title: Recommendation for a COUNCIL RECOMMENDATION on the National Reform Progamme 2011 for Cyprusand delivering a Council opinionon the updated Stability Programme of Cyprus, 2011-2014

text:
  EUROPEISKA KOMMISSIONEN

                                Bryssel den 7.6.2011
                                SEK(2011) 803 slutlig

                  Rekommendation till

           RÅDETS REKOMMENDATION

      om Cyperns nationella reformprogram 2011

                  och rådets yttrande

om Cyperns uppdaterade stabilitetsprogram för 2011–2014

                {SEK(2011) 721 slutlig}
 ---pagebreak---                                              Rekommendation till

                                    RÅDETS REKOMMENDATION

                              om Cyperns nationella reformprogram 2011

                                             och rådets yttrande

                     om Cyperns uppdaterade stabilitetsprogram för 2011–2014

     EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION

     med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 121.2
     och 148.4,

     med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av
     övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den
     ekonomiska politiken1, särskilt artikel 5.3,

     med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation2,

     med beaktande av Europeiska rådets slutsatser,

     med beaktande av sysselsättningskommitténs yttrande,

     efter att ha hört ekonomiska och finansiella kommittén, och

     av följande skäl:

     (1)    Den 26 mars 2010 antog Europeiska rådet Europeiska kommissionens förslag till en
            ny strategi för sysselsättning och tillväxt – Europa 2020. Strategin bygger på en utökad
            samordning av den ekonomiska politiken med inriktning på ett antal nyckelområden
            där åtgärder måste vidtas för att öka Europas potential för hållbar tillväxt och
            konkurrenskraft.

     (2)    Rådet antog den 13 juli 2010 en rekommendation om de allmänna riktlinjerna för
            medlemsstaternas och unionens ekonomiska politik (2010–2014) och den 21 oktober
            2010 ett beslut om riktlinjer för medlemsstaternas sysselsättningspolitik3, vilka
            tillsammans utgör de så kallade integrerade riktlinjerna. Medlemsstaterna uppmanades
            att beakta de integrerade riktlinjerna i sin nationella ekonomiska politik och
            sysselsättningspolitik.

     1
            EGT L 209, 2.8.1997, s. 1.
     2
            EUT C , , s. .
     3
            Upprätthålls för 2011 genom rådets beslut 2011/308/EU av den 19 maj 2011.

SV                                                      2                                              SV
 ---pagebreak---      (3)   Den 12 januari 2011 antog kommissionen den första årliga tillväxtöversikten, som
           markerar inledningen av en ny planeringscykel för den ekonomiska styrningen i EU
           och den första europeiska planeringsterminen av integrerad förhandssamordning av
           den ekonomiska politiken, vilken är förankrad i Europa 2020-strategin.

     (4)   Den 25 mars 2011 godkände Europeiska rådet prioriteringarna för finanspolitisk
           konsolidering och strukturreformer (i linje med rådets slutsatser av den 15 februari och
           7 mars 2011 och med hänvisning till kommissionens årliga tillväxtöversikt). Däri
           underströks behovet att prioritera återställandet av sunda budgetställningar och
           hållbara offentliga finanser, få ned arbetslösheten genom arbetsmarknadsreformer och
           göra nya ansträngningar för att stärka tillväxten. Medlemsstaterna uppmanades att
           omvandla dessa prioriteringar i konkreta åtgärder som ska ingå i deras stabilitets- eller
           konvergensprogram och nationella reformprogram.

     (5)   Den 25 mars 2011 uppmanade Europeiska rådet också de medlemsstater som deltar i
           euro plus-pakten att i tid lägga fram sina åtaganden så att de kan tas med i
           medlemsstaternas stabilitets- eller konvergensprogram och nationella reformprogram.

     (6)   Den 6 maj 2011 presenterade Cypern sitt nationella reformprogram och den 7 maj
           2011 sitt uppdaterade stabilitetsprogram för perioden 2010–2014. För att kunna beakta
           inbördes samband mellan de båda programmen har de granskats samtidigt.

     (7)   Cyperns ekonomi återhämtar sig i måttlig takt efter att 2009 ha drabbats av den första
           konjunkturnedgången under de senaste trettiofem åren då real BNP minskade med
           1,7 %. Arbetsmarknadsläget försämrades och arbetslösheten uppgick 2010 till 6,5 %.
           Även de offentliga finanserna försämrades. Från att ha legat på ett överskott minskade
           saldot i de offentliga finanserna 2009 till ett underskott på 6 % av BNP pådrivet av
           automatiska stabilisatorer, diskretionära finanspolitiska stimulansåtgärder för att
           motverka den ekonomiska nedgången och relativt stora effekter av ett tillväxtförlopp
           som genererar mindre skatteintäkter. Den ekonomiska aktiviteten förbättrades måttligt
           under 2010 med en tillväxt på 1 %, främst på grund av lageruppbyggnaden efter den
           kraftiga lagerminskningen under 2009, i kombination med en svag återhämtning av
           privatkonsumtionen. De förbättrade ekonomiska utsikterna förväntas gynna
           arbetsmarknaden. Sysselsättningen beräknas återhämta sig i måttlig takt och
           arbetslösheten torde successivt sjunka från sin kulmen i slutet av 2010.

