               EUROPEISKA KOMMISSIONEN
            Bryssel den 20.5.2020
            COM(2020) 507 final
            Rekommendation till
            RÅDETS REKOMMENDATION
            om Irlands nationella reformprogram 2020 med avgivande av rådets yttrande om Irlands stabilitetsprogram 2020

               Rekommendation till

               RÅDETS REKOMMENDATION

               om Irlands nationella reformprogram 2020 med avgivande av rådets yttrande om Irlands stabilitetsprogram 2020

               EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION

               med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 121.2 och 148.4,

               med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken
                  1
               , särskilt artikel 5.2,

               med beaktande av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1176/2011 av den 16 november 2011 om förebyggande och korrigering av makroekonomiska obalanser
                  2
               , särskilt artikel 6.1,

               med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation,

               med beaktande av Europaparlamentets resolutioner,

               med beaktande av Europeiska rådets slutsatser,

               med beaktande av sysselsättningskommitténs yttrande,

               med beaktande av ekonomiska och finansiella kommitténs yttrande,

               med beaktande av yttrandet från kommittén för socialt skydd,

               med beaktande av yttrandet från kommittén för ekonomisk politik, och

               av följande skäl:

               (1)Den 17 december 2019 antog kommissionen den årliga strategin för hållbar tillväxt, som inledde 2020 års europeiska planeringstermin för samordning av den ekonomiska politiken. I den togs vederbörlig hänsyn till den europeiska pelaren för sociala rättigheter som proklamerades av Europaparlamentet, rådet och kommissionen den 17 november 2017. Den 17 december 2019 antog kommissionen, på grundval av förordning (EU) nr 1176/2011, även rapporten om förvarningsmekanismen, enligt vilken Irland var en av de medlemsstater som skulle bli föremål för en fördjupad granskning. Samma dag antog kommissionen också en rekommendation till rådets rekommendation om den ekonomiska politiken i euroområdet.

               (2)Landsrapporten 2020 för Irland
                  3
                offentliggjordes den 26 februari 2020. Den innehöll en bedömning av hur väl Irland hade lyckats med de landsspecifika rekommendationer som rådet antog den 9 juli 2019
                  4
               , med uppföljningen av tidigare års rekommendationer och med sina nationella Europa 2020-mål. Den innehöll också en fördjupad granskning enligt artikel 5 i förordning (EU) nr 1176/2011, vars resultat också offentliggjordes den 26 februari 2020. Av analysen drog kommissionen slutsatsen att Irland har makroekonomiska obalanser. Obalanserna gäller framför allt stora stockar av offentliga och privata skulder samt nettoutlandsskulden.

               (3)Den 11 mars 2020 klassificerade Världshälsoorganisationen officiellt covid-19-utbrottet som en global pandemi. Pandemin är en allvarlig folkhälsokris för invånare, samhällen och ekonomier. Den leder till hårt ansatta hälso- och sjukvårdssystem, störningar i de globala leveranskedjorna, volatilitet på finansmarknaderna, kraftigt minskad konsumentefterfrågan och negativa effekter för olika sektorer. Den hotar människors arbeten och deras inkomster liksom företagens verksamheter. Pandemin har lett till en kraftig ekonomisk chock som redan har fått allvarliga återverkningar inom EU. Den 13 mars 2020 antog kommissionen ett meddelande
                  5
                om en samordnad ekonomisk reaktion på krisen, omfattande alla aktörer på nationell nivå och unionsnivå.

               (4)Flera medlemsstater har utlyst undantagstillstånd eller vidtagit nödåtgärder. Nödåtgärderna bör vara strikt proportionella, nödvändiga, tidsbegränsade och i linje med europeiska och internationella standarder. De bör vara föremål för demokratisk tillsyn och oberoende rättslig prövning.

               (5)Den 20 mars 2020 antog kommissionen ett meddelande om aktivering av den allmänna undantagsklausulen i stabilitets- och tillväxtpakten
                  6
               . Klausulen, som fastställs i artiklarna 5.1, 6.3, 9.1 och 10.3 i förordning (EG) nr 1466/97 och artiklarna 3.5 och 5.2 i förordning (EG) nr 1467/97, underlättar samordningen av budgetpolitiken under en allvarlig konjunkturnedgång. I meddelandet framför kommissionen till rådet att man bedömer att det rådande läget med en allvarlig konjunkturnedgång till följd av covid-19-pandemin innebär att villkoren för att aktivera undantagsklausulen är uppfyllda. Den 23 mars 2020 godkände medlemsstaternas finansministrar kommissionens bedömning. Aktiveringen av den allmänna undantagsklausulen medger en tillfällig avvikelse från anpassningsbanan mot det medelfristiga budgetmålet, förutsatt att detta inte äventyrar hållbarheten i de offentliga finanserna på medellång sikt. När det gäller den korrigerande delen kan rådet, på rekommendation av kommissionen, även besluta att anta en reviderad finanspolitisk strategi. Den allmänna undantagsklausulen innebär inte att stabilitets- och tillväxtpaktens förfaranden avbryts. Det ger medlemsstaterna möjlighet att avvika från de budgetkrav som normalt skulle gälla samtidigt som kommissionen och rådet kan vidta de nödvändiga politiska samordningsåtgärderna inom ramen för pakten.

               (6)Det krävs fortsatta åtgärder för att begränsa och bekämpa smittspridningen, stärka de nationella hälso- och sjukvårdssystemens resiliens och mildra de socioekonomiska konsekvenserna genom stödåtgärder till företag och hushåll samt för att säkerställa adekvata arbetsmiljöförhållanden så att den ekonomiska verksamheten kan återupptas. Unionen bör använda alla tillgängliga verktyg för att stödja medlemsstaternas insatser inom dessa områden. Samtidigt bör medlemsstaterna och unionen samarbeta för att utforma de åtgärder som krävs för både en återgång till samhällen och ekonomier som fungerar normalt och till en hållbar tillväxt, där bland annat den gröna och digitala omställningen integreras och man drar nytta av lärdomarna från krisen.

               (7)Covid-19-krisen har visat på den inre marknadens flexibilitet när det gäller att anpassa sig till extraordinära situationer. För att säkerställa en snabb och smidig övergång till återhämtningsfasen och en snabb och smidig återgång till fri rörlighet för varor, tjänster och arbetstagare måste dock de extraordinära åtgärder som hindrar den inre marknaden från att fungera normalt upphöra så snart de inte längre behövs. Den nuvarande krisen har visat att det behövs krisberedskapsplaner inom hälso- och sjukvården, bl.a. bättre inköpsstrategier, diversifierade leveranskedjor och strategiska reserver av viktig utrustning. Det är centrala faktorer för arbetet med att ta fram mer omfattande krisberedskapsplaner.

               (8)Unionens lagstiftare har redan ändrat de relevanta regelverken
                  7
                för att ge medlemsstaterna möjlighet att mobilisera alla outnyttjade resurser från de europeiska struktur- och investeringsfonderna så att de kan hantera de extraordinära konsekvenserna av covid-19-pandemin. Ändringarna kommer att öka flexibiliteten och förenkla och effektivisera förfarandena. För att minska pressen på kassaflödena kan medlemsstaterna också använda en medfinansieringsgrad på 100 % från unionsbudgeten under räkenskapsåret 2020–2021. Irland uppmanas att fullt ut utnyttja dessa möjligheter för att hjälpa sina hårdast drabbade invånare och sektorer.

               (9)Pandemins socioekonomiska konsekvenser kommer sannolikt att drabba regionerna i Irland olika på grund av olika specialiseringsmönster. Detta innebär en betydande risk för ökande regionala skillnader i Irland. I kombination med risken för en tillfällig upplösning av konvergensprocessen mellan medlemsstaterna krävs i den nuvarande situationen riktade politiska insatser.

               (10)Den 21 april 2020 lade Irland fram sitt nationella reformprogram för 2020 och den 30 april 2020 sitt stabilitetsprogram för samma år. De båda programmen har bedömts samtidigt för att deras inbördes kopplingar ska kunna beaktas.

               (11)Irland omfattas för närvarande av stabilitets- och tillväxtpaktens förebyggande del och av skuldkriteriet.

               (12)Enligt konvergensprogrammet för 2020 planerar regeringen att försämra det samlade saldot i de offentliga finanserna från ett överskott på 0,4 % av BNP för 2019 till ett underskott på 7,4 % av BNP för 2020. Underskottet väntas uppgå till 4,1 % av BNP 2021. Den offentliga skuldkvoten minskade till 58,8 % under 2019, men väntas enligt stabilitetsprogrammet för 2020 öka till 69,1 % under 2020. De makroekonomiska och offentligfinansiella utsikterna påverkas av den höga graden av osäkerhet till följd av covid-19-pandemin.

               (13)Som en reaktion på covid-19-pandemin, och som del av en samordnad EU-strategi, har Irland antagit budgetåtgärder för att öka kapaciteten i hälso- och sjukvårdssystemet, begränsa smittspridningen och hjälpa de hårdast drabbade invånarna och branscherna. Enligt stabilitetsprogrammet för 2020 uppgick de budgetåtgärderna till 2,0 % av BNP. Åtgärderna omfattar sysselsättnings- och arbetslöshetsstöd under tolv veckor (cirka 1,4 % av BNP) och ytterligare utgifter för att öka hälso- och sjukvårdsystemets kapacitet och tillgänglighet (cirka 0,6 % av BNP). Irland har dessutom aviserat åtgärder som, även om de inte omedelbart påverkar budgeten, kommer att stödja likviditeten i företagen, som i stabilitetsprogrammet för 2020 uppskattas till 0,3 % av BNP. Dessa åtgärder gäller kreditgarantier och olika låneordningar, tillfälligt avskaffande av förseningsräntor och straffavgifter för arbetsgivare, tillfälligt avskaffande av skuldindrivning och betalningsuppskov på upp till tre månader för företagslån. Den 2 maj 2020 aviserade regeringen ett nytt paket med låne- och kapitalstödsåtgärder för företag, som uppgår till cirka 2 % av BNP, som inte ingick i stabilitetsprogrammet 2020 eller kommissionens prognos. Sammantaget ligger de åtgärder som Irland har vidtagit i linje med riktlinjerna i kommissionens meddelande om en samordnad ekonomisk reaktion på covid-19-utbrottet. Ett fullständigt genomförande av dessa åtgärder, följt av en omläggning av finanspolitikens inriktning mot en välgenomtänkt offentligfinansiell ställning på medellång sikt när det ekonomiska läget medger detta, kommer att bidra till att bevara hållbarheten i de offentliga finanserna på medellång sikt.

               (14)Enligt kommissionens vårprognos 2020 beräknas Irlands saldo i de offentliga finanserna vid ett antagande om oförändrad politik uppgå till -5,6 % av BNP 2020 och -2,9 % 2021. Den offentliga skuldkvoten beräknas uppgå till 66,4 % av BNP 2020 och till 66,7 % 2021.

               (15)Den 20 maj 2020 utfärdade kommissionen en rapport i enlighet med artikel 126.3 i fördraget på grund av att Irland planerar att överträda underskottsgränsen på 3 % av BNP 2020. Sammantaget visar denna analys att underskottskriteriet enligt definitionen i fördraget och i förordning (EG) nr 1467/1997 inte är uppfyllt.

               (16)Covid-19-utbrottet drabbade Irland värst under första halvan av 2020 och satte hälso- och sjukvårdssystemet under tryck. Irland införde brådskande åtgärder för att stärka hälso- och sjukvårdssystemet liksom restriktioner för att minska smittspridningen, vilket på ett mycket kännbart sätt har inskränkt den ekonomiska aktiviteten i vissa branscher. Dessutom har regeringen vidtagit många olika ekonomiska åtgärder för att lindra coronakrisens konsekvenser i möjligaste mån. De omfattar bland annat ordningar för lönesubventioner för att bevara arbetstillfällen, sociala förmåner, tillfälliga förbud mot hyreshöjningar och vräkningar, samt likviditets- och kreditstödsåtgärder för företagen. Även om dessa åtgärder ska mildra den ekonomiska chock som pandemin har lett till, är risken för stora produktionsbortfall, konkurser och insolvens, ökad arbetslösheten och fler människor som riskerar fattigdom fortsatt stor.

               (17)Redan före covid-19-pandemin arbetade sjukhusen med nästan full kapacitet och med en beläggningsgrad för vårdplatser inom akutvården som var bland de högsta i OECD-länderna. Det beror främst på att det saknas allmän primärvård och en stor användning av sjukhusvård. Problem med att rekrytera och behålla sjuksköterskor har lett till brist inom vissa regioner och sjukhus. Utbudet på långvarig vård och omsorg i hemmet har varit för litet och är ingen lagstadgad rätt, med strategier som uppmuntrar till institutionsvård. Covid-19 har satt hälso- och sjukvårdssystemet under ett tryck utan motstycke. Snabba akutåtgärder har satts in för att öka sjukhusens kapacitet och tillfälligt tillhandahålla allmän hälso- och sjukvård. Men på medellång sikt måste Irland ändå ta itu med hälso- och sjukvårdssystemets strukturellt begränsade effektivitet, flexibilitet, resiliens och tillgänglighet. Den långtgående reformen Sláintecare ska enligt planerna leda till allmänt tillgänglig och hållbar hälso- och sjukvård. Planerna om hur reformen ska genomföras är ännu vaga. Att slå fast tydliga milstolpar och måldatum och en solid tillsynsram kan bidra till att allmän hälso- och sjukvård snabbt kan införas. Genomförande av reformerna för långvarig vård och omsorg, t.ex. nya sätt att arbeta i samhället genom stöd till vård i hemmet och en omorganisation av vårdresurserna, skulle kräva en kartläggning av vilka resurser som finns, prognoser om den växande efterfrågan framöver och en analys av vad som saknas, följt av en plan för genomförandet.

               (18)Enligt kommissionen senaste prognos väntas arbetslösheten öka till 7,4 % under 2020 och sedan sjunka något, till 7 % 2021. Regeringen har i hög grad använt sig av politiken för inkomst- och sysselsättningsstöd som reaktion på pandemin, främst ordningar för korttidsarbete, som bör fortsätta att snabbt tillämpas och utökas. Det relativt höga antalet personer som bor i hushåll med låg arbetsintensitet kräver ytterligare satsningar på individanpassade aktiveringsstrategier. De problem som Irland har med fattigdom och kvaliteten på och stödet till sysselsättning, också till personer med funktionsnedsättning, finns kvar och de kommer troligen att förvärras av coronakrisen. Det aktuella läget kräver, i samarbete med arbetsmarknadens parter, fortsatta satsningar på kompetensutveckling och omskolning för att tillgodose arbetsmarknadens ändrade behov och förbereda arbetskraften på klimat- och energiomställningen och övergången till en cirkulär ekonomi. Kompetensbrist har identifierats i bostadssektorn, men andra sektorer kan få brist då omställningen går framåt. Mot bakgrund av coronakrisen är det viktigt att se till att digitaliseringen av utbildning och arbete inte ökar utbildningsskillnader och den sociala ojämlikheten.

               (19)Regeringen har vidtagit olika åtgärder för att stödja bostadsutbudet, vilket har bidragit till att antalet färdiga bostäder ökade med nästan 40 % i två år före september 2019. I kombination med effektiva makrotillsynsverktyg verkar detta ha bidragit till att bromsa bostadsprisökningarna. Men antalet färdiga bostäder är fortfarande lägre än efterfrågan. Att ha råd med sitt boende är ett problem för många hushåll och hyrorna ökar ständigt. Förbättrad infrastruktur i kombination med samhällsplanering kan vara en viktig faktor för att öka bostadsutbudet. Kan man dessutom lösa de administrativa problemen med böterna för oanvänd tomtmark skulle detta i slutändan kunna förbättra tillgången på bostäder till rimliga priser på medellång sikt. Bristen på subventionerat boende är ett fortsatt problem när det gäller att främja inkludering, också av de mest utsatta. På senare tid har åtgärder gjort att antalet subventionerade bostäder har ökat snabbare, men cirka 68 700 hushåll stod fortfarande kö till ett subventionerat boende i Irland i december 2019. Det krävs ytterligare insatser för att täcka behoven hos dem som står i kön i dag och potentiella nya sökande. Bland de cirka 10 000 personer som är registrerade som hemlösa i Irland är 3 500 barn. Det är oroande med tanke på de potentiella riskerna för större ojämlikhet, kronisk fattigdom och social utestängning. Ensamstående med barn finns bland de grupper som främst är drabbade av hemlöshet. De stora skillnaderna mellan regioner och städer kvarstår, där 69 % av alla hemlösa vuxna finns i Dublin med omnejd.

               (20)Det inhemska banksystemet är en viktig källa till likviditet för de irländska företagen. Att snabbt få lån kan vara en utmaning för små och medelstora företag och för dem som inte har någon säkerhet eller en redan upparbetad relation med en långivare. På senare tid har småföretagens tillgång till banklån dessutom hämmats av höga räntor. De irländska myndigheterna och bankerna har vidtagit flera åtgärder för att mildra företagens och hushållens ekonomiska problem. Det är viktigt att de här åtgärderna skapar den likviditet som behövs och främjar hållbara omstruktureringslösningar för låntagare vars ekonomiska problem är helt kopplade till utbrottet, och som därför kan väntas bli lönsamma igen efter övergångsperioden. Bara ett sådant balanserat tillvägagångssätt kan hjälpa företagen och hushållen att ta sig igenom sina tillfälliga problem utan att urholka den (redan svaga) lönsamheten och undergräva de framsteg som Irland har gjort på senare år när det gäller att förbättra banksektorns finansiella stabilitet. Vid utformningen och genomförandet av åtgärderna måste banksektorns motståndskraft beaktas.

               (21)För att underlätta den ekonomiska återhämtningen kommer det att vara viktigt att tidigarelägga mogna offentliga investeringsprojekt och främja privata investeringar, bland annat genom relevanta reformer. Omstarten av ekonomin kräver att Irland går vidare med sina långtgående miljö-, klimat-, energi- och infrastrukturinvesteringar. Irland släpar efter när det gäller utfasningen av fossila bränslen. Utsläppen av växthusgaser från transporter och byggnader är stora och fortsätter att öka. Irland kommer inte att klara sina 2020-mål för energieffektivitet och förnybar energi. Irland är beroende av energiimport och är bland de medlemsstater som har de högsta elpriserna, vilket kan ha negativa effekter på både miljön och företagens konkurrenskraft. Irlands omställning till en klimatneutral ekonomi kommer att kräva avsevärda privata och offentliga investeringar under lång tid, i t.ex. förnybar energi, elinfrastruktur, energieffektivitet och hållbara transporter. Klimathandlingsplanen är ett trovärdigt initiativ för att vända på den uppåtgående utsläppstrenden. Det kommer att krävas att planens strategier och åtgärder genomförs effektivt och på ett varaktigt sätt för att omsätta ambitionerna i konkreta resultat. Programplaneringen för Fonden för en rättvis omställning för perioden 2021–2027 kan hjälpa Irland att hantera en del av de utmaningar som omställningen till en klimatneutral ekonomi innebär, särskilt inom de områden som anges i bilaga D till landsrapporten. Detta skulle ge Irland möjlighet att på bästa sätt använda fonden.

               (22)Irlands arbete med att minska skillnaderna i produktivitet mellan de utländska och inhemska sektorerna går fortfarande långsamt. Direkt stöd via innovationsfonden för omstörtande teknik för samarbete mellan företag och offentliga forskningscentrum, t.ex. genom samarbetsprojekt med näringslivet, däribland små och medelstora företag, och forskningsorgan är välkommet. Trots att Irland ger relativt stora belopp i offentligt stöd till företag utgår stödet i form av en ordning för skatteavdrag för forskning och utveckling, som tenderar att gynna större, utlandsägda företag och har begränsad effekt när det gäller att förbättra produktiviteten i de lokala irländska företagen. Future Jobs Ireland samlar viktiga åtgärder som kan hjälpa till att ta itu med svagheter i den inhemska ekonomin, särskilt initiativ som ska stärka produktiviteten i de inhemska företagen, i synnerhet de små och medelstora företagen. Det är viktigt att dessa åtgärder vidtas på ett effektivt sätt. Krisen har också accentuerat de små och medelstora företagens digitaliseringsbehov, framför allt lösningar för distansarbete, utbildning av arbetstagare och it-säkerhet. Digital infrastruktur är avgörande för att främja de små och medelstora företagens digitalisering och entreprenörskap. Ultrasnabbt bredband är bara tillgängligt för 5 % av fastigheterna på landsbygden, vilket är en mycket lägre andel än EU-genomsnittet på 29 %, och Irland är också det dyraste landet i EU när det gäller fast bredband. Man har ingått ett avtal om stora offentliga investeringar inom den nationella bredbandsplanen för att åtgärda skillnaderna i infrastruktur och det är därför viktigt att noggrant följa och säkra en snabb utbyggnad av nätet för ultrasnabbt bredband som får offentligt stöd, särskilt på landsbygden.

               (23)Att ta itu med aggressiv skatteplanering är centralt för att göra skattesystemen effektivare och mer rättvisa, vilket bekräftas i 2020 års rekommendation för euroområdet. Skattebetalarnas aggressiva skatteplanering får spridningseffekter mellan medlemsstaterna och kräver att EU-lagstiftningen kompletteras med samordnade nationella åtgärder. Irland har vidtagit åtgärder mot metoderna för aggressiv skatteplanering genom att genomföra de internationella och europeiska initiativ som man tidigare kommit överens om och vidtar dessutom vissa ytterligare nationella åtgärder. Men den höga andelen royaltyer och utdelningar i förhållande till BNP tyder på att Irlands skatteregler används av företag som ägnar sig åt aggressiv skatteplanering, och de nationella åtgärdernas effektivitet måste utvärderas. Att bredda skattebasen skulle göra intäkterna mer motståndskraftiga mot ekonomiska svängningar och exceptionella chocker och stärka de automatiska stabilisatorernas funktion. Den höga koncentrationen av bolagsskatteintäkter, där de tio företag som betalar mest står för 45 % av bolagsskatterna, deras volatilitet och potentiellt kortvariga natur, tillsammans med deras ökande andel av de totala skatteintäkterna (rekordnotering på 18,7 % 2018) visar tydligt på risken att i alltför hög grad förlita sig på dessa intäkter för att finansiera stående löpande utgifter.

               (24)Trots insatser för att stärka regelverket mot penningtvätt är Irland fortfarande exponerat för risker på grund av sin internationellt inriktade ekonomi med stora inflöden av utländska direktinvesteringar, och förekomsten av komplexa juridiska strukturer med utländska förmånstagare. Den nationella riskbedömningen håller på att ses över för att bättre spegla den faktiska riskexponeringen för de personer som yrkesmässigt tillhandahåller tjänster till bolag och truster. De här tjänsteleverantörerna förstår möjligen inte helt riskexponeringen och det leder till att få tvivelaktiga transaktioner anmäls. Tillsynen är inte tillräcklig för att åtgärda de här problemen och bygger inte på en riskbaserad metod, vilket inverkar negativt på regelverket mot penningtvätt. Ett nationellt register över verkliga förmånstagare har inrättats för företag, så att hemlighetsmakeriet kan begränsas och faktiska förmånstagare kan identifieras. Kvaliteten på den information som tillhandahålls och registrets effektivitet behöver övervakas på sikt.

               (25)Dessa rekommendationer är visserligen inriktade på hur de socioekonomiska effekterna av pandemin ska hanteras och den ekonomiska återhämtningen underlättas, men de landsspecifika rekommendationerna för 2019 som rådet antog den 9 juli 2019 innehöll reformer som krävs för att kunna åtgärda strukturella problem på medellång och lång sikt. De rekommendationerna är fortsatt aktuella och kommer att fortsätta att övervakas nästa år, inom ramen för den europeiska planeringsterminens årliga cykel. Det gäller även rekommendationer rörande investeringsrelaterade ekonomiska strategier. De senare rekommendationerna bör beaktas vid finansieringen av sammanhållningspolitikens strategiska programplanering efter 2020, inbegripet riskreducerande åtgärder och strategier för att lätta på restriktionerna vad gäller den rådande krisen.

               (26)Den europeiska planeringsterminen utgör en ram för en kontinuerlig samordning av den ekonomiska politiken och sysselsättningspolitiken i unionen, vilket kan bidra till en hållbar ekonomi. Medlemsstaterna har utvärderat framstegen vad gäller genomförandet av FN:s mål för hållbar utveckling i sina nationella reformprogram för 2020. Genom att säkerställa ett fullständigt genomförande av rekommendationerna nedan kommer Irland att bidra till målen för hållbar utveckling och till de gemensamma insatserna för en konkurrenskraftig hållbarhet i unionen.

               (27)Det är viktigt med ett nära samarbete mellan länderna i den ekonomiska och monetära unionen för att åstadkomma en snabb återhämtning från de ekonomiska konsekvenserna av covid-19. Irland bör i egenskap av en medlemsstat som har euron som valuta, och med beaktande av politisk vägledning från Eurogruppen, se till att dess politik ligger i linje med rekommendationerna för euroområdet och samordnas med övriga medlemsstater i euroområdet.

               (28)Kommissionen har inom ramen för 2020 års europeiska planeringstermin gjort en omfattande analys av Irlands ekonomiska politik och redogjort för den i 2020 års landsrapport. Kommissionen har även bedömt stabilitetsprogrammet för 2020, det nationella reformprogrammet för 2020 samt uppföljningen av de rekommendationer Irland har fått tidigare år. Kommissionen har beaktat inte bara programmens relevans för hållbarheten i finanspolitiken och den socioekonomiska politiken i Irland utan också att unionens regler och riktlinjer har iakttagits, mot bakgrund av behovet att stärka den övergripande ekonomiska styrningen i unionen genom att framtida nationella beslut fattas med beaktande av synpunkter på unionsnivå.

               (29)Mot bakgrund av den bedömningen har rådet granskat stabilitetsprogrammet för 2020 och dess yttrande
                  8
                återspeglas nedan, särskilt i rekommendation 1.

               (30)Mot bakgrund av kommissionens fördjupade granskning och denna bedömning har rådet granskat det nationella reformprogrammet för 2020 och stabilitetsprogrammet för 2020. I dessa rekommendationer beaktas behovet av att bekämpa pandemin och underlätta den ekonomiska återhämtningen som ett första nödvändigt steg för att möjliggöra en justering av obalanserna. Rekommendationer som direkt behandlar de makroekonomiska obalanser som konstaterats av kommissionen enligt artikel 6 i förordning (EU) nr 1176/2011 återspeglas i rekommendationerna 1, 2 och 4.

               HÄRIGENOM REKOMMENDERAS Irland att 2020 och 2021 vidta följande åtgärder:

               1.I enlighet med den allmänna undantagsklausulen vidta alla nödvändiga åtgärder för att effektivt hantera pandemin, hålla igång ekonomin och stödja den påföljande återhämtningen. När de ekonomiska förhållanden tillåter, driva en finanspolitik som syftar till att nå en välgenomtänkt offentligfinansiell ställning på medellång sikt och säkerställa en hållbar skuldsättning, samtidigt som investeringarna stärks. Förbättra tillgängligheten till hälso- och sjukvårdssystemet och stärka dess resiliens, däribland genom att tillgodose vårdarbetskraftens behov och säkerställa allmän primärvård.

               2.Stödja sysselsättningen genom kompetensutveckling. Ta itu med risken för en digital klyfta, också inom utbildningssektorn. Öka tillgången på subventionerat boende och bostäder till rimlig kostnad.

               3.Fortsätta att stödja företagen, särskilt de små och medelstora företagen, framför allt genom åtgärder för att säkerställa deras likviditet. Tidigarelägga mogna offentliga investeringsprojekt och främja privata investeringar för att stödja den ekonomiska återhämtningen. Inrikta investeringarna på den gröna och den digitala omställningen, särskilt ren och effektiv användning och produktion av energi, hållbar kollektivtrafik, vattenförsörjning och avloppsrening, forskning och innovation samt digital infrastruktur.

               4.Bredda skattebasen. Påskynda åtgärder för att avskaffa de inslag i skattesystemet som kan underlätta aggressiv skatteplanering, däribland utlandsbetalningar. Säkerställa effektiv tillsyn och kontroll av efterlevnaden av regelverket mot penningtvätt i fråga om tjänsteleverantörer till truster och bolag.

               Utfärdad i Bryssel den

                     På rådets vägnar

                     Ordförande

                     (1)

                        EUT L 209, 2.8.1997, s. 1.

                     (2)

                        EUT L 306, 23.11.2011, s. 25.

                     (3)

                        SWD(2020) 506 final.

                     (4)

                        EUT C 301, 5.9.2019, s. 117.

                     (5)

                        COM(2020) 112 final.

                     (6)

                        COM(2020) 123 final.

                     (7)

                        Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2020/460 av den 30 mars 2020 om ändring av förordningarna (EU) nr 1301/2013, (EU) nr 1303/2013 och (EU) nr 508/2014 vad gäller särskilda åtgärder för att mobilisera investeringar i medlemsstaternas hälso- och sjukvårdssystem samt i andra sektorer av deras ekonomier som reaktion på covid-19-utbrottet (Investeringsinitiativ mot effekter av coronavirus) (EUT L 99, 31.3.2020, s. 5) och Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2020/558 av den 23 april 2020 om ändring av förordningarna (EU) nr 1301/2013 och (EU) nr 1303/2013 vad gäller särskilda åtgärder för att tillhandahålla extraordinär flexibilitet vid användningen av de europeiska struktur- och investeringsfonderna för att hantera covid-19-utbrottet (EUT L 130, 24.4.2020, s. 1).

                     (8)

                        Enligt artikel 5.2 i rådets förordning (EG) nr 1466/97.


               EUROPEISKA KOMMISSIONEN
            Bryssel den 20.5.2020
            COM(2020) 510 final
            Rekommendation till
            RÅDETS REKOMMENDATION
            om Frankrikes nationella reformprogram 2020 med avgivande av rådets yttrande om Frankrikes stabilitetsprogram 2020

               Rekommendation till

               RÅDETS REKOMMENDATION

               om Frankrikes nationella reformprogram 2020 med avgivande av rådets yttrande om Frankrikes stabilitetsprogram 2020

               EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION

               med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 121.2 och 148.4,

               med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken
                  1
               , särskilt artikel 5.2,

               med beaktande av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1176/2011 av den 16 november 2011 om förebyggande och korrigering av makroekonomiska obalanser
                  2
               , särskilt artikel 6.1,

               med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation,

               med beaktande av Europaparlamentets resolutioner,

               med beaktande av Europeiska rådets slutsatser,

               med beaktande av sysselsättningskommitténs yttrande,

               med beaktande av ekonomiska och finansiella kommitténs yttrande,

               med beaktande av yttrandet från kommittén för socialt skydd,

               med beaktande av yttrandet från kommittén för ekonomisk politik, och

               av följande skäl:

               (1)Den 17 december 2019 antog kommissionen den årliga strategin för hållbar tillväxt, som inledde 2020 års europeiska planeringstermin för samordning av den ekonomiska politiken. I den togs vederbörlig hänsyn till den europeiska pelaren för sociala rättigheter som proklamerades av Europaparlamentet, rådet och kommissionen den 17 november 2017. Den 17 december 2019 antog kommissionen, på grundval av förordning (EU) nr 1176/2011, även rapporten om förvarningsmekanismen, enligt vilken Frankrike var en av de medlemsstater som skulle bli föremål för en fördjupad granskning. Samma dag antog kommissionen också en rekommendation till rådets rekommendation om den ekonomiska politiken i euroområdet.

               (2)Landsrapporten 2020 för Frankrike
                  3
                offentliggjordes den 26 februari 2020. Den innehöll en bedömning av hur väl Frankrike hade lyckats med den landsspecifika rekommendation som rådet antog den 9 juli 2019
                  4
               , med uppföljningen av tidigare års rekommendationer och med sina nationella Europa 2020-mål. Den innehöll också en fördjupad granskning enligt artikel 5 i förordning (EU) nr 1176/2011, vars resultat också offentliggjordes den 26 februari 2020. Av analysen drog kommissionen slutsatsen att Frankrike har makroekonomiska obalanser. De gäller i synnerhet den höga offentliga skulden och konkurrenskraftens svaga utveckling, mot bakgrund av låg produktivitetstillväxt, vilket har betydelse för de andra medlemsstaterna.

               (3)Den 11 mars 2020 klassificerade Världshälsoorganisationen officiellt covid-19-utbrottet som en global pandemi. Pandemin är en allvarlig folkhälsokris för invånare, samhällen och ekonomier. Den leder till hårt ansatta hälso- och sjukvårdssystem, störningar i de globala leveranskedjorna, volatilitet på finansmarknaderna, kraftigt minskad konsumentefterfrågan och negativa effekter för olika sektorer. Den hotar människors arbeten och deras inkomster liksom företagens verksamheter. Pandemin har lett till en kraftig ekonomisk chock som redan har fått allvarliga återverkningar inom EU. Den 13 mars 2020 antog kommissionen ett meddelande
                  5
                om en samordnad ekonomisk reaktion på krisen, omfattande alla aktörer på nationell nivå och unionsnivå.

               (4)Flera medlemsstater har utlyst undantagstillstånd eller vidtagit nödåtgärder. Nödåtgärderna bör vara strikt proportionella, nödvändiga, tidsbegränsade och i linje med europeiska och internationella standarder. De bör vara föremål för demokratisk tillsyn och oberoende rättslig prövning.

               (5)Den 20 mars 2020 antog kommissionen ett meddelande om aktivering av den allmänna undantagsklausulen i stabilitets- och tillväxtpakten
                  6
               . Klausulen, som fastställs i artiklarna 5.1, 6.3, 9.1 och 10.3 i förordning (EG) nr 1466/97 och artiklarna 3.5 och 5.2 i förordning (EG) nr 1467/97, underlättar samordningen av budgetpolitiken under en allvarlig konjunkturnedgång. I meddelandet framför kommissionen till rådet att man bedömer att det rådande läget med en allvarlig konjunkturnedgång till följd av covid-19-pandemin innebär att villkoren för att aktivera undantagsklausulen är uppfyllda. Den 23 mars 2020 godkände medlemsstaternas finansministrar kommissionens bedömning. Aktiveringen av den allmänna undantagsklausulen medger en tillfällig avvikelse från anpassningsbanan mot det medelfristiga budgetmålet, förutsatt att detta inte äventyrar hållbarheten i de offentliga finanserna på medellång sikt. När det gäller den korrigerande delen kan rådet, på rekommendation av kommissionen, även besluta att anta en reviderad finanspolitisk strategi. Den allmänna undantagsklausulen innebär inte att stabilitets- och tillväxtpaktens förfaranden avbryts. Det ger medlemsstaterna möjlighet att avvika från de budgetkrav som normalt skulle gälla samtidigt som kommissionen och rådet kan vidta de nödvändiga politiska samordningsåtgärderna inom ramen för pakten.

               (6)Det krävs fortsatta åtgärder för att begränsa och bekämpa smittspridningen, stärka de nationella hälso- och sjukvårdssystemens resiliens och mildra de socioekonomiska konsekvenserna genom stödåtgärder till företag och hushåll samt för att säkerställa adekvata arbetsmiljöförhållanden så att den ekonomiska verksamheten kan återupptas. Unionen bör använda alla tillgängliga verktyg för att stödja medlemsstaternas insatser inom dessa områden. Samtidigt bör medlemsstaterna och unionen samarbeta för att utforma de åtgärder som krävs för både en återgång till samhällen och ekonomier som fungerar normalt och till en hållbar tillväxt, där bland annat den gröna och digitala omställningen integreras och man drar nytta av lärdomarna från krisen.

               (7)Covid-19-krisen har visat på den inre marknadens flexibilitet när det gäller att anpassa sig till extraordinära situationer. För att säkerställa en snabb och smidig övergång till återhämtningsfasen och en snabb och smidig återgång till fri rörlighet för varor, tjänster och arbetstagare måste dock de extraordinära åtgärder som hindrar den inre marknaden från att fungera normalt upphöra så snart de inte längre behövs. Den nuvarande krisen har visat att det behövs krisberedskapsplaner inom hälso- och sjukvården, bl.a. bättre inköpsstrategier, diversifierade leveranskedjor och strategiska reserver av viktig utrustning. Det är centrala faktorer för arbetet med att ta fram mer omfattande krisberedskapsplaner.

               (8)Unionens lagstiftare har redan ändrat de relevanta regelverken
                  7
                för att ge medlemsstaterna möjlighet att mobilisera alla outnyttjade resurser från de europeiska struktur- och investeringsfonderna så att de kan hantera de extraordinära konsekvenserna av covid-19-pandemin. Ändringarna kommer att öka flexibiliteten och förenkla och effektivisera förfarandena. För att minska pressen på kassaflödena kan medlemsstaterna också använda en medfinansieringsgrad på 100 % från unionsbudgeten under räkenskapsåret 2020–2021. Frankrike uppmanas att fullt ut utnyttja dessa möjligheter för att hjälpa sina hårdast drabbade invånare och sektorer.

               (9)Pandemins socioekonomiska konsekvenser kommer troligtvis att vara ojämnt fördelade mellan regioner på grund av olika specialiseringsmönster, i synnerhet regioner som är påtagligt beroende av turism (t.ex. de yttersta randområdena) och, mer allmänt, beroende av företag med nära kundkontakter. Detta medför betydande risker för ökande regionala och territoriella skillnader inom Frankrike, vilket förvärrar den redan observerade trenden mot långsamt växande skillnader mellan huvudstadsregionen, storstäderna och övriga landet eller mellan stad och land och mellan den europeiska delen av Frankrike och de yttersta randområdena. I kombination med risken för en tillfällig upplösning av konvergensprocessen mellan medlemsstaterna krävs i den nuvarande situationen riktade politiska insatser.

               (10)Den 7 maj 2020 lade Frankrike fram sitt nationella reformprogram för 2020 och den 30 april 2020 sitt stabilitetsprogram för samma år. De båda programmen har bedömts samtidigt för att deras inbördes kopplingar ska kunna beaktas.

               (11)Frankrike omfattas för närvarande av stabilitets- och tillväxtpaktens förebyggande del och av övergångsregeln för skuldkriteriet. Den 13 juli 2018 rekommenderade rådet Frankrike att säkerställa att den nominella ökningen av de primära offentliga nettoutgifterna
                  8
                inte skulle överstiga 1,4 % 2019, vilket motsvarar en årlig strukturell anpassning på 0,6 % av BNP. I kommissionens samlade bedömning bekräftas en betydande avvikelse från den rekommenderade anpassningsbanan mot det medelfristiga budgetmålet för 2019 samt för 2018 och 2019 sammantaget. Detta är en relevant faktor i kommissionens rapport som upprättats i enlighet med artikel 126.3 i fördraget med en bedömning av hur Frankrike uppfyllde skuldkriteriet 2019.

               (12)Enligt stabilitetsprogrammet för 2020 planerar regeringen att försämra det samlade underskottet från 3,0 % av BNP 2019 till 9,0 % av BNP 2020. Efter att ha stabiliserat sig på 98,1 % av BNP 2019 förväntas den offentliga skuldkvoten öka till 115,2 % 2020 enligt stabilitetsprogrammet för 2020. De makroekonomiska och offentligfinansiella utsikterna påverkas av den höga graden av osäkerhet till följd av covid-19-pandemin.

               (13)Som reaktion på covid-19-pandemin, och som del av en samordnad EU-strategi, har Frankrike antagit budgetåtgärder för att öka kapaciteten i hälso- och sjukvårdssystemet, begränsa smittspridningen och hjälpa de hårdast drabbade invånarna och branscherna. Enligt stabilitetsprogrammet för 2020 uppgår budgetåtgärderna till 1,9 % av BNP. Åtgärderna omfattar finansieringen av en deltidsarbetslöshetsordning som motsvarar 1,1 % av BNP, 0,4 % av BNP i ytterligare utgifter för att stärka hälso- och sjukvården, sjukförsäkringsförmåner och ersättning till vårdpersonal, samt en solidaritetsfond på 0,3 % av BNP för att ge direktstöd till små- och mikroföretag och egenföretagare. Frankrike har dessutom aviserat åtgärder som, även om de inte påverkar budgeten direkt, kommer att bidra till likviditeten i företagen, och som enligt stabilitetsprogrammet för 2020 uppskattas till 17 % av BNP. Åtgärderna omfattar anstånd med skatter och sociala avgifter för företagen, snabbare skatte- och momsåterbetalningar, en särskild reserv för direktstöd till strategiska företag via kapitalinvesteringar (3,1 % av BNP) och lånegarantier (13,9 % av BNP). Sammantaget ligger Frankrikes åtgärder i linje med riktlinjerna i kommissionens meddelande om en samordnad ekonomisk reaktion på covid-19-utbrottet. Ett fullständigt genomförande av dessa åtgärder, följt av en omläggning av finanspolitikens inriktning mot en välgenomtänkt offentligfinansiell ställning på medellång sikt när det ekonomiska läget medger detta, kommer att bidra till att bevara hållbarheten i de offentliga finanserna på medellång sikt.

               (14)Enligt kommissionens vårprognos 2020 beräknas Frankrikes saldo i de offentliga finanserna vid oförändrad politik uppgå till -9,9 % av BNP 2020 och -4,0 % 2021. Den offentliga skuldkvoten beräknas uppgå till 116,5 % av BNP 2020 och till 111,9 % 2021.

               (15)Den 20 maj 2020 utfärdade kommissionen en rapport i enlighet med artikel 126.3 i fördraget på grund av att Frankrike inte hade följt skuldregeln 2019 och dessutom planerade att överträda underskottsgränsen på 3 % av BNP 2020. Sammantaget tyder analysen på att underskotts- och skuldkriterierna såsom de definieras i fördraget och i förordning (EG) nr 1467/1997 inte är uppfyllda.

               (16)Det franska hälso- och sjukvårdssystemet är effektivt och når goda resultat. Covid-19-krisen har satt strålkastarljuset på brister i systemberedskapen för att hantera pandemier. Bristerna omfattar i) svårigheter att säkerställa tillgång på vårdpersonal, kritisk utrustning och personlig skyddsutrustning samt ii) latenta strukturella problem. I det förstnämnda fallet har Frankrike utnyttjat sina reserver av medicinsk och paramedicinsk personal och utrustning, däribland läkarstudenter och pensionerade läkare och sjuksköterskor. Samordningen av insatserna mellan alla delar av hälso- och sjukvårdssystemet är en fortsatt utmaning. De latenta strukturella problemen är följden av bristande investeringar i fysisk infrastruktur och personalresurser, begränsad anpassning av vårdens organisation och ett behov av bättre samordning mellan privata och offentliga aktörer. Problemen förvärras av bestående regionala skillnader. Trots att andelen praktiserande läkare ligger runt EU-genomsnittet bor till exempel cirka 18 % av Frankrikes befolkning i områden där tillgången till en allmänläkare är begränsad. Det krävs ytterligare beslutsamma insatser för att digitalisera hälso- och sjukvården, en hörnsten i regeringens strategi för att omdana hälso- och sjukvårdssystemet. Covid-19-krisen visar att det är viktigt att bättre utnyttja e-hälsa, särskilt telemedicin, i pandemitider.

               (17)Covid-19-krisen inverkar negativt på den franska arbetsmarknaden och de sociala förhållandena. Trots att man har vidtagit begränsningsåtgärder förväntas arbetslösheten öka (till 10,1 % 2020 enligt kommissionens prognos, för att återhämta sig något, till 9,7 % 2021). Åtgärderna omfattar en ändring och förlängning av systemet för korttidsarbete samt åtgärder för att stödja företag och arbetstagare och för att säkerställa att offentlig service och hälso- och sjukvårdssystemet fungerar. Varaktig segmentering på arbetsmarknaden är ett fortsatt orosmoment. Under 2019 var cirka två tredjedelar av nyrekryteringarna korttidsanställningar på mindre än en månad. Andelen korttidsanställningar som övergår i tillsvidareanställningar är bland de lägsta i unionen. Den nya reformen av arbetslöshetsersättningssystemet (Unédic) ska stärka systemets ekonomiska hållbarhet och bidra till att komma till rätta med segmenteringen. Dock har den del av reformen som gäller ersättningsregler lagts på is på grund av krisen. Mot bakgrund av det försämrade läget är det viktigt att säkerställa att arbetslöshetsersättning och aktivt sysselsättningsstöd är tillgängliga för alla jobbsökande, oavsett tidigare sysselsättningsstatus. För att ta itu med kompetensglapp och förbättra arbetsmarknadens motståndskraft bör man fortsätta med insatserna för att främja en omfördelning av arbetskraften mellan sektorerna. Före covid-19-utbrottet rapporterade arbetsgivarna i allt högre grad att de hade problem med att hitta lämpliga kandidater att anställa, vilket tyder på att kompetensutveckling och omskolning måste uppmuntras. It-branschen är till exempel särskilt drabbad av kompetensbrist, men ändå utgör nyutexaminerade inom it bara 3 % av alla nyutexaminerade.

               (18)Mot bakgrund av covid-19-krisen är det särskilt viktigt att se till att kritisk infrastruktur och den fria rörligheten för varor på den inre marknaden fungerar och att man i samarbete med grannländerna övervakar och ser till att leveranskedjorna fungerar. Därför kommer avskaffandet av de åtgärder som antogs under covid-19-krisen, särskilt exportrestriktioner för vissa läkemedelssubstanser och medicinska produkter, att bidra till att tillgodose invånarnas behov i hela EU på ett samstämmigt sätt och i en solidarisk anda, förebygga risken för brist och störningar i leveranskedjan och i slutändan bereda väg för en framgångsrik EU-samordnad väg ut ur krisen.

               (19)Frankrike har antagit många stödordningar för att stödja företagens likviditet, bland annat enligt den tillfälliga ramen för statliga stödåtgärder till stöd för ekonomin under det pågående utbrottet av covid-19
                  9
               . Ett effektivt och ändamålsenligt genomförande av sådana stödordningar är avgörande för att säkerställa att företagen, särskilt de små och medelstora företagen, kan dra nytta av dem. Vid utformningen och genomförandet av åtgärderna måste banksektorns motståndskraft beaktas.

               (20)Frankrikes övergripande företagsklimat har förbättrats men landet måste fortsätta sitt arbete med att förenkla skattesystemet och minska företagens administrativa börda, särskilt om man vill stödja en effektiv ekonomisk återhämtning på medellång sikt. Enligt kommissionens bedömning, som bekräftas av OECD:s indikatorer för produktmarknadsreglering för 2018, är de lagstadgade restriktionerna i Frankrike fortfarande fler än i andra medlemsstater, särskilt inom företagstjänster, med många reglerade yrken, och inom detaljhandeln, trots framsteg och flera åtgärder inom tjänstesektorn. Som en av de hårdast drabbade sektorerna kommer tjänstesektorn att spela en viktig roll då landet ska ta sig ur och återhämta sig från krisen. Att omforma kraven för tillträde till och utövandet av tjänsteverksamhet skulle stimulera innovationsverksamheten, konkurrensen och den yrkesmässiga rörligheten, vilket får positiva ekonomiska effekter totalt sett. Ett flexibelt regelverk kan också få fart på detaljhandeln efter covid-19-krisen.

               (21)För att främja den ekonomiska återhämtningen är det viktigt att tidigarelägga mogna offentliga investeringsprojekt och stimulera privata investeringar, till exempel genom relevanta reformer. Investeringarna kan gälla prioriteringar som identifierats inom den europeiska gröna given, särskilt initiativ för koldioxidsnåla transporter, förnybar energi och byggnadsrenoveringar. Tillsammans med den digitala omställningen av ekonomin skulle detta kunna stimulera återhämtningen på kort sikt och på medellång sikt i efterdyningarna av coronakrisen och föra in Frankrike på en varaktig klimatneutral väg samtidigt som man främjar ett tekniskt ledarskap. Det förberedande arbetet med återhämtningsåtgärder kan bygga på Frankrikes nationella energi- och klimatplan, projekt av gemensamt intresse och utvecklingsplaner för infrastruktur. Ytterligare investeringar i energiinfrastruktur, bland annat sammanlänkning av elnät, kan bidra till att förbättra integrationen av EU:s interna energimarknad, samtidigt som konkurrensen ökar och det blir enklare att använda förnybar energi. Programplaneringen för Fonden för en rättvis omställning för perioden 2021–2027 kan hjälpa Frankrike att hantera en del av de utmaningar som omställningen till en klimatneutral ekonomi innebär, särskilt inom de områden som anges i bilaga D till landsrapporten
                  10
               . Detta skulle ge Frankrike möjlighet att på bästa sätt använda fonden.

               (22)Under nedstängningen har digitaliseringen visat sig vara mycket viktig för att upprätthålla tillgången till myndighetsservice, utbildning och medicinska tjänster, och för att upprätthålla den ekonomiska aktiviteten genom distansarbete och e-handel. På medellång sikt erbjuder digitaliseringen fler möjligheter för företagen, särskilt de små och medelstora, att återhämta sig och växa genom att de kommer i kontakt med fler potentiella kunder och kan effektivisera sin produktionsprocess och genom att skapa incitament att vara innovativ. Genom investeringar i digitalisering kan man tillhandahålla adekvat infrastruktur och förbättra den bredare befolkningens digitala kompetens, särskilt den arbetande befolkningens. Genomförandet av Frankrikes plan för mycket snabbt bredband (Plan France Très Haut Débit) verkar gå framåt i tätorterna, men det finns fortsatt stora skillnader i täckningen för mycket snabba nät i andra områden.

               (23)Frankrike har en stark forskningsbas och potential att medverka i särskilda forsknings- och innovationsåtgärder avseende covid-19-krisen, t.ex. utveckling av vaccin och läkemedel. Covid-19-krisen och dess efterdyningar kräver ett starkare forsknings- och innovationssamarbete mellan den privata och den offentliga sektorn. På medellång sikt kan investeringar i forskning och innovation bana väg för produktivitetsvinster, vilket framhålls av den franska nationella produktivitetsnämnden. Investeringar behövs också inom tillväxtfrämjande sektorer för att företag ska kunna utnyttja de möjligheter som omställningen av den europeiska ekonomin erbjuder.

               (24)Dessa rekommendationer är visserligen inriktade på hur de socioekonomiska effekterna av pandemin ska hanteras och den ekonomiska återhämtningen underlättas, men de landsspecifika rekommendationerna för 2019 som rådet antog den 9 juli 2019 innehöll reformer som krävs för att kunna åtgärda strukturella problem på medellång och lång sikt. De rekommendationerna är fortsatt aktuella och kommer att fortsätta att övervakas nästa år, inom ramen för den europeiska planeringsterminens årliga cykel. Det gäller även rekommendationer rörande investeringsrelaterade ekonomiska strategier. De senare rekommendationerna bör beaktas vid finansieringen av sammanhållningspolitikens strategiska programplanering efter 2020, inbegripet riskreducerande åtgärder och strategier för att lätta på restriktionerna vad gäller den rådande krisen.

               (25)Den europeiska planeringsterminen utgör en ram för en kontinuerlig samordning av den ekonomiska politiken och sysselsättningspolitiken i unionen, vilket kan bidra till en hållbar ekonomi. Medlemsstaterna har utvärderat framstegen vad gäller genomförandet av FN:s mål för hållbar utveckling i sina nationella reformprogram för 2020. Genom att säkerställa ett fullständigt genomförande av rekommendationerna nedan kommer Frankrike att bidra till målen för hållbar utveckling och till de gemensamma insatserna för en konkurrenskraftig hållbarhet i unionen.

               (26)Det är viktigt med ett nära samarbete mellan länderna i den ekonomiska och monetära unionen för att åstadkomma en snabb återhämtning från de ekonomiska konsekvenserna av covid-19. Frankrike bör i egenskap av en medlemsstat som har euron som valuta, och med beaktande av politisk vägledning från Eurogruppen, se till att dess politik ligger i linje med rekommendationerna för euroområdet och samordnas med övriga medlemsstater i euroområdet.

               (27)Kommissionen har inom ramen för 2020 års europeiska planeringstermin gjort en omfattande analys av Frankrikes ekonomiska politik och redogjort för den i 2020 års landsrapport. Kommissionen har även bedömt stabilitetsprogrammet för 2020, det nationella reformprogrammet för 2020 samt uppföljningen av de rekommendationer Frankrike har fått tidigare år. Kommissionen har beaktat inte bara programmens relevans för hållbarheten i finanspolitiken och den socioekonomiska politiken i Frankrike utan också att unionens regler och riktlinjer har iakttagits, mot bakgrund av behovet att stärka den övergripande ekonomiska styrningen i unionen genom att framtida nationella beslut fattas med beaktande av synpunkter på unionsnivå.

               (28)Mot bakgrund av den bedömningen har rådet granskat stabilitetsprogrammet för 2020 och dess yttrande
                  11
                återspeglas särskilt i rekommendation 1.

               (29)Mot bakgrund av kommissionens fördjupade granskning och denna bedömning har rådet granskat det nationella reformprogrammet för 2020 och stabilitetsprogrammet för 2020. I dessa rekommendationer beaktas behovet av att bekämpa pandemin och underlätta den ekonomiska återhämtningen som ett första nödvändigt steg för att möjliggöra en justering av obalanserna. Rekommendationer som direkt behandlar de makroekonomiska obalanser som konstaterats av kommissionen enligt artikel 6 i förordning (EU) nr 1176/2011 återspeglas i rekommendationerna 1, 3 och 4.

               HÄRIGENOM REKOMMENDERAS Frankrike att 2020 och 2021 vidta följande åtgärder:

               1.I enlighet med den allmänna undantagsklausulen vidta alla nödvändiga åtgärder för att effektivt hantera pandemin, hålla igång ekonomin och stödja den påföljande återhämtningen. När de ekonomiska förhållanden tillåter, driva en finanspolitik som syftar till att nå en välgenomtänkt offentligfinansiell ställning på medellång sikt och säkerställa en hållbar skuldsättning, samtidigt som investeringarna stärks. Stärka hälso- och sjukvårdssystemets resiliens genom att säkerställa tillräcklig tillgång till kritiska medicinska produkter och en balanserad fördelning av vårdpersonal, och genom att investera i e-hälsa.

               2.Dämpa krisens sysselsättningseffekter och sociala effekter, bland annat genom att främja kompetens och aktivt stödja alla arbetssökande.

               3.Säkerställa ett effektivt genomförande av åtgärder som stöder likviditeten i företagen, i synnerhet de små och medelstora. Tidigarelägga mogna offentliga investeringsprojekt och främja privata investeringar för att stödja den ekonomiska återhämtningen. Inrikta investeringarna på den gröna och digitala omställningen, särskilt hållbara transporter, ren och effektiv produktion och användning av energi, energiinfrastruktur, digital infrastruktur samt forskning och innovation.

               4.Fortsätta att förenkla lagstiftningen, minska de administrativa bördorna för företagen och förenkla skattesystemet.

               Utfärdad i Bryssel den

                     På rådets vägnar

                     Ordförande

                     (1)

                        EUT L 209, 2.8.1997, s. 1.

                     (2)

                        EUT L 306, 23.11.2011, s. 25.

                     (3)

                        SWD(2020) 509 final.

                     (4)

                        EUT C 301, 5.9.2019, s. 117.

                     (5)

                        COM(2020) 112 final.

                     (6)

                        COM(2020) 123 final.

                     (7)

                        Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2020/460 av den 30 mars 2020 om ändring av förordningarna (EU) nr 1301/2013, (EU) nr 1303/2013 och (EU) nr 508/2014 vad gäller särskilda åtgärder för att mobilisera investeringar i medlemsstaternas hälso- och sjukvårdssystem samt i andra sektorer av deras ekonomier som reaktion på covid-19-utbrottet (Investeringsinitiativ mot effekter av coronavirus) (EUT L 99, 31.3.2020, s. 5) och Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2020/558 av den 23 april 2020 om ändring av förordningarna (EU) nr 1301/2013 och (EU) nr 1303/2013 vad gäller särskilda åtgärder för att tillhandahålla extraordinär flexibilitet vid användningen av de europeiska struktur- och investeringsfonderna för att hantera covid-19-utbrottet (EUT L 130, 24.4.2020, s. 1).

                     (8)

                        De primära offentliga nettoutgifterna består av de totala offentliga utgifterna exklusive ränteutgifter, utgifter för unionsprogram som motsvaras fullt ut av inkomster från unionsmedel och icke-diskretionära förändringar i utgifterna för arbetslöshetsförmåner. Nationellt finansierade fasta bruttoinvesteringar är utjämnade över en fyraårsperiod. Diskretionära åtgärder på inkomstsidan eller lagstadgade inkomstökningar är inräknade. Engångsåtgärder på såväl inkomst- som utgiftssidan är avräknade.

                     (9)

                        EUT C 91I, 20.3.2020, s. 1–9

                     (10)

                        SWD(2020) 509 final.

                     (11)

                        Enligt artikel 5.2 i rådets förordning (EG) nr 1466/97.


               EUROPEISKA KOMMISSIONEN
            Bryssel den 5.8.2021
            COM(2021) 456 final
            Rekommendation till
            RÅDETS BESLUT
            om bemyndigande att inleda förhandlingar på Europeiska unionens vägnar för att ingå ett genomförandeprotokoll till partnerskapsavtalet om fiske mellan Europeiska unionen och Republiken Mauritius
            {SWD(2021) 221 final} - {SWD(2021) 222 final}

               MOTIVERING

               1.BAKGRUND TILL FÖRSLAGET

               •Motiv och syfte med förslaget

               Kommissionen föreslår förhandlingar om ett nytt genomförandeprotokoll till partnerskapsavtalet om fiske med Republiken Mauritius
                  1
               , i linje med unionsflottans behov, förordning (EU) nr 1380/2013 om den gemensamma fiskeripolitiken
                  2
                (GFP-förordningen) och rådets slutsatser av den 19 mars 2012
                  3
                om kommissionens meddelande om den gemensamma fiskeripolitikens internationella dimension
                  4
               .

               •Förenlighet med befintliga bestämmelser inom området

                  Det nuvarande partnerskapsavtalet om fiske med Mauritius trädde i kraft den 28 januari 2014 för en period på sex år och kan automatiskt förlängas med ytterligare perioder på tre år. Det nuvarande fyraåriga genomförandeprotokollet
                     5
                   började tillämpas den 8 december 2017 och kommer att löpa ut den 7 december 2021. I det fastställs fiskemöjligheterna för unionens flotta och motsvarande ekonomiska ersättning som betalas av unionen och fartygsägarna. Det ger möjligheter för fiske efter tonfisk och långvandrande arter för EU-fartyg från fyra medlemsstater (Spanien, Frankrike, Italien och Portugal).

                  EU:s årliga offentliga ekonomiska ersättning till Mauritius uppgår till 220 000 EUR för tillträde, plus specifika belopp på 220 000 EUR för stöd till fiskeripolitiken och 135 000 EUR för stöd till utveckling av havspolitik och havsekonomi.

                  Kommissionen föreslår att man förhandlar fram ett nytt genomförandeprotokoll som tar full hänsyn till GFP-förordningen
                     6
                  .

               EU har utvecklat ett nätverk av bilaterala partnerskapsavtal om hållbart fiske i Indiska oceanen, till exempel med Seychellerna och Madagaskar. Partnerskapsavtalen om hållbart fiske bidrar till att främja den gemensamma fiskeripolitikens mål på internationell nivå och säkerställer att EU-flottans fiske utanför unionens vatten följer samma principer och standarder som de som tillämpas enligt unionsrätten. Dessutom bidrar partnerskapsavtalen om hållbart fiske till att gynna vetenskapligt samarbete mellan EU och dess partner, främja öppenhet och hållbarhet för en bättre förvaltning av fiskeresurser samt uppmuntra styrning genom att stödja uppföljning, kontroll och övervakning av nationella och utländska flottors verksamhet. De tillhandahåller också finansiering till kampen mot olagligt, orapporterat och oreglerat fiske (IUU) och bidrar till hållbar utveckling av den lokala fiskerinäringen. Partnerskapsavtal om hållbart fiske stärker EU:s ställning i internationella och regionala fiskeriorganisationer – när det gäller Mauritius, i Indiska oceanens tonfiskkommission (IOTC)
                  7
               .

               •Förenlighet med unionens politik inom andra områden

                  Förhandlingarna om ett nytt genomförandeprotokoll med Mauritius är i linje med EU:s yttre åtgärder i förhållande till länderna i Afrika, Karibien och Stillahavsområdet (AKS-länderna), framför allt med unionens mål när det gäller respekt för demokratiska principer och mänskliga rättigheter. Det är också i linje med det interimsavtal om ekonomiskt partnerskap som tillämpas av Mauritius, Seychellerna, Zimbabwe, Madagaskar och Komorerna och vars tillämpningsområde utvidgas till andra handelsrelaterade frågor såsom handel och hållbar utveckling.

               2.RÄTTSLIG GRUND, SUBSIDIARITETSPRINCIPEN OCH PROPORTIONALITETSPRINCIPEN

               •Rättslig grund

                  Den rättsliga grunden för beslutet återfinns i artikel 218 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (EUF-fördraget), närmare bestämt i femte delen (unionens yttre åtgärder) avdelning V (internationella avtal), där förfarandet för förhandlingar om och ingående av avtal med andra länder anges.

               •Subsidiaritetsprincipen (för icke-exklusiv befogenhet)

                  Ej tillämpligt (exklusiv befogenhet).

               •Proportionalitetsprincipen

                  Beslutet står i proportion till målet.

               •Val av instrument

                  Instrumentet föreskrivs i artikel 218.3 och 218.4 i EUF-fördraget.

               3.RESULTAT AV EFTERHANDSUTVÄRDERINGAR, SAMRÅD MED BERÖRDA PARTER OCH KONSEKVENSBEDÖMNINGAR

               •Efterhandsutvärderingar/kontroller av ändamålsenligheten med befintlig lagstiftning

                  Under 2021 gjorde kommissionen en efterhandsutvärdering av det nuvarande protokollet och en förhandsutvärdering av dess eventuella förlängning. Slutsatserna återfinns i ett separat arbetsdokument från kommissionen.

                  I utvärderingarna konstaterades att det i unionens fiskesektorer finns ett starkt intresse av möjligheten att fiska i Mauritius vatten och att en förnyelse av protokollet skulle vara i båda parters intresse. En förnyelse skulle också bidra till bättre uppföljning, kontroll och övervakning samt till en bättre förvaltning av fisket i regionen.

                  För EU är det viktigt att bibehålla ett instrument som möjliggör ett effektivt sektoriellt samarbete med en strategisk aktör på subregional nivå och mer allmänt stärker relationerna med Mauritius. Detta kommer också att hjälpa EU att bygga allianser inom ramen för IOTC. Det innebär att EU-flottan, genom att inbegripa dess yttersta randområden i Indiska oceanen, får fortsatt tillträde till ett viktigt fiskeområde under Mauritius jurisdiktion för utveckling av fångststrategier inom en flerårig internationell rättslig ram. Mauritius betydelse för beredningen av tonfisk som fångas i Indiska oceanen och exporten av tonfiskprodukter till EU bidrar dessutom till det planerade nya protokollets relevans, både för EU:s fiskenäring och för partnerlandet. För Mauritius myndigheter är målet att upprätthålla förbindelserna med EU, delvis för att stärka havsförvaltningen samtidigt som man får tillgång till ett särskilt sektorsstöd som ger möjlighet till finansiering över flera år.

               •Samråd med berörda parter

                  Under utvärderingen samrådde kommissionen med medlemsstaterna, företrädare för industrin, internationella organisationer i det civila samhället samt fiskeriförvaltningen och det civila samhället i Mauritius. Samråd har också ägt rum inom den rådgivande nämnden för fjärrfiske.

               •Insamling och användning av sakkunnigutlåtanden

                  Ej tillämpligt.

               •Konsekvensbedömning

                  Ej tillämpligt.

               •Lagstiftningens ändamålsenlighet och förenkling

                  Ej tillämpligt.

               •Grundläggande rättigheter

                  I förhandlingsdirektiven (föreslagna i en bilaga till beslutet) rekommenderas att det i protokollet inkluderas en klausul om konsekvenserna av kränkningar av mänskliga rättigheter och demokratiska principer.

               4.BUDGETKONSEKVENSER

               Budgetkonsekvenserna av ett nytt protokoll omfattar utbetalning av en ekonomisk ersättning till Mauritius. Budgetanslagen i form av åtagande- och betalningsbemyndiganden måste varje år ingå i budgetposten för partnerskapsavtal om hållbart fiske (08 05 01) och vara förenliga med budgetplaneringen i den fleråriga budgetramen för 2022–2027. De årliga beloppen för åtaganden och betalningar fastställs inom ramen för det årliga budgetförfarandet, inbegripet för reservposten för protokoll som inte hade trätt i kraft vid årets början
                  8
               .

               5.ÖVRIGA INSLAG

               •Genomförandeplaner samt åtgärder för övervakning, utvärdering och rapportering

                  Förhandlingarna kommer enligt planerna att inledas under tredje kvartalet 2021.

               •Ingående redogörelse för de specifika bestämmelserna i förslaget

                  Kommissionen rekommenderar

               ·att rådet bemyndigar kommissionen att inleda och föra förhandlingar om att ingå ett nytt genomförandeprotokoll till partnerskapsavtalet om fiske med Mauritius,

               ·att kommissionen utses till EU:s förhandlare i detta sammanhang,

               ·att kommissionen för förhandlingarna i samråd med den särskilda kommittén, i enlighet med EUF-fördraget, och

               ·att rådet godkänner förhandlingsdirektiven i bilagan.

               Rekommendation till

               RÅDETS BESLUT

               om bemyndigande att inleda förhandlingar på Europeiska unionens vägnar för att ingå ett genomförandeprotokoll till partnerskapsavtalet om fiske mellan Europeiska unionen och Republiken Mauritius

               EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA BESLUT

               med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 218.3 och 218.4,

               med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation, och

               Förhandlingar bör inledas i syfte att ingå ett nytt genomförandeprotokoll till partnerskapsavtalet om fiske med Mauritius
                  9
               .

               HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

               Artikel 1

               Kommissionen bemyndigas härmed att, på unionens vägnar, förhandla om ett nytt genomförandeprotokoll till partnerskapsavtalet om fiske med Republiken Mauritius regering.

               Artikel 2

               Förhandlingsdirektivet anges i bilagan.

               Artikel 3

               Förhandlingarna ska föras i samarbete med rådets arbetsgrupp för extern fiskeripolitik.

               Artikel 4

               Detta beslut riktar sig till kommissionen.

               Utfärdat i Bryssel den

                     På rådets vägnar

                     Ordförande

                     (1)

                        EUT L 79, 18.3.2014, s. 3.

                     (2)

                        Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1380/2013 av den 11 december 2013 om den gemensamma fiskeripolitiken, om ändring av rådets förordningar (EG) nr 1954/2003 och (EG) nr 1224/2009 och om upphävande av rådets förordningar (EG) nr 2371/2002 och (EG) nr 639/2004 och rådets beslut 2004/585/EG (EUT L 354, 28.12.2013, s. 22).

                     (3)

                  https://www.consilium.europa.eu/uedocs/cms_data/docs/pressdata/en/agricult/129052.pdf

                     (4)

                        KOM(2011)0424 slutlig.

                     (5)

                        EUT L 279, 28.10.2017, s. 3.

                     (6)

                        Del IV avdelning II.

                     (7)

                        IOTC är en mellanstatlig organisation med ansvar för förvaltningen av tonfisk och tonfiskliknande arter i Indiska oceanen.
                  https://iotc.org/

                     (8)

                        Kapitel 40 (reservpost 40 02 41) i linje med det interinstitutionella avtalet om den fleråriga budgetramen (2013/C 373/01).

                     (9)

                        EUT L 79, 18.3.2014, s. 3.

    ---documentbreak---

               EUROPEISKA KOMMISSIONEN
            Bryssel den 5.8.2021
            COM(2021) 456 final
            BILAGA
            till
            Rekommendation till rådets beslut
            om bemyndigande att inleda förhandlingar på Europeiska unionens vägnar för att ingå ett genomförandeprotokoll till partnerskapsavtalet om fiske mellan Europeiska unionen och Republiken Mauritius
            {SWD(2021) 221 final} - {SWD(2021) 222 final}

               BILAGA

               Förhandlingsdirektiv

               –Syftet med förhandlingarna är att ingå ett genomförandeprotokoll till partnerskapsavtalet om fiske mellan Europeiska unionen och Republiken Mauritius i enlighet med förordning (EU) nr 1380/2013 om den gemensamma fiskeripolitiken och med rådets slutsatser av den 19 mars 2012 om kommissionens meddelande av den 13 juli 2011 om den gemensamma fiskeripolitikens internationella dimension.

               –Genomförandeprotokollet bör fastställa den allmänna ramen för EU-fartygens fiskeverksamhet i Mauritius vatten och för EU:s samarbete med Mauritius på fiskeområdet.

               –För att främja ett hållbart och ansvarsfullt fiske och samtidigt säkerställa ömsesidiga fördelar för både EU och Mauritius bör kommissionens förhandlingsmål grundas på följande:

               ·Säkerställa tillträde till Mauritius fiskezon och nödvändiga tillstånd för att EU-fartyg ska kunna fiska i den zonen, och därigenom bland annat utveckla nätverket av partnerskapsavtal om hållbart fiske som är tillgängliga för EU-aktörer i Indiska oceanen.

               ·Beakta bästa tillgängliga vetenskapliga utlåtanden och relevanta förvaltningsplaner som antagits av regionala fiskeriförvaltningsorganisationer, i syfte att säkerställa fiskeverksamhetens miljömässiga hållbarhet och främja internationell världshavsförvaltning. Fisket bör uteslutande inriktas på tillgängliga resurser med hänsyn till den lokala flottans fiskekapacitet, samtidigt som särskild uppmärksamhet ägnas åt att de berörda bestånden är långvandrande.

               ·Eftersträva tillgång till en lämplig andel av fiskeresurserna, som står helt i proportion till EU-flottans intressen, när dessa resurser också är av intresse för andra utländska flottor, samt tillämpning av samma tekniska villkor för alla utländska flottor.

               ·Säkerställa att tillträdet till fisket baseras på den historiska och förväntade framtida verksamheten för EU-flottan i regionen, mot bakgrund av de mest aktuella och bästa vetenskapliga bedömningar som finns tillgängliga och med beaktande av EU:s yttersta randområdens intressen.

               ·Etablera en dialog för att stärka sektorspolitiken i syfte att främja genomförandet av en ansvarsfull fiskeripolitik kopplad till Mauritius utvecklingsmål, i synnerhet när det gäller fiskeriförvaltning, kampen mot olagligt, orapporterat och oreglerat fiske, uppföljning, kontroll och övervakning av fiske och tillhandahållande av vetenskapliga utlåtanden, samt främja ekonomisk verksamhet.

               ·Införa en klausul om konsekvenserna av kränkningar av mänskliga rättigheter och demokratiska principer.

               ·Säkerställa att protokollet kommer att bidra till att främja hållbar tillväxt och anständigt arbete i samband med fiskeverksamhet, med beaktande av relevanta konventioner från Internationella arbetsorganisationen (ILO).

               ·Införa en klausul om icke-diskriminering mellan flottor och öppenhet.

               –I protokollet bör särskilt anges:

               ·De fiskemöjligheter som ska beviljas EU-fartyg.

               ·Den ekonomiska ersättningen och villkoren för betalning av denna.

               ·Bestämmelser om hur sektorstödet bör genomföras.