, vid behov, från enskilda tillverkare av halvledare och utrustning, vilket kan inbegripa information om produktionsmöjligheter, produktionskapacitet och nuvarande primära störningar, i syfte att identifiera och skräddarsy potentiella krisåtgärder. Varje insamling och utbyte av information bör ske i enlighet med tillämpliga bestämmelser om datadelning och konfidentialitet för information och data.

                  8.

                  På grundval av denna information uppmanas medlemsstaterna att bedöma lämpliga, ändamålsenliga och proportionella krisåtgärder på nationell nivå och unionsnivå (krisverktygslåda). Dessa åtgärder skulle kunna inbegripa en eller flera av följande åtgärder:

                              a)

                              Inleda en dialog med och be tillverkarna att prioritera produktion av krisnödvändiga produkter för att säkerställa att kritiska sektorer kan fortsätta att bedriva sin verksamhet.

                              b)

                              I lämpliga fall överväga att ge kommissionen i uppdrag att agera som inköpscentral för två eller flera medlemsstaters räkning när det gäller offentlig upphandling av krisnödvändiga produkter för vissa kritiska sektorer.

                              c)

                              Bedöma om unionen bör utöva tillsyn över export av krisnödvändiga produkter och begära att kommissionen bedömer om villkoren för skyddsåtgärder med avseende på export i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2015/479 är uppfyllda.

                              d)

                              Inleda samordnade samråd eller samordnat samarbete med relevanta tredjeländer i syfte att hitta samarbetslösningar för att åtgärda störningar i leveranskedjan i enlighet med internationella förpliktelser. Detta kan i lämpliga fall inbegripa samordning i relevanta internationella forum.

                  9.

                  För att säkerställa ett samordnat tillvägagångssätt bör medlemsstaterna i god tid informera kommissionen om alla nationella åtgärder de vidtar med avseende på leverenskedjan för halvledare.

            5.   ÖVERVAKNING

                  10.

                  Medlemsstaterna bör regelbundet övervaka värdekedjan för halvledare, med fokus på risker som kan störa, äventyra eller få negativa konsekvenser för leveranserna av halvledare.

                  11.

                  För detta ändamål bör medlemsstaterna identifiera lämpliga indikatorer för tidig varning i syfte att föregripa framtida störningar i leveranskedjan för halvledare.

                  12.

                  Medlemsstaterna bör lämna information till kommissionen med avseende på kartläggningsfaktorer, trender och händelser som skulle kunna leda till betydande störningar i den globala värdekedjan för halvledare med återverkningar i unionen (riskbedömning för unionen). Relevanta faktorer som ska beaktas kan vara följande:

                              a)

                              Tillgänglighet och integritet vad gäller tjänster eller varor hos företag i sektorn för halvledare i unionen vars funktion är väsentlig för leveranskedjan för halvledare.

                              b)

                              I vilken utsträckning efterfrågan på halvledare fluktuerar för olika typer av halvledare, även i förhållande till tillgänglig tillverkningskapacitet.

                              c)

                              Brister och flaskhalsar vad gäller tillverkning, förpackning och logistik, inklusive brist på råvaror och tillgänglig kvalificerad arbetskraft.

                              d)

                              Olyckor, angrepp, naturkatastrofer eller andra allvarliga händelser som kan påverka leveranskedjan för halvledare.

                              e)

                              Tekniska, regelrelaterade eller miljömässiga förändringar som minskar tillverkningens lönsamhet.

                              f)

                              Koncentration av leveranserna med avseende på geografiska områden och företag, med beaktande av nätverks- och inlåsningseffekter.

                              g)

                              Inverkan på handelspolitik, tullsatser, handelshinder och andra handelsrelaterade åtgärder.

                              h)

                              Halvledares äkthet och integritet, eventuella konsekvenser av förfalskade halvledare.

                              i)

                              Intrång i eller stöld av immateriella rättigheter eller företagshemligheter.

                  13.

                  Medlemsstaterna bör identifiera de huvudsakliga kategorierna av användare av halvledare, särskilt sådana i kritiska sektorer. De bör uppmana relevanta berörda organisationer, inklusive branschorganisationer och företrädare för de huvudsakliga kategorierna av användare, att lämna information om ovanliga ökningar av efterfrågan och kända störningar i deras leveranskedja, inklusive om avbrott i tillgången till kritiska halvledare eller kritiska råvaror under längre tid än genomsnittlig ledtid, försenade leveranser och exceptionella prisstegringar.

                  14.

