title: Rådets rekommendation av den 22 april 2013 om att inrätta en ungdomsgaranti

text:
               26.4.2013

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               C 120/1

         RÅDETS REKOMMENDATION
   av den 22 april 2013
   om att inrätta en ungdomsgaranti
   2013/C 120/01
   EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION
   med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 292,
   med beaktande av Europeiska kommissionens förslag, och
   av följande skäl:

               (1)

               Att nu investera i de unga européernas mänskliga kapital kommer att ge långsiktiga fördelar och bidra till en hållbar ekonomisk tillväxt för alla. Unionen kommer att kunna dra full nytta av en aktiv, innovativ och välutbildad arbetskraft och samtidigt undvika de mycket höga kostnaderna förknippade med unga som varken arbetar eller studerar, vilka just nu ligger på 1,2 % av BNP.

               (2)

               Unga har drabbats särskilt hårt under krisen. De är utsatta på grund av de övergångsperioder i livet som de genomgår, deras avsaknad av yrkeserfarenhet, deras ibland otillräckliga utbildning, deras ofta begränsade sociala skydd, begränsade tillgång till ekonomiska medel och osäkra anställningsförhållanden. Unga kvinnor löper större risk att få låga löner och osäkra anställningar, samtidigt som unga föräldrar – främst unga mödrar – saknar rätt möjlighet att förena arbete och privatliv. Dessutom är unga särskilt missgynnade eller riskerar att utsättas för diskriminering. Lämpliga stödåtgärder är därför nödvändiga, samtidigt har dock unga ett eget ansvar för att hitta sin väg till ekonomisk verksamhet.

               (3)

               Det finns 7,5 miljoner unga som varken arbetar eller studerar i unionen, vilket utgör 12,9 % av de unga européerna (mellan 15–24 år). Många har bara grundskoleutbildning och har lämnat utbildningen i förtid. Dessutom är många ofta invandrare eller har en mindre gynnad bakgrund. Begreppet ”unga som varken arbetar eller studerar” täcker olika undergrupper av ungdomar med vitt skilda behov.

               (4)

               30,1 % av de arbetslösa under 25 år i unionen har varit arbetslösa i mer än tolv månader. Dessutom söker allt fler unga inte aktivt någon sysselsättning, vilket kan göra att de går miste om strukturstöd för att kunna komma tillbaka ut på arbetsmarknaden. Forskningen visar att ungdomsarbetslösheten kan ge bestående följdverkningar, såsom ökad risk för framtida arbetslöshet, sänkta framtida inkomstnivåer, förlust av mänskligt kapital, fattigdomsöverföring mellan generationer eller sänkt motivation att bilda familj, och bidrar till en negativ demografisk utveckling.

               (5)

               Begreppet ”ungdomsgaranti” avser här en situation där unga inom fyra månader efter det att de blivit arbetslösa eller avslutat sin formella utbildning får ett högkvalitativt erbjudande om sysselsättning, vidareutbildning, lärlingsutbildning eller praktik. Ett erbjudande om vidareutbildning skulle även kunna inbegripa högkvalitativa utbildningsprogram som leder till en erkänd yrkeskvalifikation.

               (6)

               Ungdomsgarantin skulle bidra till att tre av målen för Europa 2020-strategin infrias, nämligen att 75 % av befolkningen i åldrarna 20–64 år ska ha ett arbete, att andelen elever som slutar skolan i förtid ska vara under 10 %, samt att antalet personer i fattigdom och socialt utanförskap ska minska med minst 20 miljoner.

               (7)

               Riktlinjerna för medlemsstaternas sysselsättningspolitik, som antogs av rådet genom beslut 2010/707/EU (1) av den 21 oktober 2010, särskilt riktlinjerna 7 och 8, uppmanar medlemsstaterna att främja ungdomars integrering på arbetsmarknaden och att, i samarbete med arbetsmarknadens parter, särskilt hjälpa unga som varken arbetar eller studerar att hitta ett första arbete, skaffa sig arbetslivserfarenhet eller en vidareutbildning, inbegripet lärlingsutbildning, och att snabbt ingripa när ungdomar blir arbetslösa.

               (8)

               Redan år 2005, när rådet antog riktlinjerna för medlemsstaternas sysselsättningpolitik genom beslut 2005/600/EG (2) av den 12 juli 2005, enades rådet om att ”alla arbetslösa personer skall erbjudas en ny start innan de, vad gäller ungdomar, når sex månaders (…) arbetslöshet”. Genom beslut 2008/618/EG av den 15 juli 2008 om riktlinjer för medlemsstaternas sysselsättningspolitik (3) sänkte rådet denna tid till högst fyra månader för ungdomar som slutat skolan.

               (9)

               I Europaparlamentets resolution av den 6 juli 2010 om att främja ungdomens tillträde till arbetsmarknaden och stärka den rättsliga ställningen för praktikanter och lärlingar (4) uppmanade Europaparlamentet kommissionen och rådet att lägga fram en ungdomsgaranti som säkrar rätten för varje ung människa inom unionen att bli erbjuden arbete, lärlingsplats, extra utbildning eller en kombination av arbete och utbildning efter högst fyra månaders arbetslöshet.

               (10)

               I kommissionens meddelande Unga på väg av den 15 september 2010 uppmuntrade kommissionen medlemsstaterna till att införa ungdomsgarantier, då dessa hittills bara genomförts i mycket begränsad omfattning. Denna rekommendation bör förstärka och upprepa behovet att medlemsstaterna söker uppnå det målet samtidigt som den bidrar till utformningen, genomförandet och bedömningen av sådana ungdomsgarantisystem.

               (11)

               I rådets slutsatser av den 17 juni 2011 om främjande av sysselsättning för ungdomar i syfte att uppnå målen för Europa 2020-strategin uppmanade rådet medlemsstaterna att snabbt ingripa genom att erbjuda fortsatt utbildning, yrkesutbildning, omskolning eller aktiveringsåtgärder för unga som varken arbetar eller studerar, vilket inbegriper elever som lämnat skolan i förtid. Denna insats skulle tjäna syftet att snarast möjligt återföra dem till utbildningssystemet eller arbetsmarknaden och minska risken för fattigdom och socialt utanförskap. Rådet konstaterade att segmentering av arbetsmarknaden kan ha negativa effekter på unga och uppmanade medlemsstaterna att ta itu med sådan segmentering.

               (12)

               Rådets rekommendation av den 28 juni 2011 om politiska strategier för att minska andelen elever som lämnar skolan i förtid (5), inriktades på att ta fram faktabaserade, omfattande och sektorsövergripande strategier, inbegripande åtgärder för att hjälpa dem som lämnat skolan i förtid att återuppta sina studier och för att förstärka kopplingen mellan utbildningssystem och arbetsmarknadssektorn. Europaparlamentet ställde sig bakom den inställningen i förberedandet av budgeten för 2012 och bad kommissionen att införa en förberedande åtgärd för att stödja inrättandet av ungdomsgarantier i medlemsstaterna.

               (13)

               I kommissionens sysselsättningspaket, föreslaget i kommissionens meddelande av den 18 april 2012Att skapa förutsättningar för en återhämtning med ökad sysselsättning, uppmanade kommissionen till en aktiv mobilisering av medlemsstater, arbetsmarknadens parter och andra parter för att besvara aktuella sysselsättningsutmaningar inom unionen, särskilt ungdomsarbetslösheten. Kommissionen betonade den miljövänliga ekonomins, hälso- och sjukvårdens, och informations- och kommunikationssektorernas (IKT) stora potential för skapandet av nya arbetstillfällen, och utfärdade därför tre medföljande handlingsplaner för uppföljning. I kommissionen meddelande av den 10 oktober 2012 om en starkare europeisk industri för tillväxt och ekonomisk återhämtning lyfte kommissionen därefter även fram sex lovande prioriterade områden för innovation i näringslivet som underlättar övergången till en energisnål och resurseffektiv ekonomi. I sysselsättningspaketet betonade kommissionen att främjandet av entreprenörsanda, den bättre tillgången till stödtjänster till nystart av företag och mikrofinansiering, samt upprättandet av strategier för att omvandla arbetslöshetsersättning till startbidrag också skulle spela en viktig roll, även för unga. I sysselsättningspaketet föreslogs även användning av lönesubventioner för att stimulera ny nettoanställning och en riktad reducering av skattekilen (huvudsakligen arbetsgivarnas socialavgifter) för att öka sysselsättningen, samt välavvägda reformer av lagstiftningen om anställningsskydd som kan göra att unga får tillgång till arbete av god kvalitet.