     (8)   Utifrån en bedömning av det uppdaterade stabilitetsprogrammet i enlighet med rådets
           förordning (EG) nr 1466/97 anser rådet att det makroekonomiska scenario som ligger
           till grund för budgetberäkningarna förefaller rimligt fram till 2012, men alltför
           optimistiska     därefter   jämfört     med    kommissionens      vårprognos     2011.
           Stabilitetsprogrammet syftar till att under 2011 minska budgetunderskottet till 4 % av
           BNP och till 2,6 % 2012, i linje med rådets rekommendationer och att därefter
           fortsätta konsolideringsprocessen. Enligt programmet beräknas skuldkvoten att nå sin
           kulmen under 2012 och därefter minska. Den genomsnittliga årliga förbättringen av
           det strukturella saldot för perioden 2011–2012 uppgår till 1,5 % av BNP, vilket
           motsvarar rådets rekommendationer. Strukturförbättringen beräknas dock både under
           2013 och 2014 ligga under kraven i stabilitets- och tillväxtpakten. Det finanspolitiska
           målet på medellång sikt – återigen fastställs som offentliga finanser i balans i
           strukturella termer – kommer inte att uppnås under programperioden. Den planerade
           övergripande korrigeringen grundar sig på återhållsamhet på utgiftssidan men de flesta
           åtgärderna under 2011 rör intäktssidan. Sammantaget finns det nedåtrisker för den

SV                                                 3                                                   SV
 ---pagebreak---             konsolideringsplan som fastställs i programmet. Dessa beror på ett fortsatt
            tillväxtförlopp som genererar mindre skatteintäkter, praxis att anta tilläggsbudgetar
            under årets lopp och att i tid kunna genomföra åtgärder som ännu ska överenskommas
            med arbetsmarknadensparter samt andra åtgärder som ännu inte specificerats (till
            exempel återhållsamhet i fråga om de löpande utgifterna). Med hänsyn till dessa risker
            kan det krävas ytterligare åtgärder om den makroekonomiska utvecklingen och
            utvecklingen av de offentliga finanserna visar sig bli sämre än förväntat.

     (9)    Det nuvarande underskottet i bytesbalansen är fortfarande stort och kommer sannolikt
            att hämma den ekonomiska tillväxten på medellång sikt trots att det minskat till 9 %
            av BNP under 2010. Höga offentliga utgifter måste finansieras antingen genom
            utlandsskuldsättning eller ökat inhemskt privat sparande. Det senare skulle leda till
            minskad produktionsökning genom att tränga ut privat konsumtion eller privata
            investeringar. På medellång sikt skulle underskottet förbättras men i måttlig takt. Den
            13 juli 2010 rekommenderade rådet de cypriotiska myndigheterna att inom ramen för
            förfarandet vid alltför stora underskott även se till att budgetramen skulle bli mer
            bindande på medellång sikt. Hittills har inga framsteg rapporterats. Enligt
            stabilitetsprogrammet ska den budgetramen på medellång sikt vara helt genomförd
            från och med budgetåret 2014 och inte 2012 – vilket man utgått ifrån tills helt nyligen.
            Effekterna kommer således att bli märkbara enbart på medellång sikt. Ett snabbt
            genomförande av den nya budgetramen skulle vara viktigt för att framgångsrikt och
            varaktigt kunna konsolidera de offentliga finanserna.

     (10)   Banksektorn klarade av den globala finanskrisen och euroområdets statsskuldkris utan
            något statligt ingripande. Med tillgångar på mer än sex gånger BNP, exklusive
            utländska bankers dotterbolag och filialer, och tio gånger BNP om dessa inberäknas, är
            banksektorn stor i förhållande till ekonomin i övrigt. Dessutom är den relativt
            koncentrerad. Marknaden domineras av tre inhemska bankgrupper som står för 55 %
            av de totala konsoliderade banktillgångarna, exklusive kooperativa banker. De
            fortsatta riskerna på de internationella finansmarknaderna kräver fortsatt försiktig
            förvaltning av balansräkningen och ansvarsfull tillsyn. Det finns två olika
            tillsynsmyndigheter: Central Bank of Cyprus (Cyperns centralbank) för affärsbanker
            och Authority for the Supervision and Development of Cooperative Societies
            (ASDCS) (myndigheten för tillsyn och utveckling av kooperativa företag) för
            kooperativa kreditinstitut. Trots IMF:s rekommendation att ha en enda
            tillsynsmyndighet för både banker och kooperativa kreditinstitut har inga framsteg
            gjorts.

     (11)   Befolkningens åldrande har långsiktigt klart större effekter på de offentliga finanserna
            än EU-genomsnittet, framför allt på grund av den relativt stora ökningen av
            pensionsutgifternas andel av BNP under de närmaste årtiondena. I april 2009
            genomfördes en pensionsreform. Den inriktar sig främst på intäktssidan och kommer
            endast att marginellt minska de växande pensionsutgifterna. Framstegen har varit
            ytterst blygsamma när det gäller reformen av hälso- och sjukvårdssektorn, som syftar
            till att stävja den förväntade kostnadsökningen genom att inrätta ett nationellt
            hälsovårdssystem och omvandla offentliga sjukhus till autonoma enheter.

     (12)   Anpassningen av det automatiska levnadskostnadstillägget (Cola), som sker två gånger
            om året, är direkt kopplad till den genomsnittliga procentuella förändringen av
            konsumentprisindex under de senaste sex månaderna jämfört med de föregående sex
            månaderna. Arbetsmarknadens parter är mycket positiva till denna metod och frågan

SV                                                 4                                                   SV
 ---pagebreak---             har således inte tagits upp i samband med kollektivförhandlingarna. Eftersom tillägget
            tillämpas på ett enhetligt sätt kan det inte återspegla produktivitetsskillnaderna mellan
            olika sektorer. Bristerna med Cola är för det första att lönerna är kopplade enbart till
            produktpriserna och inte till produktivitetsökningar. För det andra är det främst de med
            högre inkomster (varav 70 % har indexreglerade löner genom Cola) som drar fördel av
            detta system, medan det stora antalet med de lägsta lönerna (till exempel okvalificerad
            arbetskraft) inte omfattas (enbart 6 % har indexreglerade löner genom Cola). För det
            tredje inverkar Cola kraftigt på de offentliga finanserna. Utöver löner påverkar det
            även pensioner, sociala förmåner och andra bidrag.

