               27.1.2020

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               C 28/121

      P8_TA(2018)0256
      Förhandlingar om det moderniserade associeringsavtalet EU-Chile
      Europaparlamentets rekommendation av den 13 juni 2018 till rådet, kommissionen och vice ordföranden för kommissionen/unionens höga representant för utrikes frågor och säkerhetspolitik om det moderniserade associeringsavtalet mellan EU och Chile (2018/2018(INI))
      (2020/C 28/15)

         Europaparlamentet utfärdar denna resolution

                  —

                  med beaktande av artiklarna 2 och 3 samt avdelning V, särskilt artiklarna 21 och 36, i fördraget om Europeiska unionen (EU-fördraget), och femte delen i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (EUF-fördraget),

                  —

                  med beaktande av artikel 218 i EUF-fördraget,

                  —

                  med beaktande av det befintliga associeringsavtalet mellan Republiken Chile och Europeiska unionen,

                  —

                  med beaktande av att förhandlingar mellan Europeiska unionen och Chile om ett moderniserat associeringsavtal inleddes den 16 november 2017,

                  —

                  med beaktande av att rådet antog förhandlingsdirektiven för detta avtal den 13 november 2017,

                  —

                  med beaktande av den gemensamma förklaringen från det 25:e sammanträdet i den gemensamma parlamentarikerkommittén EU–Chile av den 22 januari 2018,

                  —

                  med beaktande av sin rekommendation av den 14 september 2017 till rådet, kommissionen och Europeiska utrikestjänsten avseende förhandlingarna om moderniseringen av handelspelaren i associeringsavtalet mellan EU och Chile (1),

                  —

                  med beaktande av sin resolution av den 13 september 2017 om EU:s politiska förbindelser med Latinamerika (2),

                  —

                  med beaktande av förklaringen från forumet för civilsamhället EU–Celac den 11 maj 2015Equality, rights and democratic participation for the peoples of Europe and Latin America and the Caribbean (jämlikhet, rättigheter och demokratiskt deltagande för befolkningarna i Europeiska unionen samt Latinamerika och Västindien),

                  —

                  med beaktande av artiklarna 108.4 och 52 i arbetsordningen,

                  —

                  med beaktande av betänkandet från utskottet för utrikesfrågor (A8-0158/2018), och av följande skäl:

                  A.

                  Chile och EU förenas av gemensamma värden och nära kulturella, ekonomiska och politiska band.

                  B.

                  Chile och EU har ett nära samarbete för att ta itu med regionala och globala utmaningar, såsom klimatförändringar, internationell säkerhet, hållbar utveckling och global styrning.

                  C.

                  Chile är en stark förespråkare för demokrati och mänskliga rättigheter, fri och öppen handel samt multilateralism. Landet är också en viktig medlem i Stillahavsalliansen, Amerikanska samarbetsorganisationen (OAS) och Sydamerikanska nationernas union (Unasur) samt ett höginkomstland och medlem av OECD.

                  D.

                  Chile har varit en viktig aktör i regionala frågor, till exempel som garant för fredsprocessen i Colombia och Santo Domingo-samtalen mellan Venezuelas regering och opposition. Chile beslutade att dra sig ur de venezuelanska samtalen när minimikraven för demokratiska presidentval och institutionell normalisering inte uppnåddes.

                  E.

                  Ett ramavtal om deltagande avseende Chiles deltagande i EU:s krishanteringsinsatser har varit i kraft sedan januari 2014. Chile deltar i Eufor Althea i Bosnien och Hercegovina samt i många av FN:s fredsbevarande insatser, vilket avspeglar landets engagemang för fred och säkerhet i världen.

                  F.

                  Det senaste parlaments- och presidentvalet är återigen ett bevis för den chilenska demokratins solida och mogna natur. Under de senaste årtiondena har Chile gynnats av en stark ekonomisk tillväxt och landet har varit en av Sydamerikas snabbast växande ekonomier. Reformarbeten i landet pågår fortfarande.

                  G.

                  Att abort nyligen avkriminaliserats under vissa omständigheter har visat på en ökad öppenhet i det chilenska samhället gentemot kvinnors och flickors egenmakt.

                  H.

                  Enligt 2016 års index för mänsklig utveckling placeras Chile i kategorin med en mycket hög mänsklig utveckling och landet intar förstaplatsen av länderna i Latinamerika och plats 38 i världen, före sju EU-medlemsstater.

                  I.

                  Det befintliga associeringsavtalet har varit avgörande för att de politiska förbindelserna mellan EU och Chile fördjupats och att handels- och investeringsflödena har ökat betydligt. Fortsatt respekt för rättsstatsprincipen och en stabil rättslig och politisk ram gör det möjligt för Chile och EU att utöva fri företagsamhet och främja en lämplig investeringsmiljö som inbegriper skydd för principen om rättssäkerhet.

                  J.

                  EU och Chile har ingått mer ambitiösa och övergripande avtal med andra partner under de senaste åren. Ett moderniserat associeringsavtal mellan EU och Chile har därför potential att avsevärt fördjupa den nuvarande relationen, däribland förbindelserna inom områdena utrikespolitik och säkerhet.

                  K.

                  Det framtida associeringsavtalet mellan EU och Chile måste till fullo återspegla den omdanande karaktären hos Agenda 2030 för hållbar utveckling och det internationella utvecklingssamarbetets roll för att målen för hållbar utveckling ska kunna uppnås.

                  L.

                  Ett uppdaterat associeringsavtal, tillsammans med avtalen med Mexiko och Mercosur som för närvarande håller på att (om)förhandlas, skulle stärka EU:s roll som en viktig allierad i Latinamerika i en tid då andra aktörer i allt högre grad försöker få inflytande i regionen, såsom Kina och Ryssland.

                  M.

                  Den gemensamma parlamentarikerkommittén EU–Chile har vid upprepade tillfällen uttryckt sitt stöd för att modernisera associeringsavtalet, senast i den gemensamma förklaring som antogs vid dess 25:e sammanträde den 22 januari 2018.

                  1.

                  Europaparlamentet rekommenderar rådet, kommissionen och vice ordföranden för kommissionen/unionens höga representant för utrikes frågor och säkerhetspolitik

                        Allmänna principer

                              a)

                              att avsevärt stärka samarbetet mellan Chile och EU, två likasinnade partner i en omvärld med nya osäkerhetsfaktorer i internationella förbindelser, som bygger på våra gemensamma värden och principer om demokrati, kampen mot klimatförändringarna, säkerställande av jämställdhet, rättsstaten, god förvaltning samt respekt för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna,

                              b)

                              att säkerställa att det moderniserade avtalet med Chile blir ambitiöst, omfattande och balanserat och medför märkbara fördelar för medborgarna, företagen och ekonomierna på båda sidor; att se till att det blir ett av de ledande avtalen bland de mest långtgående avtal som EU har ingått med tredjeländer,

                              c)

                              att stärka människorättsdimensionen inom samarbetet mellan EU och Chile mot bakgrund av EU:s och Chiles människorättsstrategi för 2016–2020; att införa ett gemensamt åtagande för att värna och främja de mänskliga rättigheterna, de grundläggande friheterna, jämställdhet mellan kvinnor och män samt rättigheter för minoriteter, såsom hbti-personer, och ursprungsbefolkningar, med verkställbara mekanismer för övervakning, regelbunden rapportering och tvistlösning; att uppmuntra Chile att hitta en lösning på frågor som rör ursprungsbefolkningen Mapuchefolket och andra ursprungsbefolkningar; att fortsätta med praxisen att införa en klausul om mänskliga rättigheter i alla framtida associeringsavtal; att fortsätta den regelbundna dialogen mellan EU och Chile om mänskliga rättigheter i syfte att stärka den institutionella ramen och den offentliga politiken för att främja de mänskliga rättigheterna, inbegripet genom multilateralt samarbete,

                              d)

                              att förmå Chile att säkerställa rättssäkerhet och rättvisa rättsliga förfaranden i full överensstämmelse med internationella normer,

                              e)

                              att sträva efter att främja hållbar socioekonomisk utveckling, bekämpa fattigdom och minska ojämlikheten mot bakgrund av Chiles åtagande att uppnå målen för hållbar utveckling inom ramen för Agenda 2030,

                              f)

                              att hjälpa Chile att förbättra utbildningsstandarder och utbildningsprogram för att se till att personer med de lägsta inkomsterna har fullständig tillgång till högre utbildning; att stärka banden mellan universiteten och arbetsmarknaden för att överbrygga kompetensglappet och främja ungdomssysselsättningen,

                              g)

                              att främja skyddet av sociala och miljömässiga rättigheter och säkerställa ett effektivt genomförande av Internationella arbetsorganisationens (ILO) konventioner samt utrotande av tvångsarbete och barnarbete,

                        Multilateralism samt regionalt och internationellt samarbete

                              h)

                              att stärka dialogen och samarbetet om regionala och globala utmaningar, såsom organiserad brottslighet, narkotikahandel, ökande ojämlikhet, migration, terrorism och klimatförändringar, inbegripet genomförandet av Agenda 2030; att stödja samarbete mellan EU och Chile kring migrationshantering och att inrätta mekanismer för återtagande av bland annat statslösa personer och tredjelandsmedborgare,

                              i)

                              att komma ihåg hur viktig den multilaterala agendan är och att inga bilaterala förhandlingar får undergräva strävan att uppnå framsteg multilateralt,

                              j)

                              att bidra till förstärkt multilateralism och internationellt samarbete i syfte att främja den internationella säkerheten och ta itu med globala utmaningar på ett effektivt sätt; att förbättra samordningen av bägge parters ståndpunkter i internationella organisationer och forum,

                              k)

                              att uppmuntra Chile till att fortsätta stödja åtgärder för regional integration och regionalt samarbete, framför allt Stillahavsalliansen, med tanke på dess goda resultat som en verklig och aktiv drivkraft för ekonomisk integration mellan regionens medlemmar, men även för Unasur och Gemenskapen för Latinamerikas och Västindiens stater (Celac); att undersöka möjligheten för EU att få observatörsstatus i Stillahavsalliansen,

                        Politisk dialog och samarbete

                              l)

                              att föra en meningsfull och regelbunden dialog om alla frågor av relevans, som bygger vidare på och utvidgar de befintliga formaten; att mobilisera tillgängliga resurser genom partnerskapsinstrumentet i syfte att uppnå strategiska mål,

                              m)

                              att skapa förutsättningar för nära samarbete på området säkerhet och försvar, särskilt i fråga om förebyggande av konflikter, krishantering, sjöfartsskydd, nedrustning och icke-spridning; att möjliggöra ett ökat deltagande av Chile i uppdrag och insatser inom ramen för EU:s gemensamma säkerhets- och försvarspolitik (GSFP),

                              n)

                              att möjliggöra ökat samarbete i kampen mot terrorism, organiserad brottslighet och it-brottslighet samt förebyggande av radikalisering och gränsöverskridande brottslighet, utan att undergräva medborgerliga friheter och grundläggande rättigheter; att vidta åtgärder inom ramen för den globala kampen mot terrorism genom att intensifiera mekanismer, åtgärder och organ för globalt och regionalt samarbete i enlighet med internationell rätt och principerna i Förenta nationernas stadga,

                              o)

                              att förbättra samarbetet i kampen mot korruption, penningtvätt och skatteundandragande; att införa bestämmelser om god förvaltning i skattefrågor och öppenhetsstandarder som bekräftar parternas åtagande att tillämpa internationella standarder i kampen mot skatteundandragande och skatteflykt,