               (14)

               I Europaparlamentets resolution av den 24 maj 2012 om initiativet Bättre möjligheter för unga uppmanade Europaparlamentet medlemsstaterna att vidta snabba och konkreta åtgärder på nationell nivå för att se till att unga antingen har ett anständigt arbete, befinner sig i utbildning, yrkesutbildning eller omskolning senast fyra månader efter avslutad skolgång. Europaparlamentet framhöll att ungdomsgarantisystemet måste reellt förbättra situationen för unga som varken har arbetar eller studerar och gradvis kunna få bukt med ungdomsarbetslösheten inom unionen.

               (15)

               I Europeiska rådets slutsatser av den 29 juni 2012 uppmanade Europeiska rådet medlemsstaterna till ökade ansträngningar för att öka ungdomssysselsättningen, med ”målsättningen att de inom några månader efter avslutad skolgång ska få ett högkvalitativt erbjudande om antingen arbete, vidareutbildning, lärlingsutbildning eller praktik”. Rådet fann vidare att dessa åtgärder kan stödjas ur Europeiska socialfonden och att medlemsstaterna bör använda möjligheten att finansiera tillfälliga nyanställningsstöd ur fonden.

               (16)

               Kommissionens meddelande av den 20 november 2012 om en ny syn på utbildning: att investera i färdigheter för att uppnå socialekonomiska resultat, utgör unionens bidrag till det arbetet ur ett utbildningsperspektiv. Det bygger på de centrala frågorna för utbildningssystemens reformering och effektivitet; att anpassa de levererade färdigheterna till nuvarande och framtida behov på arbetsmarknaden, stimulera öppna och flexibla inlärningsmetoder samt främja samarbete mellan alla parter, inräknat finansiering.

               (17)

               I rådets rekommendation av den 20 december 2012 om validering av icke-formellt och informellt lärande (6) rekommenderade rådet medlemsstaterna att de senast 2018, i enlighet med nationella omständigheter och särdrag, och som de finner lämpligt, ska ha inrättat arrangemang för validering av icke-formellt och informellt lärande.

               (18)

               I kommissionens meddelande av den 28 november 2012 om 2013 års årliga tillväxtöversikt betonade kommissionen att medlemsstaterna ska garantera ungas övergång från skola till arbetsliv och ta fram och genomföra ungdomsgarantisystem genom vilka varje person under 25 år erbjuds sysselsättning, vidareutbildning, lärlingsutbildning eller praktik inom fyra månader efter att han eller hon blivit arbetslös eller avslutat sin formella utbildning.

               (19)

               I Europeiska rådets slutsatser om den fleråriga budgetramen av den 8 februari 2013 beslutade Europeiska rådet att skapa ett ungdomssysselsättningsinitiativ motsvarande 6 miljarder EUR för perioden 2014–2020 för att stödja åtgärderna i det ungdomssysselsättningspaket, som kommissionen föreslog den 5 december 2012, och särskilt för att stödja ungdomsgarantin.

               (20)

               Ungdomsgarantin bör genomföras via ett system som består av stödåtgärder och anpassas till nationella, regionala och lokala förhållanden. Dessa åtgärder bör bygga på sex principer, nämligen: uppbyggnad av partnerskapsbaserade tillvägagångssätt, tidig insats och aktivering, stödåtgärder för att möjliggöra integrering på arbetsmarknaden, användning av unionens fonder, bedömning och löpande förbättring av systemet, samt dess snabba genomförande. På så sätt inriktas de på att förebygga att elever slutar skolan i förtid, främja anställbarhet och ta bort praktiska hinder för sysselsättning. De kan stödjas av unionens fonder och bör övervakas och förbättras fortgående.

               (21)

               Effektiv samordning och partnerskap tvärs över politikområdena (sysselsättning, utbildning, ungdomsfrågor, socialpolitik osv.) är av stor vikt för att öka möjligheterna till arbete av god kvalitet, lärlingsutbildning och praktik.

               (22)

               Ungdomsgarantisystemen bör ta hänsyn till medlemsstaternas mångfald och deras olika utgångspunkter vad gäller nivåer av ungdomsarbetslöshet, institutionell struktur och de olika arbetsmarknadsaktörernas kapacitet. De bör också ta hänsyn till de olika förhållanden som gäller för offentliga budgetar och de finansiella begränsningarna för allokering av resurser. I den årliga tillväxtöversikten för år 2013 finner kommissionen att man bör prioritera och där det är möjligt stärka investering i utbildning, och samtidigt se till att sådana utgifter är resurseffektiva. Man bör också särskilt uppmärksamma att man bibehåller eller förstärker omfattningen och effektiviteten hos arbetsmarknadsförmedlingar och aktiva arbetsmarknadsåtgärder, exempelvis utbildning av arbetslösa och ungdomsgarantisystem. Inrättandet av sådana system är av långsiktig betydelse, men det finns också ett behov av ett kortsiktigt svar för att motverka den ekonomiska krisens dramatiska effekter på arbetsmarknaden.

         HÄRIGENOM REKOMMENDERAS MEDLEMSSTATERNA ATT:

               1.

               Säkerställa att alla unga under 25 år inom en period av fyra månader efter att de blivit arbetslösa eller avslutat sin formella utbildning får ett högkvalitativt erbjudande om sysselsättning, vidareutbildning, lärlingsutbildning eller praktik.
               Under utformningen av ett sådant ungdomsgarantisystem bör medlemsstaterna beakta sådana övergripande frågor som att unga inte är en homogen grupp som står inför samma sociala miljö, samt principer om ömsesidiga skyldigheter och behovet att ta itu med risken för upprepade perioder av sysslolöshet.
               Utgångspunkten för att tillhandahålla ungdomsgarantin bör vara registreringen vid en arbetsförmedling, och för de unga som varken arbetar eller studerar som inte är registrerade vid en arbetsförmedling bör medlemsstaterna fastställa en motsvarande utgångspunkt för tillhandahållande av ungdomsgarantin inom samma period av fyra månader.
               Ungdomsgarantisystemen bör grundas på följande riktlinjer i enlighet med nationella, regionala och lokala förhållanden och ta hänsyn till kön och mångfald hos de ungdomar som systemen vänder sig till:

      Uppbyggnad av partnerskapsbaserade metoder

               2.

               Fastställa berörd myndighet som ska ansvara för inrättandet och förvaltningen av ungdomsgarantisystemet och samordna partnerskap över alla nivåer och sektorer. Om det av konstitutionella skäl inte är möjligt för en medlemsstat att identifiera endast en myndighet, ska de berörda myndigheterna identifieras, varvid antalet ska begränsas till ett minimum och en enda kontaktpunkt utses för att underrätta kommissionen om genomförandet av ungdomsgarantin.

               3.

               Säkerställa att unga har full tillgång till information om tillgängliga tjänster och möjligheter till stöd genom att stärka samarbetet mellan arbetsförmedlingar, tillhandahållare av yrkesvägledning, utbildningsinstitutioner och stödtjänster för ungdomar, och genom att på bästa sätt utnyttja alla relevanta informationskanaler.

               4.

               Stärka partnerskapen mellan arbetsgivare och relevanta arbetsmarknadsaktörer (arbetsförmedlingar, olika förvaltningsnivåer, fackföreningar och ungdomstjänster) för att öka ungas möjligheter till sysselsättning, lärlingsutbildning och praktik.

               5.

               Utveckla partnerskap mellan offentliga och privata arbetsförmedlingar, utbildningsinstitutioner, tjänster som erbjuder yrkesvägledning och med andra specialiserade ungdomstjänster (icke-statliga organisationer, ungdomscentrum och -föreningar) som kan jämna ut övergången från arbetslöshet, sysslolöshet eller utbildning till arbete.

               6.

               Säkerställa att arbetsmarknadens parter på alla nivåer aktivt medverkar i att utforma och genomföra en politik riktad mot unga, samt främja synergier under deras initiativ för att ta fram lärlingsutbildnings- och praktikprogram.

               7.

               Säkerställa att unga och/eller ungdomsorganisationer rådfrågas eller medverkar vid utformningen och vidareutvecklingen av ungdomsgarantisystemet så att tjänsterna anpassas till förmånstagarnas behov samt låta dem fungera som spridare i satsningar för ökade kunskaper.

      Tidig insats och aktivering

               8.

               Utveckla effektiva uppsökande strategier, inbegripet informations- och kunskapskampanjer, för att ta in och registrera unga vid arbetsförmedlingar, särskilt riktade mot utsatta unga som står inför flera olika hinder (till exempel socialt utanförskap, fattigdom eller diskriminering) samt unga som varken arbetar eller studerar, och ta hänsyn till deras olika bakgrund (särskilt till följd av fattigdom, funktionshinder, låg utbildningsnivå eller bakgrund som etnisk minoritet/invandrare).

               9.

               I syfte att bättre stödja unga och ta itu med deras potentiella brist på kännedom om befintliga erbjudanden genom att överväga att upprätta gemensamma ”kontaktpunkter”, det vill säga en organisation som ser till att alla berörda institutioner och organisationer samordnas, särskilt den myndighet som ansvarar för förvaltningen av ungdomsgarantisystemet, så att information kan förmedlas om unga som slutar skolan, särskilt om dem som riskerar att inte få ett arbete eller inte påbörja någon vidareutbildning.

               10.

               Göra det möjligt för arbetsförmedlingen att, i samarbete med andra parter som erbjuder stöd åt unga, erbjuda individanpassad vägledning och enskild åtgärdsplanering inbegripet särskilt anpassade individuella stödprogram som bygger på principen om ömsesidiga skyldigheter, på ett tidigt stadium, samt kontinuerlig uppföljning för att förhindra avhopp och säkerställa att framsteg görs i riktning mot utbildning eller sysselsättning.

      Stödåtgärder för integrering på arbetsmarknaden

      Höja kompetensnivån

               11.

               Erbjuda elever som lämnat skolan i förtid och lågutbildade ungdomar vägar för att återgå till utbildning, eller vuxenutbildningsprogram, som ger dem inlärningsmiljöer som motsvarar deras specifika behov och gör att de kan få den kvalifikation de har missat.

               12.

               Säkerställa att åtgärder som vidtas inom ett ungdomsgarantisystem som avser att öka färdigheterna och kompetenserna gör det lättare att åtgärda befintliga kunskapsglapp och tillgodose arbetskraftsbehov.

               13.

               Säkerställa att IKT-/digital kompetens ingår i försöken att förbättra färdigheter och kompetenser. Främja statusen för yrkeskunskaper och yrkeskompetenser genom att säkerställa att IKT-läroplaner och -certifikat motsvarar normerna och är internationellt jämförbara.

               14.

               Uppmuntra skolor, däribland yrkesutbildningscentrum, och arbetsförmedlingar till att främja och tillhandahålla fortsatt vägledning om entreprenörskap och egenföretagande åt unga, bland annat genom kurser i entreprenörskap.

               15.

               Genomföra rekommendationen av den 20 december 2012 om validering av icke-formellt och informellt lärande.

      Arbetsmarknadsrelaterade åtgärder

               16.

               Vid behov minska lönebikostnader för arbetskraft för att öka potentiell nyanställning bland unga.

               17.

               Använda målinriktat och välutformat löne- och nyanställningsstöd för att uppmuntra arbetsgivarna till att skapa nya möjligheter för ungdomar, såsom lärlingsutbildning, praktik eller förmedling av arbete, särskilt för dem som befinner sig längst bort från arbetsmarknaden, i enlighet med de tillämpliga reglerna för statligt stöd.

               18.

               Främja rörlighet på arbetsmarknaden genom att göra unga uppmärksamma på arbetstillfällen, praktik och lärlingsutbildning och tillgängligt stöd inom olika områden, regioner och länder, till exempel genom tjänster och program som uppmuntrar människor till att resa och arbeta inom unionen. Säkerställa att det finns adekvat stöd för att hjälpa unga att anpassa sig till den nya miljön när de finner arbete i ett annan region eller medlemsstat.

               19.

               Säkerställa att fler stödtjänster för nystart av företag görs tillgängliga, och öka kunskaperna om de möjligheter och utsikter som är förenade med egenföretagande, inbegripet genom tätare samarbete mellan arbetsförmedlingar, företagsstöd och tillhandahållare av (mikro)finansiering.

               20.

               Förstärka mekanismerna för att på nytt aktivera unga som lämnar aktiveringsprogram i förtid och inte längre får bidrag.

      Användning av unionens fonder

               21.

               Utnyttja finansieringsinstrumenten för Sammanhållningsfonden på det bästa och mest optimala sättet, under den kommande perioden 2014–2020, för att stödja inrättandet av ungdomsgarantisystem, om detta är lämpligt med tanke på de nationella förhållandena. I detta syfte ska man se till att man prioriterar utformningen och genomförandet av åtgärder relaterade till införandet av ungdomsgarantisystemen, inbegripet möjligheten att finansiera riktade nyanställningsstöd ur Europeiska socialfonden och tilldelar motsvarande resurser till detta. Den återstående finansieringen från programperioden 2007–2013 bör också utnyttjas maximalt.

               22.

               I samband med förberedelserna av perioden 2014–2020 vederbörligen uppmärksamma i partnerskapsavtalet de specifika målen för ungdomsgarantisystemens genomförande, om detta är lämpligt med tanke på de nationella förhållandena, och beskriva i de operativa programmen de insatser som ska stödjas under de relevanta investeringsprioriteringarna för Europeiska socialfonden, särskilt beträffande de prioriteringar som gäller den varaktiga integreringen på arbetsmarknaden av unga som varken arbetar eller studerar och för att stödja unga entreprenörer och socialt företagande och deras bidrag till de särskilda målen.

               23.

               På bästa och mest optimala sätt utnyttja ungdomssysselsättningsinitiativet för att genomföra ungdomsgarantin, i relevanta fall.

      Bedömning och fortgående förbättring av program

               24.

               Övervaka och utvärdera alla åtgärder inom ungdomsgarantisystemen, så att fler faktabaserade politiska strategier och insatser tas fram utifrån vad som fungerar, var och varför, och så att en effektiv användning av resurser och en positiv avkastning på investeringar säkras. Upprätthålla en uppdaterad översikt över hur stora resurser som allokerats för inrättandet och genomförandet av ungdomsgarantin, särskilt under Sammanhållningsfondens operationella program.

               25.

               Främja ömsesidiga inlärningsaktiviteter på nationell, regional och lokal nivå mellan alla parter som deltar i bekämpningen av ungdomsarbetslöshet, för att bättre utforma och tillhandahålla framtida ungdomsgarantier. På bästa sätt utnyttja resultaten av projekt som stöds under den förberedande åtgärden för ungdomsgarantisystemen där det är relevant.

               26.

               Stärka kapaciteten hos alla parter, däribland berörda arbetsförmedlingar, som deltar i utformningen, genomförandet och utvärderingen av ungdomsgarantisystemen, för att undanröja alla inre och yttre hinder som grundar sig i politik och i hur dessa system utvecklas.

      Genomförande av ungdomsgarantisystem

               27.

               Genomföra ungdomsgarantisystemen så snart som möjligt. När det gäller de medlemsstater som har de allvarligaste budgetproblemen, och har högre andel av unga som varken arbetar eller studerar eller högre ungdomsarbetslöshet, kan man också överväga ett successivt införande.

               28.

               Sörja för att ungdomsgarantisystemen är ordentligt integrerade i unionens framtida samfinansierade program, företrädesvis från början av den fleråriga budgetramen för 2014–2020. Vid tillämpningen av ungdomsgarantisystemen kan medlemsstaterna utnyttja ungdomssysselsättningsinitiativet.

         HÄRIGENOM REKOMMENDERAS KOMMISSIONEN ATT:

      Finansiering

               1.

               Uppmuntra medlemsstaterna till att på bästa sätt utnyttja Europeiska socialfonden, i enlighet med Europeiska socialfondens relevanta prioriterade investeringar för programmeringsperioden 2014–2020, och ungdomssysselsättningsinitiativet, om så är lämpligt, för att stödja inrättandet och genomförandet av ungdomsgarantisystemen som ett politiskt instrument för att bekämpa och förebygga ungdomsarbetslöshet och socialt utanförskap.

               2.

               Stödja programmeringsarbete i enlighet med unionens gemensamma strategiska ramfonder (Europeiska socialfonden, Europeiska regionala utvecklingsfonden, Sammanhållningsfonden, Europeiska jordbruksfonden för landsbygdsutveckling och Europeiska havs- och fiskerifonden), inbegripet genom ömsesidigt lärande, nätverksaktiviteter och tekniskt bistånd.

      Goda rutiner

               3.

               På bästa sätt utnyttja möjligheterna med det nya programmet för social förändring och social innovation för att samla in exempel på goda rutiner för ungdomsgarantisystem på nationell, regional och lokal nivå.

               4.

               Använda den europeiska sysselsättningsstrategins program för ömsesidigt lärande till att uppmuntra medlemsstaterna till att dela med sig av sina erfarenheter samt utbyta exempel på goda rutiner.

      Övervakning

               5.

               Fortsätta att regelbundet övervaka och rapportera hur ungdomsgarantisystemens utformning, genomförande och resultat utvecklas som del av det årliga arbetsprogrammet för det europeiska nätverket av offentliga arbetsförmedlingar. Säkerställa att sysselsättningskommittén informeras i det avseendet.

               6.

               Övervaka genomförandet av ungdomsgarantisystemen i enlighet med denna rekommendation, genom sysselsättningskommitténs multilaterala övervakning inom den europeiska planeringsterminen, och analysera effekten av de införda åtgärderna och, där så är lämpligt, rikta rekommendationer till enskilda medlemsstater, på grundval av riktlinjerna för medlemsstaternas sysselsättningspolitik.

      Satsningar för ökade kunskaper

               7.

               Stödja satsningar för ökade kunskaper om inrättandet av ungdomsgarantin i alla medlemsstater, med hjälp av Europeiska ungdomsportalen och i särskilt i förbindelse med dess informationskampanjer.

      Utfärdad i Luxemburg den 22 april 2013.

            På rådets vägnar

         S. COVENEY

            Ordförande

      (1)  EUT L 308, 24.11.2010, s. 46.

      (2)  EUT L 205, 6.8.2005, s. 21.

      (3)  EUT L 198, 26.7.2008, s. 47.

      (4)  EUT C 351 E, 2.12.2011, s. 29.

      (5)  EUT C 191, 1.7.2011, s. 1.

      (6)  EUT C 398, 22.12.2012, s. 1.


title: Europaparlamentets och rådets rekommendation av den 18 juni 2009 om inrättande av en europeisk referensram för kvalitetssäkring av yrkesutbildning (Text av betydelse för EES)

text:
               8.7.2009

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               C 155/1

      EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS REKOMMENDATION

   av den 18 juni 2009
   om inrättande av en europeisk referensram för kvalitetssäkring av yrkesutbildning
   (Text av betydelse för EES)
   2009/C 155/01
   EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR UTFÄRDAT DENNA REKOMMENDATION
   med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artiklarna 149.4 och 150.4,
   med beaktande av kommissionens förslag,
   med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (1),
   med beaktande av Regionkommitténs yttrande (2),
   i enlighet med förfarandet i artikel 251 i fördraget (3), och
   av följande skäl:

               (1)

               Övergången till en kunskapsbaserad ekonomi (Europeiska rådets möte i Lissabon 2000) kräver modernisering och kontinuerlig förbättring av yrkesutbildningssystemen som svar på de snabba ekonomiska och samhälleliga förändringarna, så att de kan bidra till att öka anställbarheten och den sociala integrationen samt förbättra tillgången till livslångt lärande för alla, inbegripet mindre gynnade personer.

               (2)

               Vid Europeiska rådets möte i Barcelona 2002 fastställdes målet att göra Europas yrkesutbildningssystem till en kvalitetsreferens för hela världen senast 2010.

               (3)

               I de integrerade riktlinjerna för tillväxt och sysselsättning (2005–2008) från Lissabon uppmanas medlemsstaterna att utarbeta system för livslångt lärande som är ekonomiskt överkomliga, tillgängliga och som möter de föränderliga behoven i kunskapsbaserade ekonomier och samhällen. Det är nödvändigt att anpassa utbildningssystemen och bygga upp deras kapacitet, så att de blir mer relevanta för arbetsmarknaden. De utbildningspolitiska målen bör därför i allt högre grad komplettera de ekonomiska och arbetsmarknadspolitiska målen, för att man ska kunna kombinera social sammanhållning och konkurrenskraft.

               (4)

               Efter rådets resolution av den 19 december 2002 om främjande av ett närmare europeiskt samarbete i fråga om yrkesutbildning (4) (”Köpenhamnsprocessen”), och som ett resultat av det samarbete som följde mellan kommissionen, medlemsstaterna, arbetsmarknadens parter, EES/Efta-länderna och kandidatländerna om prioritering av kvalitetssäkring, har en gemensam ram för kvalitetssäkring inom yrkesutbildning (”den gemensamma ramen för kvalitetssäkring”) utarbetats, med hänsyn till erfarenheter och exempel på god praxis från de olika deltagande länderna.

               (5)

               Enligt rådets och kommissionens gemensamma delrapport från 2004 till Europeiska rådet om arbetsprogrammet Utbildning 2010 (5) bör den gemensamma ramen för kvalitetssäkring av yrkesutbildningen (som del av uppföljningen av Köpenhamnsförklaringen) och utveckling av en gemensam uppsättning normer, förfaranden och riktlinjer för kvalitetssäkring (6) (i samband med Bolognaprocessen och som en del av arbetsprogrammet när det gäller att följa upp målen för utbildningssystemen) vara högprioriterade för Europa.

               (6)

               I maj 2004 godkände rådet (utbildning) principen (7) med en gemensam ram för kvalitetssäkring och uppmanade medlemsstaterna och kommissionen att, inom sina respektive behörighetsområden, tillsammans med relevanta intressenter främja den frivilliga användningen av den gemensamma ramen.

               (7)

               Genom det europeiska nätverket för kvalitetssäkring inom yrkesutbildning (8) skapades en europeisk plattform som har gjort det möjligt att följa upp rådets slutsatser från 2004 och Helsingforskommunikén på lämpligt sätt och underlättat ett hållbart samarbete mellan länder.

               (8)

               År 2006 framhölls i Helsingforskommunikén behovet att vidareutveckla och förverkliga gemensamma europeiska verktyg som särskilt inriktar sig på yrkesutbildningen, genom att bygga på principerna för den gemensamma ramen för kvalitetssäkring i enlighet med rådets slutsatser från maj 2004 om kvalitetssäkring inom yrkesutbildningen, för att främja kvalitetsförbättringar och ett bredare samarbete i det europeiska nätverket för kvalitetssäkring inom yrkesutbildningen.

               (9)

               Genom denna rekommendation inrättas en europeisk referensram för kvalitetssäkring av yrkesutbildning (”referensramen”), vilken utgör ett referensinstrument till hjälp för medlemsstaterna i deras arbete med att ständigt förbättra sina yrkesutbildningssystem, med utgångspunkt i gemensamma europeiska referenser, och den bygger på och vidareutvecklar den gemensamma ramen för kvalitetssäkring. Referensramen bör bidra till kvalitetsförbättring av yrkesutbildningen och till en ökad öppenhet och samstämmighet i utvecklingen av yrkesutbildningspolitiken mellan medlemsstater, och därvid främja ömsesidigt förtroende mellan intressenterna, rörlighet för arbetstagare och elever samt livslångt lärande.

               (10)

               Referensramen bör omfatta en kvalitetssäkrings- och förbättringscykel som består av planering, genomförande, utvärdering/bedömning och översyn/revidering av yrkesutbildning, med stöd av gemensamma kvalitetskriterier, vägledande deskriptorer och indikatorer. Övervakningsprocesserna, som omfattar en kombination av interna och externa bedömningsmekanismer, måste utformas av medlemsstaterna för att kartlägga de starka sidorna hos system, processer och förfaranden samt de områden som behöver förbättras. I referensramen bör instrument ingå som kan användas för att mäta effektivitet.

               (11)

               Referensramen bör användas på såväl systemnivå som på tillhandahållande- och kvalificeringsnivå inom yrkesutbildningen. Den tillhandahåller en systematisk metod för kvalitetshantering, och den täcker och länkar samman relevanta nivåer och aktörer. Referensramen bör också lägga stor vikt vid övervakning och kvalitetsförbättring genom att kombinera intern och extern bedömning, översyn samt processer för förbättring, med stöd av mätning och kvalitativ analys. Referensramen bör vara en utgångspunkt för vidareutveckling genom samarbete på europeisk, nationell, regional och lokal nivå.

               (12)

               Genom att föreskriva konkreta åtgärder till stöd för en kultur med bedömning och kvalitetsförbättring på alla nivåer bidrar denna rekommendation till användningen av faktabaserad politik och praktik som grund för en mer effektiv och rättvis politik, i enlighet med slutsatserna från 2006 från rådet och företrädarna för medlemsstaternas regeringar, församlade i rådet, om effektiv och rättvis utbildning (9).

               (13)

               I denna rekommendation fastställs rambestämmelser för att identifiera, stödja och utbyta bästa praxis på inte bara nationell nivå utan även lokal och regional nivå inom alla relevanta nätverk, inbegripet det europeiska nätverket för kvalitetssäkring inom yrkesutbildning.

               (14)

               I denna rekommendation beaktas de ”Gemensamma principer för kvalitetssäkring inom allmän och yrkesinriktad utbildning” som ingår i bilaga III till Europaparlamentets och rådets rekommendation av den 23 april 2008 om en europeisk referensram för kvalifikationer för livslångt lärande (10) (nedan kallad EQF). Referensramen bör därför stödja införandet av EQF, särskilt kvaliteten i certifieringen av inlärningsresultaten. Den bör också stödja införandet av andra europeiska instrument, såsom det europeiska systemet för överföring av meriter inom yrkesutbildning och de gemensamma europeiska principerna för identifikation och validering av icke-formellt och informellt lärande.

               (15)

               I och med att denna rekommendation inte är bindande är den förenlig med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i fördraget, eftersom dess syfte är att stödja och komplettera medlemsstaternas insatser genom att underlätta ytterligare samarbete mellan dem för att göra yrkesutbildningen mer insynsvänlig och främja rörlighet och livslångt lärande. Den bör genomföras i enlighet med nationell lagstiftning och praxis. Denna rekommendation är förenlig med proportionalitetsprincipen i samma artikel eftersom den inte ersätter eller inför nationella kvalitetssäkringssystem. I referensramen föreskrivs inte något särskilt system eller tillvägagångssätt för kvalitetssäkring, men däremot tillhandahålls gemensamma principer, kvalitetskriterier, vägledande deskriptorer och indikatorer som kan vara till hjälp för att bedöma och förbättra befintliga system och utbud när det gäller yrkesutbildning.

               (16)

               Referensindikatorerna i bilaga II är avsedda att stödja utvärderingen och kvalitetsförbättringen av yrkesutbildningssystemen och/eller tillhandahållarna av yrkesutbildning i enlighet med nationell lagstiftning och praxis, och att fungera som en ”verktygslåda” ur vilken de olika användarna kan välja de indikatorer som de anser vara mest relevanta för sina specifika kvalitetssäkringssystem. De bör med hänsyn till sin karaktär och sitt syfte särskiljas från indikatorerna och referensvärdena i rådets slutsatser av den 25 maj 2007 om en enhetlig ram för indikatorer och referensvärden för att mäta de framsteg som gjorts avseende Lissabonmålen för utbildning (11).

               (17)

               Om medlemsstaterna använder och vidareutvecklar referensramen skulle den kunna hjälpa dem att ytterligare förbättra och utveckla sina yrkesutbildningssystem, stödja strategier för livslångt lärande, underlätta integreringen av arbetsmarknaderna i Europa liksom genomförandet av EQF samt främja en kultur av kvalitetsförbättring på alla nivåer, samtidigt som de nationella utbildningssystemens rika mångfald respekteras.

               (18)

               Denna rekommendation bör bidra till att modernisera utbildningssystemen, förbättra utbildningens effektivitet genom att se till att personer inte lämnar utbildningar utan kvalifikationer, förbättra de inbördes förhållandena mellan utbildning, yrkesutbildning och sysselsättning, bygga broar mellan formellt och informellt lärande samt öka erkännandet av kvalifikationer som grundas på erfarenhet.

         HÄRIGENOM REKOMMENDERAS MEDLEMSSTATERNA FÖLJANDE.

               1.

               Att använda och vidareutveckla den europeiska referensramen för kvalitetssäkring av yrkesutbildning (”referensramen”) samt de kvalitetskriterier, vägledande deskriptorer och referensindikatorer som avses och närmare beskrivs i bilagorna I och II, för att ytterligare förbättra och utveckla sina yrkesutbildningssystem, stödja strategier för livslångt lärande och genomförandet av EQF och den europeiska kvalitetsstadgan för rörlighet samt främja en kultur av kvalitetsförbättring och innovation på alla nivåer. Extra tonvikt bör läggas på övergången från yrkesutbildning till högre utbildning.

               2.

               Att var och en, senast den 18 juni 2011, utforma ett tillvägagångssätt för att, i tillämpliga fall, förbättra kvalitetssäkringssystemen nationellt och på bästa möjliga sätt använda referensramen med deltagande av arbetsmarknadens parter, regionala och lokala myndigheter samt alla andra relevanta intressenter i enlighet med nationell lagstiftning och praxis.

               3.

               Att delta aktivt i nätverket för den europeiska referensramen för kvalitetssäkring av yrkesutbildning (”referensramsnätverket”), som en grund för vidareutveckling av gemensamma principer, referenskriterier och indikatorer, vägledningar och verktyg för kvalitetsförbättring inom yrkesutbildningen på nationell, regional och lokal nivå efter behov.

               4.

               Att utse en nationell referenspunkt för kvalitetssäkring inom yrkesutbildningen, om en sådan inte redan finns, som är kopplad till de särskilda strukturerna och kraven i varje medlemsstat, och där befintliga relevanta organ, arbetsmarknadens parter och alla berörda intressenter på nationell och regional nivå ingår på ett sätt som är förenligt med nationell praxis, för att säkerställa att initiativ följs upp. Referenspunkterna bör

                           —

                           hålla alla olika typer av intressenter informerade om verksamheten inom referensramsnätverket,

                           —

                           aktivt stödja genomförandet av referensramsnätverkets arbetsprogram,

                           —

                           ta konkreta initiativ för att vidareutveckla referensramen på nationell nivå,

                           —

                           stödja självbedömning som en kompletterande och effektiv metod för kvalitetssäkring, som gör det möjligt att mäta framstegen och att identifiera områden som måste förbättras i genomförandet av referensramsnätverkets arbetsprogram,

                           —

                           se till att sprida information till intressenter på ett effektivt sätt.

               5.

               Att se över genomförandeprocessen vart fjärde år – dessa översyner tas med i varannan nationell lägesrapport som upprättas i samband med den framtida strategiska ramen för europeiskt utbildningssamarbete – på grundval av referenskriterier som i samarbete med kommissionen och medlemsstaterna fastställs i enlighet med referensramsnätverket.

         EUROPAPARLAMENTET OCH RÅDET STÖDER KOMMISSIONENS AVSIKT ATT GÖRA FÖLJANDE.

               1.

               Stödja medlemsstaterna i genomförandet av ovannämnda uppgifter, särskilt genom att underlätta för dem att samarbeta och lära av varandra, genom att testa och utarbeta material för handledning, samt genom att tillhandahålla information om kvalitetsutveckling inom yrkesutbildning i medlemsstaterna.

               2.

               Främja och, tillsammans med medlemsstaterna, medverka i referensramsnätverket och därmed bidra till den politiska utvecklingen på området genom konkreta förslag och initiativ, efter behov.

               3.

               Se till att genomförandet av denna rekommendation följs upp genom att en gång vart fjärde år lägga fram en rapport för Europaparlamentet och rådet om erfarenheter och utsikter inför framtiden, inbegripet vid behov en översyn av denna rekommendation i samarbete med medlemsstaterna och med deltagande av de olika intressenterna.

               4.

               Med utgångspunkt i rapporten och i samarbete med medlemsstaterna utvärdera genomförandet av denna rekommendation och, vid behov, en översyn av den.

      Utfärdad i Bryssel den 18 juni 2009.

            På Europaparlamentets vägnar

         H.-G. PÖTTERING

            Ordförande

            På rådets vägnar

         Štefan FÜLE

            Ordförande

      (1)  EUT C 100, 30.4.2009, s. 136.

      (2)  EUT C 325, 19.12.2008, s. 48.

      (3)  Europaparlamentets yttrande av den 18 december 2008 (ännu ej offentliggjort i EUT) och rådets beslut av den 11 maj 2009.

      (4)  EUT C 13, 18.1.2003, s. 2.

      (5)  EUT C 104, 30.4.2004, s. 1.

      (6)  Genomförande av det europeiska området för högre utbildning. Kommuniké från konferensen med ministrarna med ansvar för högre utbildning i Berlin den 19 september 2003.

      (7)  Rådets slutsatser om kvalitetssäkring inom yrkesutbildningen, 28 maj 2004.

      (8)  Det europeiska nätverket för kvalitetssäkring inom yrkesutbildning inrättades av kommissionen i oktober 2005 på inrådan av rådgivande kommittén för yrkesutbildning. Dess medlemmar har utsetts av medlemsstaterna, kandidatländerna, EES/Efta-länderna och de europeiska arbetsmarknadsorganisationerna i enlighet med ett noggrant angivet förfarande.

      (9)  EUT C 298, 8.12.2006, s. 3.

      (10)  EUT C 111, 6.5.2008, s. 1.

      (11)  EUT C 311, 21.12.2007, s. 13.

      INLEDNING TILL BILAGORNA
      Genom denna rekommendation inrättas en europeisk referensram för kvalitetssäkring av yrkesutbildning (”referensramen”), vilken omfattar en kvalitetssäkrings- och förbättringscykel (planering, genomförande, utvärdering/bedömning och översyn/revidering) som bygger på ett urval av kvalitetskriterier, deskriptorer och indikatorer tillämpliga på kvalitetsarbetet, både på systemnivå och för tillhandahållare av yrkesutbildning. Syftet är inte att införa nya standarder, utan att stödja medlemsstaternas insatser och samtidigt behålla medlemsstaternas olika upplägg.
      Referensramen bör betraktas som en ”verktygslåda” ur vilken olika användare kan välja de deskriptorer och indikatorer som de anser vara mest relevanta för deras kvalitetssäkringssystem.
      De föreslagna deskriptorerna (bilaga I) och indikatorerna (bilaga II) är endast vägledande, och de som använder referensramen kan välja och tillämpa dem i enlighet med alla eller en del av deras krav och befintliga ramar.
      De kan tillämpas på grundläggande yrkesutbildning och/eller fortbildning, beroende på de relevanta individuella särdragen inom yrkesutbildningssystemen i varje medlemsstat och på typen av tillhandahållare av yrkesutbildning.
      Det ska vara helt frivilligt att använda dem, med hänsyn till potentiellt mervärde och i enlighet med nationell lagstiftning och praxis. De bör varken ses som riktmärken eller som ett sätt att rapportera om, eller göra jämförelser mellan, de olika nationella systemens kvalitet och effektivitet. Medlemsstaterna ansvarar fortfarande fullt ut för att övervaka systemens kvalitet.

         BILAGA I

            DEN EUROPEISKA REFERENSRAMEN FÖR KVALITETSSÄKRING AV YRKESUTBILDNING: KVALITETSKRITERIER OCH VÄGLEDANDE DESKRIPTORER
             (1)

         Denna bilaga innehåller förslag på gemensamma kvalitetskriterier och vägledande deskriptorer som är avsedda som stöd för medlemsstaterna enligt eget gottfinnande när de genomför referensramen (2)

                     Kvalitetskriterier

                     Vägledande deskriptorer på systemnivå

                     Vägledande deskriptorer på genomförandenivå

                     Planeringen bygger på en strategisk vision som delas av berörda intressenter och med angivna mål, åtgärder och indikatorer

                     Mål för yrkesutbildningen på medellång och lång sikt beskrivs, och är kopplade till europeiska mål.
                     Berörda intressenter deltar i utformningen av målen för yrkesutbildningen på olika nivåer.
                     Riktmärken har fastställts och övervakas med hjälp av specifika indikatorer (framgångskriterier).
                     Man har fastställt mekanismer och förfaranden för att kartlägga utbildningsbehov.
                     Ett informationsprogram har utformats för att säkra största möjliga spridning av kvalitetsresultat i förhållande till nationella och regionala bestämmelser om dataskydd.
                     Det finns standarder och vägledningar för erkännande, validering och certifiering av individers färdigheter.

                     Europeiska, nationella och regionala yrkesutbildningspolitiska mål återspeglas i de lokala riktmärken som tillhandahållarna av yrkesutbildning har ställt upp.
                     Tydliga mål och riktmärken har ställts upp och övervakas.
                     Ett kontinuerligt samråd sker med berörda intressenter för att kartlägga särskilda lokala och individuella behov.
                     Ansvarsområden inom kvalitetsutveckling har fördelats på ett tydligt sätt.
                     Personalen deltar i planeringen på ett tidigt stadium, även i fråga om kvalitetsutveckling.
                     Tillhandahållare planerar samarbetsinitiativ tillsammans med andra tillhandahållare av yrkesutbildning.
                     Berörda intressenter deltar i analysen av lokala behov.
                     Tillhandahållare av yrkesutbildning har ett tydligt och insynsvänligt kvalitetssäkringssystem.

                     Genomförandeplaner utformas i samråd med intressenter och innehåller tydliga principer

                     Genomförandeplaner har utformats i samarbete med arbetsmarknadens parter, tillhandahållare av yrkesutbildning och andra relevanta intressenter på olika nivåer.
                     I genomförandeplanerna tas hänsyn till vilka resurser som krävs, användarnas kapacitet samt nödvändiga verktyg och riktlinjer.
                     Riktlinjer och standarder har utformats för genomförande på olika nivåer.
                     Genomförandeplaner innehåller särskilt stöd för utbildning av lärare och andra utbildare.
                     Tillhandahållarnas ansvar i genomförandeprocessen är tydligt och klart beskrivet.
                     En nationell och/eller regional referensram för kvalitetssäkring har inrättats, och i den ingår riktlinjer och kvalitetsstandarder på genomförandenivå som främjar en kontinuerlig förbättring och självreglering.

                     Den interna resursfördelningen har skett på lämpligt sätt, med tanke på riktmärkena i genomförandeplanerna.
                     Relevanta och omfattande partnerskap får uttryckligt stöd för att genomföra planerade åtgärder.
                     I den strategiska planen för personalens kompetensutveckling anges lärares och utbildares utbildningsbehov.
                     Personalen deltar regelbundet i utbildning och samarbetar med berörda externa intressenter för att stödja kapacitetsuppbyggnad och kvalitetsförbättring, samt för att förbättra genomförandet.

                     Bedömning av inhämtade kunskaper och processer sker regelbundet, med stöd av mätning

                     Det finns en metod för bedömning, som täcker både intern och extern bedömning.
                     Man har kommit överens om intressenternas deltagande i övervaknings- och bedömningsprocessen och gjort en tydlig beskrivning.
                     De nationella och regionala standarderna och processerna för kvalitetsförbättring och kvalitetssäkring är relevanta och står i proportion till behoven inom sektorn.
                     Självbedömning samt intern och extern granskning används vid behov för att bedöma systemen.
                     System för tidig varning har införts. Resultatindikatorer tillämpas.
                     Insamling av relevanta och sammanhängande uppgifter sker regelbundet, för att mäta hur väl man lyckats och vad som behöver förbättras.
                     Lämpliga metoder för insamling av uppgifter har utformats, t.ex. frågeformulär och indikatorer/mätmetoder.

                     Självbedömning sker regelbundet enligt nationella och regionala bestämmelser/referensramar eller på tillhandahållarnas initiativ.
                     Processer och resultat/inhämtade kunskaper bedöms och granskas; bedömning av elevens tillfredsställelse och personalens prestationer och tillfredsställelse ingår.
                     Vid bedömning och granskning ingår lämpliga och effektiva mekanismer för att låta interna och externa intressenter delta.
                     System för tidig varning har införts.

                     Översyn

                     Förfaranden, mekanismer och verktyg för översyn har utformats på alla nivåer.
                     Processerna granskas regelbundet och åtgärdsplaner upprättas.
                     Systemen anpassas i enlighet med detta. Information om resultaten från utvärderingar offentliggörs.

                     Återkoppling från eleverna om deras egna inlärningserfarenheter och om inlärnings- och undervisningsmiljön samlas in. Dessa uppgifter och lärarnas återkoppling används vid utformning av uppföljande åtgärder.
                     Information om resultaten av granskningen ges stor spridning.
                     Förfarandena för återkoppling och granskning ingår i organisationens strategiska inlärningsprocess.
                     Resultaten från bedömningsprocessen diskuteras med berörda intressenter och lämpliga åtgärdsplaner upprättas.

            (1)  De definitioner som används i denna rekommendation bygger på Cedefops ordlista för utbildningskvalitet (arbetsdokument, november 2003).

            (2)  Bilaga II innehåller en ytterligare uppsättning utvalda kvalitetsindikatorer.

         BILAGA II

            VALDA KVALITETSINDIKATORER FÖR BEDÖMNING AV YRKESUTBILDNINGENS KVALITET – REFERENSUPPSÄTTNING

         I denna bilaga föreslås en omfattande uppsättning valda kvalitetsindikatorer, som kan användas vid utvärdering och kvalitetsförbättring av yrkesutbildningssystem och/eller tillhandahållare. Uppsättningen kommer att vidareutvecklas genom europeiskt bilateralt och/eller multilateralt samarbete, på grundval av europeiska uppgifter och nationella register.
         De bör med hänsyn till sin karaktär och sitt syfte särskiljas från indikatorerna och referensvärdena i rådets slutsatser av den 25 maj 2007 om en enhetlig ram för indikatorer och referensvärden för att mäta de framsteg som gjorts avseende Lissabonmålen för utbildning.
         Indikatortabellen innehåller inte heller några aggregerade indikatorer på nationell nivå, när sådana saknas eller är svåra att få fram. Sådana indikatorer på nationell nivå kan aggregeras senare med utgångspunkt i ett gemensamt avtal mellan medlemsstaterna, kommissionen och nätverket för den europeiska referensramen för kvalitetssäkring av yrkesutbildning.

                     Indikator

                     Typ av indikator

                     Syfte

                     Övergripande indikatorer för kvalitetssäkring

                     Nr 1
                     Kvalitetssäkringssystemens relevans för tillhandahållare av yrkesutbildning:

                                 a)

                                 Andel av tillhandahållarna av yrkesutbildning som tillämpar interna kvalitetssäkringssystem enligt lag/på eget initiativ.

                                 b)

                                 Andel ackrediterade tillhandahållare av yrkesutbildning.

                     Kontext-/inputindikator

                     Främja en kultur av kvalitetsförbättring på genomförandenivå.
                     Göra kvaliteten på utbildning tydligare.
                     Förbättra det ömsesidiga förtroendet i fråga om tillhandahållande av utbildning.

                     Nr 2
                     Investering i utbildning för lärare och utbildare:

                                 a)

                                 Andel lärare och utbildare som deltar i vidareutbildning.

                                 b)

                                 Investerade belopp.

                     Input-/processindikator

                     Främja lärares och utbildares ansvar i kvalitetsutvecklingsprocessen inom yrkesutbildning.
                     Öka yrkesutbildningens möjligheter att anpassa sig till arbetsmarknadens föränderliga behov.
                     Öka kapaciteten för individuellt lärande.
                     Förbättra elevernas resultat.

                     Indikatorer som stöder kvalitetsmål inom yrkesutbildningspolitiken

                     Nr 3
                     Deltagande i yrkesutbildningsprogram:
                     Antal deltagare i yrkesutbildningsprogram (1), fördelat på typ av program och individuella kriterier (2).

                     Input-/process-/outputindikator

                     Få fram grundläggande uppgifter på system- och genomförandenivå om yrkesutbildningens attraktivitet.
                     Ge riktat stöd för att öka yrkesutbildningens tillgänglighet, även för missgynnade grupper.

                     Nr 4
                     Andel som avslutar yrkesutbildningsprogram:
                     Antal personer som fullgjort/avbrutit yrkesutbildningsprogram, fördelat på typ av program och individuella kriterier.

                     Process-/output-/resultatindikator

                     Få fram grundläggande uppgifter om utbildningsresultat och processer för utbildningskvalitet.
                     Beräkna andelen avhopp i förhållande till deltagande.
                     Ge stöd för att fullborda utbildningen som ett av de viktigaste kvalitetsmålen inom yrkesutbildningen.
                     Stödja utbudet av anpassad utbildning, även för missgynnade grupper.

                     Nr 5
                     Andel som får anställning efter yrkesutbildningsprogram:

                                 a)

                                 Sysselsättning för deltagare i yrkesutbildning vid en fastställd tidpunkt efter att programmet avslutats, fördelat på typ av program och individuella kriterier (3).

                                 b)

                                 Andel elever i sysselsättning vid en fastställd tidpunkt efter att programmet avslutats, fördelat på typ av program och individuella kriterier.

                     Resultatindikator

                     Stödja anställbarhet.
                     Öka yrkesutbildningens möjligheter att anpassa sig till arbetsmarknadens föränderliga behov.
                     Stödja utbudet av anpassad utbildning, även för missgynnade grupper.

                     Nr 6
                     Användningen av förvärvade färdigheter på arbetsplatsen:

                                 a)

                                 Uppgifter om sysselsättning för individer som fullbordat utbildningen, fördelat på typ av utbildning och individuella kriterier.

                                 b)

                                 Individers och arbetsgivares tillfredsställelse med förvärvade färdigheter och kompetenser.

                     Resultatindikator
                     (blandning av kvalitativa och kvantitativa uppgifter)

                     Öka anställbarheten.
                     Öka yrkesutbildningens möjligheter att anpassa sig till arbetsmarknadens föränderliga behov.
                     Stödja utbudet av anpassad utbildning, även för missgynnade grupper.

                     Kontextuppgifter

                     Nr 7
                     Arbetslöshet (4) fördelat på individuella kriterier.

                     Kontextindikator

                     Bakgrundsinformation för beslutsfattande på systemnivå inom yrkesutbildning.

                     Nr 8
                     Prevalens av utsatta grupper:

                                 a)

                                 Andel av deltagarna i yrkesutbildning som klassificeras som missgynnade grupper (i en viss region eller ett visst upptagningsområde) fördelat på ålder och kön.

                                 b)

                                 Fullbordande för missgynnade grupper fördelat på ålder och kön.

                     Kontextindikator

                     Bakgrundsinformation för beslutsfattande på systemnivå inom yrkesutbildning.
                     Stödja tillgången till yrkesutbildning för missgynnade grupper.
                     Stödja utbudet av anpassad utbildning för missgynnade grupper.

                     Nr 9
                     Mekanismer för att kartlägga utbildningsbehov på arbetsmarknaden:

                                 a)

                                 Uppgifter om mekanismer som inrättats för att kartlägga förändringar i efterfrågan på olika nivåer.

                                 b)

                                 Bevis för att de är effektiva.

                     Kontext-/inputindikator
                     (kvalitativ information)

                     Öka yrkesutbildningens möjligheter att anpassa sig till arbetsmarknadens föränderliga behov.
                     Stödja anställbarhet.

                     Nr 10
                     Program för att främja en bättre tillgång till yrkesutbildning:

                                 a)

                                 Information om befintliga program på olika nivåer.

                                 b)

                                 Bevis för att de är effektiva.

                     Processindikator
                     (kvalitativ information)

                     Stödja tillgången till yrkesutbildning, även för missgynnade grupper.
                     Stödja utbudet av anpassad utbildning.

            (1)  Grundläggande yrkesutbildning: en utbildningsperiod om sex veckor behövs innan eleven räknas som deltagare.
         Livslångt lärande: Andel av befolkningen som antagits till formella yrkesutbildningsprogram.

            (2)  Utöver grundläggande uppgifter om kön och ålder kan andra sociala kriterier tillämpas, t.ex. elever som slutar skolan i förtid, högsta utbildningsnivå, migranter, personer med funktionshinder, arbetslöshetens längd.

            (3)  Grundläggande yrkesutbildning: inklusive information om vad som händer med dem som hoppar av yrkesutbildningen.

            (4)  Definition enligt ILO och OECD: personer i åldrarna 1574 utan arbete som aktivt söker anställning och är redo att börja arbeta.


title: Kommissionens rekommendation (EU) 2015/1381 av den 10 augusti 2015 om övervakning av arsenik i livsmedel

text:
               12.8.2015

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               L 213/9

         KOMMISSIONENS REKOMMENDATION (EU) 2015/1381
   av den 10 augusti 2015
   om övervakning av arsenik i livsmedel
   EUROPEISKA KOMMISSIONEN UTFÄRDAR DENNA REKOMMENDATION
   med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 292, och
   av följande skäl:

               (1)

               Arsenik förekommer naturligt i miljön och finns i jord, grundvatten och växter. Arsenik förekommer i ett stort antal arsenikföreningar. Det finns i vatten, jord och mark. Det absorberas av alla växter och djur.

               (2)

               De huvudsakliga skadliga effekter som har rapporterats i samband med långvarigt intag av oorganisk arsenik hos människor är hudskador, cancer, utvecklingstoxicitet, neurotoxicitet, hjärt- och kärlsjukdomar, rubbad glukosmetabolism och diabetes.

               (3)

               På begäran av Europeiska kommissionen har Europeiska myndigheten för livsmedelssäkerhet (Efsa) utarbetat ett vetenskapligt yttrande om riskerna för människors hälsa i samband med förekomsten av arsenik i livsmedel (inklusive dricksvatten).

               (4)

               Efsa rekommenderar i sitt vetenskapliga yttrande (1) att det tas fram uppgifter om speciering i olika livsmedel till stöd för en bedömning av exponeringen via kosten, för en mer förfinad riskbedömning avseende oorganisk arsenik.

         HÄRIGENOM REKOMMENDERAS FÖLJANDE.

               1.

               Medlemsstaterna bör övervaka förekomsten av arsenik i livsmedel under 2016, 2017 och 2018. Övervakningen bör omfatta många olika slags livsmedel som återspeglar konsumtionsmönstren, t.ex. spannmål, spannmålsprodukter (inklusive kli och groddar), frukt- och grönsaksjuice, dricksvatten (inklusive flaskvatten), kaffe, torkade teblad, öl, fisk och skaldjur, grönsaker, algprodukter (inklusive hijiki), mjölk och mejeriprodukter, livsmedel avsedda för spädbarn och småbarn, livsmedel för speciella medicinska ändamål och kosttillskott, för att det ska gå att göra en noggrann uppskattning av exponeringen.

               2.

               Medlemsstaterna bör följa de provtagningsförfaranden som anges i kommissionens förordning (EG) nr 333/2007 (2), för att säkerställa att proverna är representativa för det provtagna partiet.

               3.

               Medlemsstaterna bör utföra analysen av arsenik, företrädesvis genom bestämning av halten av oorganisk arsenik och den totala mängden arsenik och om möjligt andra relevanta arsenikformer, i enlighet med bilaga III till Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 882/2004 (3), med en analysmetod som har bevisats ge tillförlitliga resultat.

               4.

               Medlemsstaterna bör regelbundet lämna övervakningsdata, uttryckta på basis av helvikt, till Efsa tillsammans med de uppgifter och i det elektroniska rapporteringsformat som Efsa angett, så att uppgifterna kan sammanställas i en databas.

      Utfärdad i Bryssel den 10 augusti 2015.

            På kommissionens vägnar

         Vytenis ANDRIUKAITIS

            Ledamot av kommissionen

      (1)  Vetenskapligt yttrande från Efsas panel för främmande ämnen i livsmedelskedjan (CONTAM): ”Scientific Opinion on Arsenic in Food”, The EFSA Journal, vol. 7(2009):10, artikelnr 1351.

      (2)  Kommissionens förordning (EG) nr 333/2007 av den 28 mars 2007 om provtagnings- och analysmetoder för offentlig kontroll av halten av bly, kadmium, kvicksilver, oorganiskt tenn, 3-MCPD och bens(a)pyren i livsmedel (EUT L 88, 29.3.2007, s. 29).

      (3)  Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 882/2004 av den 29 april 2004 om offentlig kontroll för att säkerställa kontrollen av efterlevnaden av foder- och livsmedelslagstiftningen samt bestämmelserna om djurhälsa och djurskydd (EUT L 165, 30.4.2004, s. 1).