     (13)   Även om sysselsättningen är högre i Cypern än EU-genomsnittet råder det stor obalans
            när det gäller könsfördelningen. Skillnaderna i sysselsättningsnivån mellan könen,
            kostnaderna och tillgången på barnomsorg (däribland geografiskt läge och närhet till
            arbetsplatsen), bristen på flexibla anställningsformer och de bestående stora
            löneskillnaderna mellan könen är faktorer som man i det nationella reformprogrammet
            erkänner vara stora flaskhalsar som hindrar sysselsättningen och tillväxten. Antalet
            gymnasie- och högskoleutbildade ungdomar är högt i Cypern medan yrkesutbildning
            inte förefaller vara ett lockande alternativ. Hög ungdomsarbetslöshet kombinerat med
            ett stort antal arbetslösa med hög utbildningsnivå är ett tecken på ett betydande
            kompetensglapp i Cyperns ekonomi. Andelen personer som deltar i livslångt lärande
            är också låg för ett land som överlag har god utbildningsnivå, särskilt för vissa grupper
            (lågutbildade, äldre och arbetslösa). För att komma till rätta med dessa problem
            planeras i det nationella reformprogrammet att från och med 2012–2013 inrätta ett
            antal nya eftergymnasiala yrkesutbildningsinstitut. Det finns också planer på att under
            samma läsår införa ett nytt lärlingssystem. På det hela taget skulle Cyperns
            målsättning att övergå från låg- till högproduktiva arbeten vinna på en omläggning av
            utbildningssystemet för att åstadkomma en bättre balans mellan olika typer av
            kompetens och arbetsmarknadens behov.

     (14)   Cypern antog i juli 2010 en allmän lag för införlivande av tjänstedirektivet. Det finns
            dock tecken som tyder på att införlivandet inte skett på fullständigt och effektivt sätt
            eftersom det i den sektorsspecifika lagstiftningen kvarstår många hinder för etablering
            och för fritt tillhandhållande av tjänster, där inga ändringar gjorts. Hindren är av
            många skiftande slag. Det finns allmänna hinder som exempelvis krav på tillstånd från
            lokala myndigheter för alla former av affärsverksamhet eller tidsbegränsade tillstånd
            oberoende av område och de risker som de medför. Samtidigt finns det ytterst
            specifika hinder som fasta avgifter för turistnäringen, ekonomisk behovsprövning och
            företagskonkurrens när det gäller tillstånd för biluthyrningsföretag, diskriminerande
            behandling av byggföretag från andra medlemsstater och förbud för arkitekter och
            ingenjörer att utöva sitt yrke som juridiska personer.

     (15)   Övergripande, miljöbetingade begränsningar och problem med användning av resurser
            och energi skulle kunna skapa allvarliga tillväxtflaskhalsar. Dessa sammanhänger med
            Cyperns geografiska läge och följderna av klimatförändringen i form av allvarlig
            torka. En utvärdering av kostnadseffektiviteten i stödsystemen för förnybar energi
            skulle vara befogad. Genom att liberalisera marknaden, skapa konkurrens och
            underlätta infrastrukturinvesteringar skulle det sätt på vilket energisektorn fungerar
            avsevärt kunna förbättras redan på kort sikt.

SV                                                  5                                                   SV
 ---pagebreak---      (16)   Cypern har gjort ett antal åtaganden inom ramen för euro plus-pakten4. På
            skatteområdet krävs det enligt pakten att Cypern åtar sig att stärka finanskpolitikens
            hållbarhet genom att utarbeta en ramlagstiftning för hantering av finanskriser och
            inrätta en helt oberoende finansiell stabilitetsfond. Det pågår en dialog om
            omstrukturering av det offentliga pensionssystemet som bör ha avslutats före utgången
            av 2011. Sysselsättningsåtgärderna är inriktade på att bekämpa olagligt och
            odeklarerat arbete, ta itu med kompetensglappet och öka företagens konkurrenskraft.
            Åtgärderna för att förbättra konkurrenskraften har följande syfte: hålla tillbaka lönerna
            inom den offentliga sektorn (ändring av löneindexeringsmekanismen), stärka små och
            medelstora företags konkurrenskraft, genomföra den nationella digitala strategin senast
            2011 och främja energieffektivitet och förnybara energikällor. Dessa åtaganden avser
            paktens fyra områden. De skapar kontinuitet i den bredare reformagenda som anges i
            stabilitetsprogrammen och i de nationella reformprogrammen och bekräftar de redan
            aviserade planerna på reformer för att ta itu med landets strukturella svagheter, utan att
            på detta stadium ange en tidsram för att åtgärda frågor som t.ex. den offentliga
            sektorns löner och pensionssystemet. Dessa åtaganden har bedömts och beaktats i
            rekommendationerna.

     (17)   Kommissionen har granskat stabilitetsprogrammet och det nationella
            reformprogrammet, inklusive åtagandena inom ramen för euro plus-pakten5. Den har
            beaktat inte bara programmens relevans för en hållbar finanspolitik och
            socioekonomisk politik i Cypern utan även i vilken utsträckning som EU:s regler och
            riktlinjer har iakttagits, mot bakgrund av behovet att stärka den övergripande
            ekonomiska styrningen i EU genom att framtida nationella beslut fattas med beaktande
            av synpunkter på EU-nivå. Mot denna bakgrund anser kommissionen att det krävs
            ytterligare åtgärder för att uppnå underskottsmålet för 2011 och att ytterligare
            konsolideringsåtgärder bör fastställas för 2012 och därefter. I syfte att förbättra de
            offentliga finansernas hållbarhet på lång sikt krävs det ytterligare åtgärder inom
            pensions- och hälsovårdssystemen. Vidare måste man stärka tillsynsregelverket för
            banker, anpassa löneindexeringssystemet och förbättra yrkesinriktad utbildning och
            kompetensnivån samt företagsklimatet och energieffektiviteten.

