title: Kommissionens rekommendation (EU) 2016/2256 av den 8 december 2016 riktad till medlemsstaterna om återupptagandet av överföringar till Grekland enligt Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 604/2013

text:
               15.12.2016

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               L 340/60

         KOMMISSIONENS REKOMMENDATION (EU) 2016/2256
   av den 8 december 2016
   riktad till medlemsstaterna om återupptagandet av överföringar till Grekland enligt Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 604/2013
   EUROPEISKA KOMMISSIONEN UTFÄRDAR DENNA REKOMMENDATION
   med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 292, och
   av följande skäl:

               (1)

               Medlemsstaterna har sedan 2011 tillfälligt upphört med den i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 604/2013 (1) (nedan kallad Dublinförordningen) föreskrivna överföringen till Grekland av personer som ansöker om internationellt skydd, sedan det i två domar från Europeiska domstolen för de mänskliga rättigheterna (nedan kallad Europadomstolen) och Europeiska unionens domstol (2) fastställts att det grekiska asylsystemet har systembrister som medför kränkningar av de grundläggande rättigheterna för personer som ansöker om internationellt skydd och överförs från andra medlemsstater till Grekland i enlighet med rådets förordning (EG) nr 343/2003 (3).

               (2)

               Europarådets ministerkommitté har övervakat situationen i Grekland sedan Europadomstolens dom 2011 i målet M.S.S. mot Belgien och Grekland. Detta har gjorts på grundval av de lägesrapporter som Grekland måste lämna in för att styrka att domen verkställs och på grundval av uppgifter från icke-statliga och internationella organisationer som verkar i Grekland, till exempel FN:s flyktingkommissariat (nedan kallat UNHCR). På grundval av en begäran som Grekland lämnade in i juni 2016 har ministerkommittén gått med på att skjuta upp utvärderingsförfarandet mot bakgrund av att Grekland för närvarande upplever ett enormt migrationstryck, att situationen är exceptionell, instabil och inte densamma som den var då M.S.S.-domen avkunnades för fem år sedan.

               (3)

               Till följd av M.S.S.-domen har Grekland åtagit sig att reformera sitt asylsystem på grundval av en nationell handlingsplan för asylreform och migrationshantering som lades fram i augusti 2010 och omarbetades i januari 2013. Den 1 oktober 2015 lade Grekland fram en färdplan för rådet för hur omplaceringssystemet och systemet med mottagningscentrum ska genomföras, där vissa åtgärder prioriteras för att säkerställa genomförandet av de överenskomna asyl- och mottagningsåtgärder som ännu inte vidtagits.

               (4)

               Samtidigt fortsätter den pågående flykting- och migrationskrisen att sätta press på asyl- och migrationssystemen i Grekland, som det huvudsakliga landet för första inresa på östra Medelhavsrutten. Mellan januari och den 4 december 2016 anlände 171 909 migranter irreguljärt till Grekland (4). Uttalandet från EU och Turkiet (5) har visserligen lett till att betydligt färre personer dagligen anländer till Grekland från Turkiet (6), men det har också medfört nya skyldigheter för de grekiska myndigheterna. Det genomsnittliga antal personer som dagligen anländer till Grekland har dessutom ökat sedan början av augusti 2016 jämfört med perioden 1 maj–31 juli 2016 (7). Situationen i Grekland har också förändrats avsevärt på grund av att västra Balkanrutten i praktiken har stängts, vilket gör att tredjelandsmedborgare inte kan resa vidare. Som en följd av detta finns nu fler än 62 000 tredjelandsmedborgare som irreguljärt tagit sig till Grekland i landet (8). Samtidigt visar det system för omplacering i nödsituationer som grundar sig på två beslut från rådet (9) (nedan kallade omplaceringsbesluten) en positiv trend speciellt i Grekland, där omplaceringsöverföringarna har ökat och för närvarande rör sig omkring 1 000 personer per månad. Fler insatser behövs dock från alla medlemsstaterna för att lätta trycket på Grekland. Därför uppmanar kommissionen alla medlemsstaterna att göra utfästelser och omplacera varje månad för att uppnå minst 2 000 omplaceringsöverföringar per månad i december 2016 och successivt öka det månatliga antalet (10).

               (5)

               Den 10 februari respektive den 15 juni 2016 lade kommissionen fram två rekommendationer till Republiken Grekland om de brådskande åtgärder som Grekland ska vidta så att överföringar enligt Dublinförordningen kan återupptas (11). Slutsatsen i rekommendationerna var att situationen i Grekland fortfarande behöver förbättras avsevärt innan kommissionen kan göra en ny bedömning om ett eventuellt återupptagande av överföringar till Grekland enligt Dublinförordningen. Den 28 september 2016 lade kommissionen fram en tredje rekommendation till Republiken Grekland om de särskilda brådskande åtgärder som Grekland ska vidta så att överföringar enligt Dublinförordningen kan återupptas (12) (nedan kallad den tredje rekommendationen). Slutsatsen i den tredje rekommendationen var att Grekland fortfarande befinner sig i en svår situation med de många nya asylsökandena, framför allt till följd av genomförandet av det så kallade förhandsregistreringsprojektet och den fortsatta tillströmningen av irreguljära migranter. Det fanns dessutom andra viktiga åtgärder som behövde vidtas för att avhjälpa de kvarstående systembristerna i det grekiska asylsystemet, framför allt på grund av kapacitetsbrist. På grundval av de ytterligare framsteg som uppnåtts bör ett framtida återupptagande av överföringar till Grekland enligt Dublinförordningen i enlighet med den tredje rekommendationen beakta hur den här svåra situationen påverkar hur asylsystemet fungerar som helhet, och överföringarna bör därför inledas gradvis och bedömas från fall till fall.

               (6)

               Genom en skrivelse av den 22 november 2016 lämnade Grekland ytterligare uppgifter till kommissionen om den aktuella situationen för asylsökande i Grekland och om de framsteg som Grekland gjort för att reformera sitt asylsystem. Grekland uttryckte också oro inför utsikterna till ett eventuellt återupptagande av Dublinöverföringarna, mot bakgrund av antalet migranter i Grekland, som innebär en oproportionerligt stor belastning för landet sett till dess storlek och resulterar i en situation där asyl- och mottagningskapaciteten har nått sin gräns. Grekland framhöll också att antalet omplaceringar därifrån till andra medlemsstater fortfarande ligger långt under den nivå som anges i omplaceringsbesluten. Grekland underströk dock att landet inte eftersträvar något permanent undantag från Dublinsystemet och efterlyste genuin solidaritet och hjälp tills situationen i landet har normaliserats helt.

               (7)

               Enligt Greklands uppgifter från den 22 november 2016 har omkring 39 000 asylansökningar lämnats in till den grekiska asylmyndigheten sedan den 1 januari 2016. Den 30 september väntade fler än 17 000 fall på att tas upp i första instans. De grekiska myndigheterna bedömer att sammanlagt 50 000 asylansökningar kommer att ha lämnats in före slutet av 2016 (13). På grund av bland annat att situationen i Grekland har stabiliserats och att det blivit lättare att få tillträde till asylförfarandet har den grekiska asylmyndigheten nu betydligt fler asylansökningar att handlägga än under de tidigare åren.

               (8)

               I sina tidigare rekommendationer har kommissionen noterat de förbättringar av den rättsliga ramen som Grekland har gjort för att säkerställa att de nya rättsliga bestämmelserna i Europaparlamentets och rådets direktiv 2013/32/EU (14) (det omarbetade direktivet om asylförfaranden) och Europaparlamentets och rådets 2013/33/EU (15) (det omarbetade direktivet om mottagningsvillkor) har införlivats i den nationella lagstiftningen. Det grekiska parlamentet antog en ny lag (lag 4375/2016) den 3 april 2016 (16). Den 22 juni 2016 godkände parlamentet en ändring av lag 4375/2016 som bland annat ändrade överklagandekommittéernas sammansättning och de asylsökandes rätt att höras muntligt i överklagandekommittéer (17). Den 31 augusti 2016 antog det grekiska parlamentet även en lag om flyktingbarn i skolåldern som vistas i Grekland (18).

               (9)

               När det gäller mottagningskapaciteten har Grekland under det senaste året avsevärt ökat sin totala mottagningskapacitet för både irreguljära migranter och personer som ansöker om internationellt skydd. Enligt den dagliga informationen från de grekiska myndigheterna den 6 december 2016 finns det 71 539 platser tillgängliga huvudsakligen i tillfälliga mottagningsanläggningar, inbegripet inkvartering som tillhandahålls av UNHCR (se skäl 11), för både irreguljära migranter och personer som ansöker om internationellt skydd i Grekland (19). Det finns dock allvarliga utmaningar vad gäller kapaciteten på Egeiska öarna, som har blivit överbelastade: den maximala mottagningskapaciteten är fortfarande runt 8 200 platser medan det totala antalet registrerade migranter på öarna den 5 december 2016 var 16 295 (20).

               (10)

               Grekland har också ökat inkvarteringsmöjligheterna för utsatta sökande, speciellt ensamkommande barn. Den 17 november 2016 fanns 1 191 platser tillgängliga i förläggningar för ensamkommande barn oavsett om de är asylsökande eller inte. Ytterligare 130 platser som lämpar sig för ensamkommande barn planeras vara inrättade senast i slutet av 2016. Kapaciteten för utsatta sökande är emellertid fortfarande långt ifrån tillräcklig, eftersom anläggningarna för närvarande är fullbelagda och det finns en väntelista på 1 199 ensamkommande barn som behöver få en plats i en lämplig anläggning (21). Det går följaktligen för långsamt framåt på det här området och det är uppenbart att Grekland måste intensifiera sina ansträngningar för att se till att det finns tillräckligt många mottagningsanläggningar för ensamkommande barn för att tillgodose behoven av sådan inkvartering.

               (11)

               I januari 2016 undertecknade kommissionen och UNHCR ett delegeringsavtal om totalt 80 miljoner euro i syfte att inrätta 20 000 platser vid öppna anläggningar (system med hyrda lägenheter, hotellvouchers och värdfamiljer), i huvudsak för personer som ansöker om internationellt skydd och är berättigade till omplacering. Delegeringsavtalet sågs över i juli 2016 i syfte att i inkvarteringsprogrammet även inbegripa möjligheten att inrätta platser i omplaceringsanläggningar som drivs av UNHCR och att i texten förtydliga att inkvarteringsprogrammet inte bara riktar sig till personer som ska omplaceras utan även till andra asylsökande, i synnerhet personer som kan vara berättigade till familjeåterförening enligt Dublinförordningen och utsatta kategorier, bland annat ensamkommande barn och barn som skiljts från sin familj, personer med funktionshinder, äldre, ensamstående föräldrar, kroniskt sjuka och gravida kvinnor. Antalet tillgängliga inkvarteringsplatser har ökat betydligt sedan september (med omkring 8 100). UNHCR åtog sig i december 2015 att genom sitt hyressystem skapa 20 000 platser för sökande som är berättigade till omplacering. Den 6 december fanns 20 145 platser tillgängliga, varav 6 344 var platser i hotell/hela byggnader, 11 711 i lägenheter, 484 i värdfamiljer, 960 i omplaceringslokaler och 646 i anläggningar specifikt avsedda för ensamkommande barn (22). Eftersom det nuvarande delegeringsavtalet löper ut den 31 december 2016 har kommissionen inlett diskussioner med UNHCR om att förlänga systemet till 2017, på grundval av en uppdaterad bedömning av Greklands mottagningsbehov.

               (12)

               I fråga om kvalitet uppfyller många av mottagningsanläggningarna i Grekland ännu inte kraven i direktiv 2013/33/EU om mottagningsvillkor för personer som ansöker om internationellt skydd, speciellt på öarna och i vissa av de tillfälliga anläggningarna på fastlandet. Mottagningscentrumen på öarna är inte bara överfulla utan har också undermåliga materiella förhållanden i fråga om sanitet och hygien och tillgång till grundläggande tjänster såsom hälso- och sjukvård, speciellt för utsatta grupper. Säkerheten är otillräcklig och spänningar mellan olika nationaliteter förekommer fortfarande. På fastlandet tillhandahålls UNHCR:s inkvarteringssystem under godtagbara förhållanden, men en stor del av den återstående mottagningskapaciteten består av läger (för närvarande används 53 lägerområden) och akutmottagningsanläggningar med mycket varierande och ofta undermåliga förhållanden, i fråga om både materiella villkor och säkerhet. Man har inlett arbetet med att göra en del av dessa anläggningar vinterbonade, men det går långsamt framåt. Även med förbättringar kommer det att vara svårt att bygga om vissa läger till lämpliga permanenta mottagningsanläggningar, och det kan bli nödvändigt att stänga dem och stärka andra.

               (13)

               Dessutom verkar den övergripande samordningen av mottagningen i Grekland vara otillräcklig, på grund av avsaknaden av ett tydligt rättsligt ramverk och övervakningssystem, då vissa läger tillfälligt förvaltas av migrationsministeriet och vissa av mottagnings- och identifieringsmyndigheten. Något beslut har ännu inte fattats om vilka anläggningar som ska göras permanenta. Mottagningsmyndigheten arbetar fortfarande på att bygga upp kapaciteten.

               (14)

               Av det ovanstående följer att Grekland fortfarande behöver göra framsteg när det gäller att inrätta tillräcklig och tillfredställande permanent öppen mottagningskapacitet som är särskilt avsedd för asylsökande och som håller lämplig standard enligt EU:s regelverk. Detta bör inbegripa en centraliserad förvaltning av alla mottagningsanläggningar tillsammans med ett system för fortlöpande kontroll av de materiella villkoren för anläggningarna och de tjänster som erbjuds där. Vissa tillfälliga anläggningar bör byggas om till permanenta, men man bör dock också bibehålla tillräcklig kapacitet i fråga om tillfälliga anläggningar för att tillgodose eventuella kapacitetsbrister som beror på oväntade inflöden. Dessutom måste de grekiska myndigheterna, vilket krävdes redan i den tredje rekommendationen, tillhandahålla mer exakta uppgifter om mottagningskapaciteten och en övergripande och kontinuerligt uppdaterad bedömning av hur mycket och vilken typ av mottagningskapacitet som behövs.

               (15)

               Betydande förbättringar har noterats i de tidigare rekommendationerna vad gäller inrättandet av de regionala asylkontoren. Enligt den grekiska lagstiftningen ska regionala asylkontor inrättas i regionerna Attika, Thessaloniki, Trakien, Epirus, Thessalien, Västra Grekland, Kreta, Lesbos, Chios, Samos, Leros och Rhodos (23). Genom beslut av direktören för asylmyndigheten är det också möjligt att inrätta självständiga asylenheter i syfte att täcka asylmyndighetens ökade behov. Enligt de uppgifter som Grekland uppgav i meddelandet av den 22 november 2016 har sju regionala kontor hittills inlett sin verksamhet, i regionerna Attika, Trakien, Thessaloniki, Lesbos, Samos, Rhodos och Patras. Dessutom har verksamheten inletts vid nio oberoende asylenheter i Pireus, Evros, Xanthi, Leros, Kos, Korinth och en omplaceringsenhet i Alimos. Enligt lagstiftningen ska ytterligare tre regionala asylkontor inleda sin verksamhet i områdena Kos, Epirus (Ioannina), Kreta (Heraklion) och Thessalien (Volos).

               (16)

               Den grekiska asylmyndigheten håller på att utöka sin kapacitet. För närvarande arbetar 478 personer vid asylmyndigheten (24). Detta antal omfattar tjänster vid den centrala enheten samt de inrättade regionala kontoren och asylenheterna. Den nationella budgeten omfattar 250 tjänster, medan resten finansieras genom olika EU- och EES-källor. Enligt planerna kommer personalen senast i slutet av året att utökas till 659. Detta är utöver den personal som UNHCR anställt på visstidskontrakt, Easos personal och medlemsstaternas experter som utstationerats via Easo till den grekiska asylmyndigheten för en viss tid. De grekiska myndigheternas avsikt är att ersätta alla kontraktsanställda med fast anställda senast i slutet av 2017 och att inte öka kapaciteten ytterligare. Den grekiska asylmyndigheten har angett för kommissionens avdelningar att en snabbare personalökning inte är möjlig på grund av bristen på mer erfaren personal som kan utbilda, handleda och överse de nyanställda. Eftersom asylmyndigheten kommer att ha tredubblats i omfattning under 2016 har den angett att den snarast möjligt behöver konsolideras, speciellt för att stärka sakkunskapen hos mellanchefer och personal.

               (17)

               På grund av den omfattande ökningen av antalet asylansökningar i Grekland är det inte ännu klart om det nuvarande och planerade antalet tjänster vid asylmyndigheten är tillräckligt för att handlägga den nuvarande och sannolika framtida mängden ärenden inom rimlig tid och på ett godtagbart sätt. En av asylmyndighetens högsta prioriteringar bör vara att minska den tid som går från det att en ansökan påbörjas tills den inlämnas fullständigt. Perioden är just nu ofta för lång, vilket påverkar de berörda personernas rättigheter och orsakar frustration bland dem som påverkas. Den bör avkortas i enlighet med artikel 6.2 i direktivet om asylförfaranden, som anger att en person som ansöker om asyl har ”en faktisk möjlighet att lämna in sin ansökan så snart som möjligt”. Det är också viktigt att ansökningarna handläggs inom de tidsfrister som anges i direktivet när de väl lämnats in, och normalt inom 6 månader. Handläggningen av en inlämnad asylansökan tar för närvarande i bästa fall flera månader, förutom omplaceringsärenden som handläggs snabbare. Det råder också stor osäkerhet om hur snabbt det kommer att gå att handlägga de ärenden som nu är eftersläpande. Kommissionen beaktar dock vederbörligen den oro som Grekland uttryckte i sitt meddelande av den 22 november 2016, enligt vilket en ännu snabbare ökning av personalen vid asylmyndigheten skulle hota att påverka beslutens enhetlighet och kvalitet.

               (18)

               Det finns ett brådskande behov av att bedöma om ökningen av personalresurser vid asylmyndigheten hittills är tillräcklig, och också att bedöma hur kommissionen, berörda EU-organ och även medlemsstaterna på bästa sätt kan bistå Grekland för att snabbare ta itu med dessa ansökningar. Man bör utföra en omfattande och fortlöpande uppdaterad behovsbedömning som beaktar det antal asylansökningar som för närvarande väntar på handläggning och som sannolikt kommer att handläggas av asylmyndigheten vid en given tidpunkt och den mängd personal som krävs eller sannolikt krävs för att handlägga dessa ansökningar. Denna personal skulle kunna bestå av ytterligare resurser som Grekland själv tillhandahåller och av utstationerade experter från medlemsstaterna i form av en stödgrupp från Easo. Utan att ge avkall på kvaliteten bör man utreda hur arbetsmetoderna kan rationaliseras och effektiviseras för att påskynda intervjuerna och förfarandena, med stöd från Easo i tillämpliga fall.

               (19)

               Asylsökande måste ha faktisk tillgång till rättsmedel mot ett negativt beslut om deras anspråk. Viktiga framsteg har gjorts i detta avseende. Överklagandemyndigheten och överklagandekommittéer inrättades genom lag 4375/2016 som antogs i april 2016. Genom lag 4399/2016 som antogs i juni 2016 inrättades nya överklagandekommittéer. De ansvarar för att granska alla överklaganden av den grekiska asylmyndighetens beslut vilka lämnats in sedan den 20 juli 2016. De för närvarande sex överklagandekommittéerna prioriterar ärenden som lämnas in på de grekiska öarna, för att bidra till genomförandet av uttalandet från EU och Turkiet. En överklagandekommitté har också inrättats sedan den 21 juli som suppleant till de permanenta kommittéerna (25). För att klara av den ökande mängden ärenden och hantera eftersläpande ärenden avser Grekland att inrätta ytterligare sju kommittéer som förväntas inleda sin verksamhet senast i slutet av december 2016, och det totala antalet kommittéer ska uppgå till 20 senast i slutet av februari 2017.

               (20)

               Genom lag nr 4399/2016 ändrades också strukturen i kommittéerna som numera består av tre medlemmar: två domare från förvaltningsdomstolen och en grekisk medborgare med relevant bakgrund och erfarenhet som föreslås av UNHCR eller den nationella kommittén för mänskliga rättigheter.

               (21)

               Enligt de grekiska myndigheternas uppgifter i meddelandet av den 22 november 2016 har 2 347 överklaganden tagits upp inför överklagandekommittéerna sedan den 21 juli 2016, men bara 573 beslut har utfärdats.

               (22)

               De gamla överklagandekommittéerna som inrättades för att pröva asylöverklaganden i eftersläpande grekiska ärenden hade från början fått ett tilläggsmandat att, utöver att pröva överklaganden av förstainstansbeslut i sak, även bedöma överklaganden avseende prövningsbarheten efter uttalandet från EU och Turkiet. Enligt de grekiska myndigheternas uppgifter av den 22 november har fler än 2 000 överklaganden som lämnats in mellan april och den 20 juli 2016 tagits upp inför dessa kommittéer för eftersläpande ärenden. Inrättandet av de nya överklagandekommittéerna den 24 juni 2016 (26) har bidragit till att minska bördan för de 20 överklagandekommittéerna för eftersläpande ärenden och gjort det möjligt för dem att öka takten i handläggningen av eftersläpande överklaganden.

               (23)

               Ytterligare framsteg har gjorts med de sedan länge eftersläpande överklagandena enligt det gamla förfarandet som regleras genom presidentdekret 114/2010. Antalet eftersläpande ärenden var den 22 november 2016 omkring 6 589 (en minskning från totalt omkring 51 000 ärenden som ansågs vara eftersläpande i början av 2013 och omkring 8 075 ärenden i september 2016). De grekiska myndigheterna har av humanitära skäl beviljat de personer uppehållstillstånd, vars asylansökan länge väntat på ett avgörande och som är berättigade till uppehållstillstånd av humanitära skäl eller andra synnerliga skäl i enlighet med den grekiska lagen 4375/2016. Uppehållstillstånden utfärdas med en giltighet på två år och kan förlängas (27). De ger samma rättigheter och förmåner som en person med status som subsidiärt skyddsbehövande åtnjuter i Grekland (28), och dessa personer betraktas då inte längre som asylsökande. Vissa eftersläpande överklaganden prövas dock i sak. Trots de betydande framsteg som har gjorts sedan de tidigare rekommendationerna bör Grekland fortsätta sina ansträngningar för att slutföra handläggningen av ännu inte avgjorda överklaganden, och säkerställa att sökande som ännu inte fått sitt överklagande prövat har möjlighet att utöva sin rätt till ett effektivt rättsmedel.

               (24)

               Med beaktande av det ökande antalet ansökningar som lämnats in i Grekland sedan genomförandet av uttalandet från EU och Turkiet är det än viktigare att ha en fullt bemannad överklagandemyndighet, som klarar av att handlägga det kraftigt ökande antal överklaganden som förväntas. Utan att ge avkall på kvaliteten och utan att det påverkar kommittémedlemmarnas oberoende bör kommittéerna bli effektivare. Detta skulle i synnerhet kunna inbegripa att kommittén sammanträder oftare, att rättshjälp används vid utarbetandet av beslut, att kommittéerna specialiserar sig och att medlemmarna anlitas på heltid. Mer stödpersonal bör också anställas (29). En kontinuerlig behovsbedömning bör också göras på grundval av det antal överklaganden som ännu inte avgjorts i de olika överklagandeinstanserna och som sannolikt kommer att handläggas av dem, i syfte att bedöma om antalet kommittéer är tillräckligt och arbetsmetoderna lämpliga.

               (25)

               Den nya lagen (lag 4375/2016) föreskriver att kostnadsfri rättshjälp ska tillhandahållas sökande i överklagandeskedet. Alla åtgärder för genomförandet av denna lag har i praktiken ännu inte vidtagits. Ett ministerbeslut om genomförande av bestämmelsen om rättshjälp enligt lag 4375/2016 antogs den 9 september 2016. Finansieringen av genomförandet av kostnadsfri rättshjälp har säkerställts genom det nationella programmet inom ramen för asyl-, migrations- och integrationsfonden (Amif). Dessutom beviljades UNHCR ett bidragsavtal inom ramen för Amifs katastrofbiståndsmedel för det totala beloppet 30 miljoner euro (30). UNHCR använder bland annat dessa medel för att erbjuda personer som ansöker om internationellt skydd kostnadsfri rättshjälp i överklagandeskedet fram till början av 2017, då de grekiska myndigheterna förväntas ha infört sitt eget system för kostnadsfri rättshjälp. Två projekt genomförs i samarbete med icke-statliga organisationer (Metaction och Greek Council for Refugees): ett på öarna, med vilket omfattar alla överklaganden, och det andra på fastlandet, vilket endast omfattar en del, för överklaganden som lämnas in i Aten och Thessaloniki, och inte för asylsökande som hålls i förvar. Den 19 september underrättade Grekland kommissionen om att den förteckning över advokater som ska föras av asylmyndigheten kommer att fastställas i början av 2017. Grekland bör vidta de åtgärder som krävs för att utan dröjsmål garantera rätten till kostnadsfri rättshjälp för alla asylsökande som lämnar in överklaganden.

               (26)

               Ännu kvarstår allvarliga farhågor kring skyddet av utsatta sökande, bland annat ensamkommande barn, i synnerhet sett till bristen på ett fungerande förmyndarskapssystem, otillräckligheter vad gäller lämplig inkvartering och allmänna farhågor om deras säkerhet. Den nya lagen 4375/2016 föreskriver att ett nytt mottagningsdirektorat och ett direktorat för social integration, som båda ska omfatta specialiserade avdelningar för mottagande och integrering av ensamkommande barn, ska inrättas inom ministeriet för inrikes frågor och administrativ omstrukturering, och att juridiskt ombud ska tillhandahållas. Trots detta måste de grekiska myndigheterna alltjämt anta genomförandeåtgärder för att säkerställa att lämpliga förfarandegarantier och mottagningsvillkor för ensamkommande barn upprätthålls i praktiken. En ytterligare rättslig ram som bör inbegripa bestämmelser om ett effektivt förmyndarsystem måste ännu antas. De grekiska myndigheterna har bekräftat att ministeriet för arbete och social solidaritet, som har ansvaret för ensamkommande barn, förbereder en ny lag om förmyndarskap som bör vara färdig före slutet av 2016. Genom den här lagen skulle en speciell tjänst, möjligen en avdelning, kunna inrättas för förmyndarsystemet. Ett ministerbeslut om åldersbedömning av ensamkommande barn som ansöker om asyl har visserligen redan antagits av den grekiska regeringen (31), men det rapporteras fortfarande om osäkerhet kring det praktiska genomförandet av bedömningen på grund av avsaknad av identitetshandlingar och ett rättsmedel för den åldersbedömning som utförs av polisen.

               (27)

               Betydande framsteg har gjorts i fråga om utbildning. Lag 4415/2016 från augusti 2016 syftar bland annat till att säkerställa psykosocialt stöd och undervisning för barn till asylsökande och en smidig integrering i det grekiska utbildningssystemet för dem som kommer att stanna i Grekland, efter en förberedande övergångsperiod. Trots lokalt motstånd vidtar de grekiska myndigheterna betydande åtgärder för att effektivt genomföra denna rättsliga ram till fullo.

               (28)

               Enligt flera berörda parter är situationen för ensamkommande barn fortfarande i allmänhet osäker, med många farhågor om deras säkerhet vid mottagningscentrumen på fastlandet och på öarna. Vissa anger att barn fortfarande hålls i förvar eller i ”skyddade” områden inom öppna mottagningscentrum under långa perioder i trånga och osanitära förhållanden utan någon företrädare eller tillgång till rättshjälp, tills lämplig inkvartering kan hittas för dem (32). Såsom anges i skäl 10 utgör bristen på lämplig inkvartering för barn fortfarande ett stort problem som snabbt måste åtgärdas.

               (29)

               Europeiska kommissionen har försett Grekland med betydande medel för att stödja landets insatser att förbättra asylsystemet så att det uppfyller EU-normerna. Sedan början av 2015 har Grekland beviljats över 352 miljoner euro i katastrofbistånd genom fonderna för inrikes frågor (Amif och fonden för inre säkerhet), antingen direkt till de grekiska myndigheterna eller via unionsbyråer och internationella organisationer med verksamhet i Grekland. Av detta belopp beviljades omkring 90 miljoner euro direkt till de grekiska myndigheterna i juli 2016 för att stärka deras kapacitet att förbättra levnadsvillkoren och tillhandahålla primärvård på flyktingförläggningar, och att tillhandahålla migranter mottagnings- samt hälso- och sjukvårdstjänster. Omfattande medel (omkring 198 miljoner euro) för att täcka migranternas och flyktingarnas grundläggande humanitära behov ges även till humanitära partnerorganisationer genom det nyligen inrättade instrumentet för krisstöd. Dessa medel bidrar till genomförandet av den beredskapsplan som utvecklats i samarbete mellan kommissionen, de grekiska myndigheterna och/eller berörda parter för att ta itu med den nuvarande humanitära situationen på plats och/eller stödja genomförandet av uttalandet från EU och Turkiet.

               (30)

               Detta katastrofbistånd ges utöver de 509 miljoner euro som anslagits till Grekland för perioden 2014–2020 genom de nationella programmen inom ramen för Amif och fonden för inre säkerhet och gör därmed Grekland till den första medlemsstaten att dra nytta av EU-fonderna för inrikes frågor.

               (31)

               Grekland bör säkerställa att sådana ekonomiska medel till fullo och utan dröjsmål utnyttjas på det mest effektiva och ändamålsenliga sättet. I detta syfte ser man över de grekiska nationella programmen inom ramen för fonderna för inrikes frågor (Amif, fonden för inre säkerhet) för att anpassa dem till de nya prioriteringarna. Översynen av det nationella programmet inom Amif har slutförts, medan översynen av det nationella programmet inom fonden för inre säkerhet är i slutskedet och snart slutförd. Även om det formella utnämnandet av den nya ansvariga myndigheten har slutförts, i enlighet med de krav som anges i den rättsliga grunden, måste förfaranden och operativa åtgärder fortfarande göras enhetliga för att sörja för att de grekiska myndigheterna fullt ut börjar mobilisera den finansiering som finns tillgänglig inom de nationella programmen så att brådskande behov kan tillgodoses, speciellt i fråga om mottagande och andra tjänster för migranter som befinner sig i landet.

               (32)

               Enligt kommissionens meddelande av den 4 mars 2016Att återvända till Schengen
                   (33) är säkerställandet av ett fullt fungerande Dublinsystem en förutsättning för alla vidare insatser som behövs för att stabilisera asyl-, migrations- och gränspolitiken. Dessa insatser för en återgång till ett normalt fungerande Dublinsystem bör i sin tur leda till en återgång till ett normalt fungerande Schengenområde. Det tillfälliga upphävandet av Dublinöverföringar till Grekland sedan 2011 har skapat ett incitament för asylsökande som anländer till Grekland på ett irreguljärt sätt att förflytta sig vidare till andra medlemsstater, vilket är en av faktorerna bakom de sekundära förflyttningar som undergräver Schengensystemets funktion. Det är därför viktigt att Grekland snarast möjligt vidtar de utestående åtgärder som anges i den här rekommendationen. Samtidigt bör det vara en prioritet att omarbeta Dublinreglerna i enlighet med kommissionens förslag (34) på grundval av målen solidaritet och en jämn fördelning av bördan mellan medlemsstaterna. Förhandlingar pågår om detta förslag.

               (33)

               Kommissionen noterar de viktiga framsteg som Grekland har gjort sedan M.S.S.-domen 2011 med stöd av kommissionen, Easo, medlemsstater och internationella och icke-statliga organisationer för att det grekiska asylsystemet ska fungera bättre. Grekland befinner sig dock fortfarande i en svår situation med de många nya asylsökandena, framför allt till följd av genomförandet av förhandsregistreringsprojektet, den fortsatta tillströmningen av irreguljära migranter – om än på lägre nivåer än före mars 2016 – och landets plikter inom ramen för genomförandet av uttalandet från EU och Turkiet. Dessutom måste andra viktiga åtgärder vidtas för att avhjälpa de kvarstående bristerna i det grekiska asylsystemet, i synnerhet i fråga om kvaliteten på mottagningsanläggningarna, behandlingen av utsatta sökande och den takt i vilken asylansökningar registreras, lämnas in och granskas i de två instanserna. För att beakta hur den här svåra situationen påverkar asylsystemet som helhet och för att undvika att placera en ohållbar börda på Grekland är det ännu inte möjligt att rekommendera ett fullständigt återupptagande av Dublinöverföringarna till Grekland, även om det fortfarande är det slutliga målet.

               (34)

               Betydande framsteg har dock gjorts i Grekland genom att man inrättat de viktiga institutionella och rättsliga strukturerna för ett fungerande asylsystem. Det finns också goda utsikter till att ett fullständigt fungerande asylsystem ska vara inrättat inom en snar framtid, när väl de kvarstående bristerna har avhjälpts, i synnerhet i fråga om mottagningsvillkor och behandlingen av utsatta personer, däribland ensamkommande barn. Det är därför lämpligt att rekommendera att överföringarna bör återupptas gradvis och på grundval av enskilda garantier, med beaktande av mottagningskapaciteten och behandlingen av ansökningar i enlighet med relevant EU-lagstiftning, och med beaktande av den för närvarande otillräckliga behandlingen av vissa kategorier av personer, i synnerhet utsatta sökande, bland annat ensamkommande barn. Återupptagandet bör dessutom inte tillämpas retroaktivt, utan gälla asylsökande som Grekland bär ansvar för från ett visst datum för att undvika att en ohållbar börda placeras på landet. Det bör rekommenderas att detta datum fastställs till den 15 mars 2017.

               (35)

               På grundval av det ovanstående fastställs i denna rekommendation de åtgärder som de grekiska myndigheterna bör vidta eller upprätthålla för att Dublinöverföringar av asylsökande som har rest in i Grekland på ett irreguljärt sätt via de yttre gränserna ska kunna upptas från och med den 15 mars 2017, eller av personer för vilka Grekland bär ansvar enligt andra kriterier än artikel 13 i kapitel III i Dublinförordningen från detta datum. Med detta mål i åtanke bör Grekland utan dröjsmål vidta alla åtgärder i denna rekommendation. I enlighet med principen om solidaritet och rättvis ansvarsfördelning bör de andra medlemsstaterna också bidra till att uppnå detta mål, i synnerhet genom att utstationera experter för att bistå de grekiska myndigheterna genom att svara på Easos olika ansökningsomgångar samt att till fullo uppfylla sina omplaceringsskyldigheter enligt omplaceringsbesluten.

               (36)

               Denna rekommendation anger också formerna för återupptagandet av överföringar, som bör inbegripa nära samarbete mellan de grekiska myndigheterna och myndigheterna i de överförande medlemsstaterna kring enskilda överföringar, på grundval av skyldigheten till solidariskt samarbete mellan medlemsstaterna, för att säkerställa att personen inkvarteras på ett lämpligt sätt i enlighet med de standarder som anges i direktiv 2013/33/EU och att personens skyddsansökan handläggs i enlighet med direktiv 2013/32/EU. Detta kommer att kräva att Grekland lämnar tydliga garantier för varje person som ska överföras om hur denna kommer att behandlas. Dessutom bör en stöd- och rapporteringsmekanism bestående av en Easogrupp av experter från medlemsstaterna inrättas för att hjälpa till att säkerställa att sådana standarder tillämpas i praktiken för de överförda personerna.

               (37)

               Regelbundna rapporter från Grekland om de framsteg som har gjorts med att genomföra dessa åtgärder är av yttersta vikt för att säkerställa fullständigt genomförande av denna rekommendation. Grekland bör därför tillhandahålla en första rapport senast den 15 februari 2017 i enlighet med denna rekommendation, innehållande i synnerhet en beskrivning av de grekiska myndigheternas förfarande för att tillhandahålla garantier för enskilda överföringar med avseende på den relevanta EU-lagstiftningen. Därefter bör Grekland rapportera varannan månad om genomförandet av denna rekommendation.

               (38)

               Utgående från dessa rapporter och annan relevant information som finns tillhanda eller annan utveckling kommer kommissionen regelbundet att rapportera om de framsteg som har gjorts i fråga om genomförande av denna rekommendation och vid behov uppdatera rekommendationerna.

               (39)

               Det är uteslutande myndigheterna i medlemsstaterna som har ansvaret för att besluta om ett återupptagande av överföringar i enskilda fall. Detta sker under överinseende av domstolarna, som kan begära förhandsavgörande hos EU-domstolen om tolkningen av Dublinförordningen.

         HÄRIGENOM REKOMMENDERAS FÖLJANDE.
   I.   ÅTGÄRDER FÖR ATT STÄRKA DET GREKISKA ASYLSYSTEMET

      Mottagningsvillkor och mottagningsanläggningar

               1.

               Grekland bör fortsätta sina ansträngningar för att säkerställa att mottagningsanläggningarna är tillräckliga för att inkvartera alla som ansöker om internationellt skydd på landets territorium och att mottagningsvillkoren vid alla dessa mottagningsanläggningar uppfyller de normer som fastställs i EU-lagstiftningen. Grekland bör i första hand prioritera följande:

                           a)

                           Se till att det finns tillräckligt många öppna mottagningsanläggningar som har kapacitet att hysa alla dem som tas emot eller sannolikt kommer att tas emot av Grekland och som ansöker om internationellt skydd, liksom personer i beroendeställning till dessa, under hela asylprocessen.

                           b)

                           Se till att alla dessa anläggningar åtminstone uppfyller minimikraven som fastställs i direktiv 2013/33/EU om mottagningsvillkor, även för utsatta sökande och under vintermånaderna.

                           c)

                           Utan dröjsmål besluta om vilka anläggningar på fastlandet som bör byggas ut och vilka som bör stängas.

                           d)

                           Utan dröjsmål besluta om hur mottagningskapaciteten på öarna bör ökas.

                           e)

                           Inrätta de ytterligare inkvarteringsplatser som behövs för ensamkommande barn, för att säkerställa att alla ensamkommande barn som ansöker om asyl genast inkvarteras på lämpligt sätt och inte hålls i förvar eller under undermåliga förhållanden, och säkerställa att dessa anläggningar behålls.

                           f)

                           Säkerställa att sökande får nödvändig hälso- och sjukvård som åtminstone innefattar akutsjukvård och nödvändig behandling av sjukdomar och allvarliga psykiska störningar.

                           g)

                           Säkerställa effektiv och kontinuerlig centraliserad förvaltning och samordning av alla mottagningsanläggningar, tillsammans med ett system för fortlöpande övervakning av de materiella förhållandena i anläggningarna och de tjänster som tillhandahålls där, inbegripet mottagningscentrumen, och se till att de behöriga myndigheterna har tillräckliga resurser för detta ändamål.

                     Grekland bör även säkerställa att ett lämpligt antal tillfälliga öppna mottagningsanläggningar, utöver de permanenta anläggningarna, kan hållas tillgängliga eller göras tillgängliga med kort varsel, så att oväntade inflöden av personer som ansöker om internationellt skydd och personer i beroendeställning till dessa kan inkvarteras under tillfredsställande förhållanden.
               De grekiska myndigheterna bör genomföra en övergripande behovsbedömning av hur mycket och hurdan mottagningskapacitet som behövs och uppdatera den bedömningen kontinuerligt allteftersom situationen utvecklas.

      Tillgång till och resurser för asylförfarandet i första instans

               2.

               Grekland bör fortsätta sina insatser för att säkerställa att alla personer som ansöker om internationellt skydd har effektiv tillgång till asylförfarandet, i synnerhet genom att göra följande:

                           a)

                           Bedöma om asylmyndighetens personal är tillräcklig för att hantera inflödet av asylansökningar inom tidsfristerna i direktiv 2013/32/EU om asylförfaranden.

                           b)

                           Utgående från denna bedömning, sörja för att ytterligare personal vid behov anställs på asylmyndigheten för att så snart som möjligt kunna hantera alla ansökningar om internationellt skydd på ett effektivt sätt och inom rimlig tid, och/eller identifiera ytterligare personal, både handläggare och tolkar, som kan utstationeras av medlemsstaterna via Easos stödgrupper.

                           c)

                           Inrätta ytterligare regionala asylkontor eller enheter i enlighet med de övergripande behoven på hela Greklands territorium.

                           d)

                           Påskynda intervjuerna och förfarandena utan att ge avkall på de standarder som krävs, med Easos stöd i tillämpliga fall, till exempel genom att införa intervju- och stödverktyg.

                           e)

                           Minska den tid som förflyter från det att en person uttrycker intresse för att ansöka om asyl och det faktiska inlämnandet av asylansökan, i enlighet med artikel 6.2 i direktiv 2013/32/EU om asylförfaranden.

                     Den behovsbedömning som avses i led a bör fortlöpande uppdateras och innehålla uppgifter om antalet anställda.

      Överklagandemyndigheten

               3.

               Grekland bör fortsätta sina ansträngningar för att säkerställa att effektiva rättsmedel finns att tillgå för alla som ansöker om internationellt skydd, i synnerhet genom att säkerställa följande:

                           a)

                           Att den nya överklagandemyndigheten fungerar fullt ut genom att inrätta de planerade 20 överklagandekommittéerna senast i slutet av februari 2017, och genom att komplettera detta antal vid behov, på grundval av den behovsbedömning som nämns nedan.

                           b)

                           Att överklagandemyndigheten och kommittéerna har tillräckliga personalresurser, även stödpersonal, för att handlägga alla ännu ej avgjorda samt sannolika framtida överklaganden, inbegripet överklaganden inom ramen för uttalandet från EU och Turkiet.

                           c)

                           Att alla pågående ansökningar om rättslig prövning av administrativa beslut vilka ännu inte tagits upp till prövning behandlas så fort som möjligt.

                           d)

                           Att antalet beslut som varje kommitté fattar ökas, bland annat – i tillämpliga fall – genom att kommittén sammanträder oftare, att rättshjälp används vid utarbetandet av beslut, att kommittéerna specialiserar sig och att medlemmarna i kommittén anlitas på heltid, utan att detta påverkar deras oberoende.

                           e)

                           Att medlemmarna i överklagandekommittéerna får tillräcklig fortbildning, även med stöd av Easo i tillämpliga fall.

                     De grekiska myndigheterna bör, på grundval av en fullständig och kontinuerlig behovsbedömning, fastställa hur många överklagandekommittéer den nya överklagandemyndigheten kommer att behöva för att granska alla överklaganden som lämnas in av personer som ansöker om internationellt skydd, hur många anställda som behövs för att dessa kommittéer ska fortsätta att fungera smidigt samt eventuella andra åtgärder som kan behövas, till exempel ändrade arbetsmetoder. Detta bör i synnerhet omfatta en bedömning av huruvida de 20 överklagandekommittéerna som ska inrättas senast i slutet av februari 2017 är tillräckliga.

      Rättshjälp

               4.

               Grekland bör säkerställa att den rättsliga ramen för tillgång till kostnadsfri rättshjälp verkställs i praktiken och att alla asylsökande erbjuds nödvändig rättshjälp för rättslig prövning av administrativa beslut om ansökningar om internationellt skydd. Grekland bör i synnerhet göra följande:

                           a)

                           I praktiken verkställa ministerbeslutet om tillhandahållande av kostnadsfria rättshjälpstjänster så fort som möjligt.

                           b)

                           Snabbt upprätta ett avtal angående ett permanent register över advokater som kan tillhandahålla dessa tjänster för alla sökande i överklagandeskedet i Grekland. Under tiden bör Grekland se till att det inom ramen för de två projekt som genomförs på fastlandet respektive på öarna tillhandahålls effektiv rättshjälp utan kostnad för alla klagande.

      Behandling av ensamkommande barn och utsatta personer under asylförfarandet

               5.

               Grekland bör säkerställa att lämpliga strukturer inrättas och lämpliga åtgärder vidtas för identifiering och behandling av utsatta sökande, däribland ensamkommande barn. Grekland bör i synnerhet göra följande:

                           a)

                           Inrätta ett lämpligt förmyndarskapsförfarande snarast möjligt genom att anta den rättsliga ram som behövs för genomförande av de relevanta bestämmelserna i lag 4375/2016.

                           b)

                           Fastställa och rekrytera den personal som behövs vid mottagningsdirektoratet och avdelningen för skydd av ensamkommande barn för att utan dröjsmål tillhandahålla de behövliga garantierna enligt asyllagstiftningen om spårande av familjemedlemmar samt juridiskt ombud.

                           c)

                           Säkerställa att förfarandena för att identifiera sökande med speciella förfarande- och mottagningsbehov tillämpas i praktiken – även för ensamkommande barn – så att dessa sökande får nödvändigt psykosocialt stöd, i synnerhet om de kan ha utsatts för sexuellt våld och utnyttjande eller människohandel, och att barnets bästa alltid vederbörligen beaktas.

      Användning av EU-medel inom ramen för de nationella programmen

               6.

               Grekland bör säkerställa att de betydande EU-medel som tillhandahålls utnyttjas fullt ut, i synnerhet genom att utan dröjsmål mobilisera de resurser som finns tillgängliga inom ramen för de nationella programmen för Amif och fonden för inre säkerhet och utreda kompletterande finansiering från strukturfonderna. I detta sammanhang bör Grekland vidta de åtgärder som krävs för att till fullo mobilisera den finansiering som finns tillgänglig inom ramen för de nationella programmen i syfte att tillgodose akuta behov, speciellt i fråga om mottagande och andra tjänster för de migranter som befinner sig i landet, i synnerhet genom att förbättra samordningen mellan de berörda parterna, stärka den operativa kapaciteten och förbättra genomförandemekanismen.

      Tekniskt stöd från andra medlemsstater

               7.

               Medlemsstaterna uppmanas att ge Grekland ytterligare stöd genom att utse experter som svar på Easos ansökningsomgångar, genom att säkerställa längre utstationeringar och genom att erbjuda erfarnare och mer specialiserade profiler.

         II.   FORMER FÖR ÅTERUPPTAGANDET AV ÖVERFÖRINGAR

               8.

               Det rekommenderas att överföringen av asylsökande till Grekland enligt förordning (EU) nr 604/2013 bör återupptas under de villkor och enligt de former som anges i led 9 och 10.

      Tillämpningsområde

               9.

               Återupptagandet av överföringar bör gälla asylsökande som har rest in i Grekland på ett irreguljärt sätt via de yttre gränserna från och med den 15 mars 2017 eller andra personer som Grekland bär ansvaret för enligt andra kriterier än artikel 13 i kapitel III i förordning (EU) nr 604/2013 gradvis från det datumet, förutsatt att mottagningskapaciteten och behandlingen av sökande i Grekland är förenlig med direktiv 2013/32/EU och 2013/33/EU. Utsatta asylsökande, till exempel ensamkommande barn, bör inte överföras till Grekland för närvarande.

      Samarbete och enskilda garantier

               10.

               Innan en sökande överförs till Grekland uppmanas medlemsstaternas myndigheter att samarbeta nära med de grekiska myndigheterna för att se till att de villkor som anges i led 9 uppfylls och i synnerhet att den sökande kommer att tas emot i en mottagningsanläggning som uppfyller de standarder som anges i EU-lagstiftningen, särskilt direktiv 2013/33/EU om mottagningsvillkor, att den sökandes ansökan kommer att granskas inom den tidsfrist som anges i direktiv 2013/32/EU om asylförfaranden, och att den sökande kommer att behandlas på ett sätt som i alla andra relevanta aspekter överensstämmer med EU-lagstiftningen. De grekiska myndigheterna uppmanas att samarbeta fullständigt och ge sådana garantier till de andra medlemsstaterna.

         III.   STÖD OCH RAPPORTERING

      Easostöd och rapportering

               11.

               Easo bör inrätta en grupp av experter från medlemsländerna som ska utstationeras i Grekland med uppgift att stödja samarbetet mellan medlemsstaterna och rapportera om huruvida de personer som överförts tillbaka till Grekland enligt Dublinförordningen behandlas i enlighet med de garantier som Grekland ska ge enligt led 10.

      Greklands rapportering

               12.

               Grekland uppmanas att senast den 15 februari 2017 tillhandahålla en rapport om de framsteg som har gjorts med att genomföra denna rekommendation. Rapporten bör särskilt innefatta en beskrivning av de åtgärder som har vidtagits för att genomföra de kvarvarande brister som konstaterats i denna rekommendation, inbegripet hur de grekiska myndigheterna har avsatt, eller planerar att avsätta, de nödvändiga mänskliga och materiella resurser som avses i led 1–5 i denna rekommendation och en beskrivning av de fortlöpande behovsbedömningar som avses i led 1–3 i denna rekommendation. Den bör dessutom innehålla en detaljerad beskrivning av hur de grekiska myndigheterna avser att genomföra förfarandet för att tillhandahålla sådana garantier i enskilda fall vilka avses i led 10.

               13.

               Rapporten ska även innehålla uppgifter om följande:

                           a)

                           Total befintlig och planerad permanent och tillfällig mottagningskapacitet för att inkvartera personer som ansöker om internationellt skydd och en närmare beskrivning av denna kapacitet.

                           b)

                           Det totala antalet ännu inte avgjorda asylansökningar i första instans.

                           c)

                           Fullständiga uppgifter om alla ännu inte avgjorda överklaganden, och meddelade avgöranden i andra instans, inklusive bedömningar av om ansökan kan tas upp till prövning, avseende både de nya överklagandekommittéerna och överklagandekommittéerna för eftersläpande ärenden.

                           d)

                           Hur många personer som är anställda eller enligt planerna kommer att anställas för att handlägga asylansökningar som registrerats hos asylmyndigheten och mottagningsdirektoratet. Den totala befintliga och planerade mängden personal och det antal kommittéer som steg för steg inlett sin verksamhet genom överklagandemyndighetens beslut.

               14.

               Grekland uppmanas att efter den 15 februari 2017 rapportera varannan månad om genomförandet av denna rekommendation.

      Utfärdad i Bryssel den 8 december 2016.

            På kommissionens vägnar

         Dimitris AVRAMOPOULOS

            Ledamot av kommissionen

      (1)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 604/2013 av den 26 juni 2013 om kriterier och mekanismer för att avgöra vilken medlemsstat som är ansvarig för att pröva en ansökan om internationellt skydd som en tredjelandsmedborgare eller en statslös person har lämnat in i någon medlemsstat (EUT L 180, 29.6.2013, s. 31).

      (2)  Dom i mål 30696/09, M.S.S. mot Belgien och Grekland samt i de förenade målen C-411/10 och C-493/10, N.S. mot Secretary of State for the Home Department.

      (3)  Rådets förordning (EG) nr 343/2003 av den 18 februari 2003 om kriterier och mekanismer för att avgöra vilken medlemsstat som har ansvaret för att pröva en asylansökan som en medborgare i tredje land har gett in i någon medlemsstat (EUT L 50, 25.2.2003, s. 1), som har ersatts av förordning (EU) nr 604/2013.

      (4)  Uppgifter från Frontex av den 4 december 2016.

      (5)  Uttalande från EU och Turkiet, av den 18 mars 2016.

      (6)  Se kommissionens rapporter om framstegen i genomförandet av uttalandet från EU och Turkiet, http://ec.europa.eu/dgs/home-affairs/what-we-do/policies/european-agenda-migration/proposal-implementation-package/index_en.htm

      (7)  Under perioden 1 maj–31 juli 2016 anlände i genomsnitt 52 personer dagligen till Grekland. Under perioden 1 augusti–29 november 2016 var motsvarande antal 94 personer.

      (8)  http://www.media.gov.gr/index.php, hämtad den 6 december 2016.

      (9)  Rådets beslut (EU) 2015/1523 av den 14 september 2015 om fastställande av provisoriska åtgärder på området internationellt skydd till förmån för Italien och Grekland (EUT L 239, 15.9.2015, s. 146) och rådets beslut (EU) 2015/1601 av den 22 september 2015 om fastställande av provisoriska åtgärder på området internationellt skydd till förmån för Italien och Grekland (EUT L 248, 24.9.2015, s. 80).

      (10)  Meddelande från kommissionen till Europaparlamentet, Europeiska rådet och rådet, Åttonde rapporten om omplacering och vidarebosättning, COM(2016) 791 final, 7.12.2016.

      (11)  Kommissionens rekommendation av den 10 februari 2016 riktad till Republiken Grekland om brådskande åtgärder som Grekland ska vidta så att överföringar enligt förordning (EU) nr 604/2013 kan återupptas, C(2016) 871 final, kommissionens rekommendation av den 15 juni 2016 till Republiken Grekland om de särskilda brådskande åtgärder som Grekland ska vidta så att överföringar enligt förordning (EU) nr 604/2013 kan återupptas, C(2016) 3805 final.

      (12)  Kommissionens rekommendation av den 28 september 2016 till Republiken Grekland om de särskilt brådskande åtgärder som Grekland ska vidta så att överföringar enligt förordning (EU) nr 604/2013 kan återupptas, C(2016) 6311 final.

      (13)  De flesta förhandsregistrerade ansökningarna bör vara helt inlämnade senast i slutet av 2016. Syftet med det förhandsregistreringsprojekt som slutfördes i augusti 2016 var att förhandsregistrera alla irreguljära tredjelandsmedborgare som hade anlänt till Grekland före den 20 mars 2016 och som ville ansöka om internationellt skydd, men som ännu inte hade slussats in i asylförfarandet av de grekiska myndigheterna. Omkring 28 000 personer förhandsregistrerades under sommaren.

      (14)  Europaparlamentets och rådets direktiv 2013/32/EU av den 26 juni 2013 om gemensamma förfaranden för att bevilja och återkalla internationellt skydd (EUT L 180, 29.6.2013, s. 60).

      (15)  Europaparlamentets och rådets direktiv 2013/33/EU av den 26 juni 2013 om normer för mottagande av personer som ansöker om internationellt skydd (EUT L 180, 29.6.2013, s. 96).

      (16)  Lag 4375/2016 om asylmyndighetens, överklagandemyndighetens och mottagnings- och identifieringsmyndighetens struktur och verksamhet, inrättandet av ett generalsekretariat för mottagande, införlivandet i grekisk lagstiftning av Europaparlamentets och rådets direktiv 2013/32/EU av den 26 juni 2013 om gemensamma förfaranden för att bevilja och återkalla internationellt skydd (omarbetning) och andra bestämmelser, tillgänglig på: http://www.hellenicparliament.gr/UserFiles/bcc26661-143b-4f2d-8916-0e0e66ba4c50/o-prosf-pap.pdf
   Genomförandeakter i form av ministerbeslut eller gemensamma ministerbeslut måste antas för att de grekiska myndigheterna ska kunna genomföra lagen i dess helhet.

      (17)  Lag 4399/2016: http://www.asylumineurope.org/sites/default/files/resources/n_4399.2016.pdf

      (18)  Lag 4415/2016: https://www.alfavita.gr/sites/default/files/attachments/fek_ellinoglosi.pdf

      (19)  http://www.media.gov.gr/images/prosfygiko/REFUGEE_FLOWS-01-12-2016.pdf
   Dessa tillfälliga akutanläggningar och permanenta anläggningar har inrättats både i mottagningscentrumen på Egeiska öarna och på fastlandet.

      (20)  Den grekiske ministern Mouzalas har uppgett att det i verkligheten finns färre migranter på öarna (runt 10 000–12 000).

      (21)  http://reliefweb.int/report/greece/situation-update-unaccompanied-children-uac-greece-2-november-2016

      (22)  http://data.unhcr.org/mediterranean/country.php?id=83

      (23)  Artikel 1.3 i lag 4375/2016.

      (24)  Personaluppgifter som tillhandahållits av den grekiska asylmyndigheten i ett möte med kommissionens avdelningar den 10 november 2016.

      (25)  Till följd av den ökade arbetsbördan på grund av genomförandet av uttalandet från EU och Turkiet får den här ställföreträdande kommittén ändå 100 ärenden per månad att granska.

      (26)  Gemensamt ministerbeslut (grekiska officiella tidningen B 1862 av den 24 juni 2016).

      (27)  Artikel 22.3 i lag 4375/2016.

      (28)  Artikel 28 i presidentdekret 114/2010.

      (29)  Uppgifter som tillhandahållits kommissionens avdelningar i ett möte med överklagandemyndigheten i november 2016.

      (30)  Bidragsavtalet undertecknades den 15 juli 2016.

      (31)  Ministerbeslut 1982/16.2.2016 (den grekiska officiella tidningen, B' 335).

      (32)  Human Rights Watch, Why are you keeping me here?, september 2016 https://www.hrw.org/sites/default/files/report_pdf/greece0916_web.pdf

      (33)  Meddelande från kommissionen till Europaparlamentet, Europeiska rådet och rådet Att återvända till Schengen – en färdplan, COM(2016) 120 final, 4.3.2016.

      (34)  COM(2016) 270 final.


title: Rådets rekommendation av den 9 juli 2013 om Nederländernas nationella reformprogram 2013, med avgivande av rådets yttrande om Nederländernas stabilitetsprogram för 2012–2017

text:
               30.7.2013

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               C 217/89

      RÅDETS REKOMMENDATION

   av den 9 juli 2013
   om Nederländernas nationella reformprogram 2013, med avgivande av rådets yttrande om Nederländernas stabilitetsprogram för 2012–2017
   2013/C 217/22
   EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION
   med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 121.2 och 148.4,
   med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken (1), särskilt artikel 5.2,
   med beaktande av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1176/2011 av den 16 november 2011 om förebyggande och korrigering av makroekonomiska obalanser (2), särskilt artikel 6.1,
   med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation,
   med beaktande av Europeiska rådets slutsatser,
   med beaktande av sysselsättningskommitténs yttrande,
   med beaktande av ekonomiska och finansiella kommitténs yttrande,
   med beaktande av yttrandet från kommittén för socialt skydd,
   med beaktande av yttrandet från kommittén för ekonomisk politik, och
   av följande skäl:

               (1)

               Den 26 mars 2010 antog Europeiska rådet kommissionens förslag till en ny strategi för sysselsättning och tillväxt, Europa 2020, som bygger på en utökad samordning av den ekonomiska politiken med inriktning på ett antal nyckelområden där åtgärder behövs för att stärka förutsättningarna för hållbar tillväxt och konkurrenskraft i Europa.

               (2)

               Den 13 juli 2010 antog rådet en rekommendation om de allmänna riktlinjerna för medlemsstaternas och unionens ekonomiska politik (2010–2014) och den 21 oktober 2010 ett beslut om riktlinjer för medlemsstaternas sysselsättningspolitik (3), vilka tillsammans utgör de integrerade riktlinjerna. Medlemsstaterna uppmanades att beakta de integrerade riktlinjerna i sin nationella ekonomiska politik och sysselsättningspolitik.

               (3)

               Den 29 juni 2012 beslutade medlemsstaternas stats- och regeringschefer om en tillväxt- och sysselsättningspakt, som ger ett enhetligt ramverk för insatser på nationell nivå, EU-nivå och euroområdesnivå med hjälp av alla tänkbara medel, instrument och politiska åtgärder. De beslutade om insatser som ska utföras på medlemsstatsnivå och uttryckte i synnerhet sitt fulla åtagande att uppnå målen i Europa 2020-strategin och genomföra de landsspecifika rekommendationerna.

               (4)

               Den 10 juli 2012 antog rådet en rekommendation (4) om Nederländernas nationella reformprogram för 2012 och avgav sitt yttrande om Nederländernas uppdaterade stabilitetsprogram för 2012–2015.

               (5)

               Den 28 november 2012 antog kommissionen den årliga tillväxtöversikten, som markerar inledningen av 2013 års europeiska planeringstermin för samordning av den ekonomiska politiken. Den 28 november 2012 antog kommissionen, på grundval av förordning (EU) nr 1176/2011, även rapporten om varningsmekanismen, i vilken Nederländerna identifierades som en av de medlemsstater som skulle bli föremål för en fördjupad granskning.

               (6)

               Europaparlamentet har vederbörligen involverats i den europeiska planeringsterminen, i enlighet med förordning (EG) nr 1466/97, och antog den 7 februari 2013 en resolution om sysselsättning och sociala aspekter i den årliga tillväxtöversikten 2013 och en resolution om bidraget till den årliga tillväxtöversikten 2013.

               (7)

               Den 14 mars 2013 godkände Europeiska rådet prioriteringarna för att säkerställa finansiell stabilitet, budgetkonsolidering och åtgärder för att främja tillväxt. Europeiska rådet betonade behovet av att eftersträva differentierad och tillväxtvänlig budgetkonsolidering, återställa normala villkor för utlåning till näringslivet, främja tillväxt och konkurrenskraft, ta itu med arbetslösheten och krisens sociala följdverkningar samt modernisera den offentliga förvaltningen.

               (8)

               Den 10 april 2013 offentliggjorde kommissionen resultaten av sin fördjupade granskning av Nederländerna i enlighet med artikel 5 i förordning (EU) nr 1176/2011. Av analysen drog kommissionen slutsatsen att Nederländerna har makroekonomiska obalanser, även om dessa inte är alltför stora.

               (9)

               Den 29 april 2013 lämnade Nederländerna in sitt nationella reformprogram för 2013 och sitt stabilitetsprogram för perioden 2012–2017. I syfte att beakta deras inbördes samband har de båda programmen bedömts samtidigt.

               (10)

               Baserat på bedömningen av stabilitetsprogrammet i enlighet med förordning (EG) nr 1466/97 anser rådet att Nederländerna har genomfört betydande konsolideringsinsatser under perioden 2011–2013, men att den finanspolitiska ansträngningen förmodligen inte kommer att räcka för att korrigera det alltför stora underskottet till 2013, främst i ljuset av den sämre än väntade ekonomiska utvecklingen. Det makroekonomiska scenariot för budgetprognoserna i stabilitetsprogrammet är i stora drag trovärdigt. För 2013 och 2014 förutspår stabilitetsprogrammet en real ekonomisk tillväxt på -0,4 % respektive 1,1 %, vilket är ganska nära kommissionens avdelningars vårprognos 2013, som var -0,8 % respektive 0,9 %. Stabilitetsprogrammets uttalade mål är att på ett hållbart sätt minska det nominella underskottet till under 3 % av BNP från 2014. Stabilitetsprogrammet innehåller inga uttryckliga hänvisningar till det medelfristiga budgetmålet, vilket tyder på att det medelfristiga budgetmål på -0,5 % som angavs i förra årets stabilitetsprogram bekräftas. Det medelfristiga budgetmålet är i linje med kraven i stabilitets- och tillväxtpakten. Medan stabilitetsprogrammet, för 2015, planerar en minskning av strukturbalansen med 0,5 % av BNP i strukturella termer, i enlighet med de årliga strukturella minimikraven, förväntas strukturbalansen dessutom för 2016 försämras med 0,4 % av BNP och att förbättras med 0,1 % av BNP under 2017, varigenom den lämpliga anpassningen inte följs. Utgående från kommissionens avdelningars vårprognos 2013 är den genomsnittliga finanspolitiska insatser på ca 0,7 % av BNP under perioden 2010–2013 i linje med den finanspolitisk insatser på ¾ % av BNP som rådet föreslagit. Budgetanpassningen under 2011 och 2012 var i första hand inriktad på utgiftssidan, men byggde under 2013 i stor utsträckning på intäktsåtgärder. Det planerade nominella underskott som stabilitetsprogrammet innehåller är förenligt med en korrigering av det alltför stora underskottet till 2014, ett år efter den tidsfrist som rådet satte i samband med förfarandet vid alltför stora underskott den 2 december 2009. Rådet anser att den finanspolitiska ansträngning som myndigheterna planerat inte är förenlig med en faktisk korrigering av det alltför stora underskottet till 2014. Tänkbara ytterligare konsolideringsåtgärder som angetts i stabilitetsprogrammet har tillfälligt dragits tillbaka, och skulle i alla händelser vara otillräckliga. Nederländerna måste definiera ytterligare åtgärder för att på ett hållbart sätt få ned det nominella allmänna offentliga underskottet under referensvärdet på 3 % av BNP till 2014. Enligt stabilitetsprogrammet förväntas skuldkvoten i förhållande till BNP öka ytterligare under 2013, till 74 % av BNP, och att sedan ytterligare växa en aning till 75 % av BNP 2014. Skuldkvoten förväntas således ligga kvar en bra bit över referensvärdet på 60 %. För 2015 förväntas det i stabilitetsprogrammet att skuldkvoten ska sjunka till 71,4 % av BNP och sedan fortsätta att sjunka en aning, till 70,8 % 2017. Denna minskning av skuldkvoten efter 2014 är emellertid otillräckligt underbyggd av politiska åtgärder.

               (11)

               I syfte att främja Nederländernas framtida tillväxtpotential är det av största vikt att den konsolidering som krävs genomförs så att tillväxtfrämjande utgifter skyddas, om man vill garantera en hållbar korrigering av det alltför stora underskottet och uppnå det medelfristiga budgetmålet på kort till medellång sikt. I synnerhet kommer åtgärder för att främja innovation och forskning, inbegripet grundforskning, och utbildning att vara avgörande för en välavvägd anpassning. Det skulle inte bara bidra till en ekonomisk återhämtning, utan också till att underbygga innovation och humankapital, förbättra konkurrenskraften och tullväxtutsikterna på medellång och lång sikt.

               (12)

               Bostadsmarknaden är en stor utmaning; stelhet och snedvridande incitament har byggts upp över årtionden och präglar nu bostadsfinansieringen och sparmönstren inom sektorn. Hushållens tendens att öka på sina bostadslån i takt med stigande fastighetsvärden speglar i stort omfång de skatteincitament som länge givits, särskilt att räntan på bostadslån är helt avdragsgill. Sedan april 2012 har en serie åtgärder delvis genomförts. Vissa av dessa har att göra med en anpassning av skattebestämmelserna för bostadsfinansiering. Den stegvisa övergång till begränsad avdragsrätt för bostadslåneräntor och en ökning av incitamenten att amortera lånen är berättigad, men utfasningen är för långsam för att i nämnvärd utsträckning påverka amorteringsbeteendet. Hyresmarknaden är inskränkt av reglering och av en mycket stor socialbostadssektor med långa väntelistor. Det nyliga införandet av hyresskillnader beroende på inkomst inom den sociala bostadssektorn är ett steg i rätt riktning, men effekterna är begränsade. Även om de föreslagna åtgärderna går åt rätt håll går reformerna därför i allmänhet sakta när det gäller att ta itu med grundläggande problem, och de måste därför skyndas på; samtidigt som hänsyn tas till konsekvenserna i det rådande ekonomiska läget måste man samtidigt se till att sociala bostäder förblir tillgängliga för mindre gynnade personer som inte kan hitta bostad på marknadsvillkor, till exempel i områden med hög efterfrågan på bostäder.

               (13)

               Pensionssystemets långsiktiga hållbarhet har ökat till följd av den stegvisa höjningen av den lagstadgade pensionsåldern från 65 år 2012 till 67 år 2021. Därigenom har Nederländerna till fullo följt den del av 2012 års rekommendationer som avser höjningen av den lagstadgade pensionsåldern och koppling av denna till den förväntade livslängden, både för den första och för den andra pensionspelaren. Bland de problem som fortfarande återstår märks avsaknaden av en lämplig fördelning av kostnader och risker inom och mellan generationer. En översyn av förvaltningen av den andra pelarens pensionsfonder borde redan ha genomförts för att bidra till att göra samhället tåligare för problemet med en åldrande befolkning. De offentliga finanserna skulle därför vara hållbarare om planerna för en reform av långvården genomfördes så att de snabbt ökande kostnaderna för den åldrande befolkningen kunde begränsas. Samtidigt måste långtidsvårdens kvalitet och tillgänglighet bevaras på tillräcklig nivå.

               (14)

               De reformer av arbetsmarknaden som Nederländerna föreslagit syftar till att öka delaktigheten på arbetsmarknaden och främja rörlighet. Reformen av lagen om deltagande är ambitiös och kan kraftigt stimulera deltagandet på arbetsmarknaden. Däremot är reformerna ännu inte införda i lagstiftningen. Det krävs dessutom ytterligare insatser för att öka arbetstagares anställbarhet i arbetsmarknadens utkant, inbegripet kvinnor, personer med migrationsbakgrund, funktionshindrade, ungdomar och äldre. Nederländerna har anmält reformer av arbetslöshetsförmånssystemet och landets relativt stränga anställningsskyddslagstiftning. I kombination med skattelättnader för rörlighet (mobiliteitsbonus) för arbetsgivare som anställer personer över 50 som erhåller socialförsäkringsstöd eller personer med funktionsnedsättning är dessa reformer mycket väl inställda på grupper med låg delaktighet på arbetsmarknaden. Men även om åtgärderna går åt rätt håll kan de först bedömas i sin helhet när de är antagna. Om man slutligen drev på undanröjandet av hindren för den person som inte tjänar huvudinkomsten i hushållet att öka sin arbetstid skulle man ytterligare kunna lindra framtida arbetskraftsbrister.

               (15)

               Betydande framsteg har gjorts med 2012 års rekommendationer om innovation och kopplingen mellan företag och forskning. Det företagspolitiska initiativet To the Top inbegripet dess sektorsvisa metod för offentlig-privata partnerskap inom forskning, innovation och utbildning (top-sektorn) håller nu på att genomföras. Utöver sektorsinriktade innovationsstrategier krävs också strategier för tvärvetenskaplig forskning och innovation, och en tillräcklig nivå av offentlig finansiering måste bibehållas för grundforskning som inte öronmärkts.

               (16)

               Kommissionen har inom ramen för den europeiska planeringsterminen genomfört en omfattande analys av Nederländernas ekonomiska politik. Den har bedömt det nationella reformprogrammet och stabilitetsprogrammet, samt lagt fram en fördjupad granskning. Den har beaktat inte bara programmens relevans för en hållbar finanspolitik och socioekonomisk politik i Nederländerna utan även i vilken utsträckning som EU:s regler och riktlinjer har iakttagits, mot bakgrund av behovet av att stärka den övergripande ekonomiska styrningen i unionen genom att beakta synpunkter på EU-nivå när framtida nationella beslut fattas. Kommissionens rekommendationer inom ramen för den Europeiska planeringsterminen återspeglas i rekommendationerna 1–4 nedan.

               (17)

               Mot bakgrund av denna bedömning har rådet granskat stabilitetsprogrammet och dess yttrande (5) avspeglas särskilt i rekommendation 1 nedan.

               (18)

               Mot bakgrund av kommissionens fördjupade granskning och denna bedömning har rådet granskat det nationella reformprogrammet och stabilitetsprogrammet. Rådets rekommendationer enligt artikel 6 i förordning (EU) nr 1176/2011 om förebyggande och korrigering av makroekonomiska obalanser avspeglas i rekommendation 2 nedan.

               (19)

               I samband med den europeiska planeringsterminen har kommissionen dessutom analyserat den ekonomiska politiken i euroområdet som helhet. På dessa grunder har rådet utfärdat särskilda rekommendationer till de medlemsstater vars valuta är euron (6). Även Nederländerna bör se till att man genomför dessa rekommendationer snabbt och fullständigt.

         HÄRIGENOM REKOMMENDERAS Nederländerna att vidta följande åtgärder under perioden 2013–2014:

               1.

               Förstärka och genomföra budgetstrategin, kompletterad med tillräckligt specificerade åtgärder, för år 2014 och därefter, för att på ett hållbart sätt garantera en snabb korrigering av det alltför stora underskottet till 2014 och uppnå de strukturanpassningar som specificeras i rådets rekommendationer enligt förfarandet vid alltför stora underskott. Skydda utgifterna på områden som direkt inverkar på tillväxten, som utbildning, innovation och forskning. Efter korrigering av det alltför stora underskottet, fortsätta strukturanpassningarna så att Nederländerna kan uppnå det medelfristiga budgetmålet till 2015.

               2.

               Öka insatserna för att stegvis reformera bostadsmarknaden genom att skynda på den planerade minskningen av möjligheterna för skatteavdrag för bostadslåneränta, samtidigt som hänsyn tas till konsekvenserna i det rådande ekonomiska läget och införandet av en mer marknadsinriktad prissättningsmekanism på hyresmarknaden, samt anpassa hyrorna till hushållens inkomster inom den sociala bostadssektorn. Se över socialbostadsföreningarnas principer för att stödja de hushåll som mest behöver det.

               3.

               Anpassa den andra pensionspelaren, i samråd med arbetsmarknadens parter, för att bibehålla en lämplig kostnads- och riskfördelning inom och mellan generationerna. Komplettera den stegvisa höjningen av den lagstadgade pensionsåldern med åtgärder för att öka anställbarheten för äldre arbetstagare. Genomföra den planerade reformen av långtidsvården för att göra det systemet kostnadseffektivt, och komplettera den med ytterligare åtgärder för att begränsa kostnadsökningen, i syfte att garantera hållbarhet.

               4.

               Vidta ytterligare åtgärder för att öka deltagandet på arbetsmarknaden, i synnerhet för personer i arbetsmarknadens utkant. Fortsätta att minska skattehindren för arbete bland annat genom att fasa ut överförbara skatteavdrag för den person som inte tjänar huvudinkomsten i hushållet. Främja övergångar på arbetsmarknaden och ta itu med stelheter på marknaden, bland annat genom att reformera anställningsskyddslagstiftningen och arbetslöshetsförmånssystemet.

      Utfärdad i Bryssel den 9 juli 2013.

            På rådets vägnar

         R. ŠADŽIUS

            Ordförande

      (1)  EGT L 209, 2.8.1997, s. 1.

      (2)  EUT L 306, 23.11.2011, s. 25.

      (3)  Upprätthålls för 2013 genom rådets beslut 2013/208/EU av den 22 april 2013 om riktlinjer för medlemsstaternas sysselsättningspolitik (EUT L 118, 30.4.2013, s. 21).

      (4)  EUT C 219, 24.7.2012, s. 88.

      (5)  Enligt artikel 5.2 i förordning (EG) nr 1466/97.

      (6)  Se sidan 97 i detta nummer av EUT.