                  Medlemsstaterna bör omedelbart underrätta kommissionen när de får kännedom om en potentiell störning i leveranserna av halvledare eller en ovanlig ökning av efterfrågan eller när de har konkret och tillförlitlig information om någon annan riskfaktor som uppkommer eller händelse som inträffar.

            6.   ÖVERSYN

                  15.

                  Rekommendationen kan upphävas efter det att förslaget till förordning har trätt i kraft.

         Utfärdad i Bryssel den 8 februari 2022.

               På kommissionens vägnar

            Thierry BRETON

               Ledamot av kommissionen

         (1)  COM(2022) 46, 8.2.2022.

         (2)  Meddelande från kommissionen till Europaparlamentet, rådet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén samt Regionkommittén – Digital kompass 2030: den europeiska vägen in i det digitala decenniet (COM(2021) 118 final, 9.3.2021).

         (3)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2015/479 av den 11 mars 2015 om gemensamma exportregler (EUT L 83, 27.3.2015, s. 34).


title: Europeiska centralbankens rekommendation av den 16 juli 2021 till Europeiska unionens råd om externa revisorer för Banka Slovenije (ECB/2021/28) 2021/C 299/01

text:
               27.7.2021

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               C 299/1

      EUROPEISKA CENTRALBANKENS REKOMMENDATION
      av den 16 juli 2021
      till Europeiska unionens råd om externa revisorer för Banka Slovenije
      (ECB/2021/28)
      (2021/C 299/01)
      ECB-RÅDET HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION
      med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,
      med beaktande av stadgan för Europeiska centralbankssystemet och Europeiska centralbanken, särskilt artikel 27.1, och
      av följande skäl:

                  (1)

                  Räkenskaperna för Europeiska centralbanken (ECB) och de nationella centralbankerna i de medlemsstater som har euron som valuta granskas av oavhängiga externa revisorer som ECB-rådet har rekommenderat och Europeiska unionens råd godkänt.

                  (2)

                  Förordnandet för Banka Slovenijes externa revisorer, Ernst & Young revizija, poslovno svetovanje, d.o.o., löpte ut efter revisionen avseende räkenskapsåret 2020. Det är därför nödvändigt att utse externa revisorer från och med räkenskapsåret 2021.

                  (3)

                  Banka Slovenije har utsett PricewaterhouseCoopers, podjetje za revizijo in druge finančno računovodske storitve, d. o. o. som sina externa revisorer för räkenskapsåren 2021–2023.

            HÄRIGENOM REKOMMENDERAS FÖLJANDE.
      Det rekommenderas att PricewaterhouseCoopers, podjetje za revizijo in druge finančno računovodske storitve, d. o. o. utses till Banka Slovenijes externa revisorer för räkenskapsåren 2021–2023.

         Utfärdad i Frankfurt am Main den 16 juli 2021.

            Christine LAGARDE

               ECB:s ordförande


title: Europeiska centralbankens rekommendation av den 16 juli 2021 till Europeiska unionens råd om externa revisorer för Banco de España (ECB/2021/29) 2021/C 299/02

text:
               27.7.2021

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               C 299/2

      EUROPEISKA CENTRALBANKENS REKOMMENDATION
      av den 16 juli 2021
      till Europeiska unionens råd om externa revisorer för Banco de España
      (ECB/2021/29)
      (2021/C 299/02)
      ECB-RÅDET HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION
      med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,
      med beaktande av stadgan för Europeiska centralbankssystemet och Europeiska centralbanken, särskilt artikel 27.1, av följande skäl:
      av följande skäl:

                  (1)

                  Räkenskaperna för Europeiska centralbanken (ECB) och de nationella centralbankerna i de medlemsstater som har euron som valuta granskas av oavhängiga externa revisorer som ECB-rådet har rekommenderat och Europeiska unionens råd godkänt.

                  (2)

                  2018 utsåg Banco de España Mazars Auditores, S.L.P. - Mazars, S.A. som sina externa revisorer för räkenskapsåren 2018–2020 med en möjlighet till förlängning avseende räkenskapsåren 2021 och 2022, och ECB-rådet rekommenderade både utnämningen och förlängningen avseende räkenskapsåren 2021 och 2022 (1).

                  (3)

                  Förordnandet för Banco de Españas nuvarande externa revisorer, Mazars Auditores, S.L.P. - Mazars, S.A., löpte ut efter revisionen avseende räkenskapsåret 2020. Det är därför nödvändigt att utse externa revisorer för räkenskapsåren 2021 och 2022.