                              p)

                              att komma ihåg att korruption undergräver mänskliga rättigheter, jämlikhet, social rättvisa, handel och sund konkurrens, och därmed bromsar den ekonomiska tillväxten; att införa särskilda avsnitt där tydliga och kraftfulla åtaganden samt åtgärder anges för att bekämpa korruption i alla dess former och att genomföra internationella standarder och multilaterala konventioner mot korruption,

                              q)

                              att underlätta rörligheten mellan EU och Chile; att förbättra ungdoms- och studentutbyten, stipendieprogram och utbildningskurser, bland annat genom programmet Erasmus+; att vidta ytterligare insatser för att få till stånd ett ömsesidigt erkännande av akademiska examina och en modernisering av samt tillgång till och internationalisering av den högre utbildningen,

                              r)

                              att främja överföringen av vetenskapligt och tekniskt kunnande och intensifiera samarbetet på området forskning och samarbete genom fullt utnyttjande av befintliga program, såsom Horisont 2020,

                              s)

                              att främja och stärka förbindelserna på området internationellt samarbete som bygger på samförståndsavtalet om internationellt samarbete, vilket undertecknades 2015; att skapa innovativa mekanismer för att bredda och stärka trepartssamarbete och regionalt samarbete med tredje parter inom och utanför Latinamerika genom program såsom EUROsociAL+ och Euroclima+ samt samarbete i fråga om politiken på narkotikaområdet såsom Copolad,

                              t)

                              att ta fram en metod för att visa vilka effekter det moderniserade avtalet har för män och kvinnor och att låta dess resultat ligga till grund för utformningen av politiska åtgärder för att uppnå en jämn könsfördelning,

                              u)

                              att på nytt bekräfta det gemensamma åtagandet att uppfylla Parisavtalet om klimatförändringar och Agenda 2030 samt att föreskriva ett nära samarbete mellan EU och Chile om miljöskydd och kampen mot klimatförändringarna; att stärka partnerskapet när det gäller tekniskt och politiskt samarbete på viktiga miljöområden, däribland koldioxidutsläpp inom internationella transporter, bevarande av den biologiska mångfalden samt hållbar produktion och konsumtion; att uppmuntra till ökat samarbete inom den cirkulära ekonomin för att förbättra resurseffektivitet, hållbar användning av naturresurser, miljöinnovation och vattenförvaltning; att öka stödet till olika projekt som lindrar effekterna av klimatförändringarna,

                              v)

                              att stärka samarbetet inom forskning och utveckling samt om användning av EU-programmet Copernicus för satellitobservationer av jorden för miljöändamål,

                              w)

                              att främja kulturellt samarbete och att stödja diasporagrupper, både i Chile och EU, med målet att stödja utländska investeringar i både EU och i Chile,

                              x)

                              att bekräfta att tillgången till vatten är en mänsklig rättighet,

                        Institutionella bestämmelser

                              y)

                              att säkerställa att associeringsavtalet bygger på ett starkt parlamentariskt deltagande där de nuvarande bestämmelserna om samarbete och samarbetsmekanismerna stärks för att möjliggöra större insatser i och granskning av genomförandet, särskilt genom det befintliga interparlamentariska formatet inom ramen för den gemensamma parlamentarikerkommittén; att ge den gemensamma parlamentarikerkommittén möjlighet att begära relevant information om genomförandet av associeringsavtalet,

                              z)

                              att säkerställa ett lämpligt deltagande från det civila samhällets sida, både under förhandlingarna och i genomförandefasen av associeringsavtalet, inbegripet men inte begränsat till den gemensamma rådgivande kommittén; att betona att en institutionaliserad mekanism för att möjliggöra politisk dialog med deltagande av det civila samhällets organisationer i de båda regionerna måste inrättas,

                              aa)

                              att hålla parlamentet omedelbart och fullständigt informerat i alla skeden av förhandlingarna, i enlighet med artikel 218.10 i EUF-fördraget, bland annat genom att förse parlamentet med förhandlingstexter och protokoll från varje förhandlingsrunda; parlamentet välkomnar i detta avseende rådets beslut av den 22 januari 2018 att offentliggöra det förhandlingsmandat som gavs kommissionen och vice ordföranden/den höga representanten i november 2017,

                              ab)

                              att betrakta det senaste offentliggörandet av förhandlingsdirektiven som ett viktigt precedensfall och att åta sig att offentliggöra alla förhandlingsdirektiv för internationella avtal i framtiden,

                              ac)

                              att påskynda avtalsförhandlingarna så att parlamentet kan ratificera associeringsavtalet innan den nuvarande valperioden upphör,

                              ad)

                              att på samtliga nivåer säkerställa respekten för den praxis som gäller sedan länge att inte tillämpa det nya avtalet provisoriskt förrän parlamentet har gett sitt godkännande.

                  2.

                  Europaparlamentet uppdrar åt talmannen att översända denna rekommendation till rådet, kommissionen och vice ordföranden för kommissionen/unionens höga representant för utrikes frågor och säkerhetspolitik samt till Republiken Chiles president, regering och parlament.

         (1)  Antagna texter, P8_TA(2017)0354.

         (2)  Antagna texter, P8_TA(2017)0345.


title: Europeiska Centralbankens Rekommendation av den 17 januari 2020 om utdelningsregler (ECB/2020/1)2020/C 30/01

text:
               29.1.2020

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               C 30/1

      EUROPEISKA CENTRALBANKENS REKOMMENDATION
      av den 17 januari 2020
      om utdelningsregler
      (ECB/2020/1)
      (2020/C 30/01)
      ECB-RÅDET HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION
      med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 127.6 och 132,
      med beaktande av stadgan för Europeiska centralbankssystemet och Europeiska centralbanken, särskilt artikel 34,
      med beaktande av rådets förordning (EU) nr 1024/2013 av den 15 oktober 2013 om tilldelning av särskilda uppgifter till Europeiska centralbanken i fråga om politiken för tillsyn över kreditinstitut (1), särskilt artikel 4.3,
      med beaktande av Europeiska centralbankens förordning (EU) nr 468/2014 av den 16 april 2014 om upprättande av ramen för samarbete inom den gemensamma tillsynsmekanismen mellan Europeiska centralbanken och nationella behöriga myndigheter samt med nationella utsedda myndigheter (ramförordning om den gemensamma tillsynsmekanismen (SSM)) (ECB/2014/17) (2), och
      av följande skäl:
      Kreditinstituten måste fortsätta sina förberedelser för att i tid fullt ut kunna tillämpa Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 575/2013 (3) samt Europaparlamentets och rådets direktiv 2013/36/EU (4) och förbereda sig för utgången av den övergångsperiod som framgår av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2017/2395 (5) för att mildra en potentiellt avsevärt negativ inverkan på deras kärnprimärkapital som kan utgå från de nya reglerna om avsättningar för förväntade kreditförluster enligt IFRS 9, i en situation med makroekonomiska utmaningar och en ekonomisk verklighet som innebär utmaningar för institutens lönsamhet och därmed även deras kapacitet att förstärka sin kapitalbas. Samtidigt som kreditinstituten finansierar ekonomin bidrar en konservativ utdelningspolitik till riskhanteringen och ett sunt banksystem. Samma metod som framgår av Europeiska centralbankens rekommendation ECB/2019/1 (6) bör tillämpas.
      HÄRIGENOM REKOMMENDERAS FÖLJANDE.

         I.

                  1.

                  Kreditinstituten bör anta utdelningsregler baserade på konservativa och försiktiga antaganden så att de även efter dessa utdelningar kan uppfylla tillämpliga kapitalkrav och slutsatserna av översyns- och utvärderingsprocessen.

                              a)

                              Kreditinstituten ska alltid uppfylla gällande minimikapitalkrav (krav enligt första pelaren). Detta inkluderar en kärnprimärkapitalrelation motsvarande 4.5 procent, en primärkapitalrelation motsvarande 6 procent och en total kapitalrelation motsvarande 8 procent enligt artikel 92 i förordning (EU) nr 575/2013.

                              b)

                              Därutöver ska kreditinstitut vid varje tidpunkt uppfylla de kapitalkrav som fastställs genom beslutet om tillsyns- och utvärderingsprocesser vid tillämpningen av artikel 16.2 a i förordning (EU) nr 1024/2013 och som går utöver kraven enligt första pelaren (krav enligt andra pelaren).

                              c)

                              Kreditinstituten ska också uppfylla det kombinerade buffertkravet enligt definitionen i artikel 128.6 i direktiv 2013/36/EU.

                              d)

                              Vid den aktuella övergångsperiodens utgång ska kreditinstituten också uppfylla sin kärnprimärkapitalrelation, sin primärkapitalrelation och sin totala kapitalrelation "fullt ut" (7). Efter övergångsperiodernas utgång kommer alltså ovannämnda nyckeltal att tillämpas fullt ut, och detsamma gäller för det kombinerade buffertkravet enligt definitionen i artikel 128.6 i direktiv 2013/36/EU. Övergångsbestämmelserna framgår av avdelning XI i direktiv 2013/36/EU, och del 10 i förordning (EU) nr 575/2013.

                              e)

                              Kreditinstitut som har valt att tillämpa sådana arrangemang som anges i förordning (EU) 2017/2395 under övergångsperioden, ska också uppfylla sin kärnprimärkapitalrelation "fullt ut” vid utgången av den övergångsperiod som föreskrivs i den förordningen.

                        Dessa krav ska uppfyllas på koncernnivå och, i tillämpliga fall, på undergruppsnivå samt på individuell nivå utom i fall då man väljer att inte tillämpa tillsynskraven i ett enskilt fall, i enlighet med artiklarna 7 och 10 i förordning (EU) nr 575/2013.

                  2.

                  För kreditinstitut som under 2020 betalar utdelning (8) avseende räkenskapsåret 2019, rekommenderar ECB följande:

                              a)

                              Kategori 1: Kreditinstitut som uppfyller i) de kapitalkrav som framgår av punkt 1 a, 1 b och 1 c, samt ii) som redan uppnår sina nyckeltal enligt vad som framgår av punkt 1 d och i tillämpliga fall 1 e fullt ut den 31 december 2019, bör dela ut sin nettovinst i form av utdelningar på ett konservativt sätt så att de även fortsättningsvis kan uppfylla alla krav och slutsatser från översyns- och utvärderingsprocessen, även om de ekonomiska och finansiella förutsättningarna skulle försämras.

                              b)

                              Kategori 2: Kreditinstitut som uppfyller de kapitalkrav som framgår av punkt 1 a, 1 b och 1 c den 31 december 2019, men som ännu inte uppnår sina nyckeltal enligt vad som framgår av punkt 1 d och i tillämpliga fall 1 e fullt ut den 31 december 2019, bör dela ut sin nettovinst i form av utdelningar på ett konservativt sätt så att de även fortsättningsvis kan uppfylla alla krav i slutsatserna från översyns- och utvärderingsprocessen, även om de ekonomiska och finansiella förutsättningarna skulle försämras. Därutöver bör de i princip endast ge utdelning till ägarna om kraven enligt punkt 1 d också uppfylls och det åtminstone är säkerställt att institutet befinner sig på en linjär (9) väg mot målet att uppnå alla kapitalkrav fullt ut i enlighet med punkt 1 e samt även slutsatserna från översyns- och utvärderingsprocessen.

                              c)

                              Kategori 3: Kreditinstitut som inte uppfyller kraven enligt punkt 1 a, 1 b eller 1 c bör i princip inte ge någon utdelning till ägarna.