     (18)   Mot bakgrund av denna bedömning och med beaktande av rådets rekommendation av
            den 13 juli 2010 enligt artikel 126.7 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,
            har rådet granskat Cyperns uppdaterade stabilitetsprogram för 2011 och dess
            ståndpunkt6 speglas bland annat i punkterna 1 och 3 i dess rekommendation nedan.
            Rådet har, med beaktande av Europeiska rådets slutsatser av den 25 mars 2011,
            granskat Cyperns nationella reformprogram.

     HÄRIGENOM REKOMMENDERAS Cypern att vidta följande åtgärder under perioden
     2011–2012:

     (1)     Vidta nödvändiga åtgärder av bestående natur för att senast 2012 korrigera det alltför
             stora underskottet. Åtgärder för strikt utgiftskontroll och använda oväntat positiv
             utveckling av de offentliga finanserna till att snabbare minska underskott och
             skulder. Säkerställa framsteg i riktning mot det medelfristiga målet på minst 0,5% av

     4
            Närmare uppgifter om de åtaganden som gjorts inom euro plus-pakten finns i arbetsdokumentet
            SEC(2011) 721.
     5
            SEK(2011) 721.
     6
            Enligt artikel 5.3 i rådets förordning (EG) nr 1466/97.

SV                                                  6                                                     SV
 ---pagebreak---               BNP per år. Från och med beredningen av budgeten för 2012 påskynda införandet av
              en rättsligt bindande flerårig budgetram och korrigeringsmekanismer samt program-
              och resultatbudgetering.

     (2)      Ytterligare stärka tillsynsregelverket för banker och kooperativa kreditföretag för att
              säkerställa att risker upptäckts i ett tidigt skede.

     (3)      Förbättra de offentliga finansernas långfristiga hållbarhet genom att reformera
              pensions- och sjukvårdssystemen i syfte att begränsa ökningen i de åldersrelaterade
              utgifterna. När det gäller pensioner, öka antalet pensionsgrundande år, koppla
              pensionsåldern till den förväntade livslängden och samtidigt vidta åtgärder för att
              hjälpa de äldre som riskerar att drabbas av fattigdom. När det gäller hälso- och
              sjukvården, vidta ytterligare åtgärder för att påskynda genomförandet av det
              nationella sjukförsäkringssystemet.

     (4)      I samråd med arbetsmarknadens parter och i enlighet med nationell praxis reformera
              det kollektiva löneförhandlingssystemet och löneindexeringen för att se till att
              löneökningarna bättre återspeglar utvecklingen av arbetsproduktiviteten och
              konkurrenskraften.

     (5)      Vidta ytterligare åtgärder vad gäller planerade reformer av yrkesutbildningssystem
              för att bättre anpassa utbildningsutfallet till arbetsmarknadens behov, t.ex. genom ett
              eftergymnasialt     yrkesutbildningsinstitut.      Vidta   åtgärder   för     att  öka
              yrkesutbildningssystemets effektivitet genom att öka incitamenten för och förbättra
              tillgången till yrkesutbildning, särskilt för lågutbildade, kvinnor och äldre
              arbetstagare.

     (6)      Avveckla de kvarvarande hindren för etablering och fritt tillhandahållande av tjänster
              i sektorsspecifik lagstiftning senast till oktober 2011 för att öka möjligheterna till
              tillväxt och sysselsättning i tjänstesektorn.

     (7)      Införa åtgärder för att öka konkurrensen inom nätverksindustrierna genom att tillåta
              större frihet att sätta priser. 2012 inrätta en plan för vattenförvaltning och ett
              kostnadseffektivt och rättvist prissättningssystem för att säkerställa en mer hållbar
              förvaltning av vattenresurserna.

     Utfärdad i Bryssel den ...

                                                 På rådets vägnar
                                                 Ordförande

SV                                                  7                                                   SV


title: Europeiska centralbankens rekommendation av den 23 mars 2012 till Europeiska unionens råd om externa revisorer för Banque de France (ECB/2012/5)

text:
               30.3.2012

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               C 93/1

         EUROPEISKA CENTRALBANKENS REKOMMENDATION
   av den 23 mars 2012
   till Europeiska unionens råd om externa revisorer för Banque de France
   (ECB/2012/5)
   2012/C 93/01
   ECB-RÅDET HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION
   med beaktande av stadgan för Europeiska centralbankssystemet och Europeiska centralbanken, särskilt artikel 27.1, och
   av följande skäl:

               (1)

               Räkenskaperna för Europeiska centralbanken (ECB) och de nationella centralbankerna granskas av oavhängiga externa revisorer som ECB-rådet har rekommenderat och Europeiska unionens råd godkänt.

               (2)

               Enligt artikel L.142-2 i den franska finanslagen är det det allmänna rådet i Banque de France som utser två lagstadgade revisorer för att granska räkenskaperna i Banque de France. Enligt artikel L.823-1 i den franska handelslagen utses en eller flera ställföreträdande revisorer vars uppgift är att ersätta huvudrevisorn om denne nekar fullgöra sitt uppdrag, är förhindrad, avgår eller avlider.

               (3)

               Förordnandet för Banque de France externa revisorer löper ut efter revisionen avseende räkenskapsåret 2011. Det är därför nödvändigt att utse externa revisorer från och med räkenskapsåret 2012.

               (4)

               Banque de France har valt Deloitte & Associés och KPMG SA som sina externa revisorer samt B.E.A.S. och KPMG Audit FS I SAS som sina ställföreträdande revisorer för räkenskapsåren 2012–2017.

         HÄRIGENOM REKOMMENDERAS FÖLJANDE.

               1.

               Det rekommenderas att Deloitte & Associés och KPMG SA tillsammans utses till Banque de France externa revisorer för räkenskapsåren 2012–2017.

               2.

               Det rekommenderas att B.E.A.S. utses till ställföreträdande revisorer för Deloitte & Associés, och KPMG Audit FS I SAS utses till ställföreträdande revisorer för KPMG SA för räkenskapsåren 2012–2017.

      Utfärdad i Frankfurt am Main den 23 mars 2012.

         Mario DRAGHI

            ECB:s ordförande


title: Rekommendation till rådets yttrande i enlighet med artikel 9.3 i rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om Sveriges uppdaterade konvergensprogram, 2004-2007

text:
Viktigt rättsligt meddelande

|

52005SC0016

Rekommendation till Rådets yttrande i enlighet med artikel 9.3 i rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om Sveriges uppdaterade konvergensprogram, 2004-2007  /* SEK/2005/0014 slutlig */

