Viktigt rättsligt meddelande

|

52009PC0570

Rekommendation till rådets beslut om Europeiska gemenskapens ståndpunkt vid omförhandlingen av det monetära avtalet med Vatikanstaten  /* KOM/2009/0570 slutlig - CNB 2009/0158 */

	[pic] | EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION |Bryssel den 16.10.2009KOM(2009) 570 slutlig2009/0158 (CNB)Rekommendation tillRÅDETS BESLUTom Europeiska gemenskapens ståndpunkt vid omförhandlingen av det monetära avtalet med VatikanstatenMOTIVERINGDe monetära avtalen mellan Europeiska gemenskapen och Monaco, San Marino respektive Vatikanstaten ingicks för att ge rättslig kontinuitet åt de bestämmelser som gällde mellan dessa länder å ena sidan och Frankrike och Italien å andra sidan innan euron infördes.Ett decennium efter det att euron ersatte de tidigare italienska och franska valutor som användes av Monaco, San Marino och Vatikanstaten uppmanade rådet kommissionen att se över de monetära avtalen[1]. Resultaten av kommissionens bedömning beskrevs i ett meddelande från kommissionen ”om hur de monetära avtalen med Monaco, San Marino och Vatikanstaten fungerar”[2]. Kommissionens slutsats var att de monetära avtalen i sin nuvarande form behövde ändras för att man skulle få ett mera konsekvent förhållningssätt i förbindelserna mellan gemenskapen och de länder som undertecknat avtalen. I detta utkast till rekommendation till rådsbeslut fastställs den ståndpunkt som gemenskapen bör inta vid omförhandlingen av avtalet med Vatikanstaten.Kommissionen föreslår att följande bestämmelser omförhandlas och ändras:-  Införlivande av relevant EG-lagstiftningMonaco, San Marino och Vatikanstaten har enligt sina respektive monetära avtal med gemenskapen mycket olikartade skyldigheter. Det monetära avtalet med Monaco innefattar det största antalet skyldigheter. Avtalen med Vatikanstaten respektive San Marino innebär, i motsats till avtalet med Monaco, ingen särskild skyldighet att införliva EG-lagstiftning i fråga om att skydda eurokontanter mot förfalskningar eller angående samarbetet med gemenskapen på detta område. För att skapa likvärdiga förutsättningar och skydda eurosedlar och euromynt mot förfalskningar ska Vatikanstaten, samt San Marino, tillämpa relevant gemenskapslagstiftning.Eftersom Vatikanstaten inte har en egen banksektor behöver gemenskapens bank- och finanslagstiftning inte införlivas.-  UppföljningI de avtal som undertecknades med Vatikanstaten och San Marino finns inga bestämmelser om ett förfarande för uppföljning, i motsats till det förfarande som föreskrivs i avtalet med Monaco. Eftersom någon regelbunden formell uppföljning inte föreskrivs lämnar Vatikanstaten och San Marino inga regelbundna rapporter om genomförandet av avtalen, och dessa länder får inte heller adekvat information om hur lagstiftningen på respektive avtalsområde utvecklas. Kommissionen föreslår därför att man inrättar två nya gemensamma kommittéer med Vatikanstaten respektive San Marino – i likhet med den kommitté som används i samarbetet med Monaco.Den gemensamma kommittén med Vatikanstaten ska bestå av företrädare för Vatikanstaten, Italien, Europeiska kommissionen och Europeiska centralbanken. Kommittén ska underlätta genomförandet av avtalet och diskutera eventuella ändringar av förteckningen över den gemenskapslagstiftning som Vatikanstaten ska tillämpa. Den får också befogenhet att fatta beslut i ett begränsat antal frågor som anges i det monetära avtalet (t.ex. befogenhet att godkänna ett byte av det myntverk som framställer euromynt i Vatikanstaten).-  Tak för utgivning av euromyntAv historiska skäl fastställdes de årliga utgivningstaken för Monaco, San Marino och Vatikanstaten på två olika sätt (Monaco får i nuläget ge ut högst en femhundradel av den mängd mynt som präglas i Frankrike, medan fasta kvoter gäller för Vatikanstaten och San Marino). Detta har lett till mycket olika situationer.För att samtliga länder med monetära avtal ska behandlas rättvist föreslår kommissionen att man inför en ny enhetlig metod för beräkning av utgivningstaken för euromynt (som även ska användas i alla framtida avtal). Kommissionen föreslår också höjda utgivningstak för de länder som undertecknat ett monetärt avtal, för att deras mynt i högre utsträckning ska komma i omlopp. Mynt som framställs i små mängder är mycket eftertraktade av myntsamlare. Följaktligen tjänar mynten inte sitt ursprungliga ändamål som betalningsinstrument, utan används bara som samlarföremål.De nya utgivningstaken ska bestå av en fast och en rörlig del:1.  Den fasta delen bör sträva efter att täcka myntsamlarnas efterfrågan. En vanlig uppfattning är att ett värde på omkring 2,1 miljoner euro räcker för att täcka samlarmarknadens efterfrågan[3].2.  Den rörliga delen ska i Vatikanstatens fall baseras på den genomsnittliga utgivningen per capita i Italien. Det genomsnittliga antal mynt per capita som präglas i Italien år (n-1) ska multipliceras med antalet invånare i Vatikanstaten.Enligt denna metod kommer utgivningstaket för Vatikanstaten att ungefär fördubblas jämfört med den nuvarande kvoten.-  Regler för prägling av euromyntEnligt de gällande monetära avtalen får bara Italiens nationella myntverk framställa euromynt för Vatikanstaten och San Marino. Denna regel infördes av historiska skäl vid en tidpunkt då eurokontanter ännu inte fanns i omlopp och så gott som samtliga länder i euroområdet präglade euromynt enbart för egna behov. Situationen har nu utvecklats och ett antal länder i euroområdet låter nu prägla sina mynt i ett annat land i euroområdet. Kommissionen föreslår därför att Vatikanstaten och San Marino får möjlighet att beställa prägling av euromynt i ett annat myntverk i EU som har erfarenhet av att framställa euromynt . Ett byte av myntverk måste emellertid godkännas av Gemensamma kommittén.-  Val av behörig domstolEnligt de gällande monetära avtalen har gemenskapen inga redskap för det fall att ett land som undertecknat ett monetärt avtal inte fullgör sina skyldigheter (t.ex. inte införlivar gemenskapslagstiftning i rätt tid) utöver den slutgiltiga – och därigenom osannolika – möjligheten att ensidigt dra sig ur avtalet. Kommissionen föreslår således att Europeiska gemenskapernas domstol får behörighet att avgöra tvister som kan uppstå med anledning av de monetära avtalens tillämpning.2009/0158 (CNB)Rekommendation tillRÅDETS BESLUTom Europeiska gemenskapens ståndpunkt vid omförhandlingen av det monetära avtalet med VatikanstatenEUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA BESLUTmed beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 111.3,med beaktande av kommissionens rekommendation[4],med beaktande av Europeiska centralbankens yttrande[5], ochav följande skäl:3.  Gemenskapen har behörighet i monetära frågor och växelkursfrågor från och med införandet av euron.4.  Rådet ska besluta om en ordning för förhandlingar om och ingående av avtal som rör monetära frågor eller växelkursfrågor.5.  Den 29 december 2000 ingick Italien på gemenskapens vägnar ett monetärt avtal med Vatikanstaten.6.  I sina slutsatser av den 10 februari 2009 uppmanade rådet kommissionen att se över hur de nuvarande avtalen fungerar och att överväga möjliga höjningar av taken för utgivning av mynt.7.  I sitt meddelande om hur de monetära avtalen med Monaco, San Marino och Vatikanstaten fungerar[6] drog kommissionen slutsatsen att det monetära avtalet med Vatikanstaten i sin nuvarande form behöver ändras, så att man får ett mera konsekvent förhållningssätt i förbindelserna mellan gemenskapen och de länder som undertecknat ett monetärt avtal.8.  Det monetära avtalet med Vatikanstaten bör således omförhandlas så snart som möjligt, så att den nya ordningen kan träda i kraft den 1 januari 2010, samtidigt med de nya regler för införande av euromynt som anges i kommissionens rekommendation av den 19 december 2008 om gemensamma riktlinjer för utformningen av euromyntens nationella sidor och utgivningen av euromynt avsedda att sättas i omlopp, som fick stöd av rådet i dess slutsatser av den 10 februari 2009.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1Italien ska underrätta Vatikanstaten om behovet av att snarast möjligt ändra det befintliga monetära avtalet mellan Italien, på Europeiska gemenskapens vägnar, och Vatikanstaten samt erbjuda omförhandling av relevanta bestämmelser i avtalet.Artikel 2Vid omförhandling av avtalet med Vatikanstaten ska gemenskapen söka uppnå följande ändringar:9.  Avtalet ska ingås mellan gemenskapen och Vatikanstaten. Avtalstexten ska utgöra en kodifierad version av det nuvarande avtalet inklusive ändringar.10.  Vatikanstaten ska åta sig att anta alla lämpliga bestämmelser, genom direkt införlivande eller möjligtvis likvärdiga åtgärder, som krävs för att tillämpa all relevant gemenskapslagstiftning om förhindrande av penningtvätt, bedrägeri och förfalskningar av kontanter och andra betalningsmedel än kontanter.11.  Metoden för att fastställa taket för utgivning av euromynt i Vatikanstaten ska ses över. Det nya taket ska beräknas med hjälp av en metod som kombinerar en fast del, syftande till att undvika överdriven numismatisk spekulation kring Vatikanstatsmynt genom att tillfredsställa efterfrågan på samlarmynt, och en rörlig del, som beräknas som den genomsnittliga myntutgivningen per capita i Italien år n-1 multiplicerad med antalet invånare i Vatikanstaten. Utan att det påverkar utgivningen av samlarmynt ska avtalet fastställa minimiandelen euromynt i Vatikanstaten som ska utges till ett nominellt värde till 51 %.12.  En gemensam kommitté ska inrättas med uppgift att övervaka genomförandet av avtalet. Den ska bestå av företrädare för Vatikanstaten, Italien, kommissionen och Europeiska centralbanken (ECB). Den ska varje år kunna se över den fasta delen av utgivningen, för att beakta inflationen och utvecklingen på samlarmarknaden Den ska fatta beslut enhälligt. Den ska anta sin egen arbetsordning.13.  Vatikanstatens euromynt ska präglas av Instituto Poligrafico e Zecca dello Stato. Vatikanstaten ska dock kunna välja en annan leverantör bland de myntverk i EU som präglar euromynt, med samtycke av Gemensamma kommittén. Vid ECB:s godkännande av den totala utgivningsvolymen ska den volym mynt som utges av Vatikanstaten läggas till den volym mynt som utges av det framställande myntverkets hemland.14.  Europeiska gemenskapernas domstol ska utses till behörigt organ för att avgöra tvister som kan uppstå i samband med avtalets tillämpning.Om gemenskapen eller Vatikanstaten anser att den andra parten inte har fullgjort en skyldighet enligt det monetära avtalet, får gemenskapen eller Vatikanstaten föra ärendet vidare till domstolen. Domstolens dom ska vara bindande för parterna, som ska vidta de åtgärder som krävs för att efterleva domen inom en tidsfrist som fastställs i domen. Om gemenskapen eller Vatikanstaten inte vidtar de åtgärder som krävs för att efterleva domen inom tidsfristen, får den andra parten omedelbart säga upp avtalet.Artikel 3Förhandlingarna med Vatikanstaten ska på gemenskapens vägnar föras av Italien och kommissionen. ECB ska i full omfattning medverka vid förhandlingarna inom sitt kompetensområde. Italien och kommissionen ska lägga fram avtalsutkastet för yttrande av Ekonomiska och finansiella kommittén.Artikel 4Avtalet ska ingås av rådet.Detta beslut riktar sig till Republiken Italien och Europeiska gemenskapernas kommission.Utfärdat i Bryssel den […]På rådets vägnarOrdförande [1] Rådets slutsatser om ”Gemensamma riktlinjer för utformningen av euromyntens nationella sidor och utgivningen av euromynt avsedda att sättas i omlopp”, 2922:a mötet i rådet (Ekonomiska och finansiella frågor) den 10 februari 2009.[2] KOM(2009) 359, 14.7.2009.[3] San Marino har exempelvis med viss framgång inriktat sig på att prägla euromynt i vissa valörer. Dessa används nu till sitt nominella värde för ekonomiska transaktioner.[4] EUT C […], […], s. […].[5] EUT C […], […], s. […].[6] KOM(2009) 359.


Avis juridique important

|

32000H0226

2000/226/EG: Rådets rekommendation av den 13 mars 2000 om beviljande av ansvarsfrihet för kommissionen för genomförandet av operationerna inom Europeiska utvecklingsfonden (1995) (åttonde EUF) för räkenskapsåret 1998

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 071 , 18/03/2000 s. 0027 - 0027

RÅDETS REKOMMENDATIONav den 13 mars 2000om beviljande av ansvarsfrihet för kommissionen för genomförandet av operationerna inom Europeiska utvecklingsfonden (1995) (åttonde EUF) för räkenskapsåret 1998(2000/226/EG)EUROPEISKA UNIONENS RÅD UTFÄRDAR DENNA REKOMMENDATIONmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,med beaktande av fjärde AVS-EEG-konventionen, som undertecknades i Lomé den 15 december 1989 och ändrades genom det i Mauritius den 4 november 1995 undertecknade avtalet,med beaktande av rådets beslut 91/482/EEG av den 25 juli 1991 om associering av de utomeuropeiska länderna och territorierna med Europeiska ekonomiska gemenskapen(1), såsom det reviderats efter halva giltighetstiden genom beslut 97/803/EG(2),med beaktande av det interna avtalet om finansiering och administration av gemenskapens stöd(3), som undertecknades i Bryssel den 20 december 1995, och särskilt artikel 33.3 i detta,med beaktande av budgetförordningen av den 16 juni 1998, tillämplig på åttonde Europeiska utvecklingsfonden(4), särskilt artiklarna 69-74 i denna,med beaktande av rådets granskning av räkenskaperna och balansräkningen för Europeiska utvecklingsfonden (1995) (åttonde EUF) operationer till och med den 31 december 1998, samt revisionsrättens redogörelse för räkenskapsåret 1998 tillsammans med kommissionens svar(5), ochav följande skäl:(1) I enlighet med artikel 33.3 i det interna avtalet skall kommissionen beviljas ansvarsfrihet för förvaltningen av Europeiska utvecklingsfonden (1995) (åttonde EUF) av Europaparlamentet på rådets rekommendation.(2) Kommissionens genomförande av Europeiska utvecklingsfondens operationer (1995) (åttonde EUF) under räkenskapsåret 1998 har i sin helhet varit tillfredsställande.HÄRIGENOM REKOMMENDERAS att Europaparlamentet beviljar kommissionen ansvarsfrihet för genomförandet av Europeiska utvecklingsfondens operationer (1995) (åttonde EUF) för räkenskapsåret 1998.Utfärdad i Bryssel den 13 mars 2000.På rådets vägnarJ. PINA MOURAOrdförande(1) EGT L 263, 19.9.1991, s. 1.(2) EGT L 329, 29.11.1997, s. 50.(3) EGT L 156, 29.5.1998, och rättelse i EGT L 173, 18.6.1998, s. 54.(4) EGT L 191, 7.7.1998, s. 53.(5) EGT C 349, 3.12.1999, s. 181.


Avis juridique important

|

32000H0043

2000/43/EG: Kommissionens rekommendation av den 17 december 1999 om ett samordnat inspektionsprogram för gemenskapen för 2000 för att säkerställa att gränsvärdena för bekämpningsmedelsrester i och på spannmål och vissa produkter av vegetabiliskt ursprung inklusive frukt och grönsaker följs [delgivet med nr K(1999) 4491] (Text av betydelse för EES)

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 014 , 20/01/2000 s. 0036 - 0041

KOMMISSIONENS REKOMMENDATIONav den 17 december 1999om ett samordnat inspektionsprogram för gemenskapen för 2000 för att säkerställa att gränsvärdena för bekämpningsmedelsrester i och på spannmål och vissa produkter av vegetabiliskt ursprung inklusive frukt och grönsaker följs[delgivet med nr K(1999) 4491](Text av betydelse för EES)(2000/43/EG)EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION UTFÄRDAR DENNA REKOMMENDATIONmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,med beaktande av rådets direktiv 86/362/EEG av den 24 juli 1986 om fastställande av gränsvärden för bekämpningsmedelsrester i och på spannmål(1), senast ändrat genom direktiv 1999/71/EG(2), särskilt artikel 7.2 b i detta,med beaktande av rådets direktiv 90/642/EEG av den 27 november 1990 om fastställande av gränsvärden för bekämpningsmedelsrester i och på produkter av vegetabiliskt ursprung inklusive frukt och grönsaker(3), senast ändrat genom direktiv 1999/71/EG, särskilt artikel 4.2 b i detta, ochav följande skäl:1. Enligt artikel 7.2 b i direktiv 86/362/EEG och artikel 4.2 b i direktiv 90/642/EEG skall kommissionen före den 31 december varje år förelägga Ständiga kommittén för växtskydd en rekommendation om ett samordnat inspektionsprogram för gemenskapen för att säkerställa att de gränsvärden för bekämpningsmedelsrester som fastställs i bilaga II till nämnda direktiv följs.2. Kommissionen bör lägga fram en rekommendation om ett inspektionsprogram varje år. De erfarenheter som kommissionen och medlemsstaterna har av att fastställa, genomföra och rapportera om de tre tidigare årliga samordnade inspektionsprogrammen visar att fleråriga program verkar vara mest effektiva och praktiska. Denna rekommendation bör innehålla ramarna för framtida inspektionsprogram.3. Kommissionen bör successivt sträva efter ett system som gör det möjligt att beräkna det faktiska intaget av bekämpningsmedel via kosten i enlighet med andra stycket i artikel 7.3 i direktiv 86/362/EEG och andra stycket i artikel 4.3 i direktiv 90/642/EEG. För att underlätta undersökningen av om sådana beräkningar kan göras bör uppgifter om övervakningen av bekämpningsmedelsrester i ett antal livsmedel som utgör huvudbeståndsdel i den europeiska kosthållningen finnas tillgängliga. Med tanke på tillgängliga resurser för övervakningen av bekämpningsmedelsrester på nationell nivå kan medlemsstaterna endast analysera prov på 4-5 produkter varje år inom ett samordnat inspektionsprogram. Varje bekämpningsmedel bör i allmänhet övervakas i 20 livsmedel i en rad provserier som sträcker sig över fem år.4. Övervakning av de bekämpningsmedelsrester som rekommenderas för 2000 kommer att göra det möjligt att använda uppgifterna angående bekämpningsmedlen acefat, benomylgruppen, iprodion, klorpyrifos och metamidofos för beräkningar av det faktiska intaget via kosten, eftersom dessa föreningar (grupp A i bilaga IA) redan övervakats under perioden 1996-1999.5. Övervakning av de bekämpningsmedelsrester som rekommenderas för 2000 och 2001 kommer att göra det möjligt att använda uppgifterna angående bekämpningsmedlen diazinon, metalaxyl, metidation, tiabendazol och triazofos för beräkningar av det faktiska intaget via kosten, eftersom dessa föreningar (grupp B i bilaga IA) redan övervakats under perioden 1997-1999.6. Övervakning av de bekämpningsmedelsrester som rekommenderas för 2000, 2001 och 2002 kommer att göra det möjligt att använda uppgifterna angående bekämpningsmedlen deltametrin, endosulfan, imazalil, klorpyrifosmetyl, lambda-cyhalotrin, maneb-gruppen, mekarbam, permetrin, pirimifosmetyl och vinklozolin för beräkningar av det faktiska intaget via kosten, eftersom dessa föreningar (grupp C i bilaga IA) redan övervakats under perioden 1998-1999.7. Det behövs ett systematiskt statistiskt tillvägagångssätt beträffande antalet prover som skall tas i det särskilda samordnade programmet. Ett sådant tillvägagångssätt har upprättats av Codex Alimentarius-kommissionen(4). På grundval av en binomialfördelning kan det beräknas att undersökning av sammanlagt 459 prov ger 99 % tillförlitlighet för påvisande av ett prov som innehåller bekämpningsmedelsrester över bestämningsgränsen om man antar att 1 % av produkterna av vegetabiliskt ursprung innehåller bekämpningsmedelsrester över bestämningsgränsen. Det totala antalet prov som skall tas av varje medlemsstat bör fördelas på grundval av folkmängd och antal konsumenter, med minst 12 prover per produkt och år, och anges i bilaga IB.8. Utkastet till riktlinjer för kvalitetskontrollen vid analys av bekämpningsmedelsrester, offentliggjorda i bilaga II(5) till inspektionsrekommendationerna för 1999, diskuterades av medlemsstaternas experter i Oeiras i Portugal den 15-16 september 1997 och undergruppen för bekämpningsmedelsrester till arbetsgruppen för växtskydd tog del av dem den 20-21 november 1997. Det råder enighet om att utkastet till riktlinjer så långt som möjligt bör tillämpas i medlemsstaternas analyslaboratorier och revideras utifrån de erfarenheter som görs.9. I artikel 4.2 a i direktiv 90/642/EEG föreskrivs att medlemsstaterna skall specificera de kriterier de tillämpat när de utarbetat nationella inspektionsprogram i samband med att de överlämnar information till kommissionen om genomförandet av dessa under det föregående året. Denna information skall omfatta de kriterier som tillämpats vid fastställandet av hur många prover som skall tas och analyser som skall utföras, de rapporteringsnivåer som tillämpats och enligt vilka kriterier dessa har fastställts. Närmare uppgifter om ackreditering av de laboratorier som utför analyserna enligt direktiv 93/99/EEG av den 29 oktober 1993 om ytterligare åtgärder för offentlig kontroll av livsmedel(6) bör anges.10. Information om resultaten av inspektionsprogrammen lämpar sig särskilt väl för elektronisk/datoriserad behandling, lagring och överföring. Kommissionen har utarbetat formateringar som medlemsstaterna kan erhålla på diskett. Medlemsstaterna bör därför kunna sända in sina rapporter till kommissionen i standardformatet. Det är effektivast om kommissionen utarbetar riktlinjer för den vidare utvecklingen av ett sådant standardformat.11. De åtgärder som föreskrivs i denna rekommendation är förenliga med yttrandet från Ständiga kommittén för växtskydd.HÄRIGENOM REKOMMENDERAS MEDLEMSSTATERNA1. Att ta stickprov och analysera de kombinationer av produkter och bekämpningsmedelsrester som anges i bilaga IA på grundval av det antal prov av varje produkt som tilldelas varje medlemsstat i bilaga IB och som i lämplig mån återspeglar medlemsstatens, gemenskapens och tredje lands marknadsandelar av medlemsstatens marknad. För minst ett bekämpningsmedel som eventuellt utgör en akut risk utförs en individuell analys av enheterna i samlingsprovet: två prov med ett lämpligt antal enheter tas, om möjligt produkter från en och samma producent; om bekämpningsmedlet påvisas i det första samlingsprovet skall enheterna i det andra provet analyseras var för sig. Kombinationerna gurka/metamidofos och/eller päron/klormekvat kommer år 2000 att omfattas av denna bestämmelse.2. Att senast den 31 augusti 2001 rapportera resultaten för den del av den särskilda uppgiften som fördelats på år 2000 enligt bilaga IA, med angivande av de analysmetoder som tillämpats och de rapporteringsnivåer som uppnåtts, i enlighet med kvalitetskontrollförfarandena i Kvalitetskontroll vid analys av bekämpningsmedelsrester(7), i ett format enligt Vägledning till medlemstaterna med avseende på genomförandet av kommissionens rekommendationer om gemenskapens samordnade inspektionsprogram för att säkerställa att gränsvärdena för bekämpningsmedelsrester i och på produkter av vegetabiliskt ursprung inklusive frukt och grönsaker följs, och med avseende på medlemsstaternas rapporter om den internationella övervakningen(8).3. Att senast den 31 augusti 2000 till kommissionen och övriga medlemsstater överlämna all den information som krävs enligt artikel 7.3 i direktiv 86/362/EEG och artikel 4.3 i direktiv 90/642/EEG om 1999 års inspektioner för att säkerställa, åtminstone genom stickprov, att gränsvärdena för bekämpningsmedelsrester följs varvid särskilt skall anges3.1 resultaten av de nationella programmen för bekämpningsmedel som är förtecknade i bilaga II till direktiven 86/362/EEG och 90/642/EEG i förhållande till de harmoniserade gränsvärdena och, i de fall sådana ännu inte har fastställts på gemenskapsnivå, i förhållande till gällande nationella gränsvärden,3.2 uppgifter om kvalitetskontrollen vid laboratorierna och särskilt uppgifter angående tillämpningen av riktlinjerna för kvalitetskontrollen vid analys av bekämpningsmedelsrester (Kvalitetskontroll vid analys av bekämpningsmedelsrester) som de inte har kunnat tillämpa eller där det har uppstått svårigheter vid tillämpningen,3.3 uppgifter om ackreditering enligt artikel 3 i direktiv 93/99/EEG för de laboratorier som utför analyserna (däribland typ av ackreditering, ackrediteringsprogram och kopia av ackrediteringsbeslutet).Denna rekommendation riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdad i Bryssel den 17 december 1999.På kommissionens vägnarDavid BYRNELedamot av kommissionen(1) EGT L 221, 7.8.1986, s. 37.(2) EGT L 194, 27.7.1999, s. 36.(3) EGT L 350, 14.12.1990, s. 71.(4) Codex Alimentarius, Pesticide Residues in Foodstuffs, Rom 1994, ISBN; 92 5 203271-1, vol. 2, s. 372.(5) EGT L 128, 21.5.1999, s. 30. Tidigare offentliggjorda i kommissionens dokument VI/7826/97.(6) EGT L 290, 24.11.1993, s. 14.(7) EGT L 128, 21.5.1999, s. 30.(8) EGT L 128, 21.5.1999, s. 48.BILAGA IAKombinationer av bekämpningsmedel/produkt som skall övervakas inom den särskilda uppgiften enligt punkt 1 i rekommendationen>Plats för tabell>BILAGA IBAntal prov av varje produkt som skall tas av varje medlemsstat inom det samordnade inspektionsprogrammet för gemenskapen för 2000>Plats för tabell>


				|

		52014DC0403

			Rekommendation till RÅDETS REKOMMENDATION om Bulgariens nationella reformprogram 2014, med avgivande av rådets yttrande om Bulgariens konvergensprogram 2014 /* COM/2014/0403 final */

			   	Rekommendation till
RÅDETS REKOMMENDATION
om Bulgariens nationella reformprogram 2014,
med avgivande av rådets yttrande om Bulgariens konvergensprogram 2014
EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT
DENNA REKOMMENDATION
med beaktande av fördraget om Europeiska
unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 121.2 och 148.4,
med beaktande av rådets förordning (EG) nr
1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga
finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken[1], särskilt artikel 9.2,
med beaktande av Europaparlamentets och rådets
förordning (EU) nr 1176/2011 av den 16 november 2011 om förebyggande och
korrigering av makroekonomiska obalanser[2],
särskilt artikel 6.1,
med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation[3],
med beaktande av Europaparlamentets
resolutioner[4],
med beaktande av Europeiska rådets slutsatser,
med beaktande av sysselsättningskommitténs
yttrande,
med beaktande av yttrandet från ekonomiska och
finansiella kommittén,
med beaktande av yttrandet från kommittén för
socialt skydd,
med beaktande av yttrandet från kommittén för
ekonomisk politik, och
av följande skäl:
(1)
Den 26 mars 2010 antog Europeiska rådet
kommissionens förslag till en ny strategi för tillväxt och sysselsättning,
Europa 2020, som bygger på en ökad samordning av den ekonomiska politiken med
inriktning på ett antal nyckelområden där åtgärder behövs för att stärka
förutsättningarna för hållbar tillväxt och konkurrenskraft i EU.
(2)
Den 13 juli 2010 antog rådet på grundval av kommissionens
förslag en rekommendation om de allmänna riktlinjerna för medlemsstaternas och
unionens ekonomiska politik (2010–2014) och den 21 oktober 2010 ett beslut om
riktlinjer för medlemsstaternas sysselsättningspolitik, vilka tillsammans utgör
de så kallade integrerade riktlinjerna. Medlemsstaterna uppmanades att beakta
de integrerade riktlinjerna i sin nationella ekonomiska politik och
sysselsättningspolitik.
(3)
Den 29 juni 2012 beslutade stats- och
regeringscheferna om en tillväxt- och sysselsättningspakt, som ger ett
enhetligt ramverk för insatser på nationell nivå, EU-nivå och euroområdesnivå
med hjälp av alla tänkbara medel, instrument och politiska åtgärder. De
beslutade om insatser som ska utföras på medlemsstatsnivå och uttryckte i
synnerhet sitt helhjärtade åtagande att uppnå målen i Europa 2020-strategin och
genomföra de landsspecifika rekommendationerna.
(4)
Den 9 juli 2013 antog rådet en rekommendation om
Bulgariens nationella reformprogram för 2013 och avgav ett yttrande om
Bulgariens uppdaterade konvergensprogram för 2012–2016.
(5)
Den 13 november 2013 antog kommissionen den årliga
tillväxtöversikten[5],
som inledde 2014 års europeiska planeringstermin för samordning av den
ekonomiska politiken. Samma dag antog kommissionen rapporten om
varningsmekanismen[6],
baserad på förordning (EU) nr 1176/2011, i vilken Bulgarien pekades ut som en
av de medlemsstater som skulle bli föremål för en fördjupad granskning.
(6)
Den 20 december 2013 godkände Europeiska rådet
prioriteringarna för att säkerställa finansiell stabilitet, budgetkonsolidering
och åtgärder för att främja tillväxt. Europeiska rådet betonade behovet av att
eftersträva differentierad och tillväxtvänlig budgetkonsolidering, återställa
en normal utlåning till ekonomin, främja tillväxt och konkurrenskraft, bekämpa
arbetslöshet och krisens sociala följdverkningar samt modernisera den
offentliga förvaltningen.
(7)
Den 5 mars 2014 offentliggjorde kommissionen
resultatet av sin fördjupade granskning[7]
av Bulgarien, i enlighet med artikel 5 i förordning (EU) nr 1176/2011. Av
analysen drog kommissionen slutsatsen att Bulgarien fortfarande har
makroekonomiska obalanser som kräver övervakning och politiska åtgärder.
Särskilt den långdragna anpassningen av arbetsmarknaden kräver politiska
åtgärder, medan korrigeringen av utlandsställningen och minskningen av
företagens skuldsättning framskrider väl.
(8)
Den 17 april 2014 lade Bulgarien fram sitt
nationella reformprogram 2014 och sitt stabilitetsprogram 2014. I syfte att
beakta deras inbördes samband har de båda programmen bedömts samtidigt.
(9)
Målet med den finanspolitiska strategin i
konvergensprogrammet 2014 är att nå det medelfristiga budgetmålet om ett
strukturellt underskott på -1 % av BNP senast 2016. Det medelfristiga
budgetmålet är strängare än vad stabilitets- och tillväxtpakten kräver.
Bulgarien har utnyttjat möjligheten att tillfälligt avvika från det
medelfristiga budgetmålet med 0,6 % av BNP 2013 och med 0,1 % av BNP 2014
för samfinansierade projekt. Enligt programmet kommer det (omräknade)
strukturella saldot att avvika med 0,3 % av BNP 2014 och uppgå till
-1,3 % av BNP, samt förbättras med 0,3 % av BNP 2015 till -1,0 %
av BNP, då det medelfristiga målet uppfylls. Ökningen av de offentliga
utgifterna överstiger inte det medelfristiga referensvärdet enligt
utgiftsriktmärket 2014–2015. Budgetplanerna överensstämmer därför med kraven i
stabilitets- och tillväxtpakten. Skuldkvoten ligger klart under 60 % av
BNP och förväntas enligt konvergensprogrammet stiga något till 20,6 % av
BNP fram till slutet av programperioden. Det makroekonomiska scenario som
ligger till grund för prognoserna i konvergensprogrammet är optimistiskt för
perioden 2014–2015. Den årliga tillväxten förväntas nå 2,1 % 2014 och
2,6 % 2015 i stället för 1,7 % respektive 2,0 % som hade
fastställts i kommissionens vårprognos 2014. Enligt kommissionens prognos
kommer Bulgarien att avvika mer från det medelfristiga budgetmålet 2014 än vad
som tillfälligt är tillåtet för samfinansierade projekt, och landet kommer inte
att enligt kraven kunna återgå till det medelfristiga budgetmålet 2015. På
grundval av bedömningen av 2014 års konvergensprogram och kommissionens
prognos, i enlighet med rådets förordning (EG) nr 1466/97, anser rådet att det
finns en risk för avvikelse från det medelfristiga budgetmålet 2014–2015.
(10)
Skattedisciplinen och kvaliteten på
skatteförvaltningen är fortsatt de viktigaste utmaningarna i Bulgarien.
Tillgängliga uppgifter tyder på att skuggekonomin är stor, något som bekräftas
av uppgifterna om odeklarerat arbete i Bulgarien. De administrativa kostnaderna
för skatteuppbörden och kostnaderna för att följa skattelagstiftningen är
relativt höga. Trots att ett flertal åtgärder vidtagits för att råda bot på
problemet saknar Bulgarien fortfarande en heltäckande strategi för uppfyllelse
av skatteskyldigheter som skulle omfatta verksamheten i samtliga
skattemyndigheter. I denna strategi skulle det även ingå en förhandsanalys av
de mest betydande riskerna för skatteuppbörden och en utvärdering av gällande
åtgärder, inklusive förenklingsåtgärder, samt förbättrade kontroller.
(11)
År 2013 backade Bulgarien från tidigare åtaganden
om pensionsreformer. Fler system för förtida pension infördes, och den
planerade årliga höjningen av den lagstadgade pensionsåldern sköts upp. Inga
framsteg gjordes för att införa samma pensionsålder för kvinnor och män. Inga
åtgärder vidtogs för att skärpa kraven och öka kontrollerna för att begränsa
missbruket av invaliditetspensionerna. Bulgarien har en av de snabbast åldrande
befolkningarna i EU, något som har negativa effekter för arbetsmarknaden,
tillväxtpotentialen inom ekonomin och finansieringen av landets pensionssystem.
Bulgarien måste därför fortsätta reformerna av sitt pensionssystem. Bulgarien
står också inför stora utmaningar när det gäller att rationalisera och förvalta
hälso- och sjukvården. Det råder brist på insyn i finansieringen av hälso- och
sjukvården och tjänsterna inom öppenvården är otillräckliga. Många lagliga
avgifter och svarta betalningar som patienterna själva måste betala lämnar
dessutom vissa befolkningsgrupper helt utan hälso- och sjukvård. Indikatorerna
för hälsotillstånd är sämre än i andra medlemsstater. En strukturellt sett
högre andel av de offentliga medlen måste därför eventuellt gå till hälso- och
sjukvård i framtiden.
(12)
Arbetsmarknaden har inte fungerat tillfredsställande
under de senaste åren, och har därför begränsat ekonomins anpassningskapacitet
och försämrat dess tillväxtpotential. Arbetslösheten planade ut 2013, men
antalet ungdoms- och långtidsarbetslösa har fortsatt att stiga. Andelen unga
som varken arbetar eller studerar är en av de högsta i Bulgarien, vilket tyder
på att de mänskliga resurserna inte används eller har utvecklats i tillräckligt
hög grad. Framstegen för att stärka arbetsförmedlingens kapacitet har varit
mycket begränsade. Den aktiva arbetsmarknadspolitiken måste också breddas och
bli mer effektiv. Bulgarien saknar effektiva åtgärder för att nå oregistrerade
unga, bl.a. romer, i enlighet med målen i ungdomsgarantin. Många arbetslösa
hamnar utanför de normala skyddsnäten (arbetslöshetsförmåner och socialbistånd)
och måste förlita sig på familjesolidaritet och informellt arbete. De
bulgariska medborgarna hör till de unionsmedborgare som löper störst risk för
att drabbas av fattigdom eller social utslagning i EU. Minimiavgifter för
socialförsäkringssystemet kan stoppa lågkvalificerade arbetstagare från att
delta fullt ut i den formella ekonomin. Vissa analyser har gjorts för att
bedöma den eventuella effekten, och dessa analyser måste utvärderas och följas
upp av lämpliga politiska insatser. Det finns inga klara riktlinjer för
transparenta minimilöner i Bulgarien. De lagstadgade minimilönerna har stigit
betydligt 2013, något som kan ha en negativ inverkan på sysselsättningen och
därför måste övervakas.
(13)
Bulgarien har ännu inte antagit lagen om skolutbildning
som skulle ge en ram för genomförandet av de nödvändiga omfattande reformerna
av skolsystemet, bl.a. modernisering av läroplanerna och bättre utbildning för
lärarna. Kvaliteten på yrkesutbildningen måste förbättras i Bulgarien, och
yrkesutbildningen måste bättre integreras i den allmänna utbildningen, för att
öka utbildningsalternativen, minska andelen med enbart grundskoleutbildning och
förbättra tillgången till livslångt lärande. Inom den högre utbildningen består
utmaningen fortfarande av att anpassa utbildningen till arbetsmarknadens behov.
Den låga standarden på kvalitetscertifieringen bidrar till dåliga resultat. En
ny strategi för den högre utbildningen håller på att diskuteras. Bland annat
behöver universitetsförvaltningen omstruktureras så att berörda aktörer, såsom
näringslivet och studenter, direkt kan delta och universiteten bör förstärkas.
Dessutom krävs ett resultatbaserat tillvägagångssätt så att utbildningen bättre
kan anpassas till efterfrågan på arbetsmarknaden. En ständig utmaning är
utsatta, särskilt romska, barns tillgång till undervisning. Den tvååriga
obligatoriska förskolan är ett viktigt steg i rätt riktning och bör genomföras
fullt ut, liksom åtgärder för att minska andelen med enbart
grundskoleutbildning. Pågående initiativ för att förbättra lärarutbildningen
måste stärkas och segregationen i skolarna minskas. Bestämmelserna som kopplar
samman barnbidrag med deltagande i undervisningen har ännu inte genomförts på
ett effektivt sätt.
(14)
Effekterna av de breda insatserna för att
modernisera den offentliga förvaltningen har varit begränsade på grund av ett
fragmentariskt upplägg och bristande åtagande till djupgående reformer.
Bulgarien behöver en samordnad strategi för reformer av den offentliga
förvaltningen för att öka den offentliga förvaltningens och tillsynsorganens
yrkeskunnande och oberoende. Landet är även i behov av utnämnings- och
karriärutvecklingssystem för offentligt anställda som grundar sig på meriter
samt effektiva strukturer för att minska risken för korruption. Fortsatta
insatser är nödvändiga för att förbättra det allmänna företagsklimatet.
Förfarandena för att få tillstånd till och registrera ett företag ger upphov
till problem. Att reda ut insolvensfall tar i genomsnitt tre år och
återvinningsgraden är låg. De nya bestämmelserna om sena betalningar som antogs
2013 måste införas. Utvecklingen av e-förvaltningen har stagnerat. Samordningen
för att säkerställa driftskompatibilitet mellan systemen och för att inrätta en
central kontaktpunkt är otillräcklig. Insatserna för att öka insynen och minska
byråkratin har därför minskat. Inom den offentliga upphandlingen saknas en
enkel och kodifierad rättsram. Följden är ett komplicerat regelverk som skapar
osäkerhet för aktörerna. Domstolsväsendets oberoende är också en fråga som
väcker stor oro och har konsekvenser för företagsklimatet i Bulgarien.
Bulgarien har vidtagit vissa åtgärder för att minska korruptionen, men
framstegen har varit begränsade och vilar fortfarande på skör grund. Enhetliga
kontroller och avskräckande påföljder vid intressekonflikter behövs därför.
Samordningen måste också förbättras mellan de korruptionsbekämpande
institutionerna och de måste skyddas för politiskt inflytande.
(15)
Konkurrensen inom el- och naturgassektorn är
fortfarande begränsad. Några särskilda problemområden när det gäller att
förbättra energimarknadernas funktion är avsaknaden av el- och naturgasbörser
och en öppen grossistmarknad. Den fria elmarknaden domineras av en enda
leverantör, och den snäva marknaden gör att konkurrensen inte kan garantera
kostnadseffektivitet. Det nationella tillsynsorganet är ännu inte tillräckligt
oberoende och effektivt. Importberoendet av ett begränsat antal leverantörer
och avsaknaden av infrastrukturutveckling ökar risken för utbudschocker. Ett
omfattande åtgärdspaket för att förbättra energieffektiviteten har föreslagits
få EU-stöd under den nya programperioden 2014–2020.
(16)
Kommissionen har inom ramen för den europeiska
planeringsterminen gjort en omfattande analys av Bulgariens ekonomiska politik.
Den har bedömt konvergensprogrammet och det nationella reformprogrammet.
Kommissionen har beaktat inte bara programmens relevans för hållbarheten i
finanspolitiken och den socioekonomiska politiken i Bulgarien utan även i
vilken utsträckning EU:s regler och riktlinjer har iakttagits, mot bakgrund av
behovet att stärka den övergripande ekonomiska styrningen i Europeiska unionen
genom att framtida nationella beslut fattas med beaktande av synpunkter på
EU-nivå. Kommissionens rekommendationer inom ramen för den
europeiska planeringsterminen återspeglas i rekommendationerna 1–6 nedan.
(17)
Mot bakgrund av denna bedömning har rådet granskat
Bulgariens konvergensprogram, och dess yttrande[8]
återspeglas särskilt i rekommendation 1 nedan.
(18)
Mot bakgrund av kommissionens fördjupade granskning
och denna bedömning har rådet granskat det nationella reformprogrammet och
konvergensprogrammet. Dess rekommendationer enligt artikel 6 i förordning (EU)
nr 1176/2011 återspeglas i rekommendationerna 3, 4 och 5 nedan.
HÄRIGENOM REKOMMENDERAS Bulgarien att
vidta följande åtgärder under perioden 2014–2015:
1.           Öka
de finanspolitiska åtgärderna 2014 i ljuset av den framväxande klyftan jämfört
med kraven i stabilitets- och tillväxtpakten. Stärka den finanspolitiska
strategin 2015 för att säkerställa att det medelfristiga budgetmålet nås och
fortsatt respekteras. Se till att det nya finanspolitiska rådet har
tillräckligt med kapacitet för att fullgöra sitt mandat. Införa en omfattande
skattestrategi för att öka skatteuppbörden, vidta åtgärder mot skuggekonomin
och minska kostnaderna för att följa skattelagstiftningen.
2.           Anta en långsiktig
pensionsstrategi, fortsätta med den planerade årliga ökningen av den
lagstadgade pensionsåldern och inrätta en mekanism för att koppla samman den
lagstadgade pensionsåldern med den förväntade livslängden på lång sikt och
samtidigt fasa ut systemet för förtida pension och införa samma lagstadgade
pensionsålder för kvinnor och män. Skärpa kraven och förfarandena för att få
invaliditetspension, till exempel genom att ta större hänsyn till de sökandes
kvarvarande arbetsförmåga. Säkerställa en effektiv hälso- och sjukvård, genom
att förbättra insynen i finansieringen av hälso- och sjukvården, optimera
hälso- och sjukvårdsnätet och utveckla öppenvården.
3.           Förbättra arbetsförmedlingens
effektivitet genom ett resultatövervakningssystem och bättre inriktning på de
mest sårbara, såsom lågutbildade, äldre, långtidsarbetslösa och romer. Bredda
den aktiva arbetsmarknadspolitiken och göra den mer effektiv så att den är
förenlig med de arbetssökandes profiler och rikta in sig på oregistrerade unga
som varken arbetar eller studerar, i linje med målen i ungdomsgarantin. Förbättra
arbetslöshetsförmånernas och det sociala biståndets faktiska omfattning och
deras samband med aktiveringsåtgärder. Arbeta vidare med den omfattande
översynen av minimiavgifterna till socialförsäkringssystemet för att garantera
att systemet inte leder till att lågkvalificerade arbetstagare stängs ute från
arbetsmarknaden på grund av för höga kostnader. I samarbete med
arbetsmarknadens parter utarbeta transparenta riktlinjer för anpassning av den
lagstadgade minimilönen med hänsyn till följderna för sysselsättningen och
konkurrenskraften. Ytterligare förbättra de sociala transfereringarnas och
tjänsternas tillgänglighet och ändamålsenlighet, särskilt för barn och äldre, i
syfte att lindra fattigdomen.
4.           Anta lagen om skolutbildning
och fortsätta reformen av yrkesutbildningen och den högre utbildningen för att
höja nivån på och ändamålsenligheten hos de kunskaper som krävs på alla nivåer
och samtidigt främja partnerskap mellan läroanstalter och näringslivet för att
bättre anpassa resultaten till arbetsmarknadens behov. Förbättra kvaliteten på
yrkesutbildningsinstitut och förbättra tillgången till livslångt lärande. Öka
ansträngningarna för att förbättra tillgången till högkvalitativ förskole- och
skolutbildning för utsatta barn, särskilt romer, och strikt tillämpa de
bestämmelser som kopplar samman barnbidrag med deltagande i undervisningen.
5.           Fortsätta att förbättra
företagsklimatet, särskilt för de små och medelstora företagen, genom att
minska byråkratin, främja e-förvaltning, harmonisera insolvensförfarandena och
genomföra lagstiftningen om sena betalningar. Förbättra systemet för offentliga
upphandlingar genom att öka den administrativa kapaciteten, förbättra de
förhandskontroller som myndigheten för offentlig upphandling gör och vidta
konkreta åtgärder för att genomföra e-upphandling. Stärka domstolsväsendets
kvalitet och oberoende och intensifiera kampen mot korruption.
6.           Trappa upp reformen av
energisektorn för att öka konkurrensen, marknadseffektiviteten, insynen och
energieffektiviteten, särskilt genom att undanröja marknadshinder, minska den
reglerade marknadens andel, öka insatserna för att inrätta en öppen
grossitmarknad för el och naturgas, fasa ut kvoter och stärka
energitillsynsmyndighetens oberoende och administrativa kapacitet. Påskynda
sammanlänkningsprojekt med EU-grannländer kandidatländer och öka kapaciteten
att klara störningar.
Utfärdad i Bryssel den
                                                                       På
rådets vägnar
                                                                       Ordförande
[1]               EGT L 209, 2.8.1997, s. 1.
[2]               EUT L 306, 23.11.2011, s. 25.
[3]               COM(2014) 403 final.
[4]               P7_TA(2014)0128 och
P7_TA(2014)0129.
[5]               COM(2013) 800 final.
[6]               COM(2013) 790 final.
[7]               SWD(2014) 76 final.
[8]               Enligt artikel 9.2 i rådets förordning (EG) nr 1466/97.