                  (4)

                  Banco de España har för avsikt att förlänga mandatet för Mazars Auditores, S.L.P. - Mazars, S.A. till räkenskapsåren 2021 och 2022 enligt vad som framgår av rekommendation ECB/2018/22 och skälen till rådets direktiv (EU) 2018/1518 (2). En sådan förlängning är möjligt i enlighet med ett avtal mellan Banco de España and Mazars Auditores, S.L.P. - Mazars, S.A.

            HÄRIGENOM REKOMMENDERAS FÖLJANDE.
      Det rekommenderas att den tillfälliga sammansättningen av företag Mazars Auditores, S.L.P. - Mazars, S.A. utses till externa revisorer för Banco de España för räkenskapsåren 2021 och 2022.

         Utfärdad i Frankfurt am Main den 16 juli 2021.

            Christine LAGARDE

               ECB:s ordförande

         (1)  Europeiska centralbankens rekommendation ECB/2018/22 av den 6 september 2018 till Europeiska unionens råd om externa revisorer för Banco de España (EUT C 325, 14.9.2018, s. 1).

         (2)  Rådets beslut (EU) 2018/1518 av den 9 oktober 2018 om ändring av beslut 1999/70/EG om de nationella centralbankernas externa revisorer vad gäller externa revisorer för Banco de España (EUT L 256, 12.10.2018, s. 63).


title: Rådets rekommendation av den 18 juni 2021 med avgivande av rådets yttrande om Belgiens stabilitetsprogram 2021

text:
               29.7.2021

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               C 304/1

      RÅDETS REKOMMENDATION
      av den 18 juni 2021
      med avgivande av rådets yttrande om Belgiens stabilitetsprogram 2021
      (2021/C 304/01)
      EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION
      med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,
      med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken (1), särskilt artikel 5.2,
      med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation,
      med beaktande av Europaparlamentets resolutioner,
      efter att ha hört Ekonomiska och finansiella kommittén, och
      av följande skäl:

                  (1)

                  Den 20 mars 2020 antog kommissionen ett meddelande om aktivering av den allmänna undantagsklausulen i stabilitets- och tillväxtpakten. Den allmänna undantagsklausulen, som fastställs i artiklarna 5.1, 6.3, 9.1 och 10.3 i förordning (EG) nr 1466/97 och artiklarna 3.5 och 5.2 i rådets förordning (EG) nr 1467/97 (2), underlättar samordningen av budgetpolitiken vid en allvarlig konjunkturnedgång. I det meddelandet framförde kommissionen sin ståndpunkt att villkoren för aktivering av den allmänna undantagsklausulen var uppfyllda i och med den allvarliga konjunkturnedgång som föranleddes av covid-19-pandemin. Den 23 mars 2020 anslöt sig medlemsstaternas finansministrar till kommissionens bedömning. Den allmänna undantagsklausulen har gett medlemsstaterna budgetflexibilitet att hantera covid-19-krisen. Den har underlättat samordningen av budgetpolitiken under den allvarliga konjunkturnedgången. Aktiveringen av undantagsklausulen innebär att medlemsstaterna tillfälligt får avvika från anpassningsbanan mot sina medelfristiga budgetmål, förutsatt att detta inte äventyrar de offentliga finansernas hållbarhet på medellång sikt. Den 17 september 2020 aviserade kommissionen, i sitt meddelande om den årliga strategin för hållbar tillväxt 2021, att den allmänna undantagsklausulen skulle vara fortsatt aktiverad även 2021.

                  (2)

                  Den 20 juli 2020 antog rådet en rekommendation (3) (rådets rekommendation av den 20 juli 2020). I den rekommenderades Belgien att vidta alla nödvändiga åtgärder, i enlighet med den allmänna undantagsklausulen, för att effektivt hantera covid-19-pandemin, upprätthålla ekonomin och stödja den påföljande återhämtningen. I den rekommenderades Belgien även att så snart de ekonomiska förhållandena medger det driva en finanspolitik som syftar till att nå en återhållsam offentligfinansiell ställning på medellång sikt och säkerställa en hållbar skuldsättning, samtidigt som investeringarna ökas.

                  (3)

                  Rådets rekommendation om den ekonomiska politiken i euroområdet 2021 anger att finanspolitiken bör vara fortsatt stödjande i alla medlemsstater i euroområdet under hela 2021 och att politiska åtgärder bör anpassas till landsspecifika omständigheter, vidtas vid rätt tidpunkt samt vara tillfälliga och riktade. När de epidemiologiska och ekonomiska förhållandena så tillåter bör krisåtgärderna fasas ut, samtidigt som krisens sociala och arbetsmarknadsrelaterade följdverkningar måste motverkas. Medlemsstaterna bör bedriva en finanspolitik som syftar till att på medellång sikt uppnå ett betryggande läge i de offentliga finanserna och säkerställa en hållbar skuldsättning, men samtidigt öka investeringarna. Medlemsstaterna bör genomföra reformer för att förbättra täckningen, tillräckligheten och hållbarheten hos hälso- och sjukvårdssystem samt sociala trygghetssystem för alla.

                  (4)

                  Den 18 november 2020 antog kommissionen sina yttranden om euromedlemsstaternas utkast till budgetplaner 2021 efter att ha gjort en kvalitativ bedömning av de finanspolitiska åtgärderna. Kommissionen ansåg att Belgiens utkast till budgetplan sammantaget överensstämde med de finanspolitiska rekommendationer som anges i rådets rekommendation av den 20 juli 2020 och att merparten av åtgärderna i utkastet till budgetplan stödde den ekonomiska aktiviteten i ett läge med betydande osäkerhet.

                  (5)

                  Next Generation EU, inbegripet faciliteten för återhämtning och resiliens, kommer att säkerställa en hållbar, inkluderande och rättvis återhämtning. Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2021/241, (4) , genom vilken faciliteten för återhämtning och resiliens inrättades, trädde i kraft den 19 februari 2021. Faciliteten för återhämtning och resiliens kommer att ge ekonomiskt stöd till genomförandet av reformer och investeringar och utgöra en finanspolitisk impuls finansierad av unionen. Den kommer att bidra till den ekonomiska återhämtningen och till genomförandet av hållbara och tillväxtfrämjande reformer och investeringar, i synnerhet för att främja den gröna och den digitala omställningen, samt stärka motståndskraften och den potentiella tillväxten i medlemsstaternas ekonomier. Den kommer på kort sikt även att hjälpa de offentliga finanserna att återgå till en mer gynnsam ställning och på medellång och lång sikt bidra till att stärka den offentligfinansiella hållbarheten och till tillväxt och jobbskapande.

                  (6)

                  Den 3 mars 2021 antog kommissionen ett meddelande med ytterligare politiska riktlinjer för att underlätta samordningen av finanspolitiken och utformningen av medlemsstaternas stabilitets- och konvergensprogram. Den övergripande finanspolitiska inriktningen, med beaktande av nationella budgetar och faciliteten för återhämtning och resiliens, bör vara fortsatt stödjande 2021 och 2022. Eftersom den ekonomiska aktiviteten enligt förväntningarna gradvis kommer att normaliseras under andra halvåret 2021 bör medlemsstaternas finanspolitik under 2022 samtidigt bli mer differentierad. Medlemsstaternas finanspolitik bör ta hänsyn till hur långt återhämtningen har kommit, till de offentliga finansernas hållbarhet och till behovet av att minska ekonomiska, sociala och geografiska skillnader. Med tanke på vikten av att stödja en hållbar återhämtning för unionen bör medlemsstater med låga hållbarhetsrisker rikta in sina budgetar mot en fortsatt stödjande finanspolitik under 2022, med beaktande av effekterna av faciliteten för återhämtning och resiliens. Medlemsstater med höga skuldnivåer bör bedriva en försiktig finanspolitik, men samtidigt upprätthålla nationellt finansierade investeringar och använda bidrag från faciliteten för återhämtning och resiliens för att finansiera ökade investeringar av hög kvalitet och strukturreformer. Även efter 2022 bör finanspolitiken ta hänsyn till styrkan i återhämtningen, graden av ekonomisk osäkerhet och hållbarheten i de offentliga finanserna. En omläggning av finanspolitiken, så att den inriktas mot att uppnå en återhållsam offentligfinansiell ställning på medellång sikt, bland annat genom att stödåtgärderna med tiden fasas ut, kommer att bidra till hållbara offentliga finanser på medellång sikt.

                  (7)

                  I sitt meddelande av den 3 mars 2021 förde kommissionen även fram sin ståndpunkt att beslutet om huruvida den allmänna undantagsklausulen ska avaktiveras eller fortsätta att gälla bör fattas efter en samlad bedömning av läget i ekonomin och att det viktigaste kvantitativa kriteriet bör vara nivån på den ekonomiska aktiviteten i unionen eller euroområdet jämfört med förkrisnivåerna (slutet av 2019). Den 2 juni 2021 gjorde kommissionen, på grundval av sin vårprognos 2021, bedömningen att villkoren för att fortsätta att tillämpa den allmänna undantagsklausulen 2022 och för att avaktivera den från och med 2023 var uppfyllda. Även efter det att den allmänna undantagsklausulen har avaktiverats kommer hänsyn att tas till landsspecifika förhållanden.

                  (8)

                  Den 30 april 2021 lämnade Belgien in sitt stabilitetsprogram 2021 i enlighet med artikel 4 i förordning (EG) nr 1466/97.

                  (9)

                  Enligt uppgifter som validerats av Eurostat uppgick Belgiens offentliga underskott 2020 till 9,4 % av bruttonationalprodukten (BNP), medan den offentliga skulden ökade till 114,1 % av BNP. Den årliga förändringen i det primära budgetsaldot uppgick till -7,5 % av BNP, inräknat diskretionära budgetåtgärder på 4,5 % av BNP för att stötta ekonomin samt effekten av automatiska stabilisatorer. Belgien erbjöd även företag och hushåll likviditetsstöd (i form av till exempel garantier och skatteuppskov som inte har någon direkt och omedelbar inverkan på budgeten) på uppskattningsvis 11,8 % av BNP. Det faktiska utnyttjandet av de offentliga garantierna 2020 beräknas av kommissionen vara under 0,5 % av BNP.

                  (10)

                  Den 2 juni 2021 lade kommissionen fram en rapport enligt artikel 126.3 i fördraget. Den rapporten behandlade Belgiens budgetläge utifrån det faktum att dess offentliga underskott 2020 överskred fördragets referensvärde på 3 % av BNP, samtidigt som den offentliga skulden överskred fördragets referensvärde på 60 % av BNP och inte minskade i tillfredsställande takt. Rapporten slog fast att varken underskotts- eller skuldkriteriet var uppfyllt.

                  (11)

                  Det makroekonomiska scenario som ligger till grund för budgetprognoserna 2021 och 2022 är realistiskt. I stabilitetsprogrammet 2021 förutspås att BNP i fasta priser kommer att växa med 4,1 % och 3,5 % 2021 respektive 2022. Kommissionens vårprognos 2021 visar på en något högre real tillväxt 2021 och 2022, på 4,5 % respektive 3,7 %, tack vare en ökad investeringsnivå.

                  (12)

                  I sitt stabilitetsprogram 2021 räknar regeringen med att det offentliga underskottet minskar från 9,4 % av BNP 2020 till 7,7 % av BNP 2021, medan skuldkvoten ökar till 116,3 % av BNP 2021, från 114,1 % 2020. Enligt stabilitetsprogrammet 2021 kommer förändringen i det primära budgetsaldot 2021 jämfört med förkrisnivån (2019) att uppgå till -6,1 % av BNP till följd av diskretionära budgetåtgärder på 2,7 % av BNP för att stötta ekonomin samt effekten av automatiska stabilisatorer. Dessa beräkningar överensstämmer med dem i kommissionens vårprognos 2021.

                  (13)

                  Till följd av covid-19-pandemin och den konjunkturnedgång som denna orsakat har Belgien antagit budgetåtgärder för att stärka kapaciteten i hälso- och sjukvårdssystemet, begränsa covid-19-pandemin och hjälpa de personer och sektorer som drabbats särskilt hårt. Dessa kraftfulla politiska insatser har mildrat nedgången i BNP, vilket i sin tur har begränsat ökningen av det offentliga underskottet och den offentliga skulden. Offentligfinansiella åtgärder bör maximera stödet till återhämtningen, utan att föregripa de offentliga finansernas framtida utveckling. Åtgärderna bör därför inte utvecklas till att bli en permanent börda för de offentliga finanserna. När medlemsstaterna inför permanenta åtgärder bör de finansiera dem på ett sätt som säkerställer budgetneutralitet på medellång sikt. De åtgärder som Belgien har vidtagit 2020 och 2021 har varit i linje med rådets rekommendation av den 20 juli 2020. De diskretionära budgetåtgärder som regeringen antagit 2020 och 2021 är mestadels tillfälliga eller kompenseras genom uppvägande åtgärder.