	Bryssel den 11.1.2005SEK(2005) 16 slutligRekommendation tillRÅDETS YTTRANDEenligt artikel 5.3 i rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om Österrikes uppdaterade stabilitetsprogram, 2004–2008(framlagt av kommissionen)MOTIVERINGGenom rådets förordning (EG) nr 1466/97 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken[1] fastställdes att de deltagande medlemsstaterna, dvs. de länder som införde den gemensamma valutan, skulle lägga fram stabilitetsprogram till rådet och kommissionen senast den 1 mars 1999. Enligt artikel 5 i förordningen skall rådet granska dessa program på grundval av de bedömningar som gjorts av kommissionen och av den kommitté, Ekonomiska och finansiella kommittén, som inrättas genom artikel 114 i fördraget. På grundval av denna rekommendation och efter yttrande från Ekonomiska och finansiella kommittén lade rådet fram ett yttrande sedan programmet granskats. Enligt förordningen skulle medlemsstaterna årligen lägga fram uppdaterade program, som också kan granskas av rådet enligt samma förfaranden.Österrikes första stabilitetsprogram, som omfattade perioden 1998–2002, lades fram den 30 november 1998 och granskades av rådet den 18 januari 1999. Därefter lades uppdaterade program fram varje år. Den 30 november 2004 lade Österrike fram den senaste uppdateringen av stabilitetsprogrammet. Kommissionen har gjort en teknisk utvärdering av denna uppdatering med hänsyn tagen till kommissionens höstprognoser, som lagts fram i enlighet med uppförandekoden[2], den allmänt vedertagna beräkningsmetoden för potentiell produktionskapacitet och konjunkturrensade saldon, rekommendationerna i de allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken för perioden 2003–2005 och de principer som har fastställts i kommissionens meddelande av den 27 november 2002 till rådet och Europaparlamentet om bättre samordning av finanspolitiken3. Denna utvärdering har lett till följande bedömning:-  Österrikes uppdaterade stabilitetsprogram antogs av regeringen den 30 november 2004. Det omfattar perioden 2004–2008 och uppfyller i stort sett kraven i den reviderade ”uppförandekoden för stabilitets- och konvergensprogrammens innehåll och utformning”, med undantag för ett fåtal avvikelser från den utformning som fastställs enligt ENS. Även om den finanspolitiska konsolideringsplanen fastställts enligt lag genom en nationell stabilitetspakt framgår det inte klart i programmet vilka specifika åtgärder som skall vidtas för att uppnå en betydande konsolidering av de offentliga finanserna under programmets två sista år.-  Den makroekonomiska prognos som gäller fram till 2006 och som ligger till grund för uppdateringen överenstämmer i stort med kommissionens höstprognos för 2004. Tillväxten förväntas öka från 1,9 % under 2004 för att därefter ligga kvar på ungefär 2 ½ % under resten av programperioden. Enligt programmet leder återhämtningen, som i huvudsak är exportdriven, till en gradvis ökning av den inhemska efterfrågan. Uppgången förväntas sätta fart när de omfattande skattesänkningarna införts under 2005, som kommer att åtföljas av en snabbare sysselsättningstillväxt. Under 2007 och 2008 beräknas den reala BNP-tillväxten passera den potentiella tillväxttakten, som beräknas till 2 %, med en fjärdedels respektive en halv procentenhet. Enligt kommissionens beräkningar kommer därmed det negativa BNP-gapet att vända för att slutligen bli positivt under 2008. Det uppdaterade programmets makroekonomiska utveckling förefaller rimlig på kort sikt. Men för 2007–2008 förefaller antagandet om en fortsatt BNP-tillväxt på över 2 % per år lite väl optimistisk, då tillväxten i så fall skulle överstiga den potentiella under fyra år i rad.-  I förhållande till det föregående programmet har målen för de offentliga finanserna i uppdateringen sänkts med ungefär ½ % av BNP under samtliga programår. Målet att nå offentliga finanser som ligger nära balans har därför också skjutits upp ett år till 2008. Underskottet förväntas öka från 1,3 % av BNP 2004 till 1,9 % av BNP 2005, efter vilket det först sakta sjunker till 1,7 % 2006, för att sedan falla till noll 2008 efter två jämnstora årliga reduceringar. Detta minskande offentliga underskott speglar en finanspolitisk strategi som kombinerar en konsekvent sänkning av skatterna med en återgång till offentliga finanser i balans på medellång sikt. Enligt ENS 95 skall skattesatsen sjunka från 43 % 2003 till 40 % 2008 och nå sistnämnda referensskattesats två år tidigare än vad regeringen ursprungligen planerade.-  Genom den finanspolitiska strategin genomförs skattelättnaderna i ett ännu tidigare skede än i den föregående uppdateringen, men motsvarande nedskärningar av utgifterna genomförs i ett senare skede. Ökningen av underskottet 2005 beror huvudsakligen på de omfattande skattesänkningar som infördes den 1 januari. Riskerna för prognosavvikelser i de offentliga finanserna förefaller vara balanserade under 2005 och 2006, särskilt med tanke på att det makroekonomiska scenariot som programmet bygger på bedöms vara realistiskt. För åren 2007–2008 finns dock klara negativa risker från, i första hand, antagandet att BNP-tillväxten kommer att fortsätta att ligga över den potentiella och, för det andra, att den betydande minskning som förväntas av utgifterna i förhållande till BNP i stor utsträckning inte specificerats i programmet. Det är därför inte säkert att målet i uppdateringen att på medellång sikt nå offentliga finanser som ligger nära balans kan nås inom programperioden. Programmet förefaller dock ge en tillräcklig säkerhetsmarginal som motverkar riskerna att överskrida referensvärdet för det offentliga underskottet på 3 % av BNP med normala konjunktursvängningar under programperioden.-  Den finanspolitiska konsolideringsstrategin fram till 2008 har fastställts i en nationell stabilitetspakt mellan de regionala myndigheterna, som skall verkställas på alla myndighetsnivåer via ett system med påföljder. Strävan efter att kraftfullt skära ned utgifterna under dessa två år underbyggs dock inte helt genom de politiska åtgärder som lagts fram i programmet och som redan införts i lagstiftningen.-  Den offentliga bruttoskulden har kunnat justeras nedåt, vilket delvis kompenserar tidigare års betydande justeringar uppåt. Då siffrorna för BNP samtidigt justerats uppåt till följd av en ändring av den statistiska metoden har skuldkvoten för 2003 kunnat minskas med nästan 2 procentenheter till 64,5 % av BNP. Denna utveckling bör göra det lättare att nå referensvärdet på 60 % av BNP, men förverkligandet av denna målsättning har skjutits upp ett år till 2008, då man inte längre anser det vara lika bråttom att minska underskottet. Ett scenario med högre tillväxt påskyndar förverkligandet av målsättningen, medan en lägre tillväxt leder till att den skjuts upp med ett år. Under antagandet att BNP-tillväxten fortsätter att vara praktiskt taget konstant under programperioden domineras skuldens utveckling av ändringar i det primära underskottet. Av försiktighetsskäl tas i et uppdaterade programmet ingen hänsyn till den fulla potentialen vad gäller privatiseringar i Österrike. Det framstår därmed som rimligt att nå skuldkriteriet under 2008, även om avvikelser skulle uppstå från det uppställda målet för underskottet. Det ambitiösa målet för minskning av utgifterna i förhållande till BNP förväntas uppnås genom betydande nedskärningar av alla kategorier av utgifter under hela programperioden. På lång sikt förväntas konsolideringen av de offentliga finanserna i huvudsak ske genom minskade sociala transfereringar. Dessa besparingar bedöms bli de viktigaste, även om de offentliga investeringarna minskar mer än proportionellt. Uppdateringen är optimistisk vad gäller kostnadsbesparingar genom framtida administrativa reformer på lägre förvaltningsnivå. Sådana reformer har redan genomförts med framgång på förbundsnivå. Österrike förefaller befinna sig i en relativt gynnsam situation vad gäller de offentliga finansernas långsiktiga hållbarhet, trots att man räknar med betydande kostnader till följd av den åldrande befolkningen. De pensionsreformer som genomfördes 2003 och 2004 kommer på lång sikt att minska denna börda betydligt. Genom 2004 års reform skjuts dock konsolideringseffekten upp ytterligare. Planen att från 2030 bara inflationsjustera pensionerna och hålla de reala förmånsnivåerna konstanta är mycket ambitiös, men besparingarna från tidigare år till följd av 2003 års reform har i viss utsträckning justerats nedåt.