                        Kreditinstitut som inte kan följa denna rekommendation eftersom de anser sig ha en rättslig skyldighet att betala en utdelning bör omedelbart kontakta sin gemensamma tillsynsgrupp.
                  Kreditinstitut i kategorierna 1, 2 och 3 som avses i punkt 2 a, 2 b och 2 c förväntas också uppfylla riktlinjerna för andra pelaren. Om ett kreditinstitut inte, eller sannolikt inte, kan uppfylla riktlinjerna för den andra pelaren, bör det omedelbart kontakta sin gemensamma tillsynsgrupp. ECB kommer att undersöka varför kreditinstitutets kapitalnivå fallit, eller förväntas falla, och kommer att överväga lämpliga och proportionerliga institutspecifika åtgärder.
                  I samband med sin utdelningspolitik och kapitalhantering förväntas instituten också beakta de potentiella effekter som framtida förändringar i unionens rättsliga, reglerings- och redovisningstekniska ramverk kan få för kapitalbehoven. I brist på annan specifik information förväntas de framtida kraven enligt andra pelaren och de riktlinjer för andra pelaren som används för kapitalplanering vara minst lika höga som de aktuella kraven.

         II.

      Denna rekommendation riktar sig till betydande enheter och betydande grupper som står under tillsyn enligt artikel 2.16 och 2.22 i förordning (EU) nr 468/2014 (ECB/2014/17).

         III.

      Denna rekommendation riktar sig även till de nationella behöriga myndigheterna och de nationella utsedda myndigheterna avseende mindre betydande enheter och mindre betydande grupper som står under tillsyn enligt artikel 2.7 och 2.23 i förordning (EU) nr 468/2014 (ECB/2014/17). De nationella behöriga myndigheterna och de nationella utsedda myndigheterna bör i lämplig omfattning tillämpa denna rekommendation på sådana enheter och grupper (10).

         Utfärdad i Frankfurt am Main den 17 januari 2020.

            Christine LAGARDE

               ECB:s ordförande

         (1)  EUT L 287, 29.10.2013, s. 63.

         (2)  EUT L 141, 14.5.2014, s. 1..

         (3)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 575/2013 av den 26 juni 2013 om tillsynskrav för kreditinstitut och värdepappersföretag och om ändring av förordning (EU) nr 648/2012 (EUT L 176, 27.6.2013, s. 1).

         (4)  Europaparlamentets och rådets direktiv 2013/36/EU av den 26 juni 2013 om behörighet att utöva verksamhet i kreditinstitut och om tillsyn av kreditinstitut och värdepappersföretag, om ändring av direktiv 2002/87/EG och om upphävande av direktiv 2006/48/EG och 2006/49/EG (EUT L 176, 27.6.2013, s. 338).

         (5)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2017/2395 av den 12 december 2017 om ändring av förordning (EU) nr 575/2013 vad gäller övergångsarrangemang för att mildra inverkan på kapitalbasen av införandet av IFRS 9 och för hanteringen av vissa av den offentliga sektorns exponeringar uttryckta i en medlemsstats nationella valuta som stora exponeringar (EUT L 345, 27.12.2017, s. 27).

         (6)  Europeiska centralbankens rekommendation ECB/2019/1 av den 7 januari 2019 om utdelningsregler (EUT C 11, 11.1.2019, s. 1).

         (7)  Alla krav avseende buffertar uppfylls fullt ut.

         (8)  Kreditinstitut kan bedrivas i olika former, t.ex. som börsnoterade företag eller som ömsesidiga banker, kooperativa banker eller som sparbanker. Uttrycket "utdelning" omfattar i denna rekommendation varje form av utbetalning av kontanta medel som kräver bolagsstämmans godkännande.

         (9)  I praktiken innebär detta att kreditinstituten under återstoden av övergångsperioden i princip bör fondera ett belopp som motsvarar andelen per år av det belopp som saknas för att de ska uppfylla kärnprimärkapitalrelation, primärkapitalrelationen och den totala kapitalrelation fullt ut i enlighet med avsnitt 1 e.

         (10)  Om denna rekommendation tillämpas på mindre betydande enheter och mindre betydande grupper som står under tillsyn som inte anser sig kunna uppfylla kraven eftersom de anser sig ha en rättslig skyldighet att betala utdelning bör de omedelbart kontakta sin nationella behöriga myndighet.


title: Rådets rekommendation av den 20 juli 2020 om Belgiens nationella reformprogram 2020 med avgivande av rådets yttrande om Belgiens stabilitetsprogram 2020 2020/C 282/01

text:
               26.8.2020

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               C 282/1

      RÅDETS REKOMMENDATION
      av den 20 juli 2020
      om Belgiens nationella reformprogram 2020 med avgivande av rådets yttrande om Belgiens stabilitetsprogram 2020
      (2020/C 282/01)
      EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION
      med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 121.2 och 148.4,
      med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken (1), särskilt artikel 5.2,
      med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation,
      med beaktande av Europaparlamentets resolutioner,
      med beaktande av Europeiska rådets slutsatser,
      med beaktande av sysselsättningskommitténs yttrande,
      med beaktande av ekonomiska och finansiella kommitténs yttrande,
      med beaktande av yttrandet från kommittén för socialt skydd,
      med beaktande av yttrandet från kommittén för ekonomisk politik, och
      av följande skäl:

                  (1)

                  Den 17 december 2019 antog kommissionen den årliga strategin för hållbar tillväxt, som inledde 2020 års europeiska termin för samordningen av den ekonomiska politiken. I den togs vederbörlig hänsyn till den europeiska pelaren för sociala rättigheter som proklamerades av Europaparlamentet, rådet och kommissionen den 17 november 2017. Den 17 december 2019 antog kommissionen, på grundval av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1176/2011 (2), även rapporten om förvarningsmekanismen, enligt vilken Belgien inte var en av de medlemsstater som skulle bli föremål för en fördjupad granskning. Samma dag antog kommissionen också en rekommendation till rådets rekommendation om den ekonomiska politiken i euroområdet.

                  (2)

                  Landsrapporten 2020 för Belgien offentliggjordes den 26 februari 2020. Den innehöll en bedömning av Belgiens framsteg avseende de landsspecifika rekommendationer som rådet antog den 9 juli 2019 (3) (de landsspecifika rekommendationerna för 2019), uppföljningen av tidigare års landsspecifika rekommendationer och Belgiens framsteg när det gäller att uppnå sina nationella Europa 2020-mål.

                  (3)

                  Den 11 mars 2020 klassificerade Världshälsoorganisationen officiellt covid-19-utbrottet som en global pandemi. Pandemin utgör ett allvarligt hot mot folkhälsan för medborgare, samhällen och ekonomier. Den leder till hårt ansatta hälso- och sjukvårdssystem, störningar i de globala leveranskedjorna, volatilitet på finansmarknaderna, kraftig påverkan på konsumentefterfrågan och negativa effekter för olika sektorer. Den hotar människors arbeten och inkomster liksom företagens verksamheter. Pandemin har lett till en kraftig ekonomisk chock som redan har fått allvarliga återverkningar i unionen. Den 13 mars 2020 antog kommissionen ett meddelande om en samordnad ekonomisk reaktion på krisen som omfattar alla aktörer på nationell nivå och unionsnivå.

                  (4)

                  Flera medlemsstater har utlyst undantagstillstånd eller infört nödåtgärder. Nödåtgärderna bör vara strikt proportionella, nödvändiga, tidsbegränsade och i linje med europeiska och internationella standarder. De bör vara föremål för demokratisk tillsyn och oberoende rättslig prövning.

                  (5)

                  Den 20 mars 2020 antog kommissionen ett meddelande om aktivering av den allmänna undantagsklausulen i stabilitets- och tillväxtpakten. Den allmänna undantagsklausulen, som fastställs i artiklarna 5.1, 6.3, 9.1 och 10.3 i förordning (EG) nr 1466/97 och artiklarna 3.5 och 5.2 i rådets förordning (EG) nr 1467/97 (4), underlättar samordningen av budgetpolitiken vid en allvarlig konjunkturnedgång. I sitt meddelande av den 20 mars 2020 ansåg kommissionen, mot bakgrund av den förväntade allvarliga konjunkturnedgången till följd av covid-19-pandemin, att villkoren för att aktivera den allmänna undantagsklausulen var uppfyllda och uppmanade rådet att godkänna denna slutsats. Den 23 mars 2020 instämde medlemsstaternas finansministrar i kommissionens bedömning. De var överens om att den allvarliga ekonomiska nedgången kräver beslutsamma, långtgående och samordnade åtgärder. Aktiveringen av den allmänna undantagsklausulen medger en tillfällig avvikelse från anpassningsbanan mot det medelfristiga budgetmålet, förutsatt att detta inte äventyrar de offentliga finansernas hållbarhet på medellång sikt. När det gäller den korrigerande delen kan rådet, på grundval av en rekommendation från kommissionen, även besluta att anta en reviderad finanspolitisk strategi. Den allmänna undantagsklausulen innebär inte att stabilitets- och tillväxtpaktens förfaranden avbryts. Den tillåter att medlemsstaterna avviker från de budgetkrav som normalt skulle gälla, samtidigt som den ger kommissionen och rådet möjlighet att vidta nödvändiga politiska samordningsåtgärder inom ramen för pakten.

                  (6)

                  Det krävs fortsatta åtgärder för att begränsa och bekämpa spridningen av covid-19-pandemin, stärka de nationella hälso- och sjukvårdssystemens resiliens, mildra de socioekonomiska konsekvenserna av pandemin genom stödåtgärder till företag och hushåll och säkerställa adekvata arbetsmiljöförhållanden så att den ekonomiska verksamheten kan återupptas. Unionen bör använda alla tillgängliga verktyg för att stödja medlemsstaternas insatser inom dessa områden. Samtidigt bör medlemsstaterna och unionen samarbeta för att förbereda de åtgärder som krävs för en återgång till normalt fungerande samhällen och ekonomier och till en hållbar tillväxt, varvid bland annat den gröna och digitala omställningen integreras och lärdomar dras av krisen.

                  (7)

                  Covid-19-krisen har visat på den inre marknadens flexibilitet när det gäller att anpassa sig till extraordinära omständigheter. För att säkerställa en snabb och smidig övergång till återhämtningsfasen och fri rörlighet för varor, tjänster och arbetstagare bör dock de extraordinära åtgärder som hindrar den inre marknaden från att fungera normalt upphävas så snart de inte längre är nödvändiga. Den nuvarande krisen har visat på behovet av krisberedskapsplaner inom hälso- och sjukvården. De centrala inslagen i arbetet med att ta fram mer omfattande krisberedskapsplaner innefattar förbättrade inköpsstrategier, diversifierade leveranskedjor och strategiska reserver av viktig utrustning.

                  (8)

                  Unionslagstiftaren har redan ändrat de relevanta lagstiftningsramarna genom Europaparlamentets och rådets förordningar (EU) 2020/460 (5) och (EU) 2020/558 (6) för att ge medlemsstaterna möjlighet att mobilisera alla outnyttjade resurser från de europeiska struktur- och investeringsfonderna så att de kan hantera de extraordinära konsekvenserna av covid-19-pandemin. Dessa ändringar kommer att tillhandahålla ytterligare flexibilitet samt förenklade och effektiviserade förfaranden. För att minska trycket på kassaflödena kan medlemsstaterna också dra nytta av en medfinansieringsgrad på 100 % från unionsbudgeten under räkenskapsåret 2020–2021. Belgien uppmanas att fullt ut utnyttja dessa möjligheter för att hjälpa de personer och sektorer som drabbats hårdast.

                  (9)

                  Covid-19-pandemins socioekonomiska konsekvenser kommer troligtvis att vara ojämnt fördelade mellan regioner på grund av olika specialiseringsmönster. Detta medför en betydande risk för ökande skillnader inom och mellan Belgiens regioner. I kombination med risken för en tillfällig upplösning av konvergensprocessen mellan medlemsstaterna krävs i den nuvarande situationen riktade politiska insatser.

                  (10)

                  Den 30 april 2020 lade Belgien fram sitt nationella reformprogram för 2020 och sitt stabilitetsprogram för samma år. De två programmen har bedömts samtidigt för att deras inbördes kopplingar ska kunna beaktas.

                  (11)

                  Belgien omfattas för närvarande av stabilitets- och tillväxtpaktens förebyggande del och av skuldkriteriet.

                  (12)

                  Den 13 juli 2018 rekommenderade rådet Belgien att säkerställa att den nominella ökningen av de primära offentliga nettoutgifterna (7) inte överstiger 1,8 % 2019, vilket motsvarar en årlig strukturell anpassning på minst 0,6 % av bruttonationalprodukten (BNP). Eftersom Belgien bedömdes uppfylla kravet för sin begärda tillfälliga avvikelse på 0,5 % av BNP enligt klausulen om strukturreformer, sänktes den strukturella anpassning som krävdes för 2019 till 0,1 % av BNP, vilket motsvarar en nominell ökning av de primära nettoutgifterna på högst 2,8 % under 2019. I kommissionens samlade bedömning bekräftas en betydande avvikelse från den rekommenderade anpassningsbanan mot det medelfristiga budgetmålet 2019 respektive 2018 och 2019 sammantaget. Detta är en relevant faktor i kommissionens rapport som upprättats i enlighet med artikel 126.3 i fördraget med en bedömning av hur Belgien uppfyllde skuldkriteriet 2019.

                  (13)

                  Enligt stabilitetsprogrammet för 2020 planerar den federala regeringen en försämring av det samlade saldot i de offentliga finanserna från ett underskott på 1,9 % av BNP 2019 till ett underskott på 7,5 % av BNP 2020. Efter att ha sjunkit till 98,6 % av BNP 2019 väntas den offentliga skuldkvoten i förhållande till BNP öka till cirka 115 % 2020 enligt stabilitetsprogrammet för 2020. De makroekonomiska och finanspolitiska prognoserna påverkas av stor osäkerhet på grund av covid-19-pandemin.

                  (14)

                  Som svar på covid-19-pandemin, och som del av en samordnad unionsstrategi, har Belgien antagit budgetåtgärder i god tid för att öka kapaciteten i sitt hälso- och sjukvårdssystem, begränsa pandemin och hjälpa de personer och sektorer som drabbats hårdast. Enligt stabilitetsprogrammet för 2020 uppgick dessa budgetåtgärder till 2,3 % av BNP. Åtgärderna omfattar en federal tillfällig ordning för arbetslöshetsersättning, ersättningsinkomster för egenföretagare, federala avsättningar för krisrelaterade utgifter, olika regionala ersättningar till företag eller privatpersoner och subventioner till olika branscher. Kvantifieringen av de åtgärder som ökar på underskottet stämmer överlag med kommissionens beräkningar, om man tar hänsyn till att kostnaderna för automatiska stabilisatorer behandlas annorlunda. Dessutom har Belgien aviserat åtgärder som, även om de inte har någon direkt budgetpåverkan, kommer att bidra till att tillhandahålla likviditetsstöd till företagen. Dessa åtgärder gäller både federala och regionala lånegarantier för företag och egenföretagare, som enligt stabilitetsprogrammet för 2020 uppskattas till 11,8 % av BNP. Uppskov med skatteinbetalningar, framför allt för privatpersoners och företags inkomstskatter och sociala avgifter, har också införts, men de kvantifieras inte i stabilitetsprogrammet för 2020. Sammantaget ligger de åtgärder som Belgien har vidtagit i linje med riktlinjerna i kommissionens meddelande av den 13 mars 2020. Ett fullständigt genomförande av nödåtgärderna och de finanspolitiska stödåtgärderna, följt av en omläggning av finanspolitikens inriktning mot att uppnå en återhållsam offentligfinansiell ställning på medellång sikt när det ekonomiska läget medger detta, kommer att bidra till att bevara hållbarheten i de offentliga finanserna på medellång sikt.

                  (15)

                  På grundval av kommissionens vårprognos 2020 beräknas Belgiens saldo i de offentliga finanserna vid oförändrad politik uppgå till -8,9 % av BNP 2020 och -4,2 % av BNP 2021. Den offentliga skuldkvoten väntas uppgå till 113,8 % av BNP 2020.

                  (16)

                  Den 20 maj 2020 utfärdade kommissionen en rapport i enlighet med artikel 126.3 i fördraget på grund av att Belgien inte hade följt skuldregeln 2019 och dessutom planerade att överträda underskottsgränsen på 3 % av BNP 2020. Sammantaget visar kommissionens analys att underskotts- och skuldkriterierna enligt definitionen i fördraget och i förordning (EG) nr 1467/1997 inte är uppfyllda.

                  (17)

                  Med anledning av covid-19-pandemin har de belgiska myndigheterna antagit ett omfattande åtgärdspaket för att lindra de sociala och ekonomiska konsekvenserna av den snabba ekonomiska inbromsningen. En garantiordning på 50 miljarder euro har införts för att bevilja nya kortsiktiga krediter till livskraftiga företag. Regionerna och gemenskaperna har också infört garantier för överbryggningskrediter och vanliga företagslån, likviditetsstöd för företag i form av direkta lån och åtgärder för att ekonomiskt stödja de företag som drabbas hårdast av covid-19-krisen. Återbetalningen av befintliga bolån och företagslån kan förlängas. Ett tillfälligt moratorium för konkursförfaranden för hårt drabbade företag finns också. Olika incitament för att uppmuntra fler arbetstagare att fortsätta eller börja arbeta igen för att säkerställa driftskontinuitet har införts. Sociala avgifter och skatteinbetalningar, som moms, företagens och privatpersoners inkomstskatter, kan skjutas upp eller är i vissa fall borttagna. Den federala regeringen har sett till att ordningen för tillfällig arbetslöshet på grund av force majeure är tillgänglig för företag som drabbas av covid-19-krisen, med höjd ersättning. En månatlig ersättningsinkomst finns för egenföretagare vars verksamhet är avbruten under minst sju dagar i rad. Nedtrappningen av arbetslöshetsersättningen har tillfälligt frusits. Den federala regeringen förbereder dessutom ytterligare en omgång åtgärder för att motverka företagens insolvens, t.ex. befrielse från företags- och inkomstskatt för beskattningsåret 2020.

                  (18)

                  Akutvården på sjukhusen fungerar väl inom det belgiska hälso- och sjukvårdssystemet. Covid-19-pandemin har dock visat på flera brister i hälso- och sjukvårdssystemets resiliens vid en svår folkhälsokris. Detta visar att Belgien har en strukturell brist på vårdpersonal som måste åtgärdas. Inom den närmaste tiden är det mycket viktigt att säkerställa att det finns tillräckligt med viktiga medicinska produkter, t.ex. skyddsutrustning särskilt för vårdpersonal och andra arbetstagare i utsatta yrken. En strategi för den offentliga hälso- och sjukvården, som är helt samordnad med strategier för förebyggande insatser och långvarig vård och omsorg, kommer att vara viktig på kort och medellång sikt för att säkerställa att folkhälsokriser som covid-19-pandemin kan hanteras effektivt. En viktig byggsten i det här sammanhanget är att ministerkonferensens avtal om offentlig hälso- och sjukvård kan genomföras smidigt så att sjukhuspersonal och sjukhusinfrastruktur (som är en federal behörighet) tillfälligt kan bli tillgänglig för institutioner för långvarig vård och omsorg (som faller inom gemenskapernas behörighetsområde) under covid-19-krisen.

                  (19)

                  Efter att ha registrerat rekordhöga sysselsättningssiffror 2019 och i början av 2020 ledde covid-19-krisen till ett abrupt slut på sysselsättningsökningen i Belgien. Belgiens befintliga offentliga ordningar för inkomststöd, t.ex. systemet med tillfällig arbetslöshet för anställda och rätten till inkomststöd för egenföretagare, ger en viss ersättning för inkomstbortfall på grund av förkortad arbetstid. De här ordningarna för korttidsarbete spelar en viktig roll för att minska effekterna av produktionsbortfallet på sysselsättningsnivån. Arbetslösheten väntas öka till 7 % under 2020 och sedan sjunka något, till 6,6 % 2021. För att förebygga att den ökande arbetslösheten blir strukturell kommer det att krävas ytterligare åtgärder för att effektivisera de befintliga aktiva arbetsmarknadsåtgärderna, eftersom det finns en stor andel arbetslösa som deltar i aktiva arbetsmarknadsåtgärder samtidigt som få arbetslösa kommer i arbete. Särskild uppmärksamhet bör läggas vid att säkerställa en omfattande strategi för dem som står längst från arbetsmarknaden och som troligtvis drabbas hårdast av covid-19-krisens negativa socioekonomiska konsekvenser. Sårbara grupper omfattar särskilt de lågutbildade, personer med invandrarbakgrund och personer med funktionsnedsättningar. Dessutom är skattekilen på arbete i genomsnitt fortfarande stor för alla lönenivåer, förutom för de mycket lågavlönade (50 % av genomsnittslönen). Detta är en viktig bidragande orsak till den relativt höga arbetskostnaden, som kan påverka efterfrågan på arbetskraft negativt, i synnerhet på jobb med låg produktivitet.

                  (20)

                  Rörligheten på arbetsmarknaden bör uppmuntras i riktning mot sektorer med stor brist, t.ex. hälso- och sjukvården, informations- och kommunikationsteknik, tekniska yrken och fria yrken. Detta måste åtföljas av omskolning och kompetensutveckling och kommer att kräva att man ökar de vuxnas deltagande i utbildning och fortbildning, där man också utnyttjar perioder med förkortad arbetstid. Det finns farhågor om att de befintliga fortbildningsprogrammen inte når de som skulle ha störst nytta av dem, t.ex. de lågutbildade, äldre arbetstagare och personer med invandrarbakgrund. Dåliga språkkunskaper är också ett stort hinder, särskilt på arbetsmarknaden i det tvåspråkiga Bryssel. Gemenskaperna vidtar åtgärder för att öka intresset för studier i naturvetenskap, teknik, ingenjörsvetenskap och matematik, men det finns utrymme för mer omfattande strategier för att tillgodose arbetsmarknadens framtida behov. Den övergripande digitala kompetensen är god, men håller sig på samma nivå. Bland de unga, särskilt de med låg utbildning, är nivån på den digitala kompetensen lägre än unionsgenomsnittet och har sjunkit på senare år. För att säkra tillgången på distansundervisning är det viktigt att det finns lämplig utrustning och internetuppkopplingar för alla studenter samt nödvändig fortbildning av lärare och mentorprogram. Detta krävs också för att säkerställa att den existerande ojämlikheten i utbildningssystemet inte förvärras under covid-19-krisen.

                  (21)

                  Belgien har antagit många ordningar för att stödja företagens likviditet, bland annat en ordning för statliga lånegarantier och flera regionala ordningar som har anmälts enligt den tillfälliga ramen för statliga stödåtgärder till stöd för ekonomin under den pågående covid-19-pandemin. Ett effektivt och ändamålsenligt genomförande av sådana ordningar, bland annat via förmedlare, är avgörande för att se till att företagen, särskilt de små och medelstora företagen och egenföretagarna, ska kunna ha nytta av dem för att få stöd och möjlighet att återhämta sig snabbare. Vid utformningen och genomförandet av åtgärderna måste banksektorns, och även förmedlares, motståndskraft beaktas.

                  (22)

                  Trots regeringens satsningar tynger de administrativa bördorna företagen med ungefär 7 miljarder euro per år (1,6 % av BNP), där merparten uppstår när företagen följer skatteregler och arbetsrätten. Skattesystemet är komplicerat på grund av olika skatteutgifter. Företagens lönehantering är komplicerad, särskilt för de företag som måste hantera olika regionala system. Allt fler betalningar från myndigheter till företagen är försenade, vilket bidrar till konkurser och ett försämrat företagsklimat. Det tar lång tid att få bygglov och el- och vattenanslutningar. Processen vid fastighetstransaktioner är bland de långsammaste och dyraste i unionen. Det finns stora regionala skillnader när det gäller krav för att starta hantverks-/byggföretag. Den ackumulerade effekten av omfattande reglering, höga lönekostnader och stelheter på arbetsmarknaden påverkar detaljhandelns resultat negativt. Regler om öppettider för affärer, säljfrämjande åtgärder, rabatter och distributionskanaler för receptfria läkemedel gör verksamheten tungrodd för detaljhandlare. Utbyggnaden av 5G hålls tillbaka bland annat på grund av stränga miljö- och hälsonormer för strålskydd (framför allt i Bryssel) som skiljer sig åt mellan regionerna samt på grund av dyra antennskatter i Bryssel och de långa väntetiderna för att få tillstånd att använda antenner. På insolvensområdet finns inget specifikt förenklat förlikningsförfarande utanför domstol för små och medelstora företag, och bara gäldenärer kan inleda insolvensförfaranden. Trots gradvisa förbättringar är den otillräckliga digitaliseringen och resursbristen en utmaning för rättsväsendet. Långdragna förfaranden i förvaltningsdomstolarna orsakar betydande förseningar i ärenden om offentlig upphandling och bygglov. Viktiga tillsynsinstanser inom marknadskontroll, konkurrens och järnvägstransporter är för underbemannade för att kunna utföra sitt uppdrag.

                  (23)

                  För att underlätta den ekonomiska återhämtningen kommer det att vara viktigt att tidigarelägga mogna offentliga investeringsprojekt och främja privata investeringar, bland annat genom relevanta reformer som också bidrar till industrins omställning. Precis som Belgien har slagit fast i sin nationella energi- och klimatplan för 2021–2030 har landet stora investeringsbehov i hållbara transporter, främst för att ta itu med trängsel i trafiken och e-mobilitet. Före covid-19-krisen hade de belgiska regionerna tillkännagett stora fleråriga transportinfrastrukturplaner. Stora investeringar görs i järnvägsnätet för förortstrafik runt Bryssel, signalering och spåranslutningar vid hamnar och gränser. Betydande investeringar görs också i Bryssels tunnelbane-, spårvägs, och bussinfrastruktur. Den nationella energi- och klimatplanen lyfter fram viktiga investeringsbehov i förnybar och flexibel elproduktion, sammankopplingar, smarta nät, lagring och energieffektivitet som krävs för att kunna uppfylla EU:s energi- och klimatmål, och för att Belgien ska kunna leva upp till sina rättsliga åtaganden om att fasa ut kärnkraften till 2025 och renovera 80 % av det fastighetsbestånd som byggdes före införandet av energistandarder. I motsats till den relativt höga privata FoU-intensiteten är den offentliga FoU-intensiteten fortfarande något lägre än i flertalet andra medlemsstater med en liknande nivå på den ekonomiska utvecklingen. Belgien riskerar att hamna på efterkälken i 5G-utbyggnaden eftersom man inte planerar att tilldela pionjärbanden för 5G inom tidsfristerna i EU-lagstiftningen. I mars 2020 inledde de belgiska myndigheterna ett offentligt samråd om tillfälliga nationella licenser för 200 MHz av det tillgängliga spektrumet i 3,6–3,8 GHz-bandet som en tillfällig lösning. Programplaneringen för Fonden för en rättvis omställning, som är föremål för ett förslag från kommissionen, för perioden 2021–2027 kan hjälpa Belgien att hantera en del av de utmaningar som omställningen till en klimatneutral ekonomi innebär, särskilt inom de områden som anges i bilaga D till landsrapporten 2020. Detta skulle ge Belgien möjlighet att på bästa sätt använda den fonden.

                  (24)

                  Medan de landsspecifika rekommendationer som anges i denna rekommendation (de landsspecifika rekommendationerna för 2020) är inriktade på hur de socioekonomiska effekterna av covid-19-pandemin ska hanteras och den ekonomiska återhämtningen underlättas, berörde de landsspecifika rekommendationerna för 2019 också reformer som är avgörande för att kunna hantera strukturella utmaningar på medellång och lång sikt. De landsspecifika rekommendationerna för 2019 är fortsatt aktuella och kommer att fortsätta att övervakas inom ramen för nästa års europeiska planeringstermin. Detta gäller även de landsspecifika rekommendationerna för 2019 avseende investeringsrelaterade ekonomiska strategier. 2019 års landsspecifika rekommendationer bör beaktas i sin helhet vid den strategiska programplaneringen för sammanhållningspolitiska medel efter 2020, inbegripet riskreducerande åtgärder och strategier för att lätta på restriktionerna med avseende på den rådande krisen.

                  (25)

                  Den europeiska planeringsterminen utgör en ram för en kontinuerlig samordning av den ekonomiska politiken och sysselsättningspolitiken i unionen, vilket kan bidra till en hållbar ekonomi. I sina nationella reformprogram för 2020 har medlemsstaterna utvärderat de framsteg som gjorts med genomförandet av FN:s mål för hållbar utveckling. Genom att säkerställa ett fullständigt genomförande av de landsspecifika rekommendationerna för 2020 nedan kommer Belgien att bidra till att uppnå målen för hållbar utveckling och till de gemensamma insatserna för att säkerställa en konkurrenskraftig hållbarhet i unionen.

                  (26)

                  Det är viktigt med ett nära samarbete mellan länderna i den ekonomiska och monetära unionen för att åstadkomma en snabb återhämtning från de ekonomiska konsekvenserna av covid-19-pandemin. I egenskap av en medlemsstat som har euron som valuta bör Belgien säkerställa att dess politik förblir i linje med rekommendationerna för euroområdet 2020 och samordnas med övriga medlemsstater som har euron som valuta samtidigt som den politiska vägledningen från Eurogruppen beaktas.

                  (27)

                  Kommissionen har inom ramen för 2020 års europeiska planeringstermin gjort en omfattande analys av Belgiens ekonomiska politik och redogjort för den i 2020 års landsrapport. Kommissionen har även bedömt stabilitetsprogrammet för 2020, det nationella reformprogrammet för 2020 och uppföljningen av de landsspecifika rekommendationer Belgien har fått tidigare år. Kommissionen har beaktat inte bara deras relevans för hållbarheten i finanspolitiken och den socioekonomiska politiken i Belgien utan också att unionens regler och riktlinjer har iakttagits, mot bakgrund av behovet att stärka den övergripande ekonomiska styrningen i unionen genom att framtida nationella beslut fattas med beaktande av synpunkter på unionsnivå.

                  (28)

                  Mot bakgrund av denna bedömning har rådet granskat stabilitetsprogrammet för 2020 och dess yttrande (8) återspeglas särskilt i rekommendation 1 nedan.

            HÄRIGENOM REKOMMENDERAS Belgien att 2020 och 2021 vidta följande åtgärder:

                  1.

                  Vidta alla nödvändiga åtgärder, i enlighet med den allmänna undantagsklausulen i stabilitets- och tillväxtpakten, för att effektivt hantera covid-19-pandemin, upprätthålla ekonomin och stödja den påföljande återhämtningen. När de ekonomiska förhållandena medger det, driva en finanspolitik som syftar till att nå en återhållsam offentligfinansiell ställning på medellång sikt och säkerställa en hållbar skuldsättning, samtidigt som investeringarna ökas. Stärka hälso- och sjukvårdssystemets övergripande resiliens och säkerställa tillgången till kritiska medicinska produkter.

                  2.

                  Mildra covid-19-krisens effekter på sysselsättningen och sociala aspekter, främst genom att effektivisera de aktiva arbetsmarknadsåtgärderna och främja kompetensutveckling.

                  3.

                  Säkerställa ett effektivt genomförande av åtgärder för att tillföra likviditet för att hjälpa små och medelstora företag och egenföretagare och förbättra företagsklimatet. Tidigarelägga mogna offentliga investeringsprojekt och främja privata investeringar för att stödja den ekonomiska återhämtningen. Inrikta investeringarna på den gröna och digitala omställningen, särskilt infrastruktur för hållbara transporter, ren och effektiv produktion och användning av energi, cirkulär ekonomi, digital infrastruktur, t.ex. 5G- och gigabitnät, samt forskning och innovation.

         Utfärdad i Bryssel den 20 juli 2020.

               På rådets vägnar

            J. KLOECKNER

               Ordförande

         (1)  EGT L 209, 2.8.1997, s. 1.

         (2)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1176/2011 av den 16 november 2011 om förebyggande och korrigering av makroekonomiska obalanser (EUT L 306, 23.11.2011, s. 25).

         (3)  EUT C 301, 5.9.2019, s. 1.

         (4)  Rådets förordning (EG) nr 1467/97 av den 7 juli 1997 om påskyndande och förtydligande av tillämpningen av förfarandet vid alltför stora budgetunderskott (EGT L 209, 2.8.1997, s. 6).

         (5)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2020/460 av den 30 mars 2020 om ändring av förordningarna (EU) nr 1301/2013, (EU) nr 1303/2013 och (EU) nr 508/2014 vad gäller särskilda åtgärder för att mobilisera investeringar i medlemsstaternas hälso- och sjukvårdssystem samt i andra sektorer av deras ekonomier som reaktion på covid-19-utbrottet (Investeringsinitiativ mot effekter av coronavirus) (EUT L 99, 31.3.2020, s. 5).

         (6)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2020/558 av den 23 april 2020 om ändring av förordningarna (EU) nr 1301/2013 och (EU) nr 1303/2013 vad gäller särskilda åtgärder för att tillhandahålla extraordinär flexibilitet vid användningen av de europeiska struktur- och investeringsfonderna för att hantera covid-19-utbrottet (EUT L 130, 24.4.2020, s. 1).

         (7)  De primära offentliga nettoutgifterna består av de totala offentliga utgifterna exklusive ränteutgifter, utgifter för unionsprogram som motsvaras fullt ut av inkomster från unionsmedel och icke-diskretionära förändringar i utgifterna för arbetslöshetsförmåner. Nationellt finansierade fasta bruttoinvesteringar är utjämnade över en fyraårsperiod. Diskretionära åtgärder på inkomstsidan eller lagstadgade inkomstökningar är inräknade. Engångsåtgärder på såväl inkomst- som utgiftssidan är avräknade.

         (8)  Enligt artikel 5.2 i förordning (EG) nr 1466/97.


title: Kommissionens rekommendation (EU) 2021/402 av den 4 mars 2021 om effektiva aktiva arbetsmarknadsåtgärder till följd av covid-19-krisen (Ease-åtgärder)

text:
               8.3.2021

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               L 80/1

      KOMMISSIONENS REKOMMENDATION (EU) 2021/402
      av den 4 mars 2021
      om effektiva aktiva arbetsmarknadsåtgärder till följd av covid-19-krisen (Ease-åtgärder)
      EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION
      med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 292, och
      av följande skäl:

                  (1)

                  Covid-19-utbrottet och de exceptionella åtgärder som krävs för att hejda virusets spridning och skydda liv har orsakat en stor och ihållande ekonomisk chock i Europeiska unionen. Under tredje kvartalet 2020 var EU:s BNP nästan 4,2 % lägre än under samma kvartal föregående år. Ekonomin började vända kraftigt uppåt – om än inte helt tillbaka till de tidigare nivåerna – under det andra halvåret 2020, men den nya smittovågen väntas leda till en måttlig nedgång och försena återhämtningen till andra halvåret 2021 (1).

                  (2)

                  De politiska åtgärder som vidtagits mot covid-19-pandemin på både nationell nivå och EU-nivå har varit avgörande för att begränsa pandemins socioekonomiska effekter. System för korttidsarbete och liknande åtgärder för bevarande av arbetstillfällen har hittills bidragit till att hålla nere ökningen av arbetslösheten i förhållande till nedgången i ekonomisk aktivitet. På EU-nivå ökade arbetslösheten med mindre än en procentenhet mellan det första och tredje kvartalet 2020. Åtgärderna har gynnats av flexibel finansiering från de europeiska struktur-och investeringsfonderna inom ramen för investeringsinitiativet mot effekter av coronaviruset (2) och investeringsinitiativet mot effekter av coronaviruset plus (3) samt från det europeiska instrumentet för tillfälligt stöd för att minska risken för arbetslöshet i en krissituation (Sure-instrumentet) (4).

                  (3)

                  På längre sikt kommer krisrelaterade förändringar i konsumtionsmönstren samt den gröna och digitala omställningen, som stöds av den europeiska gröna given (5) och av EU:s digitala strategi (6), att omvandla våra ekonomier. Det kan ta lång tid innan vissa sektorer återhämtar sig helt – om de alls gör det – och när krisen väl är över kommer vissa företag att befinna sig i finansiellt nödläge (7). Den europeiska gröna given driver vår tillväxtstrategi och omställningen till en grönare ekonomi förväntas skapa upp till 2 miljoner nya arbetstillfällen fram till 2050 i EU (8), men arbetstillfällen inom vissa sektorer och regioner riskerar att försvinna. Denna utveckling kan leda till ökad arbetslöshet på kort sikt, samtidigt som det kan ta tid att skapa nya arbetstillfällen av hög kvalitet, beroende på de ekonomiska utsikterna och tillgången till kvalificerad arbetskraft. Ökad arbetslöshet och en större andel som står utanför arbetskraften skulle leda till kompetensförlust, vilket kan få märkningseffekter för de berörda personerna och ekonomin i dess helhet. Utan effektiva åtgärder för kompetenshöjning och omskolning riskerar arbetslösheten att bli varaktig.

                  (4)

                  Unga människor är sannolikt de som får betala det högsta priset om inga lämpliga politiska åtgärder vidtas. Ungdomsarbetslösheten ökade tre gånger så mycket som den totala arbetslösheten mellan första och tredje kvartalet 2020 (9). Ett försenat inträde på arbetsmarknaden kan sätta sina spår på denna generation i många år framöver.

                  (5)

                  Krisen kommer troligen också att försämra arbetsmarknadssituationen för grupper som befinner sig i en utsatt situation eller är underrepresenterade på arbetsmarknaden, som kvinnor, äldre arbetstagare, personer med funktionsnedsättning, de som bor i landsbygdsområden och avlägsna områden, hbtqi-personer, romer och andra etniska minoriteter som är särskilt utsatta för risken att drabbas av utestängning eller diskriminering, samt personer med invandrarbakgrund. Det bör till exempel påpekas att även om den genomsnittliga sysselsättningsgraden bland kvinnor i EU är högre i dag än någonsin tidigare, så har många kvinnor fortfarande svårt att komma ut och stanna kvar på arbetsmarknaden, och deras sysselsättningsgrad bör förbättras (10).

                  (6)

                  Ett strategiskt tillvägagångssätt på EU-nivå och nationell nivå krävs för att gradvis övergå från de nödåtgärder som vidtagits i samband med pandemin till åtgärder som krävs för att underlätta omfördelningen av arbetskraft och kapital under återhämtningen. EU och medlemsstaterna bör agera tillsammans för att främja en dynamisk, sysselsättningsskapande och inkluderande återhämtning och underlätta den gröna och digitala omställningen på den europeiska arbetsmarknaden. Uppmärksamhet bör ägnas åt riskerna med att fasa ut nödåtgärderna utan effektiva nya politiska åtgärder för att stödja arbetstagare och företag under återhämtningen.

                  (7)

                  Enhetliga aktiva arbetsmarknadsåtgärder som utgörs av tillfälliga anställnings- och övergångsincitament, kompetensåtgärder och förbättrade arbetsförmedlingar (effektiva aktiva arbetsmarknadsåtgärder, eller Ease-åtgärder) krävs för att stödja övergångar på arbetsmarknaden i samband med återhämtningen och den gröna och digitala omställningen, med fullt utnyttjande av de tillgängliga EU-medlen för detta ändamål.

                  (8)

                  Snabbt och väl utformat sysselsättningsstöd kan gynna arbetstagare och företag samt ekonomin och samhället i stort. Arbetstagare i krisdrabbade ekonomiska sektorer som får snabbt och aktivt stöd har lättare att hitta arbeten av hög kvalitet i expanderande sektorer, t.ex. de gröna och digitala sektorerna, och i sektorer med innovativa affärsmodeller, men också i den sociala ekonomin och i sektorer med brist på kvalificerad arbetskraft, t.ex. hälso- och sjukvårdssektorn.

                  (9)

                  Tillfälliga anställningsincitament på arbetsmarknaden kan vara effektiva för att skapa nya arbetstillfällen av hög kvalitet mot bakgrund av dämpad ekonomisk tillväxt i de tidiga skedena av återhämtningen. De bör vara riktade och utformade för att underlätta övergångar på arbetsmarknaden och skapande av arbetstillfällen som inte skulle ha skapats utan dessa incitament. Målgrupperna kan vara utsatta och underrepresenterade befolkningsgrupper, bland annat unga som är på väg in på arbetsmarknaden. Att stödja lärlingsutbildningar kan vara särskilt effektivt för att utveckla den kompetens som krävs på arbetsmarknaden och hjälpa unga att hitta sysselsättning. Övergångsincitament, som gör det lättare för arbetstagare som riskerar uppsägning att anställas av en ny arbetsgivare, kan dessutom underlätta sådana övergångar och öka tillgången på kompetens i expanderande sektorer. Stöd till entreprenörskap, med särskilt fokus på unga, kvinnor och sociala entreprenörer, kan vara ett bra komplement till sådana åtgärder, inklusive stöd för att hjälpa dem att hantera några av de största utmaningarna för små och medelstora företag, t.ex. lagstadgade skyldigheter, försenade betalningar och tillgång till finansiering.

                  (10)

                  Den ekonomiska litteraturen visar att anställningsincitament kan medföra större genomsnittliga sysselsättningsvinster än andra typer av aktiva arbetsmarknadsåtgärder. De har tillsammans med utbildningsprogram de största effekterna på medellång till lång sikt, eftersom de förbättrar arbetstagarnas anställbarhet och kompetens. Anställnings- och övergångsincitament i kombination med utbildning på arbetsplatsen kan vara effektivare än andra former av utbildning för att tillhandahålla relevant kompetens på arbetsmarknaden. Risken att dessa incitament bidrar till arbetstillfällen som ändå skulle ha skapats kan minskas genom målinriktning, övervakning och krav på fortsatt anställning. Denna risk är dessutom lägre i en krissituation, när anställnings- och omskolningsåtgärder har en större chans att ha en positiv inverkan (11).

                  (11)

                  Kompetenshöjnings- och omskolningsmöjligheter som är anpassade till arbetsmarknadens behov kan gynna alla företag och arbetstagare, men särskilt de som har sagts upp eller riskerar uppsägning mot bakgrund av stora strukturförändringar på arbetsmarknaden. Dessa åtgärder bör bygga på relevant kompetensinventering och en individanpassad strategi för att säkerställa att arbetstagarna har tillgång till individuella utbildningsrättigheter. Korta kurser kan spela en viktig roll och kan certifieras genom mikromeriter, vid sidan av stödjande partnerskap mellan offentliga och privata aktörer.

                  (12)

                  Effektiva åtgärder som främjar övergångar på arbetsmarknaden bör kombineras med väl fungerande arbetsförmedlingar med stärkt institutionell kapacitet som kan ge skräddarsytt stöd till arbetssökande, bland annat genom ökad användning av digitala verktyg.

                  (13)

                  Den europeiska ramen för ändamålsenliga lärlingsutbildningar av god kvalitet (12) och kvalitetskriterierna för praktikprogram (13) tillhandahåller vägledning och bästa praxis som kommer att bli ännu mer relevant i samband med återhämtningen. Små och medelstora företag bör få särskilt stöd för att erbjuda lärlingsutbildningar, inklusive genom tillfälliga rekryteringsbonusar eller sänkta arbetskostnader i tillämpliga fall.

                  (14)

                  Arbetsmarknadens parter har en avgörande roll för att hjälpa till att återuppbygga våra ekonomier på ett bättre sätt och samtidigt genom dialog bidra till att hantera pandemins konsekvenser för sysselsättningen och den sociala situationen och utmaningarna med den gröna och digitala omställningen. EU:s kvalitetskriterier för planering för förändringar och omstruktureringar främjar deras (och andra aktörers) deltagande i omstruktureringar, när det gäller att planera för förändringar och kartlägga kompetensbehov.

                  (15)

                  I samband med företagsrekonstruktioner kommer underlättandet av omfördelningen av arbetskraft att vara av största vikt. I Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2019/1023 (14) säkerställs att livskraftiga företag i ekonomiska svårigheter har tillgång till effektiva verktyg för tidig varning och ramverk för förebyggande rekonstruktion som gör att de kan fortsätta att driva sin verksamhet. I EU:s kvalitetskriterier för planering för förändringar och omstruktureringar (15) beskrivs god praxis för planering för kompetens- och utbildningsbehov i samband med omstruktureringar av företag.

                  (16)

                  Den nya industristrategin för EU (16) har som mål att bygga upp en globalt konkurrenskraftig, klimatneutral, ren, cirkulär och digitaliserad europeisk industri. Den kretsar kring europeiska industriekosystem, som omfattar alla aktörer som är verksamma i en värdekedja: från företag till högskolor, forskningsenheter, tjänsteföretag och leverantörer. Identifieringen av ekosystem kan utgöra en användbar ram för att kartlägga kompetensbehov.

                  (17)

                  I enlighet med den europeiska pelaren för sociala rättigheter har var och en rätt att få stöd för att förbättra sina utsikter till anställning eller egenföretagande, inklusive att få hjälp med att söka arbete eller utbilda sig, samtidigt som anställningsvillkoren bör vara förenliga med kvalitetskriterierna (17).