Avis juridique important

|

52001HB0017

Europeiska centralbankens rekommendation av den 6 december 2001 om upphävandet av deltagande medlemsstaters bestämmelser som begränsar det antal mynt i en nationell valuta som kan användas vid en enskild betalning (ECB/2001/17)

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr C 356 , 14/12/2001 s. 0009 - 0010

Europeiska centralbankens rekommendationav den 6 december 2001om upphävandet av deltagande medlemsstaters bestämmelser som begränsar det antal mynt i en nationell valuta som kan användas vid en enskild betalning(ECB/2001/17)(2001/C 356/05)ECB-RÅDET UTFÄRDAR DENNA REKOMMENDATIONmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen (nedan kallat fördraget), särskilt sista meningen i artikel 105.4, artikel 106 och artikel 110.1 tredje strecksatsen i detta,med beaktande av Stadgan för Europeiska cetralbankssystemet och Europeiska centralbanken (nedan kallad stadgan), särskilt artikel 4 b och artikel 34.1 i denna, ochav följande skäl:(1) Ställningen som lagligt betalningsmedel för sedlar som noteras i euro fastställs dels i artikel 106.1 i fördraget, dels i artikel 16 i stadgan och i artikel 10 i rådets förordning (EG) nr 974/98 av den 3 maj 1998 om införande av euron(1).(2) I artikel 11 i förordning (EG) nr 974/98 fastställs ställningen som lagligt betalningsmedel för mynt som noteras i euro, samtidigt som skyldigheten begränsas att vid en enskild betalning ta emot mynt noterade i euro till högst 50 mynt.(3) I artikel 14 i förordning (EG) nr 974/98 föreskrivs att efter övergångsperiodens slut skall hänvisningar som görs i rättsliga instrument till de nationella valutaenheterna betraktas som hänvisningar till enheten euro enligt respektive omräkningskurs.(4) Vissa av de medlemsstater som har antagit euron i enlighet med fördraget har gällande rättsliga bestämmelser som begränsar det antal mynt noterade i den nationella valutan som kan användas vid en enskild betalning. Den fortsatta giltigheten av sådana nationella bestämmelser kan, sedan dessa mynt förlorat sin ställning som lagligt betalningsmedel, ge upphov till oklara förhållanden och äventyra en klar och säker förståelse av vilka regler som gäller. Mot bakgrund av ordalydelsen i artikel 14 i förordning (EG) nr 974/98 kan parterna bli osäkra om vilka lagliga begränsningar som gäller beträffande det antal mynt som kan användas för att reglera penningskulder. I synnerhet kan parter komma att tillämpa de begränsningar som fastställs i nationella rättsliga bestämmelser på mynt noterade i euro efter utgången av perioden med parallella betalningsmedel eller, i avsaknad av en sådan period, efter övergångsperiodens slut.(5) Rättslig klarhet och säkerhet skulle kunna äventyras om de deltagande medlemsstaterna i sina framtida överenskommelser med nationella centralbanker avseende utgivningen av euromynt tar in klausuler eller ordalydelser rörande icke upphävda nationella bestämmelser, som begränsar det antal mynt noterade i en nationell valuta som kan användas vid en enskild betalning.(6) Europeiska centralbanken (ECB) får inom sitt behörighetsområde avge rekommendationer till berörda institutioner eller organ inom gemenskapen eller till nationella myndigheter. När de deltagande medlemsstaterna skall ge ut mynt som utgör lagligt betalningsmedel, måste de erhålla godkännande av ECB rörande omfattningen. För att undvika eventuella missförstånd beträffande den ställning som lagligt betalningsmedel som euromynt har, vilka utgivits av deltagande medlemsstater med EBC:s godkännande, anser ECB att det är nödvändigt att rikta en rekommendation till deltagande medlemsstater om de nationella bestämmelser, som fortfarande kan vara i kraft och som begränsar det antal mynt noterade i nationella valutaenheter som kan användas vid en enskild betalning.HÄRIGENOM REKOMMENDERAS FÖLJANDE.Artikel 1DefinitionerI denna rekommendation avses med- deltagande medlemsstater: alla medlemsstater som har antagit den gemensamma valutan i enlighet med fördraget,- nationell valutaenhet: de deltagande medlemsstaternas valutaenheter, såsom de definierades dagen före början av den tredje etappen av den ekonomiska och monetära unionen eller, i förekommande fall, dagen före det att euron ersatte valutan i en medlemsstat som har antagit euron vid ett senare datum.Artikel 2Upphävande av nationella bestämmelser som begränsar det antal mynt som kan användas vid en enstaka betalning1. Deltagande medlemsstater bör uttryckligen upphäva alla rättsliga bestämmelser som fortfarande kan vara i kraft i deras respektive rättsordningar och som begränsar det antal mynt noterade i en nationell valutaenhet som en part är skyldig att ta emot vid en enskild betalning.2. Deltagande medlemsstater bör sträva efter att upphäva de rättsliga bestämmelser som avses i punkt 1 så att de inte längre är i kraft när mynt noterade i en nationell valutaenhet förlorar sin ställning som lagligt betalningsmedel i enlighet med förordning (EG) nr 974/98 och relevant nationell lagstiftning avseende utbytet av sedlar och mynt.Artikel 3SlutbestämmelserDenna rekommendation riktar sig till de deltagande medlemsstaterna.Denna rekommendation skall offentliggöras i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.Utfärdad i Frankfurt am Main den 6 december 2001.ECB:s ordförandeWillem F. Duisenberg(1) EGT L 139, 11.5.1998, s. 1.


Avis juridique important

|

52004SC0820

Rekommendation till rådets rekommendation till Ungern i syfte att få situationen med ett alltför stort offentligt underskott att upphöra  /* SEK/2004/0820 slutlig */

Rekommendation till RÅDETS REKOMMENDATION TILL UNGERN i syfte att få situationen med ett alltför stort offentligt underskott att upphöra(framlagd av kommissionen)MOTIVERINGDen 7 april 2004 offentliggjorde kommissionen sina vårprognoser [1]. Enligt prognoserna, som tog hänsyn till de uppgifter som Ungern meddelade i mars 2004, minskade underskottet i den offentliga sektorns finanser i Ungern från 9,3 % av BNP 2002 till 5,9 % av BNP 2003 (främst tack vare försvinnandet av de engångseffekter som bidrog till att underskottet 2002 ökade med omkring 3 % av BNP), och det överstiger således fördragets referensvärde på 3 % av BNP.[1]  Kommissionens vårprognos 2004 återfinns på följande webbplats: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/publications/european_economy/2004/ee204en.pdf.På grundval av detta faktaunderlag inledde kommissionen förfarandet vid alltför stora underskott beträffande Ungern den 12 maj 2004 genom att anta den rapport som avses i artikel 104.3 i fördraget [2]. Den 14 maj 2004 inkom Ungerns konvergensprogram till kommissionen, och i detta bekräftades uppgiften om ett underskott på 5,9 % av BNP för år 2003.[2]  Den fullständiga texten till denna rapport återfinns på följande webbplats: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/procedures_en.htm.Tillämpningen av förfarandet vid alltför stora underskott regleras av artikel 104 i fördraget och av rådets förordning nr 1467/97 "om påskyndande och förtydligande av tillämpningen av förfarandet vid alltför stora underskott", som utgör en del av stabilitets- och tillväxtpakten [3]. Alla länder som anslöt sig till EU den 1 maj 2004 är "medlemsstater med undantag" och skall undvika alltför stora underskott, men de kan inte åläggas sanktioner enligt artiklarna 104.9 och 104.11.[3]  EGT L 209, 2.8.1997.I kommissionens rapport enligt artikel 104.3 i fördraget fastslogs att det ungerska underskottet 2003 inte hade överstigit fördragets referensvärde på 3 % av BNP till följd av någon osedvanlig händelse utanför de ungerska myndigheternas kontroll i den mening som avses i stabilitets- och tillväxtpakten och inte heller på grund av någon allvarlig konjunkturnedgång, eftersom tillväxten av reala BNP nådde upp till 2,9 % under 2004. Vad gäller utvecklingen under 2004 hävdas i rapporten att underskottet i de offentliga finanserna sannolikt kommer att minska men fortfarande ligga över 3 % av BNP. Närmare bestämt anges i kommissionens vårprognos ett underskott i de offentliga finanserna 2004 på 4,9 % av BNP, vilket överstiger de ungerska myndigheternas prognos i konvergensprogrammet på 4,6 % av BNP. I kommissionens rapport hävdas också, med stöd av kommissionens vårprognoser, att den offentliga skuldkvoten, som uppgick till 59 % av BNP 2003, också under 2004 kommer att hålla sig under fördragets referensvärde på 60 % och ligga på ungefär 59 %, vilket de ungerska myndigheterna också räknade med i konvergensprogrammet.I artikel 104.4 i fördraget föreskrivs att "[d]en kommitté som upprättas enligt artikel 114 (dvs. Ekonomiska och finansiella kommittén) skall yttra sig över kommissionens rapport." Kommittén avgav sitt yttrande den 24 maj och instämde i kommissionens bedömning i rapporten. Kommittén fastslog särskilt att situationen för de offentliga finanserna i Ungern tydde på ett alltför stort underskott enligt det första av de båda kriterier som anges i artikel 104.2 för fastställande av sådana underskott. Beaktandet av andra relevanta faktorer, särskilt situationen för de offentliga finanserna på medellång sikt och kvoten för offentliga investeringar, ändrade inte den bedömning som baserade sig på själva kriterierna. Kommittén fann också att underskottet i de offentliga finanserna sannolikt skulle fortsätta att överstiga fördragets referensvärde under 2004 och att den offentliga bruttoskuldkvoten även under år 2004 skulle ligga under fördragets referensvärde på 60 % av BNP.Kommissionen anser, efter att ha granskat de relevanta faktorer som den tagit hänsyn till i sin rapport och med beaktande av Ekonomiska och finansiella kommitténs yttrande, att det föreligger ett alltför stort underskott i Ungern. Detta yttrande, som antogs av kommissionen den 24 juni 2004, har avgivits till rådet i enlighet med artikel 104.5 i fördraget. Kommissionen har rekommenderat rådet att fatta ett beslut med denna innebörd, i enlighet med artikel 104.6. Vidare överlämnar kommissionen härmed till rådet en rekommendation till rådets rekommendation som, i enlighet med fördragets artikel 104.7, skall föreläggas Ungern för att få denna situation att upphöra. Övervakningen av genomförandet av den åtgärd som Ungern vidtagit kan kräva att rådet ger ytterligare rekommendationer enligt artikel 104.7, eftersom artikel 104.9 inte är tillämplig på länder med ett undantag.Rekommendation till RÅDETS REKOMMENDATION TILL UNGERN i syfte att få situationen med ett alltför stort offentligt underskott att upphöraEUROPEISKA UNIONENS RÅD UTFÄRDAR DENNA REKOMMENDATIONmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 104.7 i detta,med beaktande av kommissionens rekommendation, ochav följande skäl:(1) Enligt artikel 104 i fördraget är medlemsstaterna skyldiga att undvika alltför stora offentliga underskott.(2) Stabilitets- och tillväxtpakten grundas på målsättningen om sunda offentliga finanser som ett sätt att stärka förutsättningarna för prisstabilitet och stark varaktig tillväxt som främjar skapandet av sysselsättning.(3) Rådet beslutade den [5 juli] 2004 i enlighet med artikel 104.6 att ett alltför stort underskott föreligger i Ungern.(4) I och med att rådet slår fast att det föreligger ett alltför stort underskott i Ungern, i enlighet med artikel 104.7 i fördraget och artikel 3 i rådets förordning (EG) nr 1467/97, skall rådet samtidigt ge rekommendationer till den berörda medlemsstaten i syfte att få denna situation att upphöra inom en viss tid.(5) Enligt artikel 3.4 i rådets förordning (EG) nr 1467/97 skall det i en sådan rekommendation anges att den berörda medlemsstaten skall vidta effektiva åtgärder inom högst fyra månader och att korrigeringen av det alltför stora underskottet skall slutföras under det år som följer på året då underskottet fastställdes, om det inte föreligger särskilda omständigheter. Sådana särskilda omständigheter föreligger i fallet Ungern, på grund av att det offentliga underskottet betydligt översteg referensvärdet vid anslutningen till EU och på grund av den pågående strukturomvandlingen i ekonomin.(6) På grund av dessa särskilda omständigheter har rådet rätt att medge att korrigeringen av det alltför stora underskottet kan ske på medellång sikt. Det konvergensprogram som Ungern överlämnade i maj 2004 och de följande uppdateringarna av det samt rådets yttranden om dessa dokument kan lämpligen tas till grund för arbetet med att korrigera det alltför stora underskottet. Enligt konvergensprogrammet från maj 2004 planeras korrigeringen av det alltför stora underskottet ha slutförts före år 2008, och följande mål har uppställts för underskottet i de offentliga finanserna under perioden: 4,6 % av BNP 2004, 4,1 % av BNP 2005, 3,6 % av BNP 2006, 3,1 % av BNP 2007 och 2,7 % av BNP 2008. Planen för korrigeringen av underskottet är utarbetad enligt ett makroekonomiskt scenario, som enligt rådets yttrande av den [5 juli] 2004 om Ungerns konvergensprogram bygger på tämligen optimistiska antaganden om tillväxten under de senare åren av programmet.(7) Enligt rådets uppfattning bör åtgärder för att konsolidera de offentliga finanserna säkerställa en varaktig förbättring av saldot i den offentliga sektorns finanser samtidigt som de bör inriktas på att höja de offentliga finansernas kvalitet och stärka ekonomins tillväxtpotential.HÄRIGENOM REKOMMENDERAS- att de ungerska myndigheterna snarast möjligt bör få den nuvarande situationen med ett alltför stort underskott att upphöra,- att de ungerska myndigheterna bör vidta åtgärder på medellång sikt för att, på ett trovärdigt och hållbart sätt, söka nedbringa underskottet till under 3 % av BNP under år 2008 enligt den plan för minskning av underskottet som anges i rådets yttrande av den 5 juli 2004 om det konvergensprogram som överlämnades i maj 2004,- att de ungerska myndigheterna kraftfullt bör genomföra de åtgärder som nämns i konvergensprogrammet från maj 2004, särskilt att vid behov vara redo att införa ytterligare åtgärder för att nå målet för det offentliga underskottet för 2004, och- att de ungerska myndigheterna bör effektivt verka för att genomföra de åtgärder som planeras för att nå 2005 års mål för underskottet senast den 5 november 2004.- Vidare uppmanar rådet de ungerska myndigheterna att- utnyttja varje tillfälle att påskynda anpassningen av de offentliga finanserna,- genomföra de planerade reformerna av den offentliga förvaltningen, hälso- och sjukvårdssystemet och utbildningssystemet för att säkerställa den avsedda minskningen av utgiftskvoten och förbättra de offentliga finansernas hållbarhet på lång sikt,- säkerställa att planerade skattesänkningar får tillräcklig finansiering och förena genomförandet av dem med villkoret att målen för underskottet nås.Denna rekommendation riktar sig till Republiken Ungern.Utfärdad i Bryssel den [5 juli 2004].På rådets vägnarOrdförande xxxxxx


title: Rådets rekommendation av den 11 juli 2017 om Maltas nationella reformprogram 2017 med avgivande av rådets yttrande om Maltas stabilitetsprogram 2017

text:
               9.8.2017

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               C 261/75

         RÅDETS REKOMMENDATION
   av den 11 juli 2017
   om Maltas nationella reformprogram 2017 med avgivande av rådets yttrande om Maltas stabilitetsprogram 2017
   (2017/C 261/17)
   EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION
   med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 121.2 och 148.4,
   med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken (1), särskilt artikel 5.2,
   med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation,
   med beaktande av Europaparlamentets resolutioner,
   med beaktande av Europeiska rådets slutsatser,
   med beaktande av sysselsättningskommitténs yttrande,
   med beaktande av ekonomiska och finansiella kommitténs yttrande,
   med beaktande av yttrandet från kommittén för socialt skydd,
   med beaktande av yttrandet från kommittén för ekonomisk politik, och
   av följande skäl:

               (1)

               Den 16 november 2016 antog kommissionen den årliga tillväxtöversikten, som inledde 2017 års europeiska planeringstermin för samordning av den ekonomiska politiken. Prioriteringarna i den årliga tillväxtöversikten godkändes av Europeiska rådet den 9–10 mars 2017. Den 16 november 2016 antog kommissionen, på grundval av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1176/2011 (2), rapporten om förvarningsmekanismen, där Malta inte angavs som en av de medlemsstater som skulle bli föremål för en fördjupad granskning. Samma dag antog kommissionen också en rekommendation till rådets rekommendation om den ekonomiska politiken för euroområdet som Europeiska rådet godkände den 9–10 mars 2017. Den 21 mars 2017 antog rådet rekommendationen om den ekonomiska politiken för euroområdet (nedan kallad rekommendationen för euroområdet) (3).

               (2)

               Med tanke på att ekonomierna i den ekonomiska och monetära unionen är tätt sammanvävda bör Malta, i egenskap av en medlemsstat som har euron som valuta, se till att rekommendationen för euroområdet, som återspeglas i rekommendation 2, genomförs fullständigt och i tid.

               (3)

               Landsrapporten för Malta 2017 offentliggjordes den 22 februari 2017. Den innehöll en bedömning av hur väl Malta hade lyckats med de landsspecifika rekommendationer som antogs av rådet den 12 juli 2016, med uppföljningen av tidigare års landsspecifika rekommendationer och med sina nationella Europa 2020-mål.

               (4)

               Den 18 april 2017 lade Malta fram sitt nationella reformprogram för 2017 och den 2 maj 2017 sitt stabilitetsprogram för 2017. För att beakta deras inbördes samband har de båda programmen bedömts samtidigt.

               (5)

               Vid programplaneringen för de europeiska struktur- och investeringsfonderna (nedan kallade ESI-fonder) för 2014–2020 har relevanta landsspecifika rekommendationer beaktats. Enligt artikel 23 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1303/2013 (4) får kommissionen begära att en medlemsstat ser över och föreslår ändringar av sin partnerskapsöverenskommelse och av relevanta program när så krävs för att stödja genomförandet av relevanta rekommendationer från rådet. Kommissionen har i riktlinjerna för tillämpning av åtgärder som sammanlänkar effektiva ESI-fonder med sund ekonomisk styrning beskrivit närmare hur den kommer att tillämpa den bestämmelsen.

               (6)

               Malta omfattas för närvarande av stabilitets- och tillväxtpaktens förebyggande del. I stabilitetsprogrammet för 2017 planerar regeringen att bibehålla ett samlat överskott under 2017–2020. Det medelfristiga budgetmålet – en balanserad budget när det gäller BNP – fortsätter att vara uppfyllt med positiv marginal under hela programperioden. Enligt stabilitetsprogrammet förväntas den offentliga sektorns skuldkvot ligga kvar strax under fördragets referensvärde på 60 % av BNP och därefter successivt minska från 58,3 % av BNP 2016 till 47,6 % 2020. Det makroekonomiska scenario som ligger till grund för budgetprognoserna är realistiskt för 2017 och försiktigt för 2018–2020. Samtidigt finns möjliga genomföranderisker för budgeten.

               (7)

               Den 12 juli 2016 rekommenderade rådet Malta att åstadkomma en årlig finanspolitisk korrigering på 0,6 % av BNP på väg mot det medelfristiga budgetmålet. Resultatuppgifter tyder på att Malta nådde sitt medelfristiga budgetmål redan 2016. Enligt kommissionens vårprognos 2017 beräknas det strukturella saldot att stiga från ett överskott på 0,4 % av BNP 2017 till 0,7 % av BNP 2018, och ligga kvar över det medelfristiga budgetmålet. Sammantaget anser rådet att Malta kan förväntas följa stabilitets- och tillväxtpaktens regler 2017 och 2018.

               (8)

               Trots att det medelfristiga målet ligger tre år före målet ökade utgifterna snabbare än den potentiella produktionstillväxten. Om detta fortsätter kommer det att bli ett problem för de offentliga finansernas hållbarhet, särskilt vad gäller oförutsedda negativa effekter på inkomsterna. De maltesiska myndigheterna har genomfört översyner på vissa områden av de offentliga utgifterna som är särskilt relevanta när det gäller hållbarhet – hälso- och sjukvård, utbildning och socialförsäkring. Rekommendationerna måste genomföras snabbt och effektivt om de ska vara ändamålsenliga när det gäller att uppnå målen. På grund av de beräknade kostnaderna för den åldrande befolkningen, till exempel för hälso- och sjukvård, långvarig vård och omsorg och pensioner, är Maltas offentliga finanser fortfarande utsatta för risker vad gäller den långsiktiga hållbarheten. Den kraftiga ökningen av de förväntade åldersrelaterade utgifterna beror främst på kostnaderna för pensioner som förväntas öka med 3,2 procentenheter av BNP till 2060 enligt 2015 års rapport om åldrande. En del av de nyligen vidtagna åtgärderna kommer troligen att leda till besparingar. Dessa besparingar kommer dock förmodligen inte att vara tillräckliga för att kompensera det stigande utgiftstrycket eller märkbart förbättra den långsiktiga hållbarheten. Det kan därför komma att krävas ytterligare åtgärder.

               (9)

               Malta har lagt fram åtskilliga åtgärdsförslag för att hantera den dubbla utmaningen med att nå hållbarhet och samtidigt säkerställa tillräckliga pensionsinkomster som pensionssystemet kräver. De åtgärder som vidtagits i 2017 års budget förväntas i måttlig grad sänka fattigdomsrisken för äldre och i någon mån förbättra nettoersättningsnivån för den garanterade minimipensionen. Indikatorerna för pensionernas tillräcklighet tyder fortfarande på att det finns ett avsevärt utrymme för förbättring, inbegripet att minska den stora skillnaden i täckning mellan könen.

               (10)

               Trafikstockningarna har blivit ett hinder för företagen och de yttre kostnaderna för dem (ekonomiska och miljömässiga) har uppskattats till 274 miljoner euro per år och förväntas öka. Dessutom fortsätter utsläppen av växthusgaser från trafiken att öka och Malta kommer troligen inte att nå sina utsläppsmål för 2020. Malta har antagit en omfattande nationell transportstrategi fram till 2050 och en översiktsplan för transportsektorn fram till 2025. Dessa innehåller en mängd olika åtgärder för att rationalisera användningen av privatbilar, främja alternativa transportlösningar och effektivare utnyttja multimodala och kollektiva transportsystem. Även om dessa åtgärder förväntas ge avsevärda förbättringar, förväntas trafikstockningarna fortfarande öka och utsläppen av växthusgaser från transporter förväntas bara minska måttligt till 2030.

               (11)

               Det finansiella systemet kännetecknas av ett stort antal utländska institutioner som lockats till landet bland annat av de gynnsamma skattevillkoren. Malta är den enda medlemsstaten som utnyttjar ett fullständigt skatteavräkningssystem för företagsbeskattningen och erbjuder ett skattelättnadsprogram med återbetalning. Landet har ett utbrett nätverk av dubbelbeskattningsavtal och en attraktiv skattehemviststatus för enskilda. Kontrollen av det internationellt inriktade näringslivet är dock svår att genomföra. Den finansiella sektorn har det mesta av sin verksamhet utanför Malta. Mot bakgrund av detta har Malta bjudit in IMF och Världsbanken att genomföra ett bedömningsprogram för den finansiella sektorn före utgången av 2018. Malta är dessutom part i Eiopas beslut från januari 2017 om samarbete mellan försäkringstillsynsmyndigheterna. ECB har, på grundval av sin egen bedömning och utkastet till beslut från Maltas myndighet för finansiella tjänster, nyligen beslutat att dra tillbaka banktillståndet för en liten leverantör av internetbanktjänster som tar emot insättningar även från länder utanför Malta.

               (12)

               Trots framstegen krävs fortfarande ytterligare förbättringar av rättsväsendets effektivitet. Även om regeringen har föreslagit nya åtgärder om en andra chans och insolvens, skadas kvaliteten på företagsklimatet i Malta av långdragna insolvens- och nedskrivningsförfaranden. Dessutom föreskriver reglerna om skuldavskrivning ingen tidsgräns och de saknar därmed rättssäkerhet. För att hantera dessa brister infördes genom en ändring av bolagslagen (Companies Act) större ändringar av den rättsliga ramen för insolvens, till exempel en möjlighet till medling. Det återstår dock att analysera vilken påverkan dessa ändringar får.

               (13)

               Det råder brist på arbetskraft på många områden och anpassningen av kompetensen till arbetsmarknaden är fortfarande ofullständig. En väsentlig del av den maltesiska arbetskraften är fortfarande lågkvalificerad. Även om utbildningsnivån håller på att höjas är andelen elever som lämnar skolan med enbart grundskoleutbildning fortfarande stor. De grundläggande kunskaperna bland ungdomar är fortfarande låga. Tillgången till och deltagandet i livslångt lärande – med arbetsgivarnas deltagande – ökar även bland de lågutbildade, men med tanke på uppgiftens omfattning krävs fortsatta satsningar. Stora investeringar i utbildningssystemet förväntas ge resultat, särskilt om satsningarna fortsätter och förbättras i framtiden. Sysselsättningsgraden förbättras hela tiden och arbetslösheten har sjunkit till under 5 %. Deltagandet på arbetsmarknaden ligger ändå bland de lägsta i unionen, särskilt för äldre och för lågutbildade kvinnor, vilket också tyder på en kvarstående risk för social utestängning för dem som inte har förmåga att anpassa sig till den snabbt föränderliga ekonomin. De nuvarande politiska investeringarna bör därför fortsätta, särskilt genom det nyligen etablerade nationella kompetensrådet (National Skills Council), och ytterligare utveckling måste noggrant övervakas.

               (14)

               Kommissionen har inom ramen för den europeiska planeringsterminen för 2017 gjort en omfattande analys av Maltas ekonomiska politik och offentliggjort den i 2017 års landsrapport. Kommissionen har också bedömt stabilitetsprogrammet för 2017, det nationella reformprogrammet för 2017 samt uppföljningen till de rekommendationer Malta fått tidigare år. Kommissionen har beaktat inte bara programmens relevans för hållbarheten i finanspolitiken och den socioekonomiska politiken i Malta utan även i vilken utsträckning unionens regler och riktlinjer har iakttagits, mot bakgrund av behovet att stärka unionens övergripande ekonomiska styrning genom att framtida nationella beslut fattas med beaktande av synpunkter på unionsnivå.

               (15)

               Mot bakgrund av denna bedömning har rådet granskat stabilitetsprogrammet för 2017, och dess yttrande (5) återspeglas särskilt i rekommendation 1.

         HÄRIGENOM REKOMMENDERAS Malta att under 2017 och 2018 vidta följande åtgärder:

               1.

               Utöka omfattningen av de pågående översynerna av utgifterna till den bredare offentliga sektorn och införa resultatbaserade offentliga utgifter.

               2.

               Säkerställa effektiv nationell tillsyn av internationellt inriktade företag genom finansiella institutioner med licens i Malta genom att stärka samarbetet med tillsynsmyndigheterna i det land där företagen är verksamma.

      Utfärdad i Bryssel den 11 juli 2017.

            På rådets vägnar

         T. TÖNISTE

            Ordförande

      (1)  EGT L 209, 2.8.1997, s. 1.

      (2)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1176/2011 av den 16 november 2011 om förebyggande och korrigering av makroekonomiska obalanser (EUT L 306, 23.11.2011, s. 25).

      (3)  EUT C 92, 24.3.2017, s. 1.

      (4)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1303/2013 av den 17 december 2013 om fastställande av gemensamma bestämmelser för Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden, Sammanhållningsfonden, Europeiska jordbruksfonden för landsbygdsutveckling och Europeiska havs- och fiskerifonden, om fastställande av allmänna bestämmelser för Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden, Sammanhållningsfonden och Europeiska havs- och fiskerifonden samt om upphävande av rådets förordning (EG) nr 1083/2006 (EUT L 347, 20.12.2013, s. 320).

      (5)  Enligt artikel 5.2 i förordning (EG) nr 1466/97.


title: Rekommendation till rådets yttrande enligt artikel 5.3 i rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om Greklands uppdaterade stabilitetsprogram, 2004-2007

text:
Viktigt rättsligt meddelande

|

52005SC0440

Rekommendation till Rådets yttrande enligt artikel 5.3 i rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om Greklands uppdaterade stabilitetsprogram, 2004-2007  /* SEK/2005/0440 slutlig */

	[pic] | EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION |Bryssel den 6.4.2005SEK(2005) 440 slutligRekommendation tillRÅDETS YTTRANDEenligt artikel 5.3 i rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om Greklands uppdaterade stabilitetsprogram, 2004-2007(framlagt av kommissionen)MOTIVERINGGenom rådets förordning (EG) nr 1466/97 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken[1] fastställdes att de deltagande medlemsstaterna, dvs. de länder som införde den gemensamma valutan, skulle lägga fram stabilitetsprogram till rådet och kommissionen. Rådet skulle enligt artikel 5 i förordningen granska dessa program på grundval av de bedömningar som hade gjorts av kommissionen och av den kommitté, Ekonomiska och finansiella kommittén, som inrättats genom artikel 114 i fördraget. Kommissionen utfärdade rekommendationer om samtliga program, och rådet granskade sedan programmen och avgav sina yttranden med utgångspunkt från kommissionens rekommendationer och efter samråd med Ekonomiska och finansiella kommittén. Därefter skall medlemsstaterna enligt förordningen årligen lägga fram uppdaterade program, som också kan granskas av rådet enligt samma förfarande.Med hänvisning till ett underskott i Greklands offentliga finanser motsvarande 3,2 % av BNP och en skuldkvot på 103,0 % av BNP 2003 beslutade rådet den 5 juli 2004 att ett alltför stort underskott förelåg och rekommenderade att det alltför stora underskottet skulle vara åtgärdat senast 2005. Den 18 januari 2005 beslutade rådet att Grekland inte hade agerat effektivt för att uppfylla dessa rekommendationer. Den 17 februari 2005 beslutade rådet, också på kommissionens rekommendation i enlighet med artikel 104.9, att uppmana Grekland att vidta åtgärder för att minska underskottet under 3 % av BNP senast 2006. De grekiska myndigheterna uppmanades också att fastställa och kontrollera andra faktorer än nettoupplåning, som bidrar till förändringen av skuldnivån, samt förbättra insamlingen och bearbetningen av de offentliga statistikuppgifterna.Greklands första stabilitetsprogram, som omfattade perioden 2000-2004, lades fram den 19 juni 2000 och granskades av rådet den 12 februari 2001. Uppdaterade program har därefter lagts fram varje år. Grekland lämnade den 17 december 2004 sitt uppdaterade stabilitetsprogram, som omfattar perioden 2004–2007. Kommissionen gjorde ingen bedömning av programmet. En omarbetad version av det uppdaterade stabilitetsprogrammet lämnades den 21 mars 2005. Ett skattepaket där ytterligare åtgärder ingick offentliggjordes den 29 mars. Kommissionen har gjort en teknisk utvärdering av denna uppdatering med hänsyn tagen till sin vårprognos från 2005, som lagts fram i enlighet med uppförandekoden[2], den allmänt vedertagna metoden för beräkning av den potentiella produktionskapaciteten och konjunkturrensade saldon, rekommendationerna i de allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken för perioden 2003–2005 och de principer som har fastställts i kommissionens meddelande av den 27 november 2002 till rådet och Europaparlamentet om bättre samordning av finanspolitiken[3]. Denna utvärdering har lett till följande bedömning:-  Greklands omarbetade uppdatering av stabilitetsprogrammet för 2004 lämnades den 21 mars 2005 och omfattar åren 2004 till 2007. I programmets målsättningar tas hänsyn till skattepaketets påverkan på budgeten, som regeringen offentliggjorde den 29 mars, för att stödja genomförandet av det omarbetade programmet, inklusive ett offentligt åtagande att sträva efter ett underskott som understiger 3 % av BNP i 2006 års preliminära budget. Det uppdaterade programmet uppfyller delvis uppgiftskraven i ”uppförandekoden för stabilitets- och konvergensprogrammens innehåll och utformning”. I programmet anges inga detaljer om åtgärderna för att uppfylla 2007 års målsättningar. Prisutvecklingen mäts som konsumentprisdeflator och inte enligt det harmoniserade konsumentprisindexet (HIKP). Beträffande de grundläggande externa antagandena ges inte i programmet några uppgifter om den globala BNP-tillväxten med undantag för EU, och inte heller om tillväxttakten på relevanta utländska marknader enligt kraven i uppförandekoden.-  I programmet övervägs tre olika makroekonomiska scenarion: Det så kallade grundscenariot sammanfaller huvudsakligen med den makroekonomiska ram som ges i 2005 års budget. I det antas optimistiskt att den grekiska ekonomin fortsatt kommer att klara att hålla det högre tempo i ekonomin som funnits till 2004 tack vare den starka inhemska efterfrågan. Detta scenario ligger klart utanför nuvarande prognoser. I ett andra mindre starkt ekonomiskt scenario, som ligger i linje med kommissionens redan föråldrade höstprognos från 2004, beräknas BNP-tillväxten uppgå till 3,3 % under programperioden. I det tredje scenariot förväntas slutligen den reala BNP-tillväxten att växa till 2,9 % 2005 och marginellt öka till 3 % 2006 och 2007, vilket i huvudsak överensstämmer med kommissionens vårprognoser från 2005. Med utgångspunkt i senast tillgängliga information skall detta tredje scenario betraktas som det mest rimliga och användas som referens vid bedömningen av programmet. Uppgifterna i scenariot innebär en potentiell tillväxt som gradvis avtar under programperioden från omkring 3,3 % 2005 till 3 % 2007. Det överensstämmer också i stort sett med kommissionens vårprognoser från 2005. Uppbromsningen i den underliggande tillväxttakten antas uppstå på grund av den totala faktorproduktiviteten. De betydande positiva produktionsgap som registrerades 2004 antas minska något fram till 2007.-  Enligt rapporten från mars 2005 om underskott och skuldnivåer i enlighet med rådets förordning (EG) nr 3605/93 (nedan kallad anmälan inom ramen för förfarandet vid alltför stora underskott) uppskattas den offentliga sektorns finanser ha registrerat ett underskott på 6,1 % av BNP (6,0 % av BNP, enligt ENS 95, dvs. med undantag för flöden med anknytning till swappar). Detta underskott är 0,8 procentenheter högre än de 5,3 % av BNP som den grekiska regeringen beräknade vid tidpunkten för anmälan inom ramen för förfarandet vid alltför stora underskott i september 2004. I anmälan inom ramen för förfarandet vid alltför stora underskott i mars 2005 finns ytterligare avvikelser, som utöver högre räntebetalningar på 0,3 procentenheter av BNP inbegriper bortfall av skatteintäkter och överskridanden av utgiftstaken till ett värde av ytterligare en halv procentenhet av BNP, utöver de som redan upptäcktes i anmälan i september 2004. Den 18 mars 2004 validerade inte Eurostat Greklands underskott på grund av den inkonsekventa registreringen av flödena mellan Grekland och EU:s budget. Eurostat konstaterade också att de senaste årens kostnader för hälso- och sjukvård samt de Olympiska spelen ännu inte är slutgiltiga. Därmed kan underskottet för 2004 och tdigare år komma att behöva justeras uppåt.-  Det referensscenario som används vid bedömningen av programmet har som mål att minska det nominella underskottet i de offentliga finanserna med 3,6 procentenheter under programperioden, från 6,1 % av BNP 2004 till 2,4 % 2007. Den finanspolitiska konsolideringen har lagts i början på perioden och koncentreras till 2005 och, i mindre utsträckning till 2006, medan justeringen för 2007 uppgår till exakt 0,5 procentenheter av BNP. Programmet syftar till att få ned underskottet under referensvärdet 3 % av BNP till 2006 i linje med rådets rekommendation enligt artikel 104.9. För att uppnå målen förlitar man sig i programmet på en blandning av inkomstökande åtgärder och utgiftsbegränsningar som bör leda till ökade primära överskott. Det primära saldot förväntas röra sig från ett underskott på 0,4 % 2004 till ett överskott på 1,8 % av BNP 2005 och öka till 3,3 % av BNP mot slutet av perioden. I konjunkturrensade termer, baserade på kommissionens beräkningar enligt den allmänt vedertagna metoden på grundval av uppgifterna i programmet skulle underskottet sjunka från 7,0 % av BNP 2004 till 4,4 % av BNP 2005, till 3,5 % av BNP 2006 och till 3 % 2007.-  Referensscenariots mål för underskottet är lägre än det som beräknats i kommissionens vårprognoser från 2005, där underskottet beräknas till 4,5 % av BNP 2005 och 4,4 % av BNP 2006. En stor del av skillnaden förklaras av budgetpåverkan 2005 och överföringseffekterna 2006 till följd av de ytterligare skatteåtgärder som skall införas 2005 och som tillkännagavs efter det att tidsfristen för kommissionens prognoser löpt ut och uppgår till ungefär 0,5 procentenheter av BNP 2005 och 0,9 procentenheter av BNP 2006. Vidare omgärdas 2005 års prognoser för de offentliga finanserna av negativa risker, både på inkomst- och utgiftssidan. Särskilt verkar utvecklingen för bidragen till social trygghet väl optimistiska medan den för offentlig konsumtion, framför allt för sjuk- och hälsovård och offentliga löner, kan visa sig vara undervärderad. De grekiska myndigheterna kan därför bli tvungna att i överensstämmelse med de åtaganden som tillkännagavs den 29 mars genomföra ytterligare åtgärder under 2006, utöver dem som redan tillkännagivits för 2005, för att effektivt få ned underskottet under 3 %. Kommissionens prognoser för underskottet för 2005 och 2006 ligger över 5 % efter avdrag av konjunkturmässiga faktorer netto. Även efter att hänsyn tagits till de ytterligare åtgärder som vidtogs i mars fortsätter underskottet att ligga på över 3 % av BNP. Den finanspolitiska inriktningen i programmet ger inte en tillräcklig marginal mot att hindra att referensvärdet på 3 % av BNP överskrids under normala konjunturväxlingar, inte heller når det stabilitets- och tillväxtpaktens mål att på medelång sikt ha offentliga finanser nära balans eller med överskott under programperioden.-  Skuldkvoten förväntas minska från 110,5 % av BNP 2004 till bara 109,5 % 2005 och sedan till 107,2 % 2006 och 104,7 % 2007. Det ökande primära överskottet och den höga nominella BNP-tillväxten förväntas bli de huvudsakliga drivkrafterna bakom skuldminskningen. En snabbare skuldminskning hindras av betydande skuldökande stock-/flödesjusteringar som förväntas fortsätta bli betydande, även om de avtar jämfört med 2004, och trots intäkterna från de planerade privatiseringarna. I programmet ges en detaljerad beskrivning av transaktionerna bakom 2004 års stock-/flödesjusteringar. Det verkar därmed som om vissa framsteg gjorts vad gäller att fastställa upphovet till stock-/flödesjusteringarna. I programmet ges inga närmare uppgifter om ursprunget till de prognosticerade stock-/flödesjusteringarna för 2005–2007. Skuldkvoten kan komma att utveckla sig mindre gynnsamt än väntat till följd av de nämnda riskerna som omgärdar målen för de offentliga finanserna.-  I programmet görs en översyn av regeringens strukturreformsprogram, som inriktas på en omorientering av de offentliga utgifterna mot produktivare ändamål. I det beskrivs också åtgärder för att minska kostnaderna för att starta upp verksamheter och för att fortsätta att öppna upp marknader för konkurrens, särskilt nätverksamheter. För sjuk- och hälsovården förbereder regeringen en reform som syftar till att säkerställa finansiell hållbarhet och för att lösa vissa av systemets svagheter. Det ges inte några närmare uppgifter om vilka åtgärder som skall vidtas i programmet, men planerna på en omfattande reform befinner sig fortfarande i ett mycket preliminär fas. Vad gäller omstruktureringen av utgifter väntas i 2005 års budget konsumtionsutgifterna minska med över 16 % i nominella termer. Sådana kostnadsnedskärningar verkar optimistiska då de påverkar vissa inslag i budgeten (löner, sociala transfereringar), som alltid har visat stark förmåga att stå emot utgiftskontrollerande åtgärder.-  Grekland förefaller stå inför allvarliga risker när det gäller den långsiktiga hållbarheten i de offentliga finanserna, också på grund av de mycket betydande offentliga utgifter som väntas till följd av befolkningens åldrande. De stora ökningar som förväntas vad gäller åldersrelaterade utgifter tyder på att det krävs ytterligare åtgärder för att kontrollera de allmänna pensionsutgifterna, inklusive ett resolut genomförande av reformåtgärderna. Den strategi som skisseras i programmet baseras huvudsakligen på genomförandet av lagstiftade pensionsreformer och den nödvändiga konsolideringen av de offentliga finanserna på medellång sikt. Trots att den offentliga bruttoskuldkvoten beräknats sjunka ligger den på över 100 % av BNP under hela programperioden. Även om den planerade konsolideringen av de offentliga finanserna skulle realiseras under programperioden uppstår betydande problem med att uppnå en godtagbar hållbarhet, som pekar på behovet av en omfattande strategi för att säkerställa de offentliga finansernas hållbarhet. Dessa resultat visar att en strategi som enbart baseras på en finanspolitisk konsolidering inte är genomförbar.-  Den ekonomiska politik som beskrivs i uppdateringen överensstämmer delvis med de landspecifika allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken vad gäller de offentliga finanserna. I programmet ges inte tillräcklig information om vilka effektiva åtgärder som skall vidtas för att uppnå offentliga finanser nära balans eller med överskott. Det konjunkturrensade underskottet, som kommissionen beräknat enligt den allmänt vedertagna metoden tillämpad på referensscenariots uppgifter, fortsätter att ligga över 3 % av BNP under programperioden, trots att man räknat med att den kommer att förbättras med minst 0,5 % av BNP per år. Inom ramen för rådets beslut av den 17 februari enligt artikel 104.9, har kommissionen[4] dragit slutsatsen att denna strategi för de offentliga finanserna överensstämmer med rådets rekommendationer i tillkännagivandet och att det för närvarande inte krävs några ytterligare åtgärder enligt förfarandet vid alltför stora underskott. En ny bedömning kommer att genomföras av om Grekland uppfyller rekommendationerna på grundval av den rapport som de grekiska myndigheterna skall lägga fram i oktober, i enlighet med rådets beslut.-  Mot bakgrund av ovanstående bedömning bör Grekland i) genomföra de permanenta åtgärder som krävs för att korrigera det alltför stora underskottet senast 2006, ii) minska det konjunturrensade underskottet med minst 0,5 % av BNP från 2007 och framåt, helst genom kontrollåtgärder av de primära utgifterna som leder till offentliga finanser nära balans eller med överskott på medellång sikt, iii) öka insatserna för att fastställa och kontrollera andra faktorer än nettoupplåning som bidrar till förändringar av skuldnivån, för att säkerställa en minskning i den offentliga sektorns bruttoskuldkvot så att referensvärdet snabbare uppnås, iv) kontrollera de allmänna pensionsutgifterna och resolut genomföra de antagna reformerna för att säkerställa de offentliga finansernas hållbarhet och v) förbättra insamlingen och bearbetningen av offentliga statistikuppgifter i samarbete med Eurostat, särskilt genom att förbättra de mekanismer som säkerställer att korrekta uppgifter tillhandahålls omgående.På grundval av denna bedömning har kommissionen antagit denna rekommendation till rådets yttrande om Greklands uppdaterade stabilitetsprogram, som härmed överlämnas till rådet.Rekommendation tillRÅDETS YTTRANDEenligt artikel 5.3 i rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om Greklands uppdaterade stabilitetsprogram, 2004-2007EUROPEISKA UNIONENS R ÅD HAR AVGETT FÖLJANDE YTTRANDEmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken[5], särskilt artikel 5.3 i denna,med beaktande av kommissionens rekommendation, ochefter samråd med Ekonomiska och finansiella kommittén.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.1.  Den 12 april 2005 granskade rådet Greklands uppdaterade stabilitetsprogram, som omfattar perioden 2004–2007. Det uppdaterade programmet uppfyller delvis uppgiftskraven i ”uppförandekoden för stabilites- och konvergensprogrammens innehåll och utformning”. I programmet ges inga närmare uppgifter om åtgärderna bakom 2007 års målsättningar. Prisutvecklingen mäts som konsumentprisdeflator och inte enligt det harmoniserade konsumentprisindexet. Beträffande de grundläggande externa antagandena ges inte i programmet några uppgifter om den globala B NP-tillväxten med undantag för EU, och inte heller om tillväxttakten på relevanta utländska marknader enligt kraven i uppförandekoden. Grekland uppmanas därför se till att full förenlighet med kraven uppnås.2.  I programmet övervägs tre olika makroekonomiska scenarion. På grundval av senast tillgänglig information, som ingår i kommissionens vårprognoser, tas det andra alterantiva scenariot och inte grundscenariot som referens vid bedömningen av programmet, då det verkar spegla rimliga makroekonomiska antaganden. I det referensscenario som används vid bedömningen av programmet, beräknas den reala BNP att växa med 2,9 % 2005 och marginellt öka till 3 % 2006 och 2007. Den potentiella produktionstillväxten förväntas gradvis minska under programperioden från ungefär 3,3 % 2005 till 3 % 2007, medan det betydande positiva BNP-gap som registrerades 2004 beräknas minska något fram till 2007.3.  Den 5 juli 2004 beslutade rådet att Grekland hade ett alltför stort underskott och rekommenderade att det skulle korrigeras senast 2005. Den 18 januari 2005 beslutade rådet att Grekland inte hade agerat effektivt för att uppfylla dessa rekommendationer. Den 17 februari 2005 beslutade rådet i enlighet med artikel 104.9 att uppmana Grekland att vidta åtgärder för att minska underskottet ned under 3 % av BNP senast 2006. De grekiska myndigheterna uppmanades också att fastställa och kontrollera andra faktorer än nettoupplåning, som bidrar till förändringen av skuldnivån, samt att förbättra insamlingen och bearbetningen av offentliga statistikuppgifter.4.  Enligt anmälan inom ramen för förfarandet vid alltför stora underskott från i mars 2005 beräknas underskottet den offentliga sektorns finanser till 6,1 % av BNP. Underskottet är 0,8 procentenheter högre än den grekiska regeringens beräkningar på 5,3 % av BNP från hösten 2004 vid tidpunkten för anmälan inom ramen för förfarandet vid alltför stora underskott från i september 2004, som speglar ytterligare bortfall av skatteintäkter och överskridanden av utgiftstaket värda en halv procentenhet av BNP. Den 18 mars 2005 beslutade Eurostat att inte validera Greklands underskott och påpekade att det offentliga underskottet för 2004 och tidigare år kunde komma att behöva justeras uppåt på grund av vissa olösta frågor.5.  Den grekiska regeringens strategi för de offentliga finanserna syftar till att minska underskottet till under referensvärdet på 3 % av BNP till 2006, i linje med rådets beslut enligt artikel 104.9, genom en blandning av inkomstökande åtgärder och utgiftsbegränsningar, vilka bör leda till en ökning av de primära överskotten. Den grekiska regeringen har för detta ändamål antagit ett skatteåtgärdspaket för 2005 utöver dem som ingår i 2005 års budget, med bestående effekter under påföljande år. Referensscenariot har som målsättning att minska det nominella offentliga underskottet med 3,6 procentenheter under programperioden, från 6,1 % av BNP 2004 till 2,4 % 2007. Det primära saldot beräknas förbättras betydligt från ett underskott på 0,4 % 2004 till ett överskott på 1,8 % av BNP 2005 och öka till 3,3 % av BNP mot slutet av perioden.6.  Det finns en risk för att 2005 års utfall för de offentliga finanserna kan bli sämre än i programmet. Särskilt kan utvecklingen av bidragen till social trygghet och utgifterna för offentlig konsumtion ha beräknats väl optimistiskt, medan de planerade korrigeringsåtgärderna inte beskrivs tillräckligt utförligt för programmets sista år. Vidare har inga åtgärder planerats i programmet för att uppväga de potentiella överföringseffekterna av de nya statistiska översynerna från 2004 och tidigare år. De grekiska myndigheterna har meddelat att de är redo att genomföra ytterligare åtgärder under 2006, utöver dem som redan antagits för 2005, för att effektivt föra ned underskottet under referensvärdet på 3 % till 2006 i enlighet med rådets krav. Den finanspolitiska inriktningen i programmet ger inte en tillräcklig säkerhetsmarginal mot att hindra att referensvärdet på 3 % av BNP överskrids under normala konjunturväxlingar, inte heller når det stabilitets- och tillväxtpaktens mål att på medelång sikt ha offentliga finanser nära balans eller med överskott under programperioden.7.  Skuldkvoten beräknas minska från 110,5 % av BNP 2004 till bara 109,5 % 2005 och sedan till 107,2 % 2006 och 104,7 % 2007. En snabbare skuldminskningstakt hindras av betydande skuldökande stock-/flödesjusteringar som förväntas bli betydande, även om de avtar jämfört med 2004, och trots intäkterna från de planerade privatiseringarna. Skuldkvoten kan komma att utveckla sig mindre gynnsamt än väntat till följd av nämnda risker som omgärdar målen för de offentliga finanserna.8.  Grekland förefaller stå inför allvarliga risker när det gäller den långsiktiga hållbarheten i de offentliga finanserna på grund av de prognostiserade mycket betydande offentliga utgifterna till följd av befolkningens åldrande. De stora ökningar som förväntas vad gäller åldersrelaterade utgifter tyder på att det krävs ytterligare åtgärder för att kontrollera de allmänna pensionsutgifterna, inklusive ett resolut genomförande av de antagna reformåtgärderna.9.  Den ekonomiska politik som beskrivs i det uppdaterade programmet överensstämmer delvis med de landsspecifika allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken. I programmet ges inte tillräcklig information om vilka effektiva åtgärder som skall vidtas för att uppnå offentliga finanser nära balans eller med överskott. Det konjunkturrensade underskottet, som kommissionen beräknat enligt den allmänt vedertagna metoden tillämpad på referensscenariots uppgifter, fortsätter att ligga över 3 % av BNP under programperioden, trots att den beräknats förbättras med minst 0,5 % av BNP per år. Mot bakgrund av de åtgärder som vidtagits för att korrigera de finanspolitiska obalanserna överensstämmer strategin för de offentliga finanserna med rådets rekommendationer i dess beslut av den 17 februari i enlighet med artikel 104.9 och för närvarande behöver inga ytterligare åtgärder vidtas enligt förfarandet vid alltför stora underskott. En ny bedömning av förenligheten med sådana rekommendationer kommer att genomföras på grundval av den rapport som de grekiska myndigheterna, i enlighet med rådets beslut, skall lägga fram i oktober.* * *Mot bakgrund av ovanstående bedömning rekommenderas Grekland följande:-  Genomföra de permanenta åtgärder som krävs för att korrigera det alltför stora underskottet senast 2006.-  Minska det konjunkturrensade underskottet med minst 0,5 % av BNP från 2007, helst genom kontrollåtgärder av de primära utgifterna, som leder till offentliga finanser nära balans eller med överskott på medellång sikt.-  Öka insatserna för att fastställa och kontrollera andra faktorer än nettoupplåning som bidrar till förändringen i skuldnivån, för att säkerställa en snabbare minskning av den offentliga skuldnivån mot referensvärdet.-  Kontrollera de allmänna pensionsutgifterna och resolut genomföra de antagna reformerna för att säkerställa hållbarheten i de offentliga finanserna.-  Fortsätta att förbättra insamlingen och bearbetningen av offentliga statistikuppgifter i samarbete med Eurostat, särskilt genom att förbättra de mekanismer som kan säkerställa att korrekta uppgifter tillhandahålls omgående.Jämförelse av centrala makroekonomiska och finansiella prognoser2004 | 2005 | 2006 | 2007 |Real BNP (procentuell förändring) | SP mars 2005 | 4.2 | 2.9 | 3.0 | 3.0 |KOM mars 2005 | 4.2 | 2.9 | 3.1 |SP dec 2003 | 4.2 | 4.0 | 3.8 | Uppgift saknas |HKPI-inflation (%) | SP mars 2005 | 3.0 | Uppgift saknas | Uppgift saknas | Uppgift saknas |KOM mars 2005 | 3.0 | 3.2 | 3.2 |SP dec 2003 | 3.0 | 2.8 | 2.6 | Uppgift saknas |Saldot i den offentliga sektorns finanser (i % av BNP)* | SP mars 2005 | -6.1 | -3.7 | -2.9 | -2.4 |KOM mars 2005 | -6.1 | -4.5 | -4.4 |SP dec 2003 | -1.2 | -0.5 | 0.0 | Uppgift saknas |Primärt saldo (i % av BNP)* | SP mars 2005 | -0.4 | 1.8 | 2.7 | 3.3 |KOM mars 2005 | -0.4 | 1.0 | 1.0 |SP dec 2003 | 4.7 | 5.1 | 5.3 | Uppgift saknas |Konjunkturrensat saldo (i % av BNP)* | SP mars 2005¹ | -7.0 | -4.4 | -3.5 | -3.0 |KOM mars 2005 | -7.1 | -5.5 | -5.3 |SP dec 2003 | -1.2 | -0.5 | 0.0 | Uppgift saknas |Offentliga sektorns bruttoskuld ( i % av BNP) | SP mars 2005 | 110.5 | 109.5 | 107.2 | 104.7 |KOM mars 2005 | 110.5 | 110.5 | 108.9 |SP dec 2003 | 98.5 | 94.6 | 90.5 | Uppgift saknas |Märk: 1Kommissionens beräkningar baserar sig på uppgifterna i programmet. (*) I kommissionens beräkningar tas ingen hänsyn till de åtgärder som tillkännagavs den 29 mars. Källa: Stabilitetsprogram mars 2005 omarbetad uppdateringen (SP), kommissionens vårprognos 2005 (KOM), kommissionens beräkningar. |[1] EGT L 209, 2.8.1997. Alla dokument som det hänvisas till i denna text finns tillgängliga på följande webbplats: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm.[2] Reviderat yttrande från Ekonomiska och finansiella kommittén om innehållet i och utformningen av stabilitets- och konvergensprogram som godkändes av Ekofinrådet den 10.7.2001.[3] KOM(2002) 668, 27.11.2002.[4] Kommissionens meddelande om att i enlighet med artikel 104.9 i EG-fördraget förelägga Grekland att vidta de åtgärder för att minska underskottet som anses nödvändiga i syfte att komma till rätta med situationen med ett alltför stort underskott (SEK(2005)443 av den 6.4.2005).[5] EGT L 209, 2.8.1997, s. 1. Dokumenten som denna text hänvisar till återfinns på följande webbplats: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm.