title: Rådets rekommendation av den 8 juli 2014 om Irlands nationella reformprogram 2014, med avgivande av rådets yttrande om Irlands stabilitetsprogram 2014

text:
               29.7.2014

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               C 247/29

         RÅDETS REKOMMENDATION
   av den 8 juli 2014
   om Irlands nationella reformprogram 2014, med avgivande av rådets yttrande om Irlands stabilitetsprogram 2014
   2014/C 247/07
   EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION
   med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 121.2 och 148.4,
   med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken (1), särskilt artikel 5.2,
   med beaktande av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1176/2011 av den 16 november 2011 om förebyggande och korrigering av makroekonomiska obalanser (2), särskilt artikel 6.1,
   med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation,
   med beaktande av Europaparlamentets resolutioner,
   med beaktande av Europeiska rådets slutsatser,
   med beaktande av sysselsättningskommitténs yttrande,
   med beaktande av ekonomiska och finansiella kommitténs yttrande,
   med beaktande av yttrandet från kommittén för socialt skydd,
   med beaktande av yttrandet från kommittén för ekonomisk politik, och
   av följande skäl:

               (1)

               Den 26 mars 2010 antog Europeiska rådet kommissionens förslag till en ny strategi för tillväxt och sysselsättning, Europa 2020, som bygger på en ökad samordning av den ekonomiska politiken med inriktning på ett antal nyckelområden där åtgärder behövs för att stärka förutsättningarna för hållbar tillväxt och konkurrenskraft i Europa.

               (2)

               Den 13 juli 2010 antog rådet på grundval av kommissionens förslag en rekommendation om de allmänna riktlinjerna för medlemsstaternas och unionens ekonomiska politik (2010–2014) och den 21 oktober 2010 ett beslut om riktlinjer för medlemsstaternas sysselsättningspolitik (3), vilka tillsammans utgör de integrerade riktlinjerna. Medlemsstaterna uppmanades att beakta de integrerade riktlinjerna i sin nationella ekonomiska politik och sysselsättningspolitik.

               (3)

               Den 29 juni 2012 beslutade medlemsstaternas stats- och regeringschefer om en tillväxt- och sysselsättningspakt, som ger ett enhetligt ramverk för insatser på nationell nivå, EU-nivå och euroområdesnivå med hjälp av alla tänkbara medel, instrument och politiska åtgärder. De beslutade om insatser som ska utföras på medlemsstatsnivå och förband sig särskilt att uppnå målen i Europa 2020-strategin och genomföra de landsspecifika rekommendationerna.

               (4)

               Irland omfattades av ett makroekonomiskt anpassningsprogram fram till december 2013. Enligt artikel 12 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 472/2013 (4) var landet därför så länge som det programmet pågick undantaget från övervakningen och bedömningen inom ramen för den europeiska planeringsterminen för samordning av den ekonomiska politiken. Mot bakgrund av det framgångsrika genomförandet av det makroekonomiska anpassningsprogrammet för Irland, ska landet nu helt integreras i den europeiska planeringsterminen.

               (5)

               Den 13 november 2013 antog kommissionen den årliga tillväxtöversikten, som markerar inledningen av 2014 års europeiska planeringstermin för samordning av den ekonomiska politiken. Den 13 november 2013 antog kommissionen, på grundval av förordning (EU) nr 1176/2011, även rapporten om varningsmekanismen.

               (6)

               Den 20 december 2013 godkände Europeiska rådet prioriteringarna för att säkerställa finansiell stabilitet, finanspolitisk konsolidering och åtgärder för att främja tillväxt. Europeiska rådet betonade behovet av att eftersträva differentierad och tillväxtfrämjande konsolidering av de offentliga finanserna, återställa normala lånevillkor i ekonomin, främja tillväxt och konkurrenskraft, bekämpa arbetslöshet och krisens sociala följdverkningar samt odernisera den offentliga förvaltningen.

               (7)

               Den 5 mars 2014 offentliggjorde kommissionen resultaten av sin fördjupade granskning av Irland, i enlighet med artikel 5 i förordning (EU) nr 1176/2011 och med beaktande av Irlands framgångsrika genomförande av det ekonomiska anpassningsprogrammet och det faktum att Irland nu ska integreras fullt ut i den europeiska planeringsterminen. Av sin analys drog kommissionen slutsatsen att Irlands nyligen avslutade makroekonomiska anpassningsprogram var avgörande för att hantera de ekonomiska riskerna och minska obalanserna. De återstående makroekonomiska obalanserna kräver emellertid särskild övervakning och beslutsamma politiska åtgärder. Särskilt utvecklingen inom finanssektorn, den privata och den offentliga sektorns skuldsättning och de därmed sammanhängande höga brutto- och nettoskulderna till utlandet innebär tillsammans med arbetsmarknadsläget att risker kvarstår.

               (8)

               Den 17 april 2014 lade Irland fram sitt nationella reformprogram för 2014 och den 29 april 2014 sitt stabilitetsprogram för 2014. I syfte att beakta deras inbördes samband har de båda programmen bedömts samtidigt.

               (9)

               De viktigaste målen för den finanspolitiska strategin i stabilitetsprogrammet 2014 är att korrigera det alltför stora underskottet senast 2015 och nå det medelfristiga målet senast 2018. Enligt stabilitetsprogrammet är målet ett underskott som understiger 3 % av BNP senast 2015, i linje med rekommendationen enligt förfarandet vid alltför stora underskott. I stabilitetsprogrammet bekräftas det medelfristiga målet med en balanserad budget i strukturella termer, vilket är förenligt med stabilitets- och tillväxtpaktens regler. Efter 2015 ska det totala offentliga underskottet enligt stabilitetsprogrammet sänkas med runt 1 procentenhet av BNP per år mellan 2016 och 2018. Man vill minska skulden från nära 124 % av BNP under 2013 till 107 % av BNP under 2018. Det makroekonomiska scenario som ligger till grund för beräkningarna av de offentliga finanserna i stabilitetsprogrammet har av ett oberoende organ (Irlands finanspolitiska råd) godkänts som en ”relevant prognos”. Det makroekonomiska scenariot är i stort sett i linje med kommissionens prognos för 2014 och 2015, med vissa skillnader när det gäller bidragen från efterfrågekomponenterna. Myndigheternas prognos för stabilitetsprogrammets senare år är emellertid optimistisk. Dessutom är åtgärderna för att uppnå de finanspolitiska målen inte tillräckligt noggrant beskrivna för 2015. Därför är kommissionens underskottsprognos för 2015 högre än det mål som rådet har rekommenderat. Baserat på en bedömning av stabilitetsprogrammet och kommissionens prognos, enligt förordning (EG) nr 1466/97, anser rådet att målen i stabilitetsprogrammet stämmer överens med stabilitets- och tillväxtpaktens regler, men att de måste underbyggas med specifika åtgärder från och med 2015. Det har vidtagits omfattande åtgärder för att förbättra viktiga delar av Irlands finanspolitiska ramverk samt kvaliteten och punktligheten när det gäller statistikrapportering. Enligt de gällande bestämmelserna om de medelfristiga utgiftstaken kan regeringen göra godtyckliga ändringar som inte är begränsade till förhandsdefinierade oförutsedda utgifter.

               (10)

               Skattereformerna har bidragit till den finanspolitiska korrigeringen, men det finns ytterligare utrymme att effektivisera skattesystemet och göra det mer tillväxtfrämjande. Fastighetsskatten har lagts om från en transaktionsskatt till en återkommande skatt som bygger på bostädernas värde, men skattebasen är fortfarande relativt snäv eftersom vissa typer av fastigheter inte omfattas av skattesystemet. Beskattningen av arbete är fragmenterad och komplex, och skattebaserna för konsumtion och miljöskatter inskränks av sänkta skattesatser och undantag, trots att sådana skatter är mer tillväxtfrämjande. Momssatser som är noll eller reducerade ger en momseffektivitet som är lägre än EU-genomsnittet. Reducerade momssatser är ett vanligt sätt att nå omfördelningsmål trots att de inte är effektiva och målinriktade politiska verktyg för att skydda svaga grupper. Det går att effektivisera miljöskatteinstrumenten och ta bort subventioner som är skadliga för miljön.

               (11)

               Även om Irlands befolkning är relativt ung, var de offentliga hälso- och sjukvårdsutgifterna bland de högsta i unionen under 2012 med 8,7 % av BNI, vilket är betydligt högre än EU-genomsnittet på 7,3 %. Med tanke på dagens svårigheter att kontrollera hälso- och sjukvårdbudgeten innebär det förväntade demografiska trycket på grund av den åldrande befolkningen att dagens servicenivå bara kan upprätthållas om effektivitetsvinster kan göras på medellång till lång sikt. De hälsorelaterade utgifterna kommer enligt prognoserna att öka med 1,2 procentenheter av BNP till år 2060 på grund av det demografiska trycket. Problemen för hälso- och sjukvården är mångfacetterade. System och förfaranden för ekonomistyrning och redovisning är splittrade över olika hälso- och sjukvårdsleverantörer. Det orsakar förseningar och hinder vid insamling och behandling av information. Det hindrar också kontrollen av hälso- och sjukvårdsutgifterna, insatserna för att få valuta för pengarna och bra resursfördelning. De höga läkemedelsutgifterna är ett annat problem, där utgifterna för läkemedel till öppenvårdspatienter är jämförelsevis höga.

               (12)

               Irland har problem med arbetslöshet, särskilt långtids- och ungdomsarbetslöshet, och en stor del av befolkningen i arbetsför ålder har fortfarande låg kompetens, vilket leder till ojämlikhet och kompetensglapp. Långtidsarbetslösheten har minskat gradvis på senare tid med det förbättrade arbetsmarknadsläget, men som andel av den totala arbetslösheten är den är fortfarande hög, och i slutet av 2013 utgjorde långtidsarbetslösheten 61 % av den totala arbetslösheten. Ungdomsarbetslösheten nådde sin topp på över 30 % i mitten av 2012. Dessutom ökade andelen ungdomar som varken är i arbete eller utbildning med 8 procentenheter mellan 2007 och 2012 till 18,7 % innan den sjönk till 16,1 %, men är ändå bland de högsta i unionen. Det finns ett behov av att täcka alla ungdomar som behöver hjälp inom en fyramånadersperiod, i linje med målet för ungdomsgarantin. Kompetensglappen har visat sig i samband med ekonomins återhämtning och det har gjort omskolning och kompentenshöjning till en utmaning för utbildnings- och fortbildningssystemet. Dessutom är deltagandet i livslångt lärande lägre än genomsnittet i EU (7,3 % jämfört med EU-snittet på 10,7 % under 2013).

               (13)

               I Irland är andelen personer som bor i hushåll med låg arbetsintensitet bland de högsta i unionen, vilket skapar stora sociala problem. Andelen var högre än EU-genomsnittet redan före krisen och steg från 14,3 % under 2007 till 24,2 % under 2011. Den låga arbetsintensiteten är särskilt markant bland hushåll med ensamstående föräldrar. Det har bidragit till en ökande risk för fattigdom eller social utestängning bland de irländska barnen och förvärrar problemet med kvinnors ojämlika deltagande på arbetsmarknaden, som var 67,2 % under 2013 jämfört med 83,4 % för männen. Därför har man uppmärksammat tillgången till och kostnaden för barnomsorg, vilket ett stort hinder för föräldrar som vill börja arbeta och undvika risken för fattigdom. Det finns också arbetslöshetsfällor på arbetsmarknaden. Den plana strukturen på arbetslöshetsförmånerna inom systemet med förmåner till arbetssökande och ersättning till arbetssökande, den obegränsade löptiden för ersättningen till arbetssökande och förlusten av tilläggsbetalningar (i synnerhet hyresbidrag och sjukvårdskort) då en person återgår i sysselsättning innebär att ersättningsnivåerna är relativt höga för långtidsarbetslösa med liten inkomstpotential liksom för andra arbetstagarkategorier beroende på deras familjeförhållanden.

               (14)

               Utlåningen till små och medelstora företag är fortsatt liten, vilket återspeglar en kombination av dämpad efterfrågan på lån och utbudsbegränsningar, eftersom de små och medelstora företagen fortsätter att påverkas av den mycket höga belåningsgraden och den svaga inhemska efterfrågan samtidigt som bankerna måste nå bättre resultat när det gäller att varaktigt avveckla sina bestånd av nödlidande lån till små och medelstora företag. Enligt den senaste Red C-undersökningen ska 35 % av de små och medelstora företagen ha ansökt om banklån mellan oktober 2013 och mars 2014 och av dem fick 19 % avslag. Ett medlingskontor (Credit Review Office) inrättades i slutet av 2009 för att medla i tvister mellan långivare och små och medelstora företag som ansökt om lån men fått avslag. Genomslaget för medlingskontoret är visserligen positivt men hittills ganska begränsat, vilket delvis beror på att antalet överklaganden har varit ganska litet. Små och medelstora företag är mycket beroende av bankfinansiering för sina investeringar och andra finansieringskällor än bankerna är tämligen underutvecklade, även om vissa alternativ, inklusive lånefonder, håller på att undersökas. I takt med att återhämtningen tar fart och den inhemska efterfrågan repar sig kommer troligtvis utbudsbegränsningarna att öka, om inte kreditkanalerna åtgärdas i tillräcklig grad, vilket är viktigt för tillväxtutsikterna. Specifika program och fonder har inrättats för att förbättra tillgången på finansiering för små och medelstora företag, exempelvis ett kreditgarantiprogram, en lånefond för mikroföretag och tre småföretagarfonder, men hittills har utnyttjandet varit lågt.

               (15)

               Trots de bankreformer som gjorts inom ramen för det nyligen avslutade programmet för ekonomiskt stöd finns det fortfarande stora problem. Kommissionen har analyserat dem noggrant i sin fördjupade granskning av Irland 2014. Nödlidande lån utgjorde nästan 27 % av lånestocken i juni 2013 hos de tre viktigaste inhemska bankerna. Skuldsättningen i den privata sektorn är fortfarande bland de högsta i unionen trots den senaste tidens skuldsanering och detta utgör en fortsatt risk för den finansiella stabiliteten och en börda för ekonomin. Skuldsaneringen i hushållen och de små och medelstora företagen är ofullständig, och saneringen av bankernas och de små och medelstora företagens balansräkningar är mycket viktiga för att kreditkanalerna ska fungera igen. Bankernas utlåning fortsätter att minska och banksektorn kämpar med lönsamheten, delvis på grund av det stora antalet bostadslån med rörlig ränta (lågavkastande ärvda tillgångar) i bankernas balansräkningar.

               (16)

               Kostnaden för hävda avtal är hög. Den största delen av kostnaden utgörs av advokatarvoden, nämligen 18,8 procentenheter, och de höga kostnaderna för juridiska tjänster påverkar kostnadsstrukturen i alla företag, också de små och medelstora. Till skillnad från andra yrkesmässiga tjänster har kostnaderna för juridiska tjänster inte justerats nedåt sedan starten på krisen, delvis på grund av bristande konkurrens. Myndigheterna har utlovat reformer av sektorn för juridiska tjänster som ett led i det makroekonomiska anpassningsprogrammet. De offentliggjorde en lag om reglering av juridiska tjänster under 2011 men lagen är ännu inte antagen. De administrativa resurserna i rätts- och domstolsväsendet för att genomföra aktiv ärendehantering före förhandlingarna är mycket begränsade, vilket kan vara en bidragande orsak till förseningarna i rättskipningen och de stora kostnaderna. Det finns dessutom stora brister i Irlands förmåga att samla in uppgifter om rättsväsendets effektivitet.

               (17)

               Kommissionen har inom ramen för den europeiska planeringsterminen gjort en omfattande analys av Irlands ekonomiska politik. Den har bedömt det nationella reformprogrammet och stabilitetsprogrammet. Kommissionen har beaktat inte bara programmens relevans för hållbarheten i finanspolitiken och den socioekonomiska politiken i Irland utan även i vilken utsträckning EU:s regler och riktlinjer har iakttagits, mot bakgrund av behovet att stärka den övergripande ekonomiska styrningen i unionen genom att framtida nationella beslut fattas med beaktande av synpunkter på EU-nivå. Kommissionens rekommendationer inom ramen för den europeiska planeringsterminen återspeglas i rekommendationerna 1–7 nedan.

               (18)

               Mot bakgrund av denna bedömning har rådet granskat stabilitetsprogrammet, och dess yttrande (5) återspeglas särskilt i rekommendationerna 1 och 2 nedan.

               (19)

               Mot bakgrund av kommissionens fördjupade granskning och denna bedömning har rådet granskat det nationella reformprogrammet och stabilitetsprogrammet. Dess rekommendationer enligt artikel 6 i förordning (EU) nr 1176/2011 återspeglas i rekommendationerna 1, 3, 5 och 6 nedan.

               (20)

               I samband med den europeiska planeringsterminen har kommissionen dessutom analyserat den ekonomiska politiken i euroområdet som helhet. Mot denna bakgrund har rådet utfärdat specifika rekommendationer som riktar sig till de medlemsstater som har euron som valuta (6). I egenskap av ett land som har euron som valuta bör Irland också se till att dessa rekommendationer genomförs fullständigt och i tid.

         HÄRIGENOM REKOMMENDERAS Irland att vidta följande åtgärder under perioden 2014–2015:

               1.

               Genomföra budgeten för 2014 fullständigt och se till att det alltför stora underskottet korrigeras på ett varaktigt sätt senast 2015 genom att stötta den finanspolitiska strategin med ytterligare strukturåtgärder samtidigt som man gör den strukturanpassning som anges i rådets rekommendation enligt förfarandet vid alltför stora underskott. När korrigeringen av det alltför stora underskottet är avklarad, fortsätta med en strukturanpassning mot det medelfristiga målet på minst 0,5 % av BNP om året, eller mer vid goda ekonomiska förhållanden eller om det krävs för att se till att skuldregeln iakttas, i syfte att varaktigt sänka den höga offentliga skuldkvoten. Öka den finanspolitiska anpassningsstrategins trovärdighet, effektivt genomföra flerårig budgetplanering och fastställa breda budgetåtgärder för att stötta de medelfristiga finanspolitiska målen. Säkerställa den bindande karaktären hos statens utgiftstak, däribland genom att begränsa de lagstadgade möjligheterna till godtyckliga ändringar. För att stödja konsolideringen av de offentliga finanserna bör man överväga att öka intäkterna genom att bredda skattebasen. Skattesystemet bör göras mer tillväxtfrämjande och miljövänligt.

               2.

               Skynda på den reform av hälso- och sjukvården som inleddes inom strategiramverket för framtidens hälso- och sjukvård för att förbättra kostnadseffektiviteten. Fortsätta med ytterligare åtgärder för att sänka läkemedelsutgifterna, däribland genom mer frekventa prisjusteringar av patentskyddade läkemedel, ökad användning av generiska läkemedel och förbättrade förskrivningsrutiner. Reformera systemen för ekonomistyrning hos den nationella hälso- och sjukvårdsmyndigheten i syfte att rationalisera systemen hos alla leverantörer och bidra till bättre förvaltning av ersättningskrav. Införa individuella id-beteckningar i hälso- och sjukvården med start senast i slutet av första kvartalet 2015.

               3.

               Fortsätta att ytterligare förbättra de aktiva arbetsmarknadsåtgärderna, med särskild inriktning på långtidsarbetslösa, lågutbildade och ungdomar, i linje med målen för en ungdomsgaranti. Skynda på den pågående reformen av systemet för vidareutbildning, sysselsättningsstödet och lärlingsprogrammen. Erbjuda mer utbildning på arbetsplatsen samt förbättra och se till att fortbildningar och lärlingsutbildningar motsvarar arbetsmarknadens behov. Höja nivån och kvaliteten på det stöd som Intreos arbetsförmedlingar erbjuder. Införa ett smidigt överföringssystem för fortbildning mellan Intreos kontor och utbildnings- och fortbildningsnämnder.

               4.

               Ta itu med hushållens låga arbetsintensitet och barnens risk att hamna i fattigdom genom att rätten till förmåner och tilläggsersättningar gradvis upphör vid en återgång till förvärvsarbete. Underlätta kvinnors deltagande på arbetsmarknaden genom att förbättra tillgången på barnomsorg till rimlig kostnad och på heltid, särskilt för låginkomstfamiljer.

               5.

               Skynda på strategier för småföretagssektorn, inklusive initiativ för att komma till rätta med tillgången till finansiering från banker och andra källor samt skuldomläggningsfrågor, samtidigt som risker för de offentliga finanserna och den finansiella stabiliteten undviks. Skynda på initiativ för att förbättra de små och medelstora företagens tillgång till banklån och finansiering från andra källor än banker. Införa ett tillsynssystem för utlåning till små och medelstora företag i banksektorn. Parallellt arbeta för att säkerställa ett bättre utnyttjande av tillgängliga lånemöjligheter från andra källor, bland annat de tre småföretagsfonderna som samfinansieras av nationella pensionsreservfonden, Microfinance Ireland och det tillfälliga lånegarantiprogrammet. Stimulera de små och medelstora företagens användning av dessa och andra finansieringskällor än banker. Öka synligheten för Credit Review Office och dess förmåga att medla i tvister mellan banker och små och medelstora företag som har nekats lån.

               6.

               Övervaka bankernas resultat när det gäller målen för omstrukturering av förfallna bostadslån. För tredje och fjärde kvartalet 2014 avisera ambitiösa mål för de största hypoteksbankerna för att föreslå och genomföra omstruktureringslösningar för bostadslån med över 90 dagars betalningsförsening, i syfte att väsentligen åtgärda förfallna bostadslån till slutet av 2014. Fortsätta att bedöma de överenskomna omstruktureringsarrangemangens hållbarhet med hjälp av revisioner och riktade översyner på plats. Ta fram riktlinjer för lösningarnas hållbarhet. Regelbundet offentliggöra uppgifter om bankernas portföljer med förfallna lån till små och medelstora företag för att öka öppenheten. Utarbeta en strategi för att ta itu med problematisk exponering för kommersiella fastigheter. Upprätta ett centralt kreditregister.

               7.

               Minska kostnaderna för juridiska förfaranden och tjänster och främja konkurrensen, bland annat genom att anta lagen om reglering av juridiska tjänster före utgången av 2014, däribland den bestämmelse som gör det möjligt att etablera tvärdisciplinära juristkontor, och genom att försöka avskaffa advokaternas kvarstadsrätt. Övervaka lagens genomslag, däribland effekterna på kostnaderna för juridiska tjänster. Vidta effektiva åtgärder för att säkerställa att verksamheten vid tillsynsmyndigheten för juridiska tjänster dras igång utan förseningar och att myndigheten uppfyller sina lagstadgade skyldigheter, däribland offentliggörande av föreskrifter eller riktlinjer för fler tvärdisciplinära juristkontor och tvistlösning. Förbättra system för datainsamling för att förbättra övervakningen och utvärderingen av rättsförfarandenas effektivitet i syfte att identifiera områden som behöver reformeras.

      Utfärdad i Bryssel den 8 juli 2014.

            På rådets vägnar

         P. C. PADOAN

            Ordförande

      (1)  EGT L 209, 2.8.1997, s. 1.

      (2)  EUT L 306, 23.11.2011, s. 25.

      (3)  Upprätthålls för 2014 genom rådets beslut 2014/322/EU av den 6 maj 2014 om riktlinjer för medlemsstaternas sysselsättningspolitik för 2014 (EUT L 165, 4.6.2014, s. 49).

      (4)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 472/2013 av den 21 maj 2013 om förstärkning av den ekonomiska övervakningen och övervakningen av de offentliga finanserna i medlemsstater i euroområdet som har, eller hotas av, allvarliga problem i fråga om sin finansiella stabilitet (EUT L 140, 27.5.2013, s. 1).

      (5)  Enligt artikel 5.2 i förordning (EG) nr 1466/97.

      (6)  Se sidan 141 i detta nummer av EUT.


				|

		52012PC0676

			Rekommendation till RÅDETS BESLUT om upphävande av beslut 2009/587/EG om förekomsten av ett alltför stort underskott i Malta /* COM/2012/0676 final */

			   	Rekommendation till
RÅDETS BESLUT
om upphävande av beslut 2009/587/EG om
förekomsten av ett alltför stort underskott i Malta
EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT
DETTA BESLUT
med beaktande av fördraget om Europeiska
unionens funktionssätt, särskilt artikel 126.12,
med beaktande av kommissionens rekommendation,
och
av följande skäl:
(1)       Till
följd av en rekommendation från kommissionen i enlighet med artikel 104.6
i fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen fastställdes genom rådets
beslut 2009/587/EG av den 7 juli 2009[1]
att det förelåg ett alltför stort underskott i Malta. Rådet noterade att den
offentliga sektorns underskott i Malta uppgick till 4,7 % av BNP 2008, och
överskred därmed avsevärt referensvärdet 3 % av BNP, medan
den offentliga sektorns bruttoskuld hade legat över referensvärdet på 60 %
av BNP sedan 2003 och låg på 64,1% av BNP 2008[2].
(2)       I
enlighet med artikel 104.7 i fördraget om upprättandet av Europeiska
gemenskapen och artikel 3.4 i rådets förordning (EG) nr 1467/97 om påskyndande
och förtydligande av tillämpningen av förfarandet vid alltför stora underskott[3] samt på grundval av en
rekommendation från kommissionen utfärdade rådet den 7 juli 2009 en
rekommendation till Malta i syfte att landet skulle korrigera det alltför stora
underskottet senast 2010. Rekommendationen offentliggjordes.
(3)       På
grundval av en rekommendation från kommissionen drog rådet den 16 februari 2010
slutsatsen att effektiva åtgärder hade vidtagits i enlighet med dess
rekommendation i enlighet med 104.7 i fördraget om upprättandet av Europeiska
gemenskapen, men att oväntade negativa ekonomiska händelser med stora negativa
effekter för de offentliga finanserna hade ägt rum i Malta efter antagandet av
dess rekommendation. Rådet antog därför en reviderad rekommendation i enlighet
med artikel 126.7 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt till Malta
som innebar att tidsfristen för korrigeringen av det alltför stora underskottet
förlängdes med ett år, dvs. till 2011. Rekommendationen offentliggjordes.
(4)       Enligt
artikel 126.12 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt ska ett
rådsbeslut om förekomsten av ett alltför stort underskott upphävas när det
alltför stora underskottet i den berörda medlemsstaten enligt rådets
uppfattning har korrigerats.
(5)       I
enlighet med artikel 4 i det protokoll om förfarandet vid alltför stora
underskott som fogats till fördraget om Europeiska unionens funktionssätt ska
kommissionen tillhandahålla det statistiska underlag som ska användas för
tillämpningen av förfarandet. Som en del av tillämpningen av detta protokoll
ska medlemsstaterna två gånger per år – före den 1 april och före den
1 oktober – lämna uppgifter om underskott och skulder och därmed
sammanhängande nyckeltal i enlighet med artikel 3 i rådets förordning (EG)
nr 479/2009 av den 25 maj 2009 om tillämpningen av protokollet om
förfarandet vid alltför stora underskott som är fogat till fördraget om
Europeiska unionens funktionssätt[4].

(6)       När
kommissionen och rådet överväger att upphäva ett förfarande om ett alltför
stort underskott bör de fatta sitt beslut på grundval av de uppgifter som
lämnats. Dessutom bör förfarandet om ett alltför stort underskott upphävas
endast om kommissionens prognoser visar att underskottet inte kommer att
överstiga tröskelvärdet på 3 % av BNP under prognosperioden.
(7)       Följande
slutsatser kan dras på grundval av uppgifter som kommissionen (Eurostat), efter
den anmälan som Malta lämnade före den 1 april 2012, har lämnat i enlighet med
artikel 14 i förordning (EG) nr 479/2009 och på grundval av
kommissionens höstprognos från 2012:
–
Efter en topp 2008 har den offentliga sektorns
underskott gradvis minskat till 2,7 % av BNP 2011, vilket är under
referensvärdet 3 % av BNP. Den avsevärda förbättringen jämfört med 2010, då den
offentliga sektorns underskott var 3,6 % av BNP, berodde huvudsakligen på
en ökning i inkomsterna med 0,7 % av BNP. Inverkan av engångsåtgärderna
för nettominskning av underskottet 2011 uppskattas i 2012 års höstprognos från
kommissionen till 0,7 % av BNP. Det strukturella saldot, dvs. det
konjunkturrensade budgetsaldot utan att räkna engångsåtgärder och tillfälliga
åtgärder, beräknas ha förbättrats med 1 procentenhet av BNP 2011, över den
begärda ansträngningen på minst ¾ % av BNP som rådet rekommenderade.
–
I 2012 års höstprognos från kommissionen beräknas
att underskottet ska minska ytterligare till 2,6 % av BNP 2012,
huvudsakligen tack vare inkomstökande åtgärder, av vilka de flesta anses vara
av engångskaraktär. Inverkan av engångsåtgärderna för nettominskning av
underskottet beräknas till 1 % av BNP. Om politiken inte ändras, dvs. utan
att man införlivar de konsolideringsåtgärder som finns i 2013 års budget som
antogs efter brytdatumet i prognosen, beräknas den offentliga sektorns
underskott öka till 2,9 % av BNP 2013, innan den återigen minskar till
2,6 % av BNP 2014, och fortfarande ligger under referensvärdet 3 % av BNP
under prognosperioden. Målen i stabilitetsprogrammen från april 2012 är lägre
underskott på 2,2 %, 1,7 % och 1,1 % av BNP för 2012, 2013
respektive 2014. Skillnaden mellan 2012 års höstprognos från kommissionen och
målet i stabilitetsprogrammets mål förklaras huvudsakligen av en mer dynamisk
tillväxt av intäkterna i den senare.
–
Under åren efter 2011 års tidsfrist som fastställts
av rådet pekar kommissionens budgetprognos i 2012 års höstprognos från
kommissionen inte på någon förbättring av det konjunkturrensade budgetsaldot,
utan att räkna engångsåtgärder och andra tillfälliga åtgärder, 2012 och på en
förbättring med ¼ procentenhet av BNP 2013. Detta ligger under riktmärket
på 0,5 % av BNP för anpassning mot det medelfristiga budgetmål som krävs i
enlighet med den preventiva aspekten i stabilitets- och tillväxtpakten,
särskilt förordning (EG) nr 1466/97[5].
Denna långsamma anpassning beräknas mot bakgrund av i stort sett balanserade
konjunkturförhållanden, dvs. produktionsgapet beräknas vara nära noll. Samtidigt
förväntas sammansättningen på tillväxten vara relativt svag vad gäller
skatteintäkterna. Särskilt under 2012 genereras den ekonomiska tillväxten av nettoexport,
medan den inhemska efterfrågan beräknas vara ganska svag jämfört med den
tidigare trendmässiga utvecklingen. 2014 beräknas förbättringen uppgå till
½ procentenhet av BNP. Under 2012 beräknas dessutom de offentliga
utgifternas reala ökningstakt, utan att räkna diskretionära åtgärder på
inkomstsidan, ligga under det medelfristiga referensriktvärdet av potentiell
BNP-tillväxt, enligt definitionen i artikel 5 i rådets förordning (EG) nr
1466/97. Vid oförändrad politik skulle den reala nettotillväxten i utgifterna
kraftigt bryta detta referensriktvärde 2013 och 2014.
–
Den offentliga sektorns bruttoskuld som andel av
BNP har haft en ökande trend sedan 2008 och nådde 70,9 % av BNP 2011. I
2012 års höstprognos från kommissionen beräknas att skuldkvoten fortsätter att
öka för att nå 72,4 % av BNP 2012, 73,1 % av BNP 2013 och 72,8 %
av BNP 2014. I stabilitetsprogrammet för 2012 beräknas däremot att skuldkvoten
börjar minska efter 2011, till 67,4 % av BNP till 2014. Skillnaden mellan
de två prognoserna beror på ett lägre primärt överskott och högre
stock-/flödesjustering i höstprognosen.
(8)       Rådet
påminner om att från och med 2012, vilket är det år som följer på korrigeringen
av det alltför stora underskottet, och under en period på tre år, bör Malta
göra tillräckliga framsteg mot att uppfylla kravet i enlighet med
skuldkriteriet, i enlighet med artikel 2.1a i förordning (EG) nr 1467/97.
(9)       Rådet
anser att det alltför stora underskottet i Malta har korrigerats till 2011 års
tidsfrist och att beslut 2009/587/EG därför bör upphöra att gälla.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
En helhetsbedömning ger vid handen att det
alltför stora underskottet i Malta har korrigerats.
Artikel 2
Beslut 2009/587/EG ska upphöra att gälla.
Artikel 3
Detta beslut riktar sig till Republiken Malta.
Utfärdad/t i Bryssel den
                                                                       På rådets vägnar
                                                                       Ordförande
[1]               EUT L 202, 4.8.2009, s. 42.
[2]               Den offentliga sektorns underskott och skuld för 2008
reviderades följaktligen till för närvarande 4,6 % respektive 62,0 %
av BNP.
[3]               EGT L 209, 2.8.1997, s. 6.
[4]               EUT L 145, 10.6.2009, s. 1.
[5]               EGT L 209, 2.8.1997, s. 1.


Viktigt rättsligt meddelande

|

52005SC0011

Rekommendation till rådets yttrande i enlighet med artikel 5.3 i rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om Nederländernas uppdaterade stabilitetsprogram för 2004–2007  /* SEK/2005/0011 slutlig */

	Bryssel den 11.1.2005SEK(2005) 11 slutligRekommendation tillRÅDETS YTTRANDEi enlighet med artikel 5.3 i rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om Nederländernas uppdaterade stabilitetsprogram för 2004–2007(framlagt av kommissionen)MOTIVERINGGenom rådets förordning (EG) nr 1466/97, om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken[1], fastställdes att de deltagande medlemsstaterna, dvs. de länder som införde den gemensamma valutan, skulle lägga fram stabilitetsprogram till rådet och kommissionen senast den 1 mars 1999. Enligt artikel 5 i förordningen skall rådet granska dessa program på grundval av de bedömningar som gjorts av kommissionen och av den kommitté, Ekonomiska och finansiella kommittén, som inrättas genom artikel 114 i fördraget. På grundval av denna rekommendation och efter yttrande från Ekonomiska och finansiella kommittén lade rådet fram ett yttrande sedan programmet granskats. Enligt förordningen skall medlemsstaterna årligen lägga fram uppdaterade program, som också kan granskas av rådet enligt samma förfarande.Rådet bedömde den 2 juni 2004 att Nederländernas offentliga underskott under 2003, som låg på 3,2 % av BNP, var alltför stort och rekommenderade att det skulle korrigeras senast till 2005. Rådet rekommenderade särskilt att korrigerande åtgärder under 2005 främst borde vara strukturella och motsvara en halv procent av BNP. På sitt möte den 21 oktober 2004 granskade Ekofinrådet Nederländernas åtgärder och drog utifrån kommissionens bedömning slutsatsen att åtgärderna då föreföll tillräckliga för att till den angivna tidpunkten korrigera det alltför stora underskottet. Kommissionen och rådet skall fortsätta att övervaka vidtagna åtgärder. Granskningen av de uppdaterade stabilitetsprogrammen är en del av denna fortlöpande övervakning.Nederländernas första stabilitetsprogram omfattade perioden 1999–2002 och lades fram den 4 november 1998. Det granskades sedan av rådet den 1 december 1998. Uppdateringar har därefter lämnats varje år, senast den 23 november 2004. Kommissionen har gjort en teknisk utvärdering av den senare uppdateringen, med beaktande av sina höstprognoser för 2004 och uppförandekoden[2], den allmänt vedertagna metoden för beräkning av potentiell produktion och konjunkturrensade saldon, rekommendationerna i de allmänna ekonomiska riktlinjerna för 2003–2005 samt de av rådet godkända principerna i meddelandet från kommissionen till rådet och Europaparlamentet av den 27 november 2002 om bättre samordning av finanspolitiken[3]. Utvärderingen ger anledning till följande synpunkter:-  2004 års uppdatering av Nederländernas stabilitetsprogram omfattar perioden 2004–2007 och lades fram den 23 november 2004, sedan den godkänts av regeringen. Uppdateringens flerårsprognoser är främst hämtade ur budgeten för 2005, som förelades parlamentet den 21 september 2004[4]. Den uppfyller i huvudsak uppgiftskraven i ”uppförandekoden för stabilitets- och konvergensprogrammens innehåll och utformning”. Den täcker alla begärda områden och innehåller alla obligatoriska och flertalet frivilliga variabler, förutom vissa uppgifter om potentiell produktion.-  Det makroekonomiska scenariot i uppdateringen är hämtat från Het Centraal Planbureau (CPB). Den utgår från en långsam återhämtning, med en real BNP-tillväxt på 1,5 % under 2005, som ökar till 2,5 % från och med 2006. För perioden 2004–2006 överensstämmer prognoserna för nyckeltalen relativt väl med kommissionen höstprognos för 2004. Aktuella uppgifter om råvarupriser, växelkurser och handelsvolymer pekar dock på att det makroekonomiska scenariot är optimistiskt i uppdateringen för 2005–2006. Särskilt antagandena om den ekonomiska tillväxten 2005 är gynnsamma. Tillväxtantagandena för 2007 verkar sannolika, med tanke på den beräknade potentiella tillväxttakten och förväntningarna om att det negativa BNP-gapet gradvis kommer att minska under uppgången. Används den allmänt vedertagna metoden framstår den potentiella tillväxtens och BNP-gapets utveckling i uppdateringens makroekonomiska scenario som sannolika. Programmets inflationsprognoser verkar realistiska.-  Den finanspolitiska strategi som beskrivs i uppdateringen syftar primärt till att till 2005 få ner det offentliga underskottet under fördragets referensvärde på 3 % av BNP. Därför förutses en tidigarelagd konsolideringsinsats under 2004 och 2005. De korrigerande åtgärderna för 2005 uppgår till en halv procent av BNP. Mot bakgrund av budgetsaneringen och den väntade gradvisa ekonomiska återhämtningen förutses det offentliga underskottet enligt uppdateringen sjunka från 3,0 % av BNP 2004 till 2,6 % 2005, 2,1 % 2006 och 1,9 % 2007. Det konjunkturrensade underskottet väntas bli lägre under den aktuella programperioden och minska från 1,6 % av BNP 2004 till 1,2 % 2005. Det konjunkturrensade saldot väntas dock inte förbättras 2006, och t.o.m. försämras något 2007, till ett underskott på 1,3 % av BNP. För att kontrollera utgiftsökningar och det långsiktiga målet med hållbara offentliga finanser tillämpas faktiska utgiftstak i budgetstrategin, i linje med strategin i den föregående uppdateringen. Kvoten för de offentliga investeringarna väntas bli oförändrad under den aktuella perioden och ligga strax över 3 % av BNP, att jämföras med ett EU-genomsnitt på 2,4 % av BNP 2004.-  Uppdateringens budgetprognoser verkar trovärdiga och osäkerheterna i prognoserna uppväger i stort varandra. Vissa risker med underskottsprognoserna är avhängiga riskerna när det gäller de ekonomiska utsikterna i stort. Dessutom har budgetkostnaderna för avtalet mellan regeringen och fackföreningarna den 5 november 2004 inte tagits med i uppdateringen, medan reformerna inom hälso- och sjukvård och pensionssystemet är oklara och kan resultera i större underskott. Dessa risker uppvägs av de högre oljeprisernas positiva effekter på försäljningsintäkterna från naturgas och det faktum att grundscenariots antaganden om skattetryckets effekter på den ekonomiska aktiviteten är försiktiga. Väger man riskerna mot budgetmålen, verkar Nederländerna vara på väg att åtgärda sitt alltför stora underskott till 2005, som är rådets fastställda tidsfrist. Föga ambitiös är dock den fortsatta budgetsanering som planeras efter åtgärdandet av det alltför stora underskottet, eftersom den inte kommer att säkra programperiodens medelfristiga mål med offentliga finanser som är nära balans. För perioden i fråga (2006–2007) verkar uppdateringens budgetpolitik dessutom inte erbjuda en tillräcklig säkerhetsmarginal mot att referensvärdet på 3 % av BNP överskrids vid normala konjunktursvängningar under följande år.-  I uppdateringen förväntas skuldkvoten ligga kvar under referensvärdet på 60 % av BNP och långsamt stiga från 56 % 2004 till drygt 58 % 2005–2007. Samtidigt uppvägs den nominella BNP-tillväxtens återhämtning i stort sett av att de bestående underskotten pressar upp skuldkvoten. Vidare förväntas s.k. stock-/flödesjusteringar 2005–2007 i viss mån bidra till en skuldökning, efter det att de genom privatiseringsintäkter nedbringat skulden under perioden 2000–2003. Justeringarnas volym framstår dock som relativt begränsad och är mindre än en halv procent av BNP. Prognoserna överensstämmer relativt väl med kommissionens höstprognos för 2004. Skuldkvotens risker svarar mot underskottsprognosernas risker och verkar i stort sett vara i balans.-  Uppdateringen innehåller en kort översikt över regeringens program för strukturreformer, som innebär en omfattande översyn av systemen för social trygghet, pensioner och hälso- och sjukvård. Syftet är här att förbättra de offentliga finansernas hållbarhet och öka arbetskraftsdeltagandet. I uppdateringen tecknas också vilka positiva effekter på sysselsättning och ekonomisk verksamhet som minskade administrativa bördor har. På det hela taget bör reformerna förbättra de offentliga finansernas hållbarhet i Nederländerna. På flera områden, som reformerna av pensioner och hälso- och sjukvård, föreligger dock vissa tvivel på att de föreslagna åtgärderna effektivt kommer att påverka de ekonomiska aktörernas beteende och åstadkomma de avsedda budgetbesparingarna. Dessutom verkar strukturreformer som stärker den potentiella tillväxten få märkbara positiva budgeteffekter först efter uppdateringsperioden, medan vissa åtgärder som ökar de kortsiktiga nettointäkterna kanske inte optimalt förbättrar den ekonomiska strukturen. Ett exempel är de ökade marginaleffekterna för låg- och medelinkomsttagare.-  Nederländerna har relativt gynnsamma förutsättningar för hållbara offentliga finanser på lång sikt, trots de väntade budgetkostnaderna för en åldrande befolkning. Trots pågående reformer av sociala trygghetssystem, pensioner och hälso- och sjukvård, tycks landets nuvarande politik innebära vissa risker i fråga om finansernas hållbarhet. Strategin i programmet omfattar främst åtgärder för att öka arbetskraftsdeltagandet och bromsa åldersrelaterade utgifter. Då försörjningskvoten för äldre väntas öka, bör ytterligare reformer som ändrar den åldersrelaterade utgiftstrenden och ytterligare ökar arbetskraftsdeltagandet vara nyckelfaktorer för hållbarhet på lång sikt.-  Allmänt överensstämmer uppdateringens ekonomiska politik delvis med de länderspecifika allmänna ekonomiska riktlinjerna för de offentliga finanserna. Budgetramarna med sina utgiftstak följs och budgetkorrigeringar för att åtgärda det alltför stora underskottet pågår. Ganska långsam är dock den väntade minskningen av underskottet 2006 och särskilt 2007 och det konjunkturrensade saldot kommer inte att minska med minst 0,5 percent av BNP varje år. För övrigt väntas inte de offentliga finanserna nå ett läge nära balans eller visa överskott under perioden som uppdateringen avser.-  Mot bakgrund av denna bedömning rekommenderas Nederländerna vidta nödvändiga åtgärder för att åstadkomma offentliga finanser nära balans, även efter åtgärdandet av det alltför stora underskottet.Centrala makroekonomiska prognoser och budgetprognoser2004 | 2005 | 2006 | 2007 |Real BNP (procentuell förändring) | SP nov. 2004 | 1 ¼ | 1 ½ | 2 ½ | 2 ½ |KOM | 1,4 | 1,7 | 2,4 | - |SP okt. 2003 | 1 | 2 ½ | 2 ½ | 2 ½ |HICP-inflation (i %) | SP nov. 2004 | 1 ¼ | 1 ¼ | 1 ½ | 1 ½ |KOM | 1,2 | 1,3 | 1,4 | - |SP okt. 2003 | 1,5 | 1 ½ | 1 ½ | 1 ½ |Saldo i de offentliga finanserna (i % av BNP) | SP nov. 2004 | -3,0 | -2,6 | -2,1 | -1,9 |KOM | -2,9 | -2,4 | -2,1 | - |SP okt. 2003 | -2,3 | -1,6 | -0,9 | -0,6 |Primärt saldo (i % av BNP) | SP nov. 2004 | -0,1 | 0,3 | 0,7 | 0,8 |KOM | 0,0 | ½ | 0,9 | - |SP okt. 2003 | 0,6 | 1,2 | 1,8 | 2,1 |Konjunkturrensat saldo (i % av BNP) | SP nov. 20041 | -1,6 | -1,2 | -1,2 | -1,3 |KOM | -1,4 | -1,0 | -1,0 | - |SP okt. 20031 | -0,7 | -0,3 | -0,2 | -0,2 |Offentliga sektorns bruttoskuld ( i % av BNP) | SP nov. 2004 | 56,3 | 58,1 | 58,6 | 58,3 |KOM | 55,7 | 58 | 58,4 | - |SP okt. 2003 | 54, 5 | 53,7 | 53,0 | 52,2 |1 Kommissionens beräkningar på grundval av uppgifter i programmet. Källor: Stabilitetsprogram (SP), kommissionens höstprognoser för 2004 (KOM), kommissionens beräkningar. Uppdateringens prognosdata för tillväxten har avrundats till närmaste kvarts procent. |Med utgångspunkt från denna bedömning har kommissionen antagit bifogade rekommendation till rådets yttrande om Nederländernas uppdaterade stabilitetsprogram som överlämnas till rådet.Rekommendation tillRÅDETS YTTRANDEi enlighet med artikel 5.3 i rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om Nederländernas uppdaterade stabilitetsprogram för 2004–2007EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR AVGETT FÖLJANDE YTTRANDEmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken[5], särskilt artikel 5.3 i denna,med beaktande av kommissionens rekommendation, ochefter att ha hört Ekonomiska och finansiella kommittén.HÄRIGENOM FRAMFÖRS FÖLJANDE.Den [18 januari] 2005 granskade rådet Nederländernas uppdaterade stabilitetsprogram, som omfattar perioden 2004–2007. Programmet uppfyller i huvudsak uppgiftskraven i ”uppförandekoden för stabilitets- och konvergensprogrammens innehåll och utformning”.I det bakomliggande makroekonomiska scenariot förutspås att den reala BNP-tillväxten ökar från 1 % år 2004 till 1,5 % år 2005 och till i genomsnitt 2,5 % under resten av programperioden. Scenariot tycks baseras på relativt gynnsamma tillväxtantaganden, med tanke på senare tids trender för råvarupriser, växelkurser och relevanta handelsvolymer. Programmets inflationsprognoser förefaller realistiska.Den 2 juni 2004 bedömde rådet att det förelåg ett alltför stort underskott i Nederländerna och rekommenderade att denna situation skulle åtgärdas senast till 2005. I enlighet med denna rekommendation är budgetstrategins huvudmål i programmet att till 2005 få ner det offentliga underskottet under fördragets referensvärde på 3 % av BNP. Därför förutses en tidigarelagd konsolideringsinsats under 2004 och 2005. Budgetstrategin innebär att faktiska utgiftstak tillämpas för att kontrollera utgiftsökningar och det långsiktiga målet med hållbara offentliga finanser. Samtidigt fortsätter de betydande offentliga investeringarna och gör att kvoten för de offentliga investeringarna ligger strax över 3 % av BNP i genomsnitt över programperioden, att jämföras med ett EU-genomsnitt på 2,4 % av BNP 2004.De risker som omgärdar programmets budgetprognoser verkar i stort sett uppväga varandra. De negativa riskerna med det makroekonomiska scenariot och budgetkostnaderna för avtalet mellan regeringen och fackföreningarna den 5 november 2004 uppvägs i stort sett av de positiva osäkerhetsfaktorerna kring de högre oljeprisernas positiva effekter på försäljningsintäkterna från naturgas och grundscenariots försiktiga antaganden om skattetryckets effekter på den ekonomiska aktiviteten under återhämtningen. Med denna riskbedömning tycks programmets budgetpolitik kunna få ner underskottet under 3 % av BNP till 2005, men den tycks inte erbjuda en tillräcklig säkerhetsmarginal mot att referensvärdet på 3 % av BNP överskrids vid normala makroekonomiska konjunktursvängningar under följande år. Under programperioden verkar den inte heller kunna säkerställa att stabilitets- och tillväxtpaktens mål med offentliga finanser nära balans uppnås på medellång sikt.Skuldkvoten beräknas bli 56,3 % av BNP 2004, vilket understiger fördragets referensvärde på 60 % av BNP. I programmet väntas skuldkvoten öka med två procentenheter under programperioden.Enligt programmets budgetstrategi har Nederländerna relativt gynnsamma förutsättningar för hållbara offentliga finanser på lång sikt, trots väntat höga budgetkostnader för en åldrande befolkning. Försörjningskvoten för äldre väntas öka och det ingår inte någon ytterligare budgetsanering för att på medellång sikt uppnå offentliga finanser nära balans eller med överskott. Därför skulle riskerna när det gäller hållbarhet på lång sikt minska genom ytterligare reformer som ändrar de åldersrelaterade utgiftstrenderna och ökar arbetskraftsdeltagandet.Den ekonomiska politik som beskrivs i programmet överensstämmer delvis med de länderspecifika allmänna ekonomiska riktlinjerna för de offentliga finanserna. Budgetramarna med sina utgiftstak följs och budgetkorrigeringar för att åtgärda det alltför stora underskottet pågår. Ganska långsam är dock den väntade minskningen av underskottet 2006 och särskilt 2007, samtidigt som det konjunkturrensade saldot inte verkar närma sig det medelfristiga målet med offentliga finanser nära balans efter 2005.* * *Mot bakgrund av denna bedömning rekommenderas Nederländerna fortsätta sina ansträngningar att till 2005 minska underskottet till under 3 % av BNP och vidta nödvändiga åtgärder för att därefter uppnå offentliga finanser nära balans.Prognostiserade nyckeltal i Nederländernas uppdaterade stabilitetsprogram2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 |Real BNP-tillväxt (i %) HIKP-inflation (i %) Saldo i de offentliga finanserna (i % av BNP) Primärt saldo (i % av BNP) Konjunkturrensat saldo (i % av BNP)1 Offentliga sektorns bruttoskuld (i % av BNP) | -0,9 2,2 -3,2 -0,3 -1,9 54,1 | 1 ¼ 1 ¼ -3,0 -0,1 -1,6 56,3 | 1 ½ 1 ¼ -2,6 0,3 -1,2 58,1 | 2 ½ 1 ½ -2,1 0,7 -1,2 58,6 | 2 ½ 1 ½ -1,9 0,8 -1,3 58,3 |1 Kommissionens beräkningar enligt allmänt vedertagna metoder på grundval av uppgifter i programmet. |[1] EGT L 209, 2.8.1997. Alla dokument som denna text hänvisar till återfinns på följande webbplats:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm.[2] Reviderat yttrande från Ekonomiska och finansiella kommittén om stabilitets- och konvergensprogrammens innehåll och utformning, godkänt av Ekofinrådet den 10 juli 2001.[3] KOM(2002) 668 slutlig av den 27 november 2002.[4] Budgeten för 2005 antogs av parlamentet med ett antal ändringar, utan väsentliga effekter på de viktigaste budgettotalerna.[5] EGT L 209, 2.8.1997, s. 1. Dokumenten som denna text hänvisar till återfinns på följande webbplats: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm.


title: Rådets rekommendation av den 20 november 2008 om unga volontärers rörlighet i Europeiska unionen

text:
               13.12.2008

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               C 319/8

      RÅDETS REKOMMENDATION

   av den 20 november 2008
   om unga volontärers rörlighet i Europeiska unionen
   (2008/C 319/03)
   EUROPEISKA UNIONENS RÅD UTFÄRDAR DENNA REKOMMENDATION
   med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 149.4,
   med beaktande av kommissionens förslag, och
   AV FÖLJANDE SKÄL:

               1.

               rörlighet för unga volontärer utgör en integrerad del av den fria rörligheten för personer, som skyddas genom artikel 18 i fördraget,

               2.

               gemenskapen får vidta åtgärder för att främja rörlighet för unga volontärer genom att förbättra samarbetet mellan organisatörerna av volontärverksamhet, i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i fördraget. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går denna rekommendation inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå detta mål,

               3.

               rådets förordning (EEG) nr 1408/71 av den 14 juni 1971 om tillämpningen av systemen för social trygghet när anställda, egenföretagare eller deras familjer flyttar inom gemenskapen (1) och relaterade bestämmelser omfattar endast de volontärer som är försäkrade enligt nationell lagstiftning om social trygghet, vilket medför att frågor som handlar om socialt skydd ibland kan fungera avskräckande när det gäller att engagera sig i volontärverksamhet i en annan medlemsstat,

               4.

               i Europaparlamentets och rådets rekommendation 2001/613/EG av den 10 juli 2001 om rörlighet inom gemenskapen för studerande, personer som genomgår yrkesinriktad utbildning, volontärer, lärare och utbildare (2) uppmanas medlemsstaterna att vidta de åtgärder som de anser vara lämpliga, enligt gemenskapslagstiftningen och den nationella lagstiftningen, för att se till att varken volontärer eller deras familjer diskrimineras när det gäller det relevanta sociala skyddet, t.ex. hälso- och sjukvårdsskydd samt välfärdspolitiken på familjeområdet, så att deras rörlighet hindras,

               5.

               rekommendation 2001/613/EG och Europaparlamentets och rådets rekommendation 2006/961/EG av den 18 december 2006 om gränsöverskridande rörlighet inom gemenskapen i utbildningssyfte: Europeiska kvalitetsstadgan för rörlighet (3) hänvisar uttryckligen till volontärer,

               6.

               Enligt rådets direktiv 2004/114/EG av den 13 december 2004 om villkoren för tredjelandsmedborgares inresa och vistelse för studier, elevutbyte, oavlönad yrkesutbildning eller volontärarbete (4) finns det möjlighet att bevilja särskilda uppehållstillstånd till tredjelandsmedborgare som ansöker om att få utföra volontärarbete på en medlemsstats territorium,

               7.

               både i resolutionen från rådet och företrädarna för medlemsstaternas regeringar, församlade i rådet, av den 15 november 2004 om gemensamma mål för volontärarbete för ungdomar och i resolutionen från rådet och företrädarna för medlemsstaternas regeringar, församlade i rådet, av den 16 november 2007 om genomförande av de gemensamma målen för volontärarbete för ungdomar (5) fastställdes gemensamma mål för volontärarbete för ungdomar och man föreslog utbyte av god praxis och ”peer learning” för att förstärka deras genomförande och uppmanade medlemsstaterna att överväga praktiska möjligheter att mäta framsteg. I den senare resolutionen uppmanas också kommissionen att lägga fram ytterligare förslag för att främja volontärarbete bland ungdomar och ge det ökat erkännande,

               8.

               Europaparlamentet antog i april 2008 ett betänkande om volontärarbetets roll för ekonomisk och social sammanhållning, vari medlemsstaterna och regionala och lokala myndigheter uppmanas att erkänna volontärarbetets värde för främjande av social och ekonomisk sammanhållning och rekommenderar främjande av gränsöverskridande volontärprojekt,

         OCH ÄR MEDVETET OM FÖLJANDE:

               1.

               inom ramen för denna rekommendation definieras gränsöverskridande volontärverksamhet enligt följande: öppen för alla ungdomar, frivillig och av allmänt intresse, pågår under längre tid inom en tydlig ram och äger rum i ett annat land än bosättningslandet, obetald eller med symbolisk ersättning och/eller med ersättning för utgifter. Volontärverksamhet bör inte ha en negativ effekt på potentiell eller befintlig betald anställning och bör inte heller ses som en ersättning för denna,

               2.

               volontärverksamhet är en värdefull erfarenhet inom ramen för icke-formell utbildning och informellt lärande som stärker ungdomars yrkesmässiga kunskaper och färdigheter, bidrar till deras anställbarhet och solidaritetskänsla, utvecklar deras sociala kompetens och gör det lättare för dem att integreras i samhället och främjar aktivt medborgarskap,

               3.

               det finns många olika former av volontärverksamhet i Europa som organiseras av det civila samhället och av offentliga myndigheter. Denna verksamhet bör bevaras och vidareutvecklas, samtidigt som samarbetet mellan organisatörerna av volontärverksamheten bör underlättas,

               4.

               gränsöverskridande rörlighet i Europa kan vara ett viktigt verktyg för att främja utbildning, sysselsättning och regional och social sammanhållning och bidra till att öka ömsesidig förståelse och aktivt deltagande i samhället. Detta gäller särskilt ungdomar på en arbetsmarknad där anpassningsförmåga och flexibilitet värdesätts i allt högre grad,

               5.

               lokalsamhällen som tar emot unga volontärer drar stor nytta av deras insatser, som kan ske inom en rad olika områden, t.ex. främjande av social delaktighet, bevarande av kulturarvet, främjande av solidaritet mellan generationerna och miljöskydd. Sådan verksamhet berikar samtidigt värdsamhällenas kulturella mångfald,

               6.

               volontärverksamhet har varit ett prioriterat område inom den öppna samordningsmetoden för ungdomsfrågor och flera exempel på god praxis har redan rapporterats. Europeisk volontärtjänst (EVT), som ingår i EU-programmet Ungdom sedan 1996, har gjort det möjligt för ungdomar att delta i volontärtjänst inom en rad olika områden. Det nuvarande programmet Aktiv ungdom förstärker dessa insatser,

               7.

               trots dessa insatser kan det fortfarande finnas hinder för gränsöverskridande rörlighet för unga volontärer i Europa och denna rekommendation syftar därför främst till att tillhandahålla en ram, så att medlemsstaterna kan intensifiera sitt samarbete utan att detta påverkar deras skilda nationella situationer,

               8.

               bättre samarbete mellan organisatörerna av volontärverksamheten i olika länder och ökat informationsutbyte kan stimulera alla unga européer oavsett nationalitet att i större utsträckning delta i volontärverksamhet i tredjeländer,

               9.

               särskild hänsyn bör tas till ungdomar med begränsade möjligheter, eftersom volontärverksamhet utgör en särskilt värdefull möjlighet till rörlighet för dessa ungdomar, som annars i mindre utsträckning eller inte alls skulle dra nytta av rörlighetsprogrammen,

         OCH REKOMMENDERAR MEDLEMSSTATERNA FÖLJANDE:

               A.

               att främja rörligheten för unga volontärer över hela Europa genom att förbättra villkoren för samarbete mellan organisatörerna av volontärverksamhet i olika länder, oavsett om det rör sig om det civila samhället eller offentliga myndigheter, så att alla ungdomar som vill ska få möjlighet att arbeta som volontärer i Europa,

               B.

               att för detta ändamål underlätta utarbetandet av följande åtgärder, samtidigt som de nationella ramarna och lagstiftningen för volontärverksamhet samt de egna övergripande nationella prioriteringarna och de nuvarande lokala möjligheterna beaktas och systemen för offentliga utgifter respekteras:

                           1.

                           öka kunskaperna om volontärverksamhet på sitt nationella territorium och överföra denna information till Europeiska kommissionen för vidare spridning,

                           2.

                           göra information om möjligheterna till volontärverksamhet utomlands lättillgänglig för unga människor och för dem som aktiva i ungdomsarbete och ungdomsorganisationer,

                           3.

                           göra information om rättigheter och möjligheter enligt de gällande bestämmelserna på europeisk och nationell nivå om gränsöverskridande volontärverksamhet tillgänglig för alla relevanta aktörer,

                           4.

                           främja utbyte av information om möjligheterna till volontärverksamhet i andra medlemsstater och sträva efter att i så stor utsträckning som möjligt förenkla de förfaranden som ska följas för att unga volontärer i en medlemsstat ska kunna delta i volontärverksamhet i andra medlemsstater,

                           5.

                           vid behov anta en flexibel strategi när det gäller att utveckla möjligheterna till gränsöverskridande volontärverksamhet i Europa, bland annat genom att

                                       —

                                       främja ökad kapacitet att ta emot gränsöverskridande volontärer,

                                       —

                                       stödja inrättandet av kontaktpunkter för unga europeiska volontärer, om möjligt i samverkan med de nationella kontoren för programmet Aktiv ungdom,

                                       —

                                       främja användningen av befintliga europeiska mekanismer som kan bidra till ungdomsrörlighet, t.ex. kort för att underlätta rörlighet,

                                       —

                                       främja gränsöverskridande rörlighet för dem som är aktiva i ungdomsarbete och ungdomsorganisationer,

                                       —

                                       stödja utvecklandet av bättre information och utbildning om ungdomars gränsöverskridande volontärverksamhet för dem som är aktiva inom ungdomsarbete och ungdomsorganisationer, lokala myndigheter och allmännyttiga tjänster,

                           6.

                           öka medvetenheten om vikten av interkulturell kompetens och språkkunskaper bland ungdomar för att minska hindren för deras gränsöverskridande rörlighet,

                           7.

                           uppmana organisatörerna av volontärverksamhet att utveckla verktyg för självbedömning, med beaktande av erfarenheterna av EVT, för att garantera kvaliteten på den gränsöverskridande volontärverksamhet de deltar i,

                           8.

                           uppmana organisatörerna i både avsändande och mottagande medlemsstater att samarbeta när det gäller att garantera skyddet av unga volontärer och mottagare av tjänster. Detta bör inbegripa tillräcklig information om både volontärverksamheten, dess organisatörer och volontären för att ge båda parter möjlighet att fatta ett välgrundat beslut om verksamhetens lämplighet och uppfylla alla rättsliga krav,

                           9.

                           närmare undersöka relevanta bestämmelser om socialt skydd via relevanta befintliga EU-forum i syfte att fullt ut utnyttja de möjligheter som finns i EU:s och medlemsstaternas lagstiftning,

                           10.

                           främja lämpligt erkännande av det lärande som sker genom volontärverksamheten i linje med gemenskapsbestämmelserna och inom respektive nationella system eller ramar för kvalifikationer, om sådana finns,

                           11.

                           främja användningen av de instrument på EU-nivå som kan underlätta gränsöverskridande volontärverksamhet genom att garantera att kvalifikationerna blir klara och tydliga, bl.a. Europasset, ungdomspasset och den europeiska ramen för kvalifikationer,

                           12.

                           särskilt uppmärksamma ungdomar med begränsade möjligheter för att öka deras tillgång till volontärverksamhet och särskilt gränsöverskridande volontärverksamhet,

         OCH TILLSTYRKER KOMMISSIONENS AVSIKT ATT

               1.

               stödja medlemsstaterna i de ovannämnda uppgifterna genom att använda ramarna för EU-samarbetet på ungdomsområdet och särskilt den öppna samordningsmetoden och programmet Aktiv ungdom,

               2.

               i samarbete med medlemsstaterna uppmuntra och organisera ett utbyte av information om och erfarenheter av samarbetet mellan organisatörerna av volontärverksamhet i olika länder, oavsett om dessa företräder det civila samhället eller offentliga myndigheter,

               3.

               utveckla en EU-portal för unga volontärer om volontärverksamhet, baserad på nationella volontärportaler, databaser eller särskilda webbplatser för ungdomar, om sådana finns,

               4.

               rapportera till rådet fyra år efter antagandet av denna rekommendation, så att det kan fastställas om de föreslagna åtgärderna är fungerar effektivt och bedömas om det finns behov av ytterligare åtgärder.

         Utfärdat i Bryssel den 20 november 2008.

      (1)  EGT L 149, 5.7.1971, s. 2.

      (2)  EGT L 215, 9.8.2001, s. 30.

      (3)  EUT L 394, 30.12.2006, s. 5.

      (4)  EUT L 375, 23.12.2004, s. 12.

      (5)  EUT C 241, 20.9.2008, s. 1.


title: Rekommendation från kommissionen till rådet om ändring av förhandlingsdirektiven för ett stabiliserings- och associeringsavtal med Serbien och Montenegro för att fortsätta förhandlingarna med Serbien

text:
Viktigt rättsligt meddelande

|

52006SC0885

Rekommendation från Kommissionen till Rådet om ändring av förhandlingsdirektiven för ett stabiliserings- och associeringsavtal med Serbien och Montenegro för att fortsätta förhandlingarna med Serbien  /* SEK/2006/0885 slutlig */

	[pic] | EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION |Bryssel den 6.7.2006SEK(2006) 885 slutligREKOMMENDATION FRÅN KOMMISSIONEN TILL RÅDETom ändring av förhandlingsdirektiven för ett stabiliserings- och associeringsavtal med Serbien och Montenegro för att fortsätta förhandlingarna med Serbien1. MOTIVERINGGenom stabiliserings- och associeringsprocessen[1] inrättade EU 1999 en ram för att etablera tätare relationer mellan EU och länderna på västra Balkan, särskilt genom en ny sorts avtal, nämligen stabiliserings- och associeringsavtal.För att hjälpa Serbien och Montenegro att komma till rätta med de svårigheter som följer av ländernas komplexa institutionella struktur och ingjuta ny kraft i Serbien och Montenegros närmande till EU, föreslog kommissionen en parallell strategi (”twin-track approach”) för att förhandla om ett stabiliserings- och associeringsavtal med statsförbundet och de två ingående republikerna enligt fördelningen av deras befogenheter.Denna strategi godkändes därefter av rådet och Serbien och Montenegros politiska ledare i oktober 2004, vilket gjorde att kommissionen i april 2005 kunde lägga fram sin genomförbarhetsrapport rörande ett stabiliserings- och associeringsavtal mellan EU och Serbien och Montenegro.[2] I rapporten drog kommissionen slutsatsen att Serbien och Montenegro är tillräckligt väl förberett för att kunna inleda förhandlingar om ett stabiliserings- och associeringsavtal, men att Serbien och Montenegro, för att kunna gå framåt genom de olika stadierna i processen – såväl före som under förhandlingarna – måste fortsätta att samarbeta med Internationella tribunalen för f.d. Jugoslavien och utan dröjsmål se till att detta samarbete blir fullständigt. Kommissionen ansåg vidare att statsförbundet och de båda republikerna bör fortsätta att genomföra prioriteringarna i det reviderade europeiska partnerskapet enligt handlingsplanen för detta och att de bör ägna särskild uppmärksamhet åt en rad frågor som är av särskild betydelse för ett stabiliserings- och associeringsavtal och som fastställs i rapporten. Rapporten godkändes av rådet den 25 april 2005. I sin framstegsrapport för 2005 kunde kommissionen också notera ytterligare förbättringar på de områden som gäller stabiliserings- och associeringsavtalet.På rekommendation av kommissionen beslöt rådet den 3 oktober 2005 att ge kommissionen bemyndigande att förhandla om ett stabiliserings- och associeringsavtal med Serbien och Montenegro i enlighet med de förhandlingsdirektiv som samtidigt antogs.[3] Förhandlingarna om ett stabiliserings- och associeringsavtal med Serbien och Montenegro inleddes den 10 oktober 2005. Två officiella rundor i Belgrad den 7 november 2005 och 5 april 2006 samt två tekniska rundor, den 20–21 december 2005 och 22–23 februari 2006 har hittills ägt rum. Stora framsteg har gjorts i form av ett preliminärt avtal om ett stort antal av bestämmelserna i ett kommande stabiliserings- och associeringsavtal.Den 3 maj 2006 beslöt kommissionen emellertid att avbryta förhandlingsrundan den 11 maj, eftersom Serbien och Montenegro inte till fullo samarbetade med Internationella krigsförbrytartribunalen för f.d. Jugoslavien. Kommissionen fortsätter att arbeta med Serbien i alla andra avseenden av stabiliserings- och associeringsprocessen.Folkomröstningen den 21 maj 2006 i Montenegro slutade med 55,5 % majoritet för självständighet. Därefter antog det montenegrinska parlamentet en självständighetsdeklaration den 3 juni 2006. Republiken Montenegro har trätt ut ur statsförbundet Serbien och Montenegro.Enligt artikel 60 i den konstitutionella stadgan är Serbien successorstat till statsförbundet Serbien och Montenegro och tar över dess internationella rättskapacitet. Vid rådets (allmänna frågor och yttre förbindelser) möte den 12 juni 2006 noterade rådet det serbiska parlamentets beslut som definierar Serbien som successorstat till statsförbundet Serbien och Montenegro. Serbiska regeringen har vidare fattat ett beslut om att överta ansvaret för statsförbundets viktigaste institutioner och att fortsatt ersätta statsförbundet inom internationella organisationer.***Därför måste nuvarande ram för förhandlingarna med statsförbundet Serbien och Montenegro om ett stabiliserings- och associeringsavtal anpassas till denna utveckling. Kommissionen rekommenderar fortsatta förhandlingar utifrån hittillsvarande resultat i avsikt att sluta två separata avtal: ett med Montenegro och ett med Serbien.De främsta slutsatserna i kommissionens genomförbarhetsrapport från april 2005 om Serbien och Montenegros förmåga att förhandla om ett stabiliserings- och associeringsavtal är fortfarande giltiga. Enligt rapporten var Serbien och Montenegros förberedelser tillräckliga för att kunna förhandla om ett stabiliserings- och associeringsavtal. Serbien har hittills uppvisat en anmärkningsvärd förmåga att förhandla om stabiliserings- och associeringsavtalet. I höstens framstegsrapport kommer kommissionen särskilt att betona Serbiens förmåga att på ett korrekt sätt genomföra det kommande avtalet. I rapporten kommer kommissionen också att bedöma Serbiens förmåga att avsluta förhandlingarna i enlighet med framstegsrapporten och rådets slutsatser av den 3 oktober 2005.[4]Eftersom Serbien är successorstat till statsförbundet måste rådsbeslutet av den 3 oktober 2005 ändras för att beakta det nya rättsläget. Allt som krävs är emellertid en teknisk anpassning för att ersätta alla hänvisningar till statsförbundet med hänvisningar till Serbien samt stryka alla hänvisningar till Montenegro. Därigenom kommer kommissionen även till innehållet att kunna föra förhandlingarna på grundval av de förhandlingsdirektiv som antogs den 3 oktober 2005, från den punkt där de avbröts den 3 maj 2006. Den serbiska sidan har visat sig beredd att fortsätta förhandlingarna på denna grundval.Denna rekommendation påverkar inte kommissionens beslut av den 3 maj 2006 att frysa förhandlingarna om ett stabiliserings- och associeringsavtal så länge Serbien inte fullgör sina skyldigheter att tillfullo samarbeta med Internationella tribunalen för f.d. Jugoslavien. Genom antagandet av denna ändring kommer emellertid kommissionen att snabbt kunna återuppta förhandlingarna så snart skyldigheterna visavi Internationella tribunalen för f.d. Jugoslavien är fullgjorda.När kommissionen lägger fram denna rekommendation skall den informera den särskilda kommitté som har utsetts för att biträda kommissionen om dittillsvarande förhandlingsresultat och ge kommittén tillgång till utkastet till stabiliserings- och associeringsavtalet.2. REKOMMENDATIONMot bakgrund av det ovanstående rekommenderar kommissionen att rådet– uppfattar bemyndigandet att förhandla om ett stabiliserings- och associeringsavtal med statförbundet Serbien och Montenegro, antaget den 3 oktober 2005, som hädanefter tillämpligt på förhandlingarna om ett stabiliserings- och associeringsavtal med Serbien.– beslutar att förhandlingsdirektiven för ett stabiliserings- och associeringsavtal med Serbien och Montenegro som antogs den 3 oktober 2005 ändras enligt följande:– alla hänvisningar till ”Statsförbundet Serbien och Montenegro” eller ”de båda republikerna” ersätts med hänvisningar till Serbien.– bestämmelser som gäller Montenegro stryks.– att avsnitt 1.3 samt avsnitt 3.1 trettonde och fjortonde strecksatserna stryks.– att sista meningen i avsnitt 3.6.2 första strecksatsen samt sista meningen i avsnitt 3.6.6 och sista meningen i avsnitt 3.7.3 andra strecksatsen stryks.– åter bekräftar att kommissionen i denna uppgift kommer att biträdas av en särskild kommitté bestående av företrädare för medlemsstaterna. [1] Process med Albanien, Bosnien och Hercegovina, Kroatien, f.d. jugoslaviska republiken Makedonien, Serbien och Montenegro. KOM (99) 235 av den 26 maj 1999.[2] KOM(2005) 476 slutlig av den 12 april 2005.[3] Rådets dokument 12882/05, 12708/05, 12589/05 och 12590/05.[4] Rådets dokument 12591/05.


     SV

SV        SV
 ---pagebreak---                     EUROPEISKA KOMMISSIONEN

                                                   Bryssel den 11.3.2011
                                                   SEK(2011) 304 slutlig

              REKOMMENDATION FRÅN KOMMISSIONEN TILL RÅDET

     om ändring av rådets beslut av den 26 juli 2010 om Europeiska unionens deltagande i
         förhandlingarna om ändring av 1998 års protokoll rörande tungmetaller till
          konventionen om långväga gränsöverskridande luftföroreningar från 1979

SV                                                                                SV
 ---pagebreak---                                           A.      MOTIVERING

     1.    SYFTE
           Denna rekommendation syftar till ändring av rådets beslut av den 26 juli 2010 om
           Europeiska unionens deltagande i förhandlingarna om ändring av 1998 års protokoll
           rörande tungmetaller till konventionen om långväga gränsöverskridande
           luftföroreningar från 1979 (nedan kallat rådets beslut) mot bakgrund av det beslut
           som konventionens verkställande organ fattade i december 2010 om att utvidga
           förhandlingarna till att även omfatta produkter som innehåller kvicksilver och att
           anpassa tidsplanen för förhandlingarnas slutförande.

     2.    BAKGRUND
           Europeiska unionen är part till UNECE:s (FN:s ekonomiska kommission för Europa)
           konvention om långväga gränsöverskridande luftföroreningar (nedan kallad
           konventionen) sedan den 15 juli 1982 och part till protokollet rörande tungmetaller
           (nedan kallat protokollet) sedan den 3 maj 2001. I protokollet fastställs parternas
           skyldigheter i fråga om att minska utsläppen i luften av tungmetaller, särskilt
           kadmium, bly och kvicksilver.
           Konventionens verkställande organ beslutade i december 2009 att se över protokollet
           för att göra det lättare för icke-parter att ansluta sig till ett ändrat protokoll, och
           uppmanade arbetsgruppen för strategier och översyn (nedan kallad arbetsgruppen)
           att inleda förhandlingar. Vid den tidpunkten var förhandlingar om produkter som
           innehåller kvicksilver (bilaga VI och VII) uteslutna från förhandlingsdirektiven, i
           väntan på ytterligare uppgifter om vilka framsteg som gjorts i de nyligen inledda
           förhandlingarna i FN:s miljöprogram (UNEP) om ett globalt, rättsligt bindande
           instrument för kvicksilver. Arbetsgruppen fick mandatet att slutföra förhandlingarna
           till slutet av 2011.
           Den 26 juli 2010 bemyndigade rådet kommissionen att delta på EU:s vägnar i
           förhandlingarna om en översyn av protokollet. Rådets beslut antogs mot bakgrund av
           det mandat som arbetsgruppen fått i december 2009, och innehåller därför inte något
           bemyndigande att förhandla om skyldigheter avseende produkter som innehåller
           kvicksilver (enligt redogörelse i bilagorna VI och VII). I det avseendet anges det i
           artikel 1.4 i rådets beslut att rådet under all omständigheter kan överväga att se över
           förhandlingsdirektiven om det verkställande organet beslutar att utvidga mandatet
           och ändra bilaga VI, även vad gäller följdändringar av andra delar av protokollet och
           dess bilagor.
           Kommissionen bemyndigades dessutom att på EU:s vägnar delta i förhandlingarna
           fram till slutet av 2011, i enlighet med den ursprungliga förhandlingsplanen under
           konventionen.

     3.    DEN SENASTE UTVECKLINGEN
           Den 17 december 20101 beslutade konventionens verkställande organ att utvidga
           förhandlingsmandatet till att även omfatta aspekter av produkter som innehåller
           kvicksilver (dvs. bilagorna VI och VII) och följdändringar av andra delar av

     1
          Rapport från konventionens verkställande organs tjugoåttonde möte (avsnitt VI B).

SV                                                     2                                             SV
 ---pagebreak---              protokollet. Det verkställande organet gav dessutom arbetsgruppen i uppdrag att
             fortsätta förhandlingarna för att slutföra diskussionerna och lägga fram
             ändringsförslag till protokollet senast under 2012. Det främsta skälet till en
             utvidgning av förhandlingarna var de positiva signalerna från några icke-parter,
             bland annat Vitryssland och Ryska federationen, om att ändringar av bilagorna VI
             och VII skulle vara viktiga för dessa länders beslut om at tillträda ett ändrat
             protokoll. Mot bakgrund av artikel 1.4 i rådets beslut och i enlighet med artikel 218.3
             i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt ska kommissionen lägga fram
             rekommendationer till rådet, som ska bemyndiga kommissionen att delta i
             förhandlingarna på EU:s vägnar, även vad gäller ovan nämnda ytterligare element.
             Samtidigt föreslås det i rekommendationen att tidsschemat för bemyndigandet ska
             anpassas så att kommissionen kan delta i förhandlingarna fram till slutet av 2012.

     4.      BEFINTLIG UNIONSLAGSTIFTNING
             De områden som avses i bilagorna VI (produktkontrollåtgärder) och VII
             (produkthanteringsåtgärder) omfattas av EU-lagstiftning. Till denna lagstiftning hör
             Europaparlamentets och rådets direktiv 98/70/EG av den 13 oktober 1998 om
             kvaliteten på bensin och dieselbränslen2 och direktiv 2006/66/EG om batterier och
             ackumulatorer och förbrukade batterier och ackumulatorer3 (i dess lydelse enligt
             direktiv 2008/103/EG4).
             De produkthanteringsåtgärder som nu förtecknas i bilaga VII omfattas bland annat av
             förordning 1103/2010 om märkning av batterier5, direktiv 2002/95/EG om
             begränsning av användningen av vissa farliga ämnen i elektriska och elektroniska
             produkter6, direktiv 2002/96/EG om avfall som utgörs av eller innehåller elektriska
             eller elektroniska produkter (WEEE)7 och direktiv 2007/51/EG när det gäller
             begränsning av utsläppandet på marknaden av vissa mätinstrument som innehåller
             kvicksilver8.
                                      B.    REKOMMENDATION
     Mot bakgrund av detta rekommenderar kommissionen att rådets beslut ändras enligt följande:
     a)      I artikel 1.1 ska ”2010 och 2011” ersättas med ”2011 och 2012”.
     b)      Artikel 1.4 ska ersättas med följande:
             ”4. Rådet kan när som helst se över innehållet i förhandlingsdirektiven. I synnerhet
             kan rådet överväga att se över förhandlingsdirektiven med anledning av relevanta
             händelser under 2011 och 2012. Kommissionen ska i sammanhanget regelbundet
             rapportera till rådet om resultatet av förhandlingarna.”
     c)      Punkt 1 i förhandlingsdirektiven enligt bilagan till rådets beslut ska ersättas med
             följande:
             ”1. I den förhandlingsprocess som drivs under ledning av FN:s ekonomiska
             kommission för Europa (UNECE) ska kommissionen sträva efter att säkerställa de

     2
            EGT L 350 , 28.12.1998 s. 58.
     3
            EUT L 266, 26.9.2006, s. 1.
     4
            EUT L 327, 5.12.2008, s. 7.
     5
            EUT L 313 , 30.11.2010, s. 3.
     6
            EGT L 37, 13.2.2003, s. 19.
     7
            EGT L 37, 13.2.2003, s. 24.
     8
            EUT L 257, 3.10.2007, s.13.

SV                                                    3                                                SV
 ---pagebreak---      målsättningar som omfattas av det mandat som utfärdats av det verkställande organet
     för konventionen om långväga gränsöverskridande luftföroreningar för
     arbetsgruppen för strategier och översyn den 17 december 2010, dvs.:
     ”a) Att fortsätta förhandlingarna i syfte att avsluta diskussionen och lägga fram
     ändringsförslag till protokollet om tungmetaller senast till det verkställande organets
     trettionde möte 2012. Det verkställande organet uppmanade arbetsgruppen att
     bedöma möjliga ändringar av protokollet som är förenliga med följande principer:
           i)     Som en första prioritering för varje ändring gäller att det är önskvärt att
           öka antalet parter som ratificerar protokollet och att det därvid tas hänsyn till
           eventuella förslag från arbetsgruppen för tungmetaller.
           ii)    För eventuella ändringar av protokollstexten och bilagorna I–VII gäller
           att hänsyn bör tas till eventuella förslag från arbetsgruppen för tungmetaller
           och relevanta godkända ändringar av protokollet om långlivade organiska
           föroreningar, de föreslagna ändringarna av Göteborgsprotokollet, samt till det
           faktum att föreslagna ändringar inte får inverka negativt på målsättningen att
           öka antalet ratificeringar.
           iii)     Hänsyn bör tas till huruvida det är möjligt att säkra att protokollet
           lättare kan anpassas till den framtida utvecklingen genom utarbetande av
           riktlinjer för bästa tillgängliga teknik på grundval av bilaga III, vilka bör kunna
           aktualiseras vid behov.”
     b)    Att i enlighet med vad som begärdes 2011 inrikta förhandlingarna på de
     föreslagna ändringar som syftar till att öka antalet parter som ratificerar protokollet
     och till att ta upp frågor som även tagits upp i översynen av Göteborgsprotokollet.
     c)    Att beakta den mellanstatliga förhandlingskommitténs insatser under ledning
     av Förenta nationernas miljöprogram, i samband med att ändringsförslagen till
     bilagorna VI och VII avseende produkter som innehåller kvicksilver behandlas
     (utgående från Europeiska unionens förslag och det arbete som gjorts i arbetsgruppen
     för tungmetaller), med tanke på att den mellanstatliga förhandlingskommittén strävar
     efter ett rättsligt bindande globalt instrument för kvicksilver, inbegripet produkter
     som innehåller kvicksilver.”

SV                                          4                                                    SV