                  (18)

                  För att främja inkludering krävs lika möjligheter vid övergångar på arbetsmarknaden oavsett kön, ras, etniskt ursprung, religion eller övertygelse, funktionsnedsättning, ålder eller sexuell läggning. Lågutbildade vuxna och personer med invandrarbakgrund bör fortsätta att stå i fokus. Det är också viktigt att alla områden kommer med, från storstäder till landsbygdsområden, kustområden och avlägsna områden över hela EU, inklusive de yttersta randområdena.

                  (19)

                  Paketet för stöd till ungdomssysselsättning (18) antogs med tanke på de svårigheter som unga människor står inför i EU, för att ge dem språngbrädor som hjälper dem mot en stabil arbetsmarknadsintegration. Som svar på detta har medlemsstaterna antagit två rekommendationer från rådet för att förstärka både ungdomsgarantin (19) och yrkesutbildning (20), som de nu håller på att genomföra.

                  (20)

                  Den europeiska kompetensagendan för hållbar konkurrenskraft, social rättvisa och motståndskraft (21) innehåller en omfattande plan för att stödja utvecklingen av mer och bättre kompetens i syfte att underlätta anpassningen till en föränderlig arbetsmarknad. Dessutom inbjuder kompetenspakten (22) offentliga och privata organisationer att gå samman och vidta konkreta åtgärder för att höja kompetensen och omskola människor i Europa.

                  (21)

                  Paket med Ease-åtgärder kommer att ha störst verkan om de stöds av de rätta ramvillkoren, inklusive moderna arbetsmarknadsinstitutioner, undanröjande av hinder för företags investeringar, tillträde, tillväxt och utträde på marknaden, ett effektivt skatte- och förmånssystem och en väl fungerande offentlig förvaltning, mot en allmän bakgrund av hållbara offentliga finanser. Genomförandet av de relaterade landsspecifika rekommendationerna, som antas av rådet inom ramen för den europeiska planeringsterminen, är desto viktigare för att främja den ekonomiska återhämtningen och säkerställa att den får bestående effekter.

                  (22)

                  För att hantera arbetsmarknadsutmaningar i samband med återhämtningen och den gröna och digitala omställningen är det nödvändigt att avsätta tillräckliga medel för finansiering av Ease-åtgärder. Som en övergripande princip måste medlemsstaterna säkerställa att det inte förekommer dubbelfinansiering från unionsprogram och unionsinstrument. De måste också säkerställa att dessa stödåtgärder är utformade så att de är förenliga med reglerna för statligt stöd, i tillämpliga fall.

                  (23)

                  Aktiva arbetsmarknadsåtgärder och åtgärder för att förstärka kapaciteten hos offentliga arbetsförmedlingar kan vara berättigade till stöd från strukturfonderna, dvs. Europeiska socialfonden+ (ESF+) (23) och Europeiska regionala utvecklingsfonden (Eruf) (24), samt Fonden för en rättvis omställning (25), Europeiska fonden för justering för globaliseringseffekter (26), återhämtningsstöd för sammanhållning och till Europas regioner (React-EU) (27) och brexitjusteringsreserven (28). Medlemsstaterna kan också få stöd från instrumentet för tekniskt stöd (29) för utformning och genomförande av reformer inom områdena kompetens och aktiva arbetsmarknadsåtgärder.

                  (24)

                  De åtgärder som avses i denna rekommendation för att stödja skapandet av arbetstillfällen och sysselsättning, särskilt de som hanterar relevanta utmaningar som fastställs i de relaterade landsspecifika rekommendationerna, kan få stöd från faciliteten för återhämtning och resiliens som en del av enhetliga reform- och investeringspaket. Ease-åtgärder som medlemsstaterna föreslår i sina planer för återhämtning och resiliens bör vara förenliga med de kriterier för stödberättigande och bedömning som fastställs i den förordning där faciliteten inrättas (30). I regel kan faciliteten inte finansiera återkommande utgifter, förutom i vederbörligen motiverade fall, och kan endast finansiera reformer och investeringar som har en bestående inverkan och leder till en strukturomvandling i förvaltningen eller av relevant politik. Finansiering genom faciliteten kommer endast att tillhandahållas efter en positiv bedömning från kommissionens sida av de individuella åtgärder som föreslås av medlemsstaten, samt efter att rådet har godkänt planerna och de relevanta delmålen och målen har uppnåtts på ett tillfredställande sätt.

                  (25)

                  I rådets slutsatser om den europeiska planeringsterminen 2021 (31) uppmanas medlemsstaterna att i sina återhämtnings- och resiliensplaner ta med viktiga reformer och investeringar som rör arbetsmarknaden, socialpolitik, hälso- och sjukvård samt utbildning. I kommissionens vägledning till medlemsstaterna om planerna (32) betonas att planerna bör vara ett tillfälle att främja kraftfulla politiska åtgärder genom att stödja en övergång inom sysselsättningspolitiken från sysselsättningsbevarande till skapande av arbetstillfällen av hög kvalitet och att stödja övergångar på arbetsmarknaden för att underlätta och påskynda strukturella förändringar.

            HÄRIGENOM REKOMMENDERAS FÖLJANDE.

                  1.

                  Mot bakgrund av de arbetsmarknadsrelaterade utmaningar som uppstått till följd av covid-19-pandemin, den pågående övergången från sektorer på tillbakagång till ekonomisk verksamhet med högre tillväxtpotential och strategiskt värde i samband med den gröna och digitala omställningen, samt till följd av demografiska förändringar, bör medlemsstaterna främja en sysselsättningsskapande återhämtning, uppmuntra kompetensutveckling och hjälpa människor att övergå till nya arbeten av hög kvalitet, i enlighet med följande riktlinjer:

         Enhetliga åtgärdspaket för att stödja övergångar på arbetsmarknaden

                  2.

                  Medlemsstaterna bör ta fram enhetliga åtgärdspaket som kombinerar tillfälliga och permanenta åtgärder för att hantera arbetsmarknadsutmaningar som uppstått till följd av pandemin och som ger goda resultat i fråga om den gröna och digitala omställningen.

                  3.

                  Dessa åtgärdspaket bör bestå av de tre delar som det redogörs för i denna rekommendation: i) anställnings- och övergångsincitament och stöd till entreprenörskap, ii) kompetenshöjnings- och omskolningsmöjligheter samt stödåtgärder och iii) förstärkt arbetsförmedlingsstöd för övergångar på arbetsmarknaden. Dessa åtgärder kallas nedan Ease-åtgärder. Åtgärderna bör särskilt

                              —

                              kompletteras med genomförande av de relaterade landsspecifika rekommendationer som rådet antar inom ramen för den europeiska planeringsterminen,

                              —

                              baseras på en kartläggning av kompetensbehoven och möjlig brist på kvalificerad yrkeskraft i olika branscher och regioner, bland annat de industriekosystem som definieras i En ny industristrategi för EU, för att identifiera dem med högst potential att skapa arbetstillfällen av hög kvalitet och underlätta omställningen till en klimatneutral, resurseffektiv och cirkulär ekonomi i linje med den europeiska gröna given,

                              —

                              särskilt inriktas på den gröna och digitala omställningen, och även bygga vidare på de utmaningar och möjligheter som identifieras i de nationella energi- och klimatplanerna, samt på mindre gynnade och underrepresenterade grupper på arbetsmarknaden, framför allt unga och kvinnor.

                  4.

                  Medlemsstaterna bör uppmuntra arbetsgivare och arbetstagarrepresentanter att planera för arbetskraftsbehov, inklusive genom gemensamma diagnoser, individanpassat stöd till arbetstagare samt externa partnerskap för att stödja arbetstagare, i linje med EU:s kvalitetskriterier för planering för förändringar och omstruktureringar.

                  5.

                  Medlemsstaterna bör förlita sig på social dialog och låta arbetsmarknadens parter delta i utformningen, genomförandet och utvärderingen av åtgärder som de utarbetar för att hantera de arbetsmarknadsutmaningar som uppstått till följd av covid-19-krisen.

            i)   Anställnings- och övergångsincitament och stöd till entreprenörskap

                  6.

                  Medlemsstaterna bör utnyttja anställnings- och övergångsincitament för att främja skapandet av arbetstillfällen av hög kvalitet och stödja arbetstagarnas anställbarhet, mot bakgrund av arbetsmarknadsövergångarna från sektorer på tillbakagång till expanderande sektorer, bland annat de gröna och digitala sektorerna. Dessa incitament bör vara riktade och tillfälliga, med stöd som gradvis fasas ut över tiden, och ha integrerade skyddsåtgärder som säkerställer att de nya arbetstillfällena är livskraftiga och bibehålls efter det att incitamenten har löpt ut. De bör normalt även omfatta ett starkt utbildningsinslag som är relevant för arbetsmarknaden och vid behov ta hänsyn till den regionala dimensionen av arbetsmarknadens behov.

                  7.

                  Medlemsstaterna bör införa eller stärka stödsystemen för lärlingsutbildningar och avlönad praktik, särskilt på mikroföretag och små och medelstora företag och i sektorer som är särskilt utsatta för brist på kvalificerad arbetskraft. Dessa system bör omfatta ett starkt utbildningsinslag och vara föremål för övervakning och utvärdering, för att erbjuda en väg mot stabil integration på arbetsmarknaden. Stödet bör kopplas till relevanta ramar som främjar kvalitet i arbetet, såsom den europeiska ramen för ändamålsenliga lärlingsutbildningar av god kvalitet eller kvalitetskriterierna för praktikprogram.

                  8.

                  Medlemsstaterna bör stödja uppstartsbidrag, lån och kapital för att främja entreprenörskap, tillsammans med förbättrad tillgång till socialt skydd för egenföretagare. Åtgärder bör kombinera finansiellt och icke-finansiellt stöd till företagare, de som vill starta om ett företag och potentiella företagare. Skräddarsytt stöd bör utformas på ett inkluderande sätt för dem som kommer från underrepresenterade och utsatta grupper och för sociala, gröna och digitala projekt.

            ii)   Kompetenshöjnings- och omskolningsmöjligheter samt stödåtgärder

                  9.

                  Medlemsstaterna bör införa omfattande kompetensstrategier för de olika ekonomiska sektorerna och ekosystemen och i detta syfte stödja samarbetet mellan företag, arbetsmarknadens parter, utbildningsinstitutioner, offentliga arbetsförmedlingar och andra relevanta aktörer, i hela industriekosystem och värdekedjor eller regioner, i enlighet med kompetenspakten, i syfte att underlätta sektorsövergripande och geografisk rörlighet och främja den gröna och digitala omställningen.

                  10.

                  Medlemsstaterna bör ta fram aktuell arbetsmarknadsinformation och kompetensinventering, inklusive på regional, gränsöverskridande och sektorsspecifik nivå, för att ge underlag för läroplaner och stödja offentliga arbetsförmedlingar. Kompetensinventeringen bör vara allmänt tillgänglig för enskilda personer och relevanta aktörer.

                  11.

                  Medlemsstaterna bör säkerställa att utbildningsutbudet motsvarar arbetsmarknadens behov. I synnerhet bör yrkesutbildningsprogram erbjuda en balanserad blandning av yrkesfärdigheter och yrkeskompetens och skapa möjligheter till lärande på arbetsplatsen och lärlingsutbildningar, med fokus på unga människor. Korta kurser som är mer anpassade till yrkesutövares behov kan göra karriärvägarna mer flexibla, också för äldre.

                  12.

                  Medlemsstaterna bör ge vuxna oavsett arbetsmarknadsstatus rättigheter till kvalitetssäkrad utbildning och yrkesvägledning, för att tillgodose deras framtida yrkesmässiga behov. Potentialen hos sådana rättigheter kan maximeras genom att de när så är möjligt kopplas samman med betald studieledighet.

                  13.

                  Medlemsstaterna bör stärka kapaciteten för erkännande och validering av lärande och erfarenheter som förvärvats utanför den formella utbildningen, för att säkerställa att arbetstagare kan presentera sina färdigheter för potentiella arbetsgivare och därigenom främja en effektiv omfördelning av arbetskraften, i linje med rådets rekommendation från 2012 om validering av icke-formellt och informellt lärande och utvärderingen av denna från 2020. I detta sammanhang kan mikromeriter underlätta överföringen och erkännandet av läranderesultat som förvärvats under korta kurser eller lärandeerfarenheter.

            iii)   Förstärkt arbetsförmedlingsstöd för övergångar på arbetsmarknaden

                  14.

                  Medlemsstaterna bör ge arbetssökande individanpassat stöd bestående av rådgivning, vägledning och mentorskap, bedömning och validering av färdigheter, stöd i arbetssökandet, företagarstöd och hänvisningar till sociala tjänster när så behövs. Särskild uppmärksamhet bör ägnas åt unga människor, framför allt nykomlingar på arbetsmarknaden, och åt att motverka könsdiskriminering och andra former av diskriminering.

                  15.

                  Medlemsstaterna bör erbjuda stöd till arbetstagare som påverkas av omstruktureringar av företag, i nära samarbete med företag som söker ytterligare kompetens och arbetskraft. Sådant stöd kan omfatta individanpassade karriärvägar där personer utrustas med de färdigheter som krävs för att byta arbete inom samma företag, återanställningsplaner eller extern utbildning och omställning till andra företag, tillsammans med främjande av gränsöverskridande rörlighet och erkännande eller validering av färdigheter.

                  16.

                  Medlemsstaterna bör säkerställa att offentliga arbetsförmedlingar har den operativa kapacitet som krävs för att direkt tillhandahålla eller på annat sätt bidra till tillhandahållandet av de olika former av stöd som anges ovan. Uppsökande verksamhet vid offentliga arbetsförmedlingar bör främjas, med särskilt fokus på långtidsarbetslösa eller icke yrkesverksamma unga som är svåra att nå, i samarbete med socialtjänsten.

         Finansieringsmöjligheter, övervakning och rapportering

                  17.

                  Medlemsstaterna bör avsätta tillräckliga medel för finansiering av Ease-åtgärder, samtidigt som de säkerställer att det inte förekommer dubbelfinansiering av åtgärder som finansieras inom unionsprogram och unionsinstrument. Medlemsstaterna bör säkerställa att stödåtgärderna är utformade så att de är förenliga med reglerna för statligt stöd, i tillämpliga fall.

                  18.

                  Medlemsstaterna bör dra full nytta av det stöd som finns tillgängligt på EU-nivå genom strukturfonderna, dvs. Europeiska socialfonden+ (ESF+) och Europeiska regionala utvecklingsfonden (Eruf), samt Fonden för en rättvis omställning, Europeiska fonden för justering för globaliseringseffekter, återhämtningsstöd för sammanhållning och till Europas regioner (React-EU), brexitjusteringsreserven och instrumentet för tekniskt stöd för att utforma och genomföra Ease-åtgärder.

                  19.

                  Medlemsstaterna bör införliva Ease-åtgärder i sina planer för återhämtning och resiliens, som de lämnar till kommissionen för att få stöd inom ramen för faciliteten för återhämtning och resiliens. För att sådana åtgärder ska vara stödberättigande måste de, i enlighet med villkoren i den rättsliga ramen för faciliteten, bland annat överensstämma med facilitetens tillämpningsområde och mål, bidra till hanteringen av utmaningar som identifieras i de relevanta landsspecifika rekommendationer som antas av rådet inom ramen för den europeiska planeringsterminen samt komplettera och vara samordnade med andra EU-program och EU-instrument, i syfte att dra maximal och optimal nytta av det tillgängliga stödet.

                  20.

                  Medlemsstaterna bör övervaka och utvärdera Ease-åtgärderna så att fler faktabaserade politiska strategier och insatser kan tas fram, vilket säkerställer en effektiv resursanvändning och positiv avkastning på investeringar. De bör även rapportera via befintliga system om erfarenheter och framsteg när det gäller att främja sysselsättning och stödja övergångar på arbetsmarknaden.

         Utfärdad i Bryssel den 4 mars 2021.

               På kommissionens vägnar

            Nicolas SCHMIT

               Ledamot av kommissionen

         (1)  Europeiska kommissionen (2021), ”European Economic Forecast - Winter 2021 (Interim)”, European Economy Institutional Paper 144, februari 2021.

         (2)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2020/460 av den 30 mars 2020 om ändring av förordningarna (EU) nr 1301/2013, (EU) nr 1303/2013 och (EU) nr 508/2014 vad gäller särskilda åtgärder för att mobilisera investeringar i medlemsstaternas hälso- och sjukvårdssystem samt i andra sektorer av deras ekonomier som reaktion på covid-19-utbrottet (Investeringsinitiativ mot effekter av coronavirus) (EUT L 99, 31.3.2020, s. 5).

         (3)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2020/558 av den 23 april 2020 om ändring av förordningarna (EU) nr 1301/2013 och (EU) nr 1303/2013 vad gäller särskilda åtgärder för att tillhandahålla extraordinär flexibilitet vid användningen av de europeiska struktur- och investeringsfonderna för att hantera covid-19-utbrottet (EUT L 130, 24.4.2020, s. 1).

         (4)  Rådets förordning (EU) 2020/672 av den 19 maj 2020 om inrättande av ett europeiskt instrument för tillfälligt stöd för att minska risken för arbetslöshet i en krissituation (SURE) till följd av covid-19-utbrottet (EUT L 159, 20.5.2020, s. 1).

         (5)  Meddelande från kommissionen till Europaparlamentet, rådet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén samt Regionkommittén, Den europeiska gröna given (COM(2019) 640 final).

         (6)  Europeiska kommissionen (2020), EU:s strategi Att forma EU:s digitala framtid.

         (7)  Enligt en analys som gjorts av personal vid Banken för internationell betalningsutjämning förväntas antalet konkurser öka kraftigt fram till slutet av 2021 i alla utvecklade ekonomier. Se Banerjee, R. Cornelli, G. och E. Zakrajšek (2020), ”The outlook for business bankruptcies”, BIS Bulletin nr 30.

         (8)  Europeiska kommissionen (2019), Employment and Social Developments in Europe, rapport för 2019.

         (9)  Mellan första och tredje kvartalet 2020 ökade arbetslösheten i EU för personer mellan 15 och 24 år med 3 procentenheter, medan den totala arbetslösheten ökade med 0,8 procentenheter. Källa: Eurostat.

         (10)  Meddelande från kommissionen till Europaparlamentet, rådet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén samt Regionkommittén, En jämlikhetsunion:
         jämställdhetsstrategi för 2020–2025 (COM(2020) 152 final).

         (11)  Program för aktiva arbetsmarknadspolitiska åtgärder brukar vara särskilt framgångsrika om deltagarna börjar på ett program under en nedgång och lämnar programmet i ett gynnsamt ekonomiskt läge, enligt Card, D., Kluve, J., & Weber, A. (2018), ”What works? A meta-analysis of recent active labor market program evaluations”, Journal of the European Economic Association 16(3), 894–931, s. 34.

         (12)  Rådets rekommendation av den 15 mars 2018 om en europeisk ram för ändamålsenliga lärlingsutbildningar av god kvalitet (EUT C 153, 2.5.2018, s. 1).

         (13)  Rådets rekommendation av den 10 mars 2014 om kvalitetskriterier för praktikprogram (EUT C 88, 27.3.2014, s. 1).

         (14)  Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2019/1023 av den 20 juni 2019 om ramverk för förebyggande rekonstruktion, om skuldavskrivning och näringsförbud och om åtgärder för att göra förfaranden rörande rekonstruktion, insolvens och skuldavskrivning effektivare samt om ändring av direktiv (EU) 2017/1132 (Rekonstruktions- och insolvensdirektiv) (EUT L 172, 26.6.2019, s. 18).

         (15)  Meddelande från kommissionen till Europaparlamentet, rådet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén samt Regionkommittén, EU:s kvalitetskriterier för planering för förändringar och omstruktureringar (COM(2013) 882 final).

         (16)  Meddelande från kommissionen till Europaparlamentet, rådet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén samt Regionkommittén, En ny industristrategi för EU (COM(2020) 102 final).

         (17)  Europeiska unionens råd (2017), Interinstitutionell proklamation av den europeiska pelaren för sociala rättigheter.

         (18)  Meddelande från kommissionen till Europaparlamentet, rådet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén samt Regionkommittén, Stöd till ungdomssysselsättning:
         en väg till jobb för nästa generation (COM(2020) 276 final).

         (19)  Rådets rekommendation av den 30 oktober 2020 om en väg till jobb – en förstärkt ungdomsgaranti och om ersättande av rådets rekommendation av den 22 april 2013 om att inrätta en ungdomsgaranti, 2020/C 372/01 (EUT C 372, 4.11.2020, s. 1).

         (20)  Rådets rekommendation av den 24 november 2020 om yrkesutbildning för hållbar konkurrenskraft, social rättvisa och motståndskraft, 2020/C 417/01 (EUT C 417, 2.12.2020, s. 1).

         (21)  Meddelande från kommissionen till Europaparlamentet, rådet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén samt Regionkommittén, Den europeiska kompetensagendan för hållbar konkurrenskraft, social rättvisa och motståndskraft (COM(2020) 274 final).

         (22)  Europeiska kommissionen (2020), Pact for Skills.

         (23)  Förslag till Europaparlamentets och rådets förordning om Europeiska socialfonden+ (ESF+) (COM(2018) 382 final).

         (24)  Förslag till Europaparlamentets och rådets förordning om Europeiska regionala utvecklingsfonden och Sammanhållningsfonden (COM(2018) 372 final).

         (25)  Förslag till Europaparlamentets och rådets förordning om inrättande av Fonden för en rättvis omställning (COM(2020) 22 final).

         (26)  Förslag till Europaparlamentets och rådets förordning om Europeiska fonden för justering för globaliseringseffekter (COM(2018) 380 final).

         (27)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2020/2221 av den 23 december 2020 om ändring av förordning (EU) nr 1303/2013 vad gäller ytterligare medel och genomförandebestämmelser för att tillhandahålla stöd för främjande av krisreparation i samband med covid-19-pandemin och dess sociala konsekvenser och för förberedande av en grön, digital och resilient återhämtning av ekonomin (React-EU) (EUT L 437, 28.12.2020, s. 30).

         (28)  Förslag till Europaparlamentets och rådets förordning om inrättande av brexitjusteringsreserven (COM(2020) 854 final).

         (29)  Förslag till Europaparlamentets och rådets förordning om inrättande av ett instrument för tekniskt stöd (COM(2020) 409 final).

         (30)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2021/241 av den 12 februari 2021 om inrättande av faciliteten för återhämtning och resiliens (EUT L 57, 18.2.2021, s. 17).

         (31)  Rådets slutsatser om den europeiska planeringsterminen 2021: sysselsättningsmässiga och sociala aspekter i den årliga strategin för hållbar tillväxt 2021.

         (32)  SWD(2021) 12 final, del 1/2.