                  (14)

                  Bidrag från faciliteten för återhämtning och resiliens har ännu inte beaktats i stabilitetsprogrammet 2021. Samtidigt utgår kommissionens prognos 2021 från investeringar och reformer som finansieras genom bidrag från faciliteten för återhämtning och resiliens motsvarande 0,2 % av BNP 2021 och 0,3 % av BNP 2022, och följer samma hypotes som den användes av den belgiska federala planeringsbyrån i dess makroekonomiska utvärdering av faciliteten för återhämtning och resiliens.

                  (15)

                  De vedertagna indikatorer för finanspolitisk anpassning som anges i förordning (EG) nr 1466/97 måste tolkas mot bakgrund av det nu rådande läget. För det första är beräkningarna av produktionsgapet mycket osäkra. För det andra måste finanspolitiken snabbt kunna anpassas till covid-19-pandemins utveckling, dvs. övergå från krisstöd till mer riktade åtgärder så snart hälsoriskerna minskar. För det tredje präglas det nuvarande läget av omfattande politiska insatser för att stödja den ekonomiska aktiviteten. De stora överföringarna från unionens budget (bland annat från faciliteten för återhämtning och resiliens) innebär att de vedertagna indikatorerna inte speglar hela den finanspolitiska impulsen till ekonomin. Det strukturella saldot förefaller mot denna bakgrund inte vara en adekvat indikator. Utgiftsriktmärket måste också anpassas (5) och kompletteras med ytterligare information för att ge en fullständig bild av finanspolitikens inriktning.

                  (16)

                  På samma sätt som i bedömningen av utkasten till budgetplaner 2021 har tillfälliga krisåtgärder exkluderats från de aggregerade utgifterna. Det handlar om tillfälliga krisåtgärder för att stärka hälso- och sjukvårdssystemen och kompensera arbetstagare och företag för inkomstförluster som är en följd av nedstängningar och störningar i försörjningskedjor. En förutsättning för att de offentliga myndigheterna ska kunna avskaffa dessa åtgärder är att folkhälsosituationen och den ekonomiska situationen återgår till det normala. För att i nuläget bedöma den samlade finanspolitiska inriktningen bör de stora överföringarna från unionens budget (bland annat från faciliteten för återhämtning och resiliens) inkluderas i de relevanta aggregerade utgifterna. Den samlade finanspolitiska inriktningen mäts därför genom förändringen i primära utgifter (exklusive diskretionära åtgärder på inkomstsidan och utan att beakta krisrelaterade tillfälliga åtgärder), inbegripet utgifter som finansieras med bidrag från faciliteten för återhämtning och resiliens och andra unionsmedel. Förutom att mäta den samlade finanspolitiska inriktningen är syftet med analysen även att bedöma om den nationella finanspolitiken är försiktig och dess sammansättning gynnsam för en hållbar återhämtning som är förenlig med den gröna och den digitala omställningen. Särskild hänsyn tas därför till utvecklingen för nationellt finansierade primära löpande utgifter och investeringar.

                  (17)

                  I Belgiens stabilitetsprogrammet 2021 beräknas det offentliga underskott minska till 4,5 % av BNP 2022, främst till följd av att merparten av de tillfälliga stödåtgärder som antogs 2020 och 2021 avskaffas och högre offentliga intäkter som ett resultat av det förbättrade makroekonomiska läget. Den offentliga skuldkvoten beräknas stabiliseras på 116 % av BNP 2022. Dessa beräkningar överensstämmer med dem i kommissionens vårprognos 2021. Enligt kommissionens vårprognos 2021 och på grundval av den särskilda metod som återspeglar ovannämnda utmaningar kommer den finanspolitiska inriktningen totalt sett – inräknat effekten på aggregerad efterfrågan 2022 från investeringar som finansieras både genom den nationella budgeten och unionens budget, i synnerhet genom faciliteten för återhämtning och resiliens – att uppgå till -0,4 % av BNP (6). Det positiva bidraget från utgifter som finansieras med bidrag från faciliteten för återhämtning och resiliens och andra unionsmedel beräknas öka med 0,1 procentenhet av BNP. Nationellt finansierade investeringar beräknas ge ett kontraktivt bidrag på 0,1 procentenheter av BNP (7). Nationellt finansierade primära löpande utgifter (exklusive diskretionära åtgärder på inkomstsidan) beräknas ge ett expansivt bidrag på 0,4 procentenhet av BNP.

                  (18)

                  Kvaliteten på medlemsstaternas budgetåtgärder förefaller vara särskilt betydelsefull. Finanspolitiska strukturreformer som syftar till att förbättra nationella budgetars sammansättning kan främja den potentiella tillväxten, skapa välbehövligt utrymme i de offentliga finanserna och bidra till att på längre sikt säkerställa hållbara offentliga finanser, även med tanke på utmaningar som rör klimatförändringarna och folkhälsan. På inkomstsidan har covid-19-krisen ökat betydelsen av reformer för att göra statsinkomstsystemen mer effektiva och rättvisa. På utgiftssidan har den gjort det ännu viktigare att öka hållbara och tillväxtfrämjande investeringar och höja deras kvalitet, på ett sätt som är förenligt med målen att stärka tillväxtpotentialen, ekonomins och samhällets motståndskraft samt med den gröna och den digitala omställningen. De nationella återhämtnings- och resiliensplanerna kommer att göra det möjligt att förbättra nationella budgetars sammansättning.

                  (19)

                  Enligt de medelsiktiga budgetplanerna i stabilitetsprogrammet 2021 beräknas det offentliga underskottet minska från 4 % 2023 till 3,7 % av BNP 2024. Det offentliga underskottet beräknas inte återgå till en nivå under 3 % av BNP under programperioden för stabilitetsprogrammet 2021. Stabilitetsprogrammet 2021 innehåller inte den information som krävs för att beräkna finanspolitikens samlade inriktning 2023 och 2024. I nuläget beräknas den 10-åriga genomsnittliga nominella potentiella tillväxten uppgå till 2,75 % (8). Denna beräkning inkluderar dock inte effekten av de reformer som ingår i återhämtnings- och resiliensplanen och som därför kan stärka Belgiens potentiella tillväxt.

                  (20)

                  Den offentliga skuldkvoten beräknas öka från 116,7 % av BNP 2023 till 117,4 % av BNP 2024, helt beroende på stock-/flödesjusteringar. Med tanke på att skuldkvoten är hög och bara gradvis förväntas sjunka framöver anses riskerna på medellång sikt för den offentligfinansiella hållbarheten i Belgien enligt den senaste skuldhållbarhetsanalysen vara höga.

                  (21)

                  Med tanke på den exceptionellt stora osäkerhet som fortfarande råder bör den finanspolitiska vägledningen även framöver vara främst kvalitativ. Mer exakt kvantifierad vägledning för de senare åren kommer att ges 2022, förutsatt att graden av osäkerhet minskar tillräckligt fram till dess.

                  (22)

                  Rådet har bedömt stabilitetsprogrammet 2021 och Belgiens uppföljning av rådets rekommendation av den 20 juli 2020.

            HÄRIGENOM REKOMMENDERAS BELGIEN ATT GÖRA FÖLJANDE:

         1.

            Under 2022 utnyttja faciliteten för återhämtning och resiliens för att finansiera ytterligare investeringar som kan stötta återhämtningen, men samtidigt bedriva en försiktig finanspolitik. Att bevara nationellt finansierade investeringar.

         2.

            När de ekonomiska förhållandena så medger, bedriva en finanspolitik som syftar till att på medellång sikt uppnå en återhållsam offentligfinansiell ställning och säkerställa de offentliga finansernas hållbarhet, och samtidigt öka investeringarna för att främja tillväxtpotentialen.

         3.

            Ägna särskild uppmärksamhet åt de offentliga finansernas sammansättning, på såväl inkomst- som utgiftssidan av budgeten, och åt budgetåtgärdernas kvalitet för att säkerställa en hållbar och inkluderande återhämtning. Prioritera hållbara och tillväxtfrämjande investeringar, särskilt investeringar som stöder den gröna och den digitala omställningen. Prioritera finanspolitiska strukturreformer som bidrar till finansieringen av politiska prioriteringar och till långsiktigt hållbara offentliga finanser, inbegripet, i förekommande fall, genom att förbättra täckningen, tillräckligheten och hållbarheten hos hälso- och sjukvårdssystem samt sociala trygghetssystem för alla.

         Utfärdad i Luxemburg den 18 juni 2021.

               På rådets vägnar

            J. LEÃO

               Ordförande

         (1)  EGT L 209, 2.8.1997, s. 1.

         (2)  Rådets förordning (EG) nr 1467/97 av den 7 juli 1997 om påskyndande och förtydligande av tillämpningen av förfarandet vid alltför stora budgetunderskott (EGT L 209, 2.8.1997, s. 6).

         (3)  Rådets rekommendation av den 20 juli 2020 om Belgiens nationella reformprogram 2020 med avgivande av rådets yttrande om Belgiens stabilitetsprogram 2020, EUT C 282, 26.8.2020, s. 1.

         (4)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2021/241 av den 12 februari 2021 om inrättande av Faciliteten för återhämtning och resiliens (EUT L 57, 18.2.2021, s. 17).

         (5)  Framför allt innebär den utjämning av investeringarna över fyra år som används i utgiftsriktmärket att det inte är möjligt att korrekt bedöma det offentligfinansiella stöd till återhämtningen som kommer från nationellt finansierade investeringar.

         (6)  Om indikatorn ligger på minus innebär detta att ökningstakten i de primära utgifterna är högre än den medelsiktiga ekonomiska tillväxten, vilket signalerar att finanspolitiken är expansiv.

         (7)  Bidraget från övriga nationellt finansierade kapitalutgifter beräknas vara neutralt.

         (8)  Kommissionens beräkning i enlighet med den gemensamt överenskomna metoden.


title: Europeiska centralbankens rekommendation av den 23 juli 2021 om upphävande av rekommendation ECB/2020/62 (ECB/2021/31) 2021/C 303/01

text:
               29.7.2021

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               C 303/1

      EUROPEISKA CENTRALBANKENS REKOMMENDATION
      av den 23 juli 2021
      om upphävande av rekommendation ECB/2020/62
      (ECB/2021/31)
      (2021/C 303/01)
      ECB-RÅDET HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION
      med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,
      med beaktande av rådets förordning (EU) nr 1024/2013 av den 15 oktober 2013 om tilldelning av särskilda uppgifter till Europeiska centralbanken i fråga om politiken för tillsyn över kreditinstitut (1), särskilt artikel 4.3, och
      av följande skäl:

                  (1)

                  Den 27 mars 2020 antog Europeiska centralbanken (ECB) rekommendation ECB/2020/19 (2) som rekommenderade att kreditinstitut inte betalar ut några utdelningar fram till åtminstone den 1 oktober 2020, inte ingår några oåterkalleliga förpliktelser att lämna utdelning samt att kreditinstituten avstår från att köpa tillbaka egna aktier med målet att gynna aktieägarna. Den 27 juli 2020 förlängde ECB denna rekommendation fram till den 1 januari 2021 genom att anta Europeiska centralbankens rekommendation ECB/2020/35 (3).

                  (2)

                  Trots att de makroekonomiska förutsättningarna förbättrats och den ekonomiska osäkerheten pga. covid-19-pandemin minskat, var osäkerheten fortfarande förhöjd vid utgången av år 2020 vilket bl.a. innebär att bankerna fortfarande har svårt att bedöma sina kapitalbehov på medellång sikt. Mot bakgrund av den fortsatta osäkerheten har ECB antagit Europeiska centralbankens rekommendation ECB/2020/62 (4) som upphäver rekommendation ECB/2020/35, men rekommenderar att kreditinstitut bör vara extremt försiktiga vid beslut om, eller utbetalningar av, utdelning eller om att köpa tillbaka egna aktier med målet att gynna aktieägarna.

                  (3)

                  De senaste makroekonomiska prognoserna indikerar att den ekonomiska återhämtningen inletts och att den ekonomiska osäkerheten minskat ytterligare. Följaktligen anser ECB att grunderna för rekommendation ECB/2020/62 inte längre föreligger. Den minskade ekonomiska osäkerheten möjliggör en noggrann tillsynsbedömning av enskilda bankers planerade utdelningar och köp av egna aktier med en försiktig framåtblickande bedömning av kapitalbehoven inom ramen för en normal tillsynscykel.

            HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
      Rekommendation ECB/2020/62 ska upphöra att gälla med verkan från och med den 30 september 2021.

         Utfärdad i Frankfurt am Main den 23 juli 2021.

               Christine LAGARDE

            ECB:s ordförande

         (1)  EUT L 287, 29.10.2013, s. 63.

         (2)  Europeiska centralbankens rekommendation ECB/2020/19 av den 27 mars 2020 om utdelningar under covid-19-pandemin och om upphävande av rekommendation ECB/2020/1 (EUT C 102I, 30 mars 2020, s. 1).

         (3)  Europeiska centralbankens rekommendation ECB/2020/35 av den 27 juli 2020 om utdelningar under covid-19-pandemin och om upphävande av rekommendation ECB/2020/19 (EUT C 251, 31.7.2020, s. 1).

         (4)  Europeiska centralbankens rekommendation ECB/2020/62 av den 15 december 2020 om utdelningar under covid-19-pandemin och om upphävande av rekommendation ECB/2020/35 (EUT C 437, 18.12.2020, s. 1).