               EUROPEISKA KOMMISSIONEN
            Bryssel den4.1.2018
            COM(2017) 812 final
            Rekommendation till
            RÅDETS BESLUT
            om bemyndigande att inleda förhandlingar om ett internationellt rättsligt bindande instrument inom ramen för Förenta nationernas havsrättskonvention om bevarande och hållbar användning av marin biologisk mångfald i områden utanför nationell jurisdiktion

               MOTIVERING

               1.BAKGRUND

               •Motiv och syfte med rekommendationen

                  FN:s generalförsamling begärde i punkt 198 i resolution 68/70 att FN:s tillfälliga öppna informella arbetsgrupp skulle studera frågor som rör bevarande och hållbar användning av marin biologisk mångfald i områden utanför nationell jurisdiktion (arbetsgruppen för biologisk mångfald) för att ge rekommendationer om räckvidden av och gränserna för samt genomförbarheten av ett internationellt instrument inom Förenta nationernas havsrättskonvention (Unclos).

                  På grundval av det arbete den gjort sedan 2006 antog arbetsgruppen för biologisk mångfald vid sitt sista möte i januari 2015 rekommendationer som betonade behovet av ett heltäckande globalt system för att bättre hantera bevarande och hållbar användning av marin biologisk mångfald i områden utanför nationell jurisdiktion genom utvecklingen av ett internationellt rättsligt bindande instrument enligt Unclos om bevarande och hållbar användning av marin biologisk mångfald i områden utanför nationell jurisdiktion (nedan kallat instrumentet).

                  Genom FN:s generalförsamlings resolution 69/292, som antogs den 19 juni 2015, inrättades en förberedande kommitté (nedan kalladden förberedande kommittén), som är öppen för alla stater som är medlemmar i Förenta nationerna, medlemmar i specialiserade organ och parter i Unclos och som ska göra materiella rekommendationer till generalförsamlingen avseende delar av utkastet till instrument. Det fastställdes också att FN:s generalförsamling skulle besluta om att sammankalla en regeringskonferens för att förhandla fram ett sådant instrument samt om datumet för inledandet av denna, med beaktande av den förberedande kommitténs rapport, innan dess 72:a session avslutades.

                  I mars 2016 beslutade rådet om att bemyndiga kommissionen att, när det gäller frågor som omfattas av unionens behörighet och där unionen har antagit bestämmelser, på unionens vägnar förhandla (beslut 6862/16 av den 15 mars 2016) om beståndsdelarna i utkastet till instrument. Förhandlingsmandatet och förhandlingsdirektiven begränsades uttryckligen till den förberedande kommitténs möten.

                  Den förberedande kommittén sammanträdde fyra gånger under 2016 och 2017 och sista mötet hölls den 10–21 juli 2017. Förhandlingarna i den förberedande kommittén omfattade de områden som identifierades i rekommendationerna från 2011 års möte i arbetsgruppen för biologisk mångfald, nämligen följande: Marina genetiska resurser, bland annat frågor om fördelning av nytta, åtgärder såsom områdesbaserade förvaltningsverktyg, bland annat marina skyddsområden, miljökonsekvensbedömningar, kapacitetsuppbyggnad och överföring av marin teknik, och mer allmänna övergripande frågor som t.ex. principer, beslutsfattande och tvistlösningsförfaranden, förhållandet till andra instrument, deltagande etc. De slutliga rekommendationerna antogs genom konsensus den 21 juli 2017 (och finns med i den förberedande kommitténs rapport –

                     http://www.un.org/depts/los/biodiversity/prepcom_files/Procedural_report_of_BBNJ_PrepCom.pdf

                   ). Kommittén rekommenderade bland annat att FN:s generalförsamling skulle fatta beslut om att sammankalla en regeringskonferens snarast möjligt för att utarbeta texten till instrumentet.

                  FN:s generalförsamling kommer förmodligen att besluta om att sammankalla regeringskonferensen före utgången av 2017. Regeringskonferensen skulle sedan kunna inleda sitt arbete och hålla sitt första sammanträde under första halvåret 2018.

                  I egenskap av part i Unclos och en av de främsta förespråkarna för ett sådant instrument sedan diskussionerna i FN inleddes 2006, bör EU fortsätta att aktivt delta i denna FN-process och därmed bidra till ett bättre bevarande och en hållbar användning av marin biologisk mångfald i områden utanför nationell jurisdiktion inom den rättsliga ram som utgörs av Unclos. EU bör också säkerställa att det ingår bestämmelser som gör att EU kan bli en part i instrumentet.

               •Förenlighet med befintliga bestämmelser inom området

                  Kommissionen bör se till att förhandlingarna om texten till det framtida instrumentet fullt ut är förenliga med relevanta unionsbestämmelser och relevant unionspolitik på områden som det omfattar (miljöpolitiken, sjötransportpolitiken, den gemensamma fiskeripolitiken, politiken för den inre marknaden, den gemensamma handelspolitiken, politiken för forskning och teknisk utveckling, klimatpolitiken och andra relevanta politikområden) och med relevanta bilaterala och multilaterala avtal som unionen redan är part i.

                  Eftersom instrumentet kommer att vara ett genomförandeavtal för Unclos, som redan ingår i gemenskapens regelverk, måste kommissionen säkerställa att de bestämmelser och den jämvikt mellan rättigheter och skyldigheter som finns i Unclos och som återspeglas i unionens regelverk iakttas fullt ut och att resultatet av förhandlingarna är helt förenligt med Unclos.

               2.REKOMMENDATIONENS RÄTTSLIGA UTFORMNING

                  Syftet med denna rekommendation är att rådet bemyndigar kommissionen att förhandla om det framtida instrumentet på EU:s vägnar. Den rättsliga grunden för rådets bemyndigande att inleda förhandlingar är artikel 218.3 och 218.4 i EUF-fördraget.

               3.RESULTAT AV SAMRÅD MED BERÖRDA TREDJEPARTER

                  Intressenterna har inte rådfrågats i samband med utarbetandet av utkastet till rekommendation.

                  I enlighet med bestämmelserna i FN:s generalförsamlings resolution 69/292 skulle beslut om sammankallande av regeringskonferensen fattas av FN:s generalförsamling senast i september 2018. Det beslutades dock att FN:s arbete skulle påskyndas så att regeringskonferensen skulle kunna sammankallas snarast möjligt, med ett första möte redan 2018, för att hålla farten uppe i diskussionerna. Det är nödvändigt att anta förhandlingsdirektiv innan regeringskonferensen inleds och därför gick det inte att genomföra något offentligt samråd eller att offentliggöra någon färdplan som intressenter och medborgare skulle kunna kommentera i enlighet med fastställd praxis.

                  EU har i många år engagerat sig starkt i denna process och har hållit regelbundna samråd med berörda intressenter, i synnerhet civilsamhällets organisationer och andra organisationer som är representerade i FN-sammanhang.

                  Intressenternas deltagande och återkoppling kommer också att efterfrågas under förhandlingsprocessen när mer konkreta (materiella) förhandlingspositioner kommer att krävas och det kommer att vara nödvändigt att se till att förhandlingspositionerna beaktar intressenternas synpunkter.

               Rekommendation till

               RÅDETS BESLUT

               om bemyndigande att inleda förhandlingar om ett internationellt rättsligt bindande instrument inom ramen för Förenta nationernas havsrättskonvention om bevarande och hållbar användning av marin biologisk mångfald i områden utanför nationell jurisdiktion

               EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA BESLUT

               med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 218.3 och 218.4,

               med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation, och

               av följande skäl:

               1) Unionen har ratificerat Förenta nationernas havsrättskonvention (nedan kallad Unclos) genom rådets beslut 98/392/EG av den 23 mars 1998
                  1
                och är hittills den enda internationella organisation som är part i denna konvention enligt artikel 305.1 f och artikel 1 i bilaga IX till Unclos.

               2) I egenskap av part i Unclos har unionen deltagit i FN:s tillfälliga öppna informella arbetsgrupp, som sammanträdde under perioden 2006–2015, för att studera frågor som rör bevarande och hållbar användning av marin biologisk mångfald i områden utanför nationell jurisdiktion. Under 2016 och 2017 deltog unionen också i fyra möten i den förberedande kommittén som fått i uppdrag att lägga fram materiella rekommendationer till generalförsamlingen avseende delarna av ett framtida internationellt rättsligt bindande instrument inom ramen för Unclos om bevarande och hållbar användning av marin biologisk mångfald i områden utanför nationell jurisdiktion (nedan kallat instrumentet).

               3) Den förberedande kommittén antog sin rapport den 21 juli 2017 och rekommenderade generalförsamlingen att beakta de aspekter som ingår i dess rekommendation och att snarast möjligt fatta ett beslut om att sammankalla en regeringskonferens under Förenta nationernas ledning, för att ta ställning till den förberedande kommitténs rekommendationer och utarbeta texten till ett internationellt rättsligt bindande instrument inom ramen för Unclos.

               4) På grundval av dessa rekommendationer beslutade FN:s generalförsamling att sammankalla en regeringskonferens för att utarbeta texten till ett internationellt rättsligt bindande instrument inom ramen för Unclos om bevarande och hållbar användning av marin biologisk mångfald i områden utanför nationell jurisdiktion.

               5) Som part i Unclos bör unionen delta fullt ut i förhandlingarna om instrumentet.

               HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

               Artikel 1

               Kommissionen bemyndigas härmed att, på unionens vägnar, förhandla om ett internationellt rättsligt bindande instrument inom ramen för Förenta nationernas havsrättskonvention om bevarande och hållbar användning av marin biologisk mångfald i områden utanför nationell jurisdiktion

               Artikel 2

               Förhandlingsdirektiven anges i bilagan.

               Artikel 3

               Dessa förhandlingar ska föras i samråd med en särskild kommitté som ska utses av rådet.

               Artikel 4

               Detta beslut riktar sig till kommissionen.

               Utfärdat i Bryssel den

                     På rådets vägnar

                     Ordförande

                     (1)

                        EGT L 179, 23.6.1998.

    ---documentbreak---

               EUROPEISKA KOMMISSIONEN
            Bryssel den4.1.2018
            COM(2017) 812 final
            BILAGA
            till
            Rekommendation till rådets beslut
            om bemyndigande att inleda förhandlingar om ett internationellt rättsligt bindande instrument inom ramen för Förenta nationernas havsrättskonvention om bevarande och hållbar användning av marin biologisk mångfald i områden utanför nationell jurisdiktion

               BILAGA

               FÖRHANDLINGSDIREKTIV

               1. Principer

               Inom ramen för förhandlingarna om ett internationellt rättsligt bindande instrument inom ramen för Förenta nationernas havsrättskonvention om bevarande och hållbar användning av marin biologisk mångfald i områden utanför nationell jurisdiktion (nedan kallat instrumentet) ska kommissionen sträva efter att säkerställa

               -
                     att bestämmelserna i instrumentet är helt förenliga med internationell rätt och i synnerhet med bestämmelserna i Unclos och att den jämvikt mellan rättigheter och skyldigheter som finns i Unclos inte äventyras av det framtida instrumentet, och

               -
                     att bestämmelserna i instrumentet är förenliga med tillämplig unionslagstiftning och med relevanta bilaterala och multilaterala avtal som unionen är part i.

               Kommissionen ska se till att förhandlingarna förs i samråd med den särskilda kommittén, som sammanträder i Bryssel eller på plats. Kommissionen ska regelbundet lämna rapporter till rådet om resultatet av förhandlingarna.

               2. Riktlinjer

               2.1. Kommissionen ska eftersträva följande:

               ·Att förhandlingarna, som paket, omfattar de delar som anges i resolution [...].

               ·Att arbetsordningen för förhandlingarna vid regeringskonferensen tillåter att EU fullt ut deltar i förhandlingarna och är i enlighet med tidigare praxis för förhandlingar om genomförandeavtal till Unclos.

               ·Att instrumentet tillhandahåller en effektiv ram för bevarande och hållbar användning av marin biologisk mångfald i områden utanför nationell jurisdiktion.

               ·Att instrumentet utformas för att genomföra, stärka och utveckla ett antal skyldighet som redan finns i Unclos med vederbörlig hänsyn till de rättigheter och friheter som fastställs i Unclos.

               ·Att instrumentet fastställer en uttrycklig skyldighet för staterna att samarbeta, individuellt och genom behöriga internationella och regionala organisationer och arrangemang, för bevarande och hållbar användning av marin biologisk mångfald i områden utanför nationell jurisdiktion.

               ·Att instrumentet inte undergräver befintliga rättsliga instrument och ramar och globala, regionala och sektorsrelaterade organ eller påverkar rättigheter och skyldigheter enligt dessa.

               ·Att instrumentet tar hänsyn till relevanta globala, regionala och sektorsrelaterade organs uppdrag och syften och tar vara på synergieffekter och motverkar dubbelarbete.

               ·Att instrumentet inte påverkar rättigheterna och skyldigheterna för parter i Unclos, däribland deras rätt till havszoner inom ramen för Unclos.

               ·Att instrumentet omfattar lämpliga bestämmelser som gör det möjligt för unionen att bli en part och fullt ut delta i de beslutsprocesser som inrättas inom instrumentet, i enlighet med artikel 305 i och bilaga IX till Unclos.

               2.2. Närmare bestämt ska kommissionen sträva efter att säkerställa att instrumentet inkluderar eller återspeglar bl.a. följande:

               a) Övergripande frågor

               ·Allmänna principer för goda styrelseformer såsom följande: Skyddet och bevarandet av den marina miljön, internationellt samarbete, användning av en vetenskapsbaserad strategi, en ekosystemansats, försiktighetsprincipen, principen att förorenaren betalar, en hållbar och rättvis användning av marina resurser, offentlig tillgång till information, ett transparent och öppet beslutsförfarande och staternas ansvar som förvaltare av den globala marina miljön.

               ·En lämplig och kostnadseffektiv ram och mekanismer, nya eller befintliga, för att bl.a. förbättra samarbetet och samordningen med och mellan befintliga behöriga globala, regionala och sektorsrelaterade organ, särskilt sådana som har fått i uppdrag att reglera verksamheter i områden utanför nationell jurisdiktion eller att skydda den marina miljön i dessa områden.

               ·Lämpliga mekanismer för att säkerställa efterlevnaden av instrumentets materiella bestämmelser.

               ·Lämpliga tvistlösningsmekanismer som är förenliga med Unclos.

               b) Marina genetiska resurser, bland annat frågor om fördelning av nytta

               Kommissionen ska eftersträva att instrumentet främjar bevarandet och en hållbar användning av marina genetiska resurser med ursprung i områden utanför nationell jurisdiktion. I synnerhet bör instrumentet

               ·möjliggöra ett miljövänligt tillträde till genetiska resurser, på ett sätt som är förenligt med deras bevarande och ett hållbart nyttjande av dem, och inte i onödan begränsa friheten för marinvetenskaplig forskning som fastställts i Unclos,

               ·utformas så att det inte reglerar frågor som avser immateriella rättigheter eller andra därmed förbundna frågor,

               ·garantera rättssäkerheten för användare av marina genetiska resurser och uppmuntra bioteknisk innovation som inte är till skada för den biologiska mångfalden,

               ·förbättra öppenheten och tillgången till information om genetiska resurser med ursprung i områden utanför nationell jurisdiktion, och

               ·behandla frågor som rör fördelningen av nyttan från användningen av marina genetiska resurser från områden utanför nationell jurisdiktion.

               c) Åtgärder såsom områdesbaserade förvaltningsverktyg, bland annat marina skyddsområden

               Kommissionen ska eftersträva att det i instrumentet fastställs bland annat förfaranden och mekanismer för

               ·kartläggning, klassificering, och inrättande av globalt erkända marina skyddsområden, inklusive relevanta kriterier som grundas på bästa tillgängliga vetenskapliga information, fastställande av övergripande bevarande- och förvaltningsmål för utsedda områden, övervakning och tillsyn av verksamhet i syfte att uppnå bevarande- och förvaltningsmålen, och

               ·ett globalt erkännande av områdesbaserade förvaltningsverktyg som inrättats av relevanta regionala organisationer och konventioner som uppfyller antagna kriterier.

               Därvid ska kommissionen sträva efter att se till att instrumentet bidrar till genomförandet av unionens internationella åtaganden avseende inrättandet av ett globalt nätverk av effektivt och rättvist förvaltade, ekologiskt representativa och väl sammankopplade system av skyddade områden och andra effektiva områdesbaserade bevarandeåtgärder.

               d) Miljökonsekvensbedömning

               Kommissionen ska sträva efter att se till att instrumentet underlättar utvärderingen av de kumulativa effekterna av olika verksamheter inom samma område för att förebygga negativa effekter på den marina biologiska mångfalden, bland annat från nya och framväxande aktiviteter och även ta vederbörlig hänsyn till den rådande miljösituationen och de kumulativa effekterna av andra hot som t.ex. klimatförändringar. Kommissionen ska i synnerhet sträva efter att säkerställa att instrumentet klargör, stärker och utvecklar skyldigheterna enligt artikel 206 i Unclos så att

               ·individuella och kumulativa miljöeffekter av aktiviteter inom ramen för konventionsstaternas jurisdiktion eller kontroll, som kan orsaka betydande förorening eller avsevärda och skadliga förändringar av havsmiljön (s.k. skadliga effekter), däribland marin biologisk mångfald, i områden utanför nationell jurisdiktion bedöms korrekt genom miljökonsekvensbedömningar och strategiska miljöbedömningar, beroende på vad som är lämpligt, och

               ·att alla eventuella sådana skadliga effekter kartläggs och beaktas vid alla beslutsprocesser och att sådan verksamhet är förenlig med staternas skyldigheter inom ramen för Unclos att skydda och bevara havsmiljön, bl.a. genom vidtagande av lämpliga åtgärder för att förhindra eller mildra sådana eventuella skadliga effekter.

               e) Kapacitetsuppbyggnad och överföring av marin teknik

               Kommissionen ska eftersträva att instrumentet

               ·innehåller bestämmelser, i linje med Unclos, om kapacitetsuppbyggnad och överföring av marin teknik för bevarande och hållbar användning av marin biologisk mångfald i områden utanför nationell jurisdiktion, och

               ·underlättar internationellt samarbete för kapacitetsuppbyggnad och överföring av marin teknik för att uppnå målen och uppfylla kraven i Unclos för bevarande och hållbar användning av marin biologisk mångfald i områden utanför nationell jurisdiktion.


               EUROPEISKA KOMMISSIONEN
            Bryssel den 25.4.2018
            COM(2018) 240 final
            Rekommendation till
            RÅDETS BESLUT
            om bemyndigande för kommissionen att inleda förhandlingar på Europeiska unionens vägnar för att ingå ett partnerskapsavtal och protokoll om hållbart fiske med Republiken Madagaskar
            {SWD(2018) 143 final}{SWD(2018) 144 final}

               MOTIVERING

               1.BAKGRUND TILL REKOMMENDATIONEN

               •Motiv och syfte med förslaget

               Kommissionen föreslår förhandlingar om ett nytt partnerskapsavtal och protokoll om hållbart fiske med Republiken Madagaskar, vilka uppfyller unionsflottans behov och är förenliga med förordning (EU) nr 1380/2013 om den gemensamma fiskeripolitiken och rådets slutsatser av den 19 mars 2012 om kommissionens meddelande om den gemensamma fiskeripolitikens internationella dimension.

               •Förenlighet med befintliga bestämmelser inom området

                  Det nuvarande partnerskapsavtalet om fiske mellan EU och Madagaskar ingicks den 1 januari 2007
                     1
                  . Härmed föreslås att ett nytt partnerskapsavtal om hållbart fiske förhandlas i syfte att integrera nya bestämmelser som ingår i förordning (EU) nr 1380/2013
                     2
                   och som inte omfattas av det nuvarande partnerskapsavtalet om fiske. Det nuvarande fyraåriga protokollet
                     3
                   till partnerskapsavtalet om fiske började tillämpas den 1 januari 2015 och löper ut den 31 december 2018. I det fastställs fiskemöjligheterna för unionens flotta och motsvarande ekonomiska ersättning som betalas av unionen och fartygsägarna. EU:s årliga offentliga ekonomiska ersättning till Madagaskar uppgår till 1 487 500 EUR, varav 700 000 EUR
                     4
                   är öronmärkta för sektorsstöd.

               Partnerskapsavtalet om fiske med Madagaskar skapar fiskemöjligheter avseende tonfisk och långvandrande arter för EU-fartyg från fyra medlemsstater (Spanien, Frankrike, Portugal och Italien). Europeiska unionen har redan ett utvecklat nätverk av bilaterala partnerskapsavtal om hållbart fiske i Indiska oceanen, närmare bestämt med Seychellerna och Mauritius.

                  Partnerskapsavtalen om hållbart fiske bidrar till att främja den gemensamma fiskeripolitikens mål på internationell nivå och säkerställer att unionens fiskeverksamhet utanför unionens vatten följer samma principer och standarder som de som tillämpas enligt unionsrätten. Dessutom främjar partnerskapsavtalen om hållbart fiske samarbetet mellan EU och dess partner, och de främjar öppenhet och hållbarhet för en bättre förvaltning av fiskeresurserna, uppmuntrar styrning genom stöd till uppföljning, kontroll och övervakning av de nationella och utländska flottornas verksamhet samt bidrar finansiellt till bekämpning av olagligt, orapporterat och oreglerat fiske (IUU-fiske) och till hållbar utveckling för den lokala fiskerinäringen. Partnerskapsavtalen om hållbart fiske stärker EU:s ställning i internationella och regionala fiskeriorganisationer, framför allt i Indiska oceanens tonfiskkommission (IOTC), som är det organ som inrättats enligt internationell rätt för att bevara och förvalta långvandrande arter i regionen.

               •Förenlighet med unionens politik inom andra områden

                  Förhandlingarna om nytt avtal och protokoll med Madagaskar är i linje med EU:s yttre åtgärder i förhållande till länderna i Afrika, Västindien och Stillahavsområdet (AVS-länderna), framför allt med unionens mål när det gäller respekt för demokratiska principer och mänskliga rättigheter.

               2.REKOMMENDATIONENS RÄTTSLIGA UTFORMNING

               •Rättslig grund

                  Den rättsliga grunden för beslutet återfinns i artikel 218 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, närmare bestämt i femte delen (om unionens yttre åtgärder) avdelning V (om internationella avtal), där förfarandet för förhandlingar om och ingående av avtal mellan EU och tredjeländer anges.

               •Subsidiaritetsprincipen (för icke-exklusiv befogenhet)

                  Ej tillämpligt, exklusiv befogenhet.

               •Proportionalitetsprincipen

                  Beslutet står i proportion till målet.

               •Val av instrument

                  Instrumentet föreskrivs i artikel 218.3 och 218.4 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt.

               3.RESULTAT AV EFTERHANDSUTVÄRDERINGAR, SAMRÅD MED BERÖRDA PARTER OCH KONSEKVENSBEDÖMNINGAR

               •Efterhandsutvärderingar/kontroller av ändamålsenligheten med befintlig lagstiftning

                  Under 2017–2018 gjorde kommissionen en efterhandsutvärdering av det nuvarande protokollet till partnerskapsavtalet om fiske med Madagaskar liksom en förhandsutvärdering av en eventuell förnyelse av protokollet. Slutsatserna av utvärderingen återfinns i ett separat arbetsdokument från kommissionens avdelningar.

                  I utvärderingen konstaterades att det i EU:s fiskerisektor för tonfisk definitivt finns ett intresse av att fiska i Madagaskars vatten, och att en förnyelse av protokollet skulle förbättra uppföljningen, kontrollen och övervakningen samt bidra till en bättre förvaltning av fisket i regionen. För EU är det viktigt att bevara ett instrument som möjliggör ett djupgående sektoriellt samarbete med en viktig aktör inom världshavsförvaltningen på subregional nivå med tanke på omfattningen av det fiskeområde som står under dess jurisdiktion. För EU:s fiskeflotta, i synnerhet för notfartyg och långrevsfartyg för tonfisk baserade på Réunion, innebär detta fortsatt tillträde till ett viktigt fiskeområde där man tillämpar fångststrategier inom en flerårig internationell rättslig ram.  För Madagaskars myndigheter är målet att fortsätta förbindelserna med EU för att stärka världshavsförvaltningen genom det särskilda sektorsstöd som ger finansieringsmöjligheter på flerårsbasis.

               •Samråd med berörda parter

                  Medlemsstaterna, företrädare för branschen, internationella organisationer i det civila samhället liksom Madagaskars fiskeriförvaltning och civila samhälle har rådfrågats inom ramen för utvärderingen. Samråd har också ägt rum inom ramen för rådgivande nämnden för fjärrfiske.

               •Insamling och användning av sakkunnigutlåtanden

                  Ej tillämpligt.

               •Konsekvensbedömning

                  Ej tillämpligt.

               •Lagstiftningens ändamålsenlighet och förenkling

                  Ej tillämpligt.

               •Grundläggande rättigheter

                  I de förhandlingsdirektiv som föreslås som bilaga till beslutet rekommenderas bemyndigande att inleda förhandlingar, inbegripet en klausul om konsekvenserna av kränkningar av mänskliga rättigheter och demokratiska principer.

               4.BUDGETKONSEKVENSER

                  Ett nytt protokoll kommer att kräva utbetalning av ett ekonomiskt bidrag till Madagaskar som är förenligt med den fleråriga budgetramen för 2014–2020, särskilt när det gäller anslagen till budgetposten för partnerskapsavtal om hållbart fiske. De årliga beloppen för åtaganden och betalningar fastställs inom ramen för det årliga budgetförfarandet, däribland reservposten för förslag som inte hade trätt i kraft vid årets början.

               5.ÖVRIGA INSLAG

               •Genomförandeplaner samt åtgärder för övervakning, utvärdering och rapportering

                  Förhandlingarna kommer enligt planerna att inledas under andra kvartalet 2017.

               •Ingående redogörelse för de specifika bestämmelserna i förslaget

                  Kommissionen rekommenderar följande:

                  - Rådet bör bemyndiga kommissionen att inleda och föra förhandlingar för att ingå ett nytt partnerskapsavtal och protokoll om hållbart fiske med Republiken Madagaskar.

                  - Kommissionen bör utses till EU:s förhandlare i detta ärende.

                  - Kommissionen bör föra dessa förhandlingar i samråd med den särskilda kommittén i enlighet med bestämmelserna i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt.

                  - Rådet bör godkänna förhandlingsdirektiven i bilagan till denna rekommendation.

               Rekommendation till

               RÅDETS BESLUT

               om bemyndigande för kommissionen att inleda förhandlingar på Europeiska unionens vägnar för att ingå ett partnerskapsavtal och protokoll om hållbart fiske med Republiken Madagaskar

               EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA BESLUT

               med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 218.3 och 218.4,

               med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation, och av följande skäl:

               Förhandlingar bör inledas för att ingå ett nytt partnerskapsavtal och protokoll om hållbart fiske med Republiken Madagaskar.

               HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

               Artikel 1

               Kommissionen bör inleda förhandlingar för att ingå ett nytt partnerskapsavtal och protokoll om hållbart fiske med Republiken Madagaskar.

               Artikel 2

               Förhandlingarna ska föras i samråd med rådets arbetsgrupp för extern fiskeripolitik och på grundval av förhandlingsdirektiven i bilagan till detta beslut.

               Artikel 3

               Detta beslut riktar sig till kommissionen.

               Utfärdat i Bryssel den

                     På rådets vägnar

                     Ordförande

                     (1)

                        EUT L 331, 17.12.2007, s. 3.

                     (2)

                        Ref. förordning (EU) nr 1380/2013, del IV, avdelning II.

                     (3)

                        För protokollets två sista år.  För de två föregående åren uppgick det till 1 566 250 EUR.

                     (4)

                        Jfr kapitel 40 (reservpost 40 02 41) i linje med det interinstitutionella avtalet om den fleråriga budgetramen (2013/C373-01).

    ---documentbreak---

               EUROPEISKA KOMMISSIONEN
            Bryssel den25.4.2018
            COM(2018) 240 final
            BILAGA
            till
            Rekommendation till rådets beslut
            om bemyndigande för kommissionen att inleda förhandlingar på Europeiska unionens vägnar för att ingå ett partnerskapsavtal och protokoll om hållbart fiske med Republiken Madagaskar
            {SWD(2018) 143 final}{SWD(2018) 144 final}

               BILAGA

               Förhandlingsdirektiv för ingående av ett nytt partnerkapsavtal och protokoll om hållbart fiske med Republiken Madagaskar

               –Syftet med förhandlingarna är att ingå ett nytt partnerskapsavtal och protokoll om hållbart fiske mellan Europeiska unionen och Madagaskar i enlighet med förordning (EU) nr 1380/2013 om den gemensamma fiskeripolitiken och rådets slutsatser av den 19 mars 2012 om kommissionens meddelande av den 13 juli 2011 om den gemensamma fiskeripolitikens internationella dimension.

               –För att främja hållbart och ansvarsfullt fiske och samtidigt säkerställa fördelar för både EU och Madagaskar genom ett nytt protokoll ska kommissionens förhandlingsmål grundas på följande:

               ·Säkerställa tillträde till Madagaskars fiskezon och de tillstånd som krävs för att fartyg i EU-flottan ska kunna fiska i den zonen, och därigenom bland annat upprätthålla det nätverk av partnerskapsavtal om hållbart fiske som är tillgängligt för EU:s aktörer.

               ·Ta hänsyn till bästa tillgängliga vetenskapliga utlåtanden och relevanta förvaltningsplaner som antagits av regionala fiskeriförvaltningsorganisationer i syfte att säkerställa ett hållbart fiske och främja världshavsförvaltning på internationell nivå. Fisket bör inriktas uteslutande på tillgängliga översekottsresurser, med beaktande av den lokala flottans fiskekapacitet, samtidigt som särskild uppmärksamhet ägnas åt att de berörda bestånden är långvandrande.

               ·Eftersträva en lämplig andel av fiskeresurserna, som står i proportion till EU-flottornas intressen, när dessa resurser också är av intresse för andra utländska flottor, med beaktande av EU-flottans verksamhet i regionen och mot bakgrund av de senaste och bästa tillgängliga vetenskapliga bedömningarna.

               ·Etablera en dialog för att stärka sektorspolitiken i syfte att främja genomförandet av en ansvarsfull fiskeripolitik kopplad till landets utvecklingsmål, i synnerhet när det gäller fiskeriförvaltning, kampen mot olagligt, orapporterat och oreglerat fiske, kontroll, uppföljning och övervakning av fiske och tillhandahållande av vetenskapliga utlåtanden, och främja sysselsättningsskapande som bidrar till, bland annat, att stödja den socioekonomiska utvecklingen i Madagaskar.

               ·Införa en klausul om konsekvenserna av kränkningar av mänskliga rättigheter och demokratiska principer.

               ·Införa en klausul om förmånstillträde för EU:s flotta till de överskott som finns tillgängliga och om tillämpning av samma tekniska villkor för samtliga utländska flottor.

               ·Införa en exklusivitetsklausul.

               –För att undvika att fiskeverksamheten avbryts bör det nya protokollet innehålla en klausul om provisorisk tillämpning.

               –I protokollet bör i synnerhet följande anges:

               ·De fiskemöjligheter, uppdelade per kategori, som ska beviljas Europeiska unionens fartyg.

               ·Den ekonomiska ersättningen och betalningsvillkoren.

               ·Mekanismerna för ett ändamålsenligt genomförande av sektorsstödet och en regelbunden övervakning av det.


               EUROPEISKA KOMMISSIONEN
            Bryssel den 5.6.2019
            COM(2019) 521 final
            Rekommendation till
            RÅDETS REKOMMENDATION
            om Polens nationella reformprogram 2019 med avgivande av rådets yttrande om Polens konvergensprogram 2019

               Rekommendation till

               RÅDETS REKOMMENDATION

               om Polens nationella reformprogram 2019 med avgivande av rådets yttrande om Polens konvergensprogram 2019

               EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION

               med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 121.2 och 148.4,

               med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken
                  1
               , särskilt artikel 9.2,

               med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation,

               med beaktande av Europaparlamentets resolutioner,

               med beaktande av Europeiska rådets slutsatser,

               med beaktande av sysselsättningskommitténs yttrande,

               med beaktande av ekonomiska och finansiella kommitténs yttrande,

               med beaktande av yttrandet från kommittén för socialt skydd,

               med beaktande av yttrandet från kommittén för ekonomisk politik, och

               av följande skäl:

               (1)Den 21 november 2018 antog kommissionen den årliga tillväxtöversikten, som inledde 2019 års europeiska planeringstermin för samordning av den ekonomiska politiken. I den togs vederbörlig hänsyn till den europeiska pelaren för sociala rättigheter som proklamerades av Europaparlamentet, rådet och kommissionen den 17 november 2017. Prioriteringarna i den årliga tillväxtöversikten godkändes av Europeiska rådet den 21 mars 2019. Den 21 november 2018 antog kommissionen, på grundval av förordning (EU) nr 1176/2011, rapporten om förvarningsmekanismen, enligt vilken Polen inte var en av de medlemsstater som skulle bli föremål för en fördjupad granskning.

               (2)Landsrapporten 2019 för Polen
                  2
                offentliggjordes den 27 februari 2019. Den innehöll en bedömning av hur väl Polen hade lyckats med de landsspecifika rekommendationer som rådet antog den 13 juli 2018, med uppföljningen av tidigare års rekommendationer och med sina nationella Europa 2020-mål.

               (3)Den 26 april 2019 lade Polen fram sitt nationella reformprogram för 2019 och den 29 april 2019 sitt konvergensprogram för 2019. De båda programmen har bedömts samtidigt för att deras inbördes kopplingar ska kunna beaktas.

               (4)Vid programplaneringen för de europeiska struktur- och investeringsfonderna för 2014–2020 har relevanta landsspecifika rekommendationer beaktats. Enligt artikel 23 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1303/2013
                  3
                får kommissionen begära att en medlemsstat ska se över och föreslå ändringar av sin partnerskapsöverenskommelse och av relevanta program när så krävs för att stödja genomförandet av relevanta rekommendationer från rådet. Kommissionen har i riktlinjerna för tillämpning av åtgärder som sammanlänkar effektiva europeiska struktur- och investeringsfonder med sund ekonomisk styrning
                  4
                beskrivit närmare hur den kommer att tillämpa denna bestämmelse.

               (5)Polen omfattas för närvarande av stabilitets- och tillväxtpaktens förebyggande del. I sitt konvergensprogram för 2019 planerar regeringen en viss försämring av det samlade saldot från ett underskott på 0,4 % av BNP 2018 till ett underskott på 0,6 % av BNP 2022, med ett underskott på 1,7 % av BNP 2019 och ett överskott på 0,2 % av BNP 2020. Det omräknade strukturella saldot med ett underskott på 1,1 % av BNP kommer att hamna nära det medelfristiga budgetmålet, som är satt till ett strukturellt underskott på 1,0 % av BNP 2022. Enligt konvergensprogrammet för 2019 kommer den offentliga förvaltningens skuldkvot att sjunka från 48,9 % av BNP 2018 till 40,6 % 2022. Det makroekonomiska scenario som ligger till grund för dessa budgetprognoser är realistiskt. Samtidigt har de operativa detaljerna i vissa av åtgärderna som ska stödja de planerade underskottsmålen från 2020 och framåt inte beskrivits tillräckligt.

               (6)I konvergensprogrammet för 2019 anges att Polen genomförde kompensationsåtgärder i samband med torkan och att budgetkonsekvenserna av dessa under 2018 var betydande. Konvergensprogrammet utgör tillräcklig dokumentation som styrker dessa extra budgetkostnaders art och omfattning. Särskild behandling av utgifter i samband med torkan skulle kunna beaktas vid tillämpning av klausulen om ovanliga händelser. Enligt kommissionen uppgick de berättigade extra utgifterna i samband med detta till 0,07 % av BNP under 2018. Bestämmelserna i artiklarna 9.1 och 10.3 i förordning (EG) nr 1466/97 gör det möjligt att ta hänsyn till dessa extra utgifter, eftersom den ovanligt svåra torkan anses vara en ovanlig händelse som har stor inverkan på Polens offentliga finanser och eftersom hållbarheten inte äventyras av att man tillåter en tillfällig avvikelse från anpassningsbanan för att nå det medelfristiga budgetmålet. Kravet på anpassning mot det medelfristiga budgetmålet 2018 har därför sänkts för att beakta dessa extra kostnader.

               (7)Den 13 juli 2018 rekommenderade rådet Polen att säkerställa att den nominella ökningen i primära offentliga nettoutgifter inte överstiger
                  5
                4,2 % 2019, vilket motsvarar en årlig strukturell anpassning på minst 0,6 % av BNP. Enligt kommissionens vårprognos 2019 finns det en risk för en betydande avvikelse från den rekommenderade anpassningen under 2019.

               (8)Mot bakgrund av Polens förväntade produktionsgap på 2,0 % av BNP bör den nominella ökningen av de primära offentliga nettoutgifterna inte överstiga 4,4 % under 2020, vilket är i linje med den strukturella anpassning på 0,6 % av BNP som svarar mot stabilitets- och tillväxtpaktens matris över anpassningskrav. Enligt kommissionens vårprognos 2019 och med oförändrad politik finns det en risk för en betydande avvikelse från det kravet 2020. Allmänt sett anser rådet att de nödvändiga åtgärderna bör vidtas från 2019 om Polen ska lyckas följa stabilitets- och tillväxtpaktens regler.

               (9)Polen har gjort betydande framsteg med att förbättra efterlevnaden av skatteregler. Landet har samtidigt haft en stark ekonomisk tillväxt, en god arbetsmarknad och andelen anställningsavtal som omfattas av socialförsäkringsavgifter har ökat gradvis. Alla dessa faktorer har bidragit till en ökning av de offentliga inkomsterna. En del av de ökade inkomsterna är cykliska och kan avta när det makroekonomiska läget försämras. Samtidigt har de offentliga utgifterna som andel av BNP ökat de senaste åren. Flera nya utgiftskategorier är permanenta och kan vara svåra att ändra inom den närmaste framtiden. Polens offentliga finanser kommer framgent att utsättas för påfrestningar, särskilt på grund av den åldrande befolkningen. Dessa faktorer förstärker behovet av nya verktyg för bättre förvaltning av utgifter, bland annat regelbunden bedömning av utgifternas ändamålsenlighet och effektivitet. Polen fortsatte arbetet med att förbättra budgetprocessen under 2018, men den övergripande reformen är komplex och kommer att genomföras i etapper under flera år. Även om det finanspolitiska ramverket i allmänhet är starkt och oberoende finanspolitiska institutioners verksamhet omfattar vissa av funktionerna i ett finanspolitiskt råd, är Polen är den enda medlemsstaten som inte har ett oberoende finanspolitiskt råd. Samtidigt som Polen inte gjorde några framsteg när det gäller att begränsa den omfattande användningen av reducerade skattesatser för mervärdesskatt, införde regeringen en reform som har potential att göra skattesatserna mindre komplexa och mindre felbenägna.

               (10)Den genomsnittliga pensionsåldern steg fram till 2017, vilket återspeglar tidigare reformer om minskade möjligheter till förtida pension och en gradvis höjning av den lagstadgade pensionsåldern. Under 2018 ökade den genomsnittliga pensionsåldern för både män och kvinnor, som en följd av sänkningen av den lagstadgade pensionsåldern i slutet av 2017. En fortsatt höjning av den faktiska pensionsåldern är mycket viktig för deltagandet på arbetsmarknaden och i förlängningen den ekonomiska tillväxten, med tanke på att befolkningen i arbetsför ålder har minskat. Det är också mycket viktigt att se till att framtida pensioner är tillräckliga, att fattigdom för äldre förhindras och att förbättra pensionssystemets finanspolitiska hållbarhet. Sänkningen av den lagstadgade pensionsåldern till 60 för kvinnor och 65 för män under hösten 2017 kommer att få betydande negativa konsekvenser för de framtida pensionsförmånerna och skapar en betydande klyfta mellan män och kvinnor i detta avseende. Befintliga förmånspensionssystem medför finanspolitiska kostnader och minskar arbetstagares rörlighet mellan sektorer. Det särskilda socialförsäkringssystemet för jordbrukare, som subventioneras för en kostnad nära 0,8 % av BNP, hämmar arbetskraftens rörlighet och bidrar till dold arbetslöshet inom jordbruket.

               (11)Det gynnsamma makroekonomiska klimatet har bidragit till att den polska arbetsmarknaden har varit stark de senaste åren. Sysselsättningen har fortsatt att öka, medan arbetslösheten efter flera års nedgång har stabiliserats på en historiskt låg nivå på mindre än 4 % under 2018. Arbetskraftsdeltagandet hos vissa grupper, särskilt lågutbildade, personer med funktionsnedsättning och deras omsorgsgivare samt äldre, har varit fortsatt lågt i jämförelse med andra medlemsstater. I det polska sociala trygghetssystemet är incitamenten att arbeta otillräckliga. Barnbidraget har minskat fattigdomen och ojämlikheten, men det har haft en negativ effekt på föräldrars, framför allt kvinnors, deltagande på arbetsmarknaden på grund av dess storlek och utformning. Andelen barn under tre år i formell barnomsorg är fortfarande bland de lägsta i EU. Långvarig vård och omsorg tillhandahålls dessutom mest av familjemedlemmar nästan helt utan institutionellt stöd, vilket hindrar dem från att arbeta. Sänkningen av den lagstadgade pensionsåldern har uppmuntrat en del äldre arbetstagare att gå i pension. Migration från länder utanför EU har bidragit till att möta den ökade efterfrågan på arbetskraft, men det finns tecken på att ett fortsatt inflöde av migrerande arbetstagare kan vara svårt att uppnå.

               (12)Mellan 2015 och 2017 fortsatte Polen att vidta åtgärder för att ta itu med segmenteringen av arbetsmarknaden genom att begränsa möjligheten att missbruka tillfälliga anställningar, öka socialförsäkringsavgifterna för vissa atypiska anställningsformer och införa en minimilön per timme för vissa av dessa anställningsavtal. Även om andelen tidsbegränsade anställningar har minskat sedan 2015, tack vare vidtagna åtgärder och på grund av den brist på arbetskraft som blev allt större under 2018, är den är fortfarande bland de högsta i EU. Ytterligare lagändringar för att bemöta detta problem genomfördes inte i och med att reformen av arbetslagstiftningen i slutändan inte genomfördes. Tillräckliga framtida pensioner för egenföretagare och anställda med atypiska anställningsformer framstår som ett potentiellt problem.

               (13)Ett högkvalitativt utbildningssystem med ett livstidsperspektiv som stöds av tillräckliga investeringar skulle kunna vara en avgörande faktor för framtida tillväxtutsikter i Polen. Det är av avgörande betydelse att elever och vuxna ges den kompetens och de färdigheter som krävs för att hitta anställning på en arbetsmarknad i snabb förändring för att stödja både arbetskraftsdeltagandet och ekonomins innovativa kapacitet. Andelen vuxna som deltar i utbildning är mycket lägre än EU-genomsnittet, och yrkesutbildning i företag underutnyttjas. Detta i kombination med vissa svagheter i digital kompetens samt läs- och räknefärdigheter, särskilt bland vuxna och personer utan högre utbildning, hindrar deras anställbarhet. Den otillräckliga kvaliteten på lärarutbildningen och luckorna i lärarnas kompetens har sannolikt en negativ inverkan på utbildningens kvalitet. Det finns också brister i kvalitetssäkringssystemet inom den högre utbildningen. Trots den senaste tidens reformer inom yrkesutbildning och högre utbildning saknas fortfarande en verkningsfull samordning av vuxenutbildningen, och det är inte känt vilken inverkan olika politiska åtgärder inriktade på utbildningens kvalitet och kompetensnivåerna har haft.

               (14)Polens långsiktiga ekonomiska utsikter hänger på utvecklingen av ekonomins innovationsförmåga. Polen rangordnas dock fortfarande lågt när det gäller innovation, i och med att lågteknologiska sektorer utgör en stor del av landets ekonomiska struktur och då det finns stora regionala skillnader i fråga om innovationsresultat. Även om vissa åtgärder har vidtagits för att förbättra samarbetet mellan forskning och näringsliv kvarstår ett flertal finansiella och icke-finansiella hinder. Komplexa administrativa förfaranden och begränsad kompetens hos akademiker när det gäller att förvalta gemensamma offentlig-privata forsknings- och utvecklingsprojekt utgör fortfarande centrala hinder. Klustren och de formaliserade företagsnäten, särskilt mellan små och medelstora företag och stora företag, har en begränsad roll när det gäller att sprida innovativa lösningar. 2018 års reform av den högre utbildningen förbättrar vissa aspekter av den polska vetenskapliga miljön, men är endast delvis inriktad på viktiga frågor som fragmenteringen av forskningssektorn, forskarnas löner eller den polska vetenskapens internationalisering. Inhemska bruttoutgifter för forskning och utveckling låg kvar på ungefär hälften av unionsgenomsnittet under 2017, med betydande regionala skillnader.

               (15)Hälsoresultaten har fortsatt att förbättras men ligger fortfarande under EU-genomsnittet, då den förväntade livslängden för män är 8,2 år kortare än den för kvinnor, och skillnaden mellan de högst och de lägst utbildade i Polen är 10 år. Låga utgifter och personalbrist påverkar tillgången till och ändamålsenligheten i hälso- och sjukvårdssystemet. Antalet praktiserande läkare och sjuksköterskor i förhållande till befolkningsmängden är bland det lägsta i unionen, då en fjärdedel av vårdpersonalen har passerat pensionsåldern. De icke tillgodosedda vårdbehoven minskade under 2017, men ligger fortfarande bland de högsta i EU och väntetiderna för vissa procedurer har ökat avsevärt sedan 2010. Polen har tagit fram kartor över hälso- och sjukvårdsbehoven, men de har ännu inte kunnat användas som verktyg för att stödja beslut om köp av hälso- och sjukvårdstjänster samt investeringar. Hälso- och sjukvårdssystemet är fortfarande starkt inriktat på sjukhusvård, medan primär- och öppenvården fortfarande är underutvecklad. Systemet för långvarig vård och omsorg är bristfälligt, saknar standardiserade tjänster och ett samlat strategiskt grepp. Merparten av den långsiktiga vården tillhandahålls av anhörigvårdare, ofta familjemedlemmar utan större institutionellt stöd. 2017 uppgick Polens offentliga utgifter för hälso- och sjukvård till totalt 4,7 % av BNP, långt under EU-genomsnittet på 7 % av BNP. Polen planerar att gradvis öka dessa utgifter under de kommande åren. Detta kan dock bli svårt att uppnå med tanke på att de nyligen tillkännagivna planerna på att öka sociala transfereringar till medel- och höginkomsthushåll kommer att begränsa utrymmet i de offentliga finanserna i framtiden.

               (16)Infrastrukturen i Polen har förbättrats avsevärt, men vissa sektorer uppvisar fortfarande stora luckor i förbindelserna. Väginvesteringar som ska genomföras fram till 2024 i enlighet med det nationella vägbyggnadsprogrammet kommer huvudsakligen att koncentreras till östra Polen, vilket innebär att vissa nordliga regioner kommer att ha sämre förbindelser. Det finns fortfarande stora luckor i det transeuropeiska transportnätets järnvägar, och investeringarna i järnvägar fortlöper långsammare än investeringar i vägar. Dödligheten i trafiken är fortfarande en av de högsta i unionen. Städerna inför allt större utmaningar när det gäller rörlighet, t.ex. trafikstockningar och luftföroreningar som skapas av det ökade antalet personbilar och den stora andelen gamla bilar. Utsläppen av växthusgaser från vägtransporter har ökat kraftigt under de senaste fem åren. De nuvarande incitamenten att använda kollektiva färdmedel med låga utsläpp och aktiva transportsätt är inte tillräckliga för möta utmaningarna. Graden av fast internetanslutning i Polen är fortfarande en av de lägsta i unionen, och ultrasnabbt bredband finns huvudsakligen tillgängligt i stora städer.

               (17)Den polska ekonomin är en av de minst koldioxideffektiva i unionen. Dålig isolering av offentliga och privata byggnader bidrar till ökad energiförbrukning och energifattigdom. Polen har också de mest luftförorenade städerna i unionen, särskilt i de södra och centrala regionerna. Investeringar i högre energieffektivitet, särskilt inom byggnadssektorn, ökad koldioxidsnål och renare energiproduktion samt stöd till minskade utsläpp från transporter skulle minska beroendet av fossila bränslen och begränsa luftföroreningarna, samtidigt som de sociala kostnaderna skulle minska och livskvaliteten höjas. Den nuvarande lagstiftningsmiljön, bland annat lagen om lagring av gas, lagen om frysning av elpriser och förordningar om landbaserade vindkraftparker, kan hämma investeringarna på el- och gasmarknaderna och påverka konkurrenskraften inom Polens energisektor och energiintensiva industrier på lång sikt.

               (18)Den nya och reviderade lagstiftningens kvalitet och ett stabilt och förutsägbart affärsklimat är mycket viktigt för att upprätthålla gynnsamma ekonomiska villkor och stödja ökade privata investeringar. Det instabila regelverket och andra hinder för företagens expansion inverkar negativt på investeringarnas verksamhet och produktivitet. Skapandet av en ändamålsenlig dialog med alla berörda parter skulle bidra till att förbättra lagstiftningens kvalitet och – genom att minska antalet revideringar som krävs – bidra positivt till företagsklimatets stabilitet. En stärkt roll för samråd med arbetsmarknadens parter och offentliga samråd – genom att ge tillräcklig tid för samråd, ta del av berörda parters synpunkter i större utsträckning och minska antalet lagar som undantas från samråd – skulle i hög grad bidra till att minska den administrativa bördan från frekventa lagändringar, öka investeringarna och främja en hållbar ekonomisk tillväxt på lång sikt. Kommissionen anser att det fortfarande finns en risk för allvarliga överträdelser av rättstatsprincipen i Polen och att situationen håller på att förvärras, eftersom många av de ifrågasatta åtgärderna håller på att genomföras och konsolideras. Dessa frågor behandlas för närvarande i Europeiska unionens domstol mot bakgrund av artikel 7 i EU-fördraget. Rättslig säkerhet samt förtroende för kvalitet och förutsägbarhet när det gäller regelverk, beskattning, politik och institutioner är viktiga faktorer för investeringsklimatet.

               (19)Programplaneringen för EU-medel för perioden 2021–2027 kan bidra till att åtgärda en del av de brister som identifierats i rekommendationerna, särskilt på de områden som anges i bilaga D till landsrapporten
                  6
               . Polen skulle på detta sätt bättre kunna utnyttja dessa medel på de identifierade områdena, med beaktande av regionala skillnader.

               (20)De senaste åren har den statliga rollen utökats kraftigt inom bank-, försäkrings- och energisektorerna. Ett ökat statligt ägande innebär en ny utmaning för konkurrensen och ramen för tillsyn och styrning. Kvaliteten på styrningen, tillsynsmyndigheternas oberoende och övervakning blir därför allt viktigare med tanke på potentiella intressekonflikter och starkare kopplingar mellan finanssektorn och staten.

               (21)Mot bakgrund av denna bedömning har rådet granskat konvergensprogrammet för 2019, och dess yttrande
                  7
                återspeglas särskilt i rekommendation 1.

               HÄRIGENOM REKOMMENDERAS Polen att 2019 och 2020 vidta följande åtgärder:

               1.Säkerställa att de primära offentliga nettoutgifternas nominella ökning inte överstiger 4,4 % under 2020, vilket motsvarar en årlig strukturell anpassning på 0,6 % av BNP. Vidta ytterligare åtgärder för att förbättra effektiviteten i de offentliga utgifterna, även genom att förbättra budgetprocessen.

               2.Säkerställa tillräckliga framtida pensionsförmåner och ett hållbart pensionssystem genom att vidta åtgärder för att öka den faktiska pensionsåldern och genom att reformera pensionssystemen. Öka deltagandet på arbetsmarknaden, bland annat genom att förbättra tillgången till barnomsorg och långvarig vård och omsorg samt genom att undanröja återstående hinder för mer permanenta anställningsformer. Gynna utbildning av hög kvalitet och kompetens som är relevant på arbetsmarknaden, särskilt genom vuxenutbildning.

               3.Stärka ekonomins innovationskapacitet, bland annat genom att stödja forskningsinstitutioner och ett närmare samarbete med näringslivet. Fokusera den investeringsrelaterade ekonomiska politiken på innovation, transporter, särskilt när det gäller hållbarhet, digital infrastruktur och energiinfrastruktur, hälso- och sjukvård samt renare energi, med beaktande av regionala skillnader. Förbättra regelverket, särskilt genom att stärka rollen för samråd med arbetsmarknadens parter och offentliga samråd i lagstiftningsprocessen.

               Utfärdad i Bryssel den

                     På rådets vägnar

                     Ordförande

                     (1)

                        EGT L 209, 2.8.1997, s. 1.

                     (2)

                        SWD(2019) 1020 final.

                     (3)

                        Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1303/2013 av den 17 december 2013 om fastställande av gemensamma bestämmelser för Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden, Sammanhållningsfonden, Europeiska jordbruksfonden för landsbygdsutveckling och Europeiska havs- och fiskerifonden, om fastställande av allmänna bestämmelser för Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden, Sammanhållningsfonden och Europeiska havs- och fiskerifonden samt om upphävande av rådets förordning (EG) nr 1083/2006 (EUT L 347, 20.12.2013, s. 320).

                     (4)

                        COM(2014) 494 final.

                     (5)

                        Primära offentliga nettoutgifter omfattar totala offentliga utgifter exklusive ränteutgifter, utgifter för EU-program som motsvaras fullt ut av inkomster från EU-medel samt icke-diskretionära förändringar i utgifter för arbetslöshetsförmåner. Nationellt finansierade fasta bruttoinvesteringar är utjämnade över en fyraårsperiod. Diskretionära åtgärder på inkomstsidan eller lagstadgade inkomstökningar är inräknade. Engångsåtgärder på såväl inkomst- som utgiftssidan räknas av mot varandra.

                     (6)

                        SWD(2019) 1020 final.

                     (7)

                        Enligt artikel 9.2 i förordning (EG) nr 1466/97.


               EUROPEISKA KOMMISSIONEN
            Bryssel den 5.6.2019
            COM(2019) 524 final
            Rekommendation till
            RÅDETS REKOMMENDATION
            om Sloveniens nationella reformprogram 2019 med avgivande av rådets yttrande om Sloveniens stabilitetsprogram 2019

               Rekommendation till

               RÅDETS REKOMMENDATION

               om Sloveniens nationella reformprogram 2019 med avgivande av rådets yttrande om Sloveniens stabilitetsprogram 2019

               EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION

               med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 121.2 och 148.4,

               med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken
                  1
               , särskilt artikel 5.2,

               med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation,

               med beaktande av Europaparlamentets resolutioner,

               med beaktande av Europeiska rådets slutsatser,

               med beaktande av sysselsättningskommitténs yttrande,

               med beaktande av ekonomiska och finansiella kommitténs yttrande,

               med beaktande av yttrandet från kommittén för socialt skydd,

               med beaktande av yttrandet från kommittén för ekonomisk politik, och

               av följande skäl:

               (1)Den 21 november 2018 antog kommissionen den årliga tillväxtöversikten, som inledde 2019 års europeiska planeringstermin för samordning av den ekonomiska politiken. I den togs vederbörlig hänsyn till den europeiska pelaren för sociala rättigheter som proklamerades av Europaparlamentet, rådet och kommissionen den 17 november 2017. Prioriteringarna i den årliga tillväxtöversikten godkändes av Europeiska rådet den 21 mars 2019. Den 21 november 2018 antog kommissionen, på grundval av förordning (EU) nr 1176/2011, även rapporten om förvarningsmekanismen, enligt vilken Slovenien var en av de medlemsstater som skulle bli föremål för en fördjupad granskning. Samma dag antog kommissionen också en rekommendation till rådets rekommendation om den ekonomiska politiken i euroområdet, som godkändes av Europeiska rådet den 21 mars 2019. Den 9 april 2019 antog rådet rekommendationen om den ekonomiska politiken i euroområdet (nedan kallad rekommendationen för euroområdet).

               (2)Med tanke på de nära inbördes kopplingarna mellan ekonomierna i Ekonomiska och monetära unionen bör Slovenien, i egenskap av medlemsstat som har euron som valuta, säkerställa att rekommendationen för euroområdet, vilken avspeglas i rekommendationerna 1–3, genomförs till fullo och utan onödiga dröjsmål. Åtgärder för att minska regelbördan kommer att göra det lättare att följa den första rekommendationen för euroområdet vad gäller motståndskraftiga produkt- och tjänstemarknader, och åtgärder för att inrikta den investeringsrelaterade ekonomiska politiken på de angivna områdena kommer att göra det lättare att följa den andra rekommendationen för euroområdet vad gäller gynnande av investeringar.

               (3)Landsrapporten 2019 för Slovenien
                  2
                offentliggjordes den 27 februari 2019. Den innehöll en bedömning av hur väl Slovenien hade lyckats med de landsspecifika rekommendationer som rådet antog den 13 juli 2018, med uppföljningen av tidigare års rekommendationer och med sina nationella Europa 2020-mål.

               (4)Den 15 april 2019 lade Slovenien fram sitt nationella reformprogram för 2019 och den 26 april 2019 sitt stabilitetsprogram för 2019. De båda programmen har bedömts samtidigt för att deras inbördes kopplingar ska kunna beaktas.

               (5)Vid programplaneringen för de europeiska struktur- och investeringsfonderna för 2014–2020 har relevanta landsspecifika rekommendationer beaktats. Enligt artikel 23 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1303/2013
                  3
                får kommissionen begära att en medlemsstat ska se över och föreslå ändringar av sin partnerskapsöverenskommelse och av relevanta program när så krävs för att stödja genomförandet av relevanta rekommendationer från rådet. Kommissionen har i riktlinjerna för tillämpning av åtgärder som sammanlänkar effektiva europeiska struktur- och investeringsfonder med sund ekonomisk styrning
                  4
                beskrivit närmare hur den kommer att tillämpa denna bestämmelse.

               (6)Slovenien omfattas för närvarande av stabilitets- och tillväxtpaktens förebyggande del och av skuldkriteriet. I sitt stabilitetsprogram för 2019 förutspår regeringen att det samlade överskottet kommer att förbättras till 0,9 % av BNP under 2019 för att därefter nå 1,2 % av BNP 2022. På grundval av det omräknade strukturella saldot planeras det medelfristiga budgetmålet – vilket har ändrats från ett strukturellt överskott på 0,25 % av BNP 2019 till ett strukturellt underskott på 0,25 % från 2020 – att uppnås 2021
                  5
               . Enligt stabilitetsprogrammet för 2019 väntas den offentliga skuldkvoten fortsätta att sjunka till 65,4 % av BNP under 2019 och till 54,7 % av BNP under 2022. Det makroekonomiska scenario som ligger till grund för dessa budgetprognoser är gynnsamt.

               (7)Den 13 juli 2018 rekommenderade rådet Slovenien att säkerställa att den nominella ökningen av primära offentliga nettoutgifter
                  6
                inte överstiger 3,1 % 2019, vilket motsvarar en årlig strukturell anpassning på 0,65 % av BNP. Enligt kommissionens vårprognos 2019 finns det en risk för en betydande avvikelse från den rekommenderade anpassningen mot det medelfristiga budgetmålet 2019.

               (8)Under 2020 bör Slovenien uppnå sitt medelfristiga budgetmål. Enligt kommissionens vårprognos för 2019 är detta förenligt med en högsta nominell ökning av de primära offentliga nettoutgifterna på 4,0 %, vilket motsvarar en strukturell anpassning på 0,5 % av BNP. Enligt kommissionens vårprognos 2019 förväntas Slovenien, förutsatt fast politisk kurs, ligga nära det medelfristiga budgetmålet 2020. I nuläget visar bedömningen således på en risk för en viss avvikelse 2020. Även om den beräknade nominella tillväxttakten för de primära offentliga nettoutgifterna för närvarande ser ut att tyda på en risk för en viss avvikelse från kravet under 2020, kan den tyda på en risk för en betydande avvikelse från det kravet under 2019 och 2020 tillsammans. Om det strukturella saldot inte längre förväntas ligga nära det medelfristiga budgetmålet måste den samlade bedömningen i framtiden ta en möjlig avvikelse från kravet med i beräkningen. Enligt prognoserna kommer Slovenien att iaktta reglerna för skuldkriteriet 2019 och 2020. Allmänt sett anser rådet att de nödvändiga åtgärderna bör vidtas under 2019 och att Slovenien måste vara redo att vidta ytterligare åtgärder från och med 2020 om stabilitets- och tillväxtpaktens regler ska följas.

               (9)Den åldrande befolkningen kommer att anstränga hälso- och sjukvården och den långvariga vården och omsorgen i Slovenien. Finansieringen av hälso- och sjukvården är inte anpassad till att hantera de förväntade kostnadsökningarna från den åldrande befolkningen. Slovenien har hittills inte föreslagit några övergripande åtgärder för att säkerställa kvalitet, tillgänglighet och hållbara offentliga finanser på lång sikt i den slovenska hälso- och sjukvården. Ett utkast till lag om långvarig vård och omsorg håller på att utarbetas som en del av Sloveniens strategi för aktivt åldrande. Det är dock fortfarande oklart hur de planerade åtgärderna kommer att förbättra kostnadseffektiviteten, tillgängligheten och kvaliteten inom vården, förutom att den offentliga upphandlingen inom hälso- och sjukvården förväntas bli mer kostnadseffektiv genom bättre samordning. Investeringar i strukturer och utrustning inom hälso- och sjukvård och långvarig vård och omsorg kan bidra till att minska det framtida trycket på vårdsystemen.

               (10)Utmaningarna när det gäller pensionssystemets långsiktiga hållbarhet och tillräcklighet blir allt större eftersom andelen äldre i befolkningen ökar snabbare i Slovenien än i de flesta andra medlemsstater. I det dokument om utgångspunkter för moderniseringen av pensions- och invaliditetsförsäkringen som antogs 2017 av Ekonomiska och sociala rådet planerade arbetsmarknadens parter och den tidigare regeringen att anta en reform senast 2020, och i det nationella reformprogrammet 2019–2020 nämns möjligheten om en översyn av pensionssystemet för att främja hållbarheten i systemet på medellång och lång sikt och lämpliga nivåer på pensionerna. I programmet ställs också målet upp att förlänga arbetslivet och ge bättre möjligheter att dra nytta av äldre arbetstagares kapacitet, men det anges inte hur och när detta mål ska uppnås. En justering av den lagstadgade pensionsåldern i överensstämmelse med den ökade förväntade livslängden och åtgärder för att uppmuntra till senare pensionering skulle göra systemet mer hållbart. Tillräckliga pensioner utgör fortfarande en utmaning, eftersom vissa pensionstagare fortfarande befinner sig på eller under fattigdomsgränsen. Nästan 70 % av alla egenföretagare i Slovenien väljer att betala socialförsäkringsavgifter på den miniminivå som bara ger dem rätt till miniminivån på ålderspensionen. Pensionernas tillräcklighet kan ökas ytterligare genom att få fler att omfattas av kompletterande pensionssystem och att på lämpligt sätt hantera förändrade yrkesbanor och minska risken för fattigdom bland äldre.

               (11)Sysselsättningen har fortsatt att stiga och arbetslösheten har minskat ytterligare. Samtidigt är långtidsarbetslösheten fortfarande högre än före krisen och utgör fortfarande nästan hälften av all arbetslöshet. Det finns fortfarande utmaningar särskilt när det gäller lågutbildade och äldre arbetstagare, eftersom deras sysselsättningsgrad och förvärvsfrekvens är bland de lägsta i EU. Deras deltagande i vuxenutbildning är mycket lågt. En utvärdering av strategier för att uppmuntra människor till arbete eller utbildning visar att de flesta befintliga programmen fungerar bra. Utgifterna på detta område är begränsade och lågutbildade och äldre arbetslösas deltagande i programmen begränsat. Det är därför särskilt viktigt att investera i effektiva åtgärder för att öka anställbarheten för lågutbildade och äldre arbetstagare, även när det gäller digital kompetens. Ökad sysselsättning bland äldre arbetstagare kommer också att bidra till att minska trycket på pensionssystemet. Den arbetsmarknadsreform som genomfördes 2013 har varit till stor hjälp för vissa utsatta grupper när det gäller att komma in på arbetsmarknaden, men tidsbegränsade anställningsförhållanden är fortfarande ett problem. Andelen människor som är i farozonen för fattigdom eller social utestängning har sjunkit, men ligger fortfarande över EU-genomsnittet för äldre människor.

               (12)Det finns tecken på brist på arbetskraft inom allt fler ekonomiska sektorer. Ett glapp mellan den kompetens som ungdomar förvärvar under sin utbildning och den kompetens som efterfrågas av arbetsgivarna verkar bidra till denna brist. Dessa brister, tillsammans med brister i hur ekosystemen för innovation fungerar, står i vägen för industriell omvandling inom de prioriterade områden i strategin för smart specialisering som fastställts i samråd med berörda parter. Det är av avgörande betydelse att framtidens arbetskraft utvecklar digital kompetens om ekonomins behov ska kunna uppfyllas.

               (13)Vissa åtgärder har antagits eller kommer att antas för att förbättra finansieringsmöjligheterna för företag i Slovenien och för att ge dem alternativ till banklån. Företag i Slovenien är dock fortfarande starkt beroende av banklån och kassaflöde för att täcka sina finansieringsbehov. Tillgången till eget kapital från privata marknader är fortfarande dålig. Riskkapitalet ökar, men från en mycket låg nivå. Värdet på börsen i Ljubljana är lågt och fortsätter att minska. Den begränsade och underutvecklade kapitalmarknaden, kombinerat med ogynnsamma ramvillkor som bland annat mindre företags dåliga finansiella kunskaper, hämmar inflödet av eget kapital och riskkapital till landet. Den begränsade tillgången till aktiemarknaderna utgör ett tillväxthinder för innovativa företag, men också för etablerade företag som skulle kunna dra nytta av en förändring av finansieringen.

               (14)Företagsverksamheten i Slovenien hålls tillbaka genom landets fortsatt stora regelbörda och administrativa börda. Denna börda anses vara ett centralt problem vid bedrivandet av affärsverksamhet i Slovenien. Den rör saker som tillstånd, rapporteringskrav, skatteförfaranden och ofta långa handelsrättsliga domstolsförfaranden. Svårigheter när det gäller att väcka åtal vid ekonomisk och finansiell brottslighet påverkar också företagsklimatet. Slovenien har tagit fram verktyg för att minska den administrativa bördan, bland annat SPOT-portalen (Slovenska poslovna točka) och ”Single Document”, som är riktade mot att hantera flera av de identifierade bördorna. Många av åtgärderna för att minska bördan har dock inte genomförts än, och effekterna av vissa genomförda åtgärder har inte motsvarat förväntningarna. Slovenien har också genomfört vissa reformer för att liberalisera restriktiva yrkeskrav. Men vissa delar av kommissionens landsspecifika rekommendationer från 2017 har ännu inte behandlats, särskilt vad gäller advokater och fastighetsmäklare.

               (15)Det finns brister i fråga om konkurrens och insyn i offentlig upphandling i Slovenien, vilket bland annat framgår av den höga andelen avtal som ingåtts genom förhandlade förfaranden (utan inbjudan att lämna förslag). Skyddet mot korruption och otillåten samverkan mellan anbudsgivare, bland annat vid upphandling av lokala förvaltningar och statligt ägda företag, är fortfarande svagt. Oberoende tillsyn av offentlig upphandling saknar tillräckligt rättsliga garantier mot yttre påtryckningar eller inblandning, särskilt när det gäller disciplinära förfaranden och förslaget om att utse ledamöter i den nationella granskningskommissionen. En handlingsplan för att öka professionaliseringen av de som deltar i upphandlingar har införts, men graden av professionalisering är fortfarande låg. Myndigheterna anser att ekonomisk brottslighet och korruption har orsakat mycket skada under de senaste åren, men vissa reformer för att motverka korruption har fortfarande inte genomförts.

               (16)Trots den delvisa privatiseringen av 65 % av aktierna i Sloveniens största bank, Nova Ljubljanska Banka, är statens inblandning i ekonomin fortfarande hög, bland annat inom finanssektorn. De tidigare offentliggjorda privatiseringsplanerna har genomförts sakta. Fortsatta privatiseringar skulle göra företagen mer bärkraftiga på lång sikt och minska riskerna för de offentliga finanserna och risken för att snedvrida konkurrensen och resursfördelningen. Ytterligare försäljning av aktier i börsnoterade företag skulle också bidra till utvecklingen av den slovenska kapitalmarknaden.

               (17)Ekosystemet för forskning, utveckling och innovation måste förbättras om det ska kunna bli fullt fungerande, och stödåtgärderna är ofta inte samstämmiga. Begränsat stöd till företagsutbildning och tekniköverföring och i allmänhet svagt samarbete mellan vetenskap och näringsliv står i vägen för bildandet och expansionen av innovativa företag. De flesta små och medelstora företag i Slovenien har låg innovationskapacitet, och andelen innovativa företag i Slovenien håller på att minska och ligger under EU-genomsnittet. Sloveniens långsamma digitala omvandling begränsar produktivitetstillväxten. Det finns skillnader i innovationsresultaten mellan Sloveniens östra och västra regioner, vilket hindrar samarbete och nätverkande. Sloveniens framsteg mot att uppnå 2020 års utgiftsmål för forskning och utveckling har vänt, samtidigt som ökade investeringar i forskning, utveckling och innovation skulle stärka landets tillväxtpotential. Slovenien har en låg andel internationella studenter på alla nivåer inom eftergymnasial utbildning, särskilt på doktorandnivå, samtidigt som den internationella rörligheten för forskare och rörligheten mellan den akademiska världen och industrin fortfarande är begränsad.

               (18)Slovenien har för perioden fram till 2030 fastställt mål i fråga om energiinfrastruktur, energieffektivitet och förnybara energikällor i sitt utkast till nationell energi- och klimatplan, vilka kommer att kräva lämpliga investeringar. Sloveniens ekonomi är mer koldioxidintensiv än EU-genomsnittet, och andelen förnybar energi av den totala energiproduktionen stagnerar. Utvecklingen av andra förnybara energikällor än trä och vattenkraft är särskilt långsam. Sloveniens industri-, tjänste- och bostadssektor står för en högre andel av den totala slutliga energiförbrukningen än EU-genomsnittet. Dessutom är den befintliga energilagringskapaciteten underutvecklad och kan inte tillgodose de behov som uppstår till följd av den icke-integrerade lokala produktionen av förnybara energikällor.

               (19)Transporter har blivit den största källan till koldioxidutsläpp; andelen totala utsläpp från denna sektor ligger över EU-genomsnittet. Sloveniens stora beroende av vägtransporter skapar problem med en hög energi- och koldioxidintensitet samt luftföroreningar och trafikolyckor. Det finns stort utrymme för förbättringar inom järnvägsinfrastruktur och i fråga om koldioxidsnål energi och hållbara transporter i allmänhet, vilket skulle kunna bidra till att minska dessa negativa effekter. Det finns fortfarande stora behov av investeringar på naturresursområdet för att en mer hållbar utvecklingsmodell ska kunna säkerställas. Sloveniens ekonomi är beroende av miljön, som håller på att försämras. Ett starkt beroende av importerade råvaror i kombination med en låg återvinningsgrad hindrar övergången till en cirkulär ekonomi. Avloppssystemen i tätbebyggelse, bland annat infrastrukturen för uppsamling och rening, uppfyller inte EU:s krav fullt ut. Betydande delar av Sloveniens ekonomi är sårbara för naturkatastrofer, i synnerhet översvämningar.

               (20)Programplaneringen för EU-medel för perioden 2021–2027 kan bidra till att åtgärda en del av de brister som identifierats i rekommendationerna, särskilt på de områden som anges i bilaga D till landsrapporten
                  7
               . Slovenien skulle på detta sätt bättre kunna utnyttja dessa medel på de identifierade områdena, med beaktande av regionala skillnader. Att stärka landets administrativa kapacitet att förvalta dessa medel är en viktig faktor för att den här investeringen ska lyckas.

               (21)Kommissionen har inom ramen för 2019 års europeiska planeringstermin gjort en omfattande analys av Sloveniens ekonomiska politik och redogjort för den i 2019 års landsrapport. Kommissionen har även bedömt stabilitetsprogrammet för 2019 och det nationella reformprogrammet för 2019 samt uppföljningen av de rekommendationer Slovenien har fått tidigare år. Kommissionen har beaktat inte bara programmens relevans för hållbarheten i finanspolitiken och den socioekonomiska politiken i Slovenien utan också att unionens regler och riktlinjer har iakttagits. Detta har sin grund i behovet att stärka den övergripande ekonomiska styrningen i unionen genom att framtida nationella beslut fattas med beaktande av synpunkter på unionsnivå.

               (22)Mot bakgrund av denna bedömning har rådet granskat stabilitetsprogrammet för 2019 och dess yttrande
                  8
                återspeglas särskilt i rekommendation 1.

               HÄRIGENOM REKOMMENDERAS Slovenien att 2019 och 2020 vidta följande åtgärder:

               1.Uppnå det medelfristiga budgetmålet under 2020. Anta och genomföra reformer inom hälso- och sjukvården och långtidsvården som tillförsäkrar kvalitet, tillgänglighet och hållbara offentliga finanser på lång sikt. Säkerställa pensionssystemets hållbarhet och tillräcklighet på lång sikt, inklusive genom en justering av den lagstadgade pensionsåldern och en begränsning av förtida pensionsuttag. Öka anställbarheten för lågutbildade och äldre arbetstagare genom att förbättra relevansen för arbetsmarknaden när det gäller utbildning, livslångt lärande och aktiveringsåtgärder, bland annat genom högre digital kompetens.

               2.Stödja utvecklingen av aktiemarknader. Förbättra företagsklimatet genom att minska regleringshinder och den administrativa bördan. Öka konkurrensen, professionaliseringen och den oberoende tillsynen inom offentlig upphandling. Genomföra privatiseringar i enlighet med befintliga planer.

               3.Inrikta den investeringsrelaterade ekonomiska politiken på forskning och innovation, en övergång till koldioxidsnål energi, hållbara transporter, särskilt när det gäller järnvägar, samt miljöinfrastruktur, med beaktande av regionala skillnader.

               Utfärdad i Bryssel den

                     På rådets vägnar

                     Ordförande

                     (1)

                        EGT L 209, 2.8.1997, s. 1.

                     (2)

                        SWD(2019) 1023 final.

                     (3)

                        Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1303/2013 av den 17 december 2013 om fastställande av gemensamma bestämmelser för Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden, Sammanhållningsfonden, Europeiska jordbruksfonden för landsbygdsutveckling och Europeiska havs- och fiskerifonden, om fastställande av allmänna bestämmelser för Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden, Sammanhållningsfonden och Europeiska havs- och fiskerifonden samt om upphävande av rådets förordning (EG) nr 1083/2006 (EUT L 347, 20.12.2013, s. 320).

                     (4)

                        COM(2014) 494 final.

                     (5)

                        Det konjunkturrensade saldot exklusive engångsåtgärder och andra tillfälliga åtgärder, omräknat av kommissionen enligt den gemensamt överenskomna metoden.

                     (6)

                        Primära offentliga nettoutgifter omfattar totala offentliga utgifter exklusive ränteutgifter, utgifter för EU-program som motsvaras fullt ut av inkomster från EU-medel samt icke-diskretionära förändringar i utgifter för arbetslöshetsförmåner. Nationellt finansierade fasta bruttoinvesteringar är utjämnade över en fyraårsperiod. Diskretionära åtgärder på inkomstsidan eller lagstadgade inkomstökningar är inräknade. Engångsåtgärder på såväl inkomst- som utgiftssidan räknas av mot varandra.

                     (7)

                        SWD(2019) 1023 final.

                     (8)

                        Enligt artikel 5.2 i rådets förordning (EG) nr 1466/97.