-  Den ekonomiska politik som beskrivs i programmet överensstämmer delvis med de landspecifika rekommendationerna i de allmänna riktlinjerna för Österikes ekonomiska politik på området offentliga finanser. Även om Österrike kommer att sänka sitt höga skattetryck åtföljs inte sänkningen av en nedskärning av utgifterna, och ett konjunkturrensat saldo i de offentliga finanserna som är nära balans beräknas kunna nås först under programmets sista år.-  Mot bakgrund av denna bedömning rekommenderas Österrike att påskynda den finanspolitiska konsolideringsplanen. Vidare bör Österrike mer detaljerat beskriva de specifika åtgärder genom vilka en kraftfull finanspolitisk konsolidering skall kunna uppnås under programmets två sista år.Jämförelse av centrala makroekonomiska och finansiella prognoserReal BNP (förändring i %) | SP dec 2004 | 1.9 | 2.5 | 2.5 | 2.2 | 2.4 |KOM | 1.9 | 2.4 | 2.4 | n.a. | n.a. |SP nov 2003 | 1.9 | 2.5 | 2.5 | 2.4 | n.a. |Inflation (HIKP) (i %) | SP dec 2004 | 2.1 | 1.8 | 1.4 | 1.5 | 1.6 |KOM | 2.1 | 1.8 | 1.4 | n.a. | n.a. |SP nov 2003 | 1.2 | 1.5 | 1.7 | 1.8 | n.a. |Saldo i de offentliga finanserna (i % av BNP) | SP dec 2004 | -1.3 | -1.9 | -1.7 | -0.8 | 0.0 |KOM | -1.3 | -2.0 | -1.7 | n.a. | n.a. |SP nov 2003 | -0.7 | -1.5 | -1.1 | -0.4 | n.a. |Primärt saldo (i % av BNP) | SP dec 2004 | 1.9 | 1.2 | 1.3 | 2.2 | 2.9 |KOM | 1.7 | 0.9 | 1.2 | n.a. | n.a. |SP nov 2003 | 2.8 | 1.9 | 2.2 | 2.8 | n.a. |Konjunkturrensat saldo (i % av BNP) | SP dec 20041 | -0.9 | -1.7 | -1.6 | -0.8 | -0.1 |KOM | -1.0 | -1.9 | -1.7 | n.a. | n.a. |SP nov 20031 | -0.4 | -1.4 | -1.1 | -0.5 | n.a. |Offentlig bruttoskuld (i % av BNP) | SP dec 2004 | 64.2 | 63.6 | 63.1 | 61.6 | 59.1 |KOM | 64.0 | 63.9 | 63.4 | n.a. | n.a. |SP nov 2003 | 65.8 | 64.1 | 62.3 | 59.9 | n.a. |1Kommissionens beräkningar baseras på uppgifterna i programmet Källor: Stabilitetsprogrammet (SP), kommissionens höstprognoser för 2004 (KOM), kommissionens beräkningar. |På grundval av denna bedömning har kommissionen antagit den bifogade rekommendationen till rådets yttrande om Österrikes uppdaterade stabilitetsprogram och vidarebefordrar den till rådet.Rekommendation tillRÅDETS YTTRANDEenligt artikel 5.3 i rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om Österrikes uppdaterade stabilitetsprogram, 2004–2008EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR AVGETT FÖLJANDE YTTRANDEmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken[3], särskilt artikel 5.3 i denna,med beaktande av kommissionens rekommendation, ochefter att ha hört Ekonomiska och finansiella kommittén.HÄRIGENOM FRAMFÖRS FÖLJANDE.Den [18 januari 2005] granskade rådet Österrikes uppdaterade stabilitetsprogram, som omfattar perioden 2004–2008. Programmet uppfyller i stort sett kraven i ”uppförandekoden för stabilitets- och konvergensprogrammens innehåll och utformning”, med undantag för ett fåtal avvikelser från den utformning som fastställs enligt ENS.Enligt det makroekonomiska scenario som ligger till grund för programmet förväntas den reala BNP-tillväxten öka från 1,9 % av BNP 2004 för att därefter ligga kvar på ungefär 2 ½ % av BNP under resten av programperioden. På grundval av de uppgifter som för närvarande finns tillgängliga verkar detta scenario spegla en rimlig tillväxtprognos under de första åren, men verkar lite för optimistisk under de sista åren, då prognosen överstiger den potentiella tillväxten under fyra år i rad. Programmets inflationsprognoser förefaller vara realistiska.Österrike strävar efter att nå en situation med offentliga finanser som ligger nära balans 2008. Underskottet förväntas öka från 1,3 % av BNP 2004 till 1,9 % av BNP 2005, varefter det först sakta sjunker till 1,7 % 2006, för att sedan falla till noll under 2008 i två lika stora omgångar. Denna minskande offentliga skuldnivå speglar en finanspolitisk strategi som kombinerar en konsekvent sänkning av skatterna med en återgång till offentliga finanser i balans på medellång sikt. Enligt ENS 95 skall skattesatsen sjunka från 43 % 2003 till 40 % 2008. Den finanspolitiska konsolideringsplanen har fastställts i en nationell stabilitetspakt mellan de regionala myndigheterna, vilken skall verkställas på alla regeringsnivåer via ett system med påföljder.Det budgetmässiga utfallet kan bli sämre än vad som beräknats i programmet, särskilt eftersom man genom den finanspolitiska strategin tidigarelägger skattelättnaderna, men senarelägger motsvarande nedskärningar av utgifterna. Riskerna förefaller balansera varandra under 2005 och 2006, då utvecklingen av underskottet domineras av de betydande skattelättnader som träder i kraft den 1 januari 2005, och med tanke på det realistiska makroekonomiska scenario som ligger till grund för programmet. Däremot är riskerna för 2007 och 2008 större, eftersom för det första - BNP-tillväxten antas ligga över den potentiella och - för det andra - den betydande minskning av utgifterna i förhållande till BNP som förväntas i stor utsträckning inte specificerats i programmet. Mot bakgrund av denna riskbedömning är det möjligt att de finanspolitiska åtgärderna i programmet inte är tillräckliga för att nå stabilitets- och tillväxtpaktens mål att på medellång sikt ha offentliga finanser nära balans 2008. De förefaller dock ge en tillräcklig säkerhetsmarginal som motverkar riskerna att överskrida refrensvärdet för det offentliga underskottet på 3 % av BNP med normala konjunktursvängningar under programperioden.Skuldkvoten beräknas ha nått 64,2 % av BNP 2004, dvs. den ligger över fördragets referensvärde på 60 %. I programmet beräknas skuldkvoten minska med 5 procentenheter under loppet av programperioden. Skuldkvoten kan komma att utveckla sig sämre än väntat till följd av de ovannämnda risker som omgärdar målen för de offentliga finanserna. Österrike skulle dock kunna kompensera denna risk genom privatiseringar i stor skala.Österrike förefaller befinna sig i en relativt gynnsam situation vad gäller de offentliga finansernas långsiktiga hållbarhet, trots att man förväntar sig betydande kostnader till följd av den åldrande befolkningen. De pensionsreformer som genomfördes 2003 och 2004 kommer på lång sikt att minska denna börda betydligt. Genom 2004 års reform skjuts dock konsolideringseffekten upp ytterligare. Planen att från 2030 bara inflationsjustera pensionerna och hålla de reala förmånsnivåerna konstanta är mycket ambitiös, men tidigare besparingar till följd av 2003 års reform har i viss utsträckning justerats nedåt.Den ekonomiska politiken i programmet överensstämmer delvis med de landspecifika rekommendationerna i de allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken på området offentliga finanser. Även om Österrike kommer att sänka sitt höga skattetryck åtföljs inte sänkningen av en nedskärning av utgifterna, och ett konjunkturrensat saldo för de offentliga finanserna som är nära balans beräknas kunna nås först under programmets sista år.***Mot bakgrund av denna bedömning rekommenderas Österrike att påskynda den finanspolitiska konsolideringsplanen. Vidare bör Österrike mer detaljerat beskriva de specifika åtgärder genom vilka en betydande finanspolitisk konsolidering kan uppnås under programmets två sista år.Prognosticerade nyckeltal i Österrikes uppdaterade stabilitetsprogram2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 |Real BNP-tillväxt (i %) | 0.8 | 1.9 | 2.5 | 2.5 | 2.2 | 2.4 |Inflation (HIKP) (i %) | 1.3 | 2.1 | 1.8 | 1.4 | 1.5 | 1.6 |Saldo i de offentliga finanserna (i % av BNP) | -1.1 | -1.3 | -1.9 | -1.7 | -0.8 | 0.0 |Primärt saldo (i % av BNP) | 2.1 | 1.9 | 1.2 | 1.3 | 2.2 | 2.9 |Konjunkturrensat saldo (i % av BNP)1 | -0.7 | -0.9 | -1.7 | -1.6 | -0.8 | -0.1 |Offentlig bruttoskuld (i % av BNP) | 64.5 | 64.2 | 63.6 | 63.1 | 61.6 | 59.1 |1 Kommissionens beräkningar genom tillämpning av den allmänt vedertagna metoden för uppgifterna i programmet. |[1] EGT L 209, 2.8.1997, s. 1. De dokument som det hänvisas till i texten återfinns på webbplatsen http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm.[2] Reviderat yttrande från Ekonomiska och finansiella kommittén om stabilitets- och konvergensprogrammens innehåll och utformning som godkändes av Ekofin-rådet den 10 juli 2001.[3] EGT L 209, 2.8.1997. De dokument som det hänvisas till i texten återfinns på webbplatsen: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm.


title: Rådets rekommendation av den 12 juli 2016 om Cyperns nationella reformprogram 2016 med avgivande av rådets yttrande om Cyperns stabilitetsprogram 2016

text:
               18.8.2016

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               C 299/27

         RÅDETS REKOMMENDATION
   av den 12 juli 2016
   om Cyperns nationella reformprogram 2016 med avgivande av rådets yttrande om Cyperns stabilitetsprogram 2016
   (2016/C 299/07)
   EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION
   med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 121.2 och 148.4,
   med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken (1), särskilt artikel 5.2,
   med beaktande av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1176/2011 av den 16 november 2011 om förebyggande och korrigering av makroekonomiska obalanser (2), särskilt artikel 6.1,
   med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation,
   med beaktande av Europaparlamentets resolutioner,
   med beaktande av Europeiska rådets slutsatser,
   med beaktande av sysselsättningskommitténs yttrande,
   med beaktande av ekonomiska och finansiella kommitténs yttrande,
   med beaktande av yttrandet från kommittén för socialt skydd,
   med beaktande av yttrandet från kommittén för ekonomisk politik, och
   av följande skäl:

               (1)

               Fram till den 31 mars 2016 omfattades Cypern av ett makroekonomiskt anpassningsprogram i enlighet med artikel 1.2 i rådets genomförandebeslut 2013/463/EU (3). Enligt artikel 12 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 472/2013 (4) var Cypern därför så länge som det programmet pågick undantaget från övervakningen och bedömningen inom ramen för den europeiska planeringsterminen för samordning av den ekonomiska politiken. Eftersom Cypern avslutat programmet inbegrips landet på nytt fullt ut i den europeiska planeringsterminen.

               (2)

               Den 26 november 2015 antog kommissionen den årliga tillväxtöversikten, som inledde 2016 års europeiska planeringstermin för samordning av den ekonomiska politiken. Prioriteringarna i den årliga tillväxtöversikten godkändes av Europeiska rådet den 17–18 mars 2016. Den 26 november 2015 antog kommissionen, på grundval av förordning (EU) nr 1176/2011, rapporten om förvarningsmekanismen, i vilken den angav att Cyperns situation kommer att bedömas inom förfarandet vid makroekonomiska obalanser när det makroekonomiska anpassningsprogrammet avslutats. Samma dag antog kommissionen också en rekommendation till rådets rekommendation om den ekonomiska politiken för euroområdet. Den rekommendationen godkändes av Europeiska rådet den 18–19 februari 2016 och antogs av rådet den 8 mars 2016 (5). Med tanke på att ekonomierna i den ekonomiska och monetära unionen är tätt sammanvävda bör Cypern, i egenskap av ett land som har euron som valuta, se till att dessa rekommendationer genomförs fullständigt och i tid.

               (3)

               Landsrapporten för Cypern 2016 offentliggjordes den 7 april 2016. I den bedömdes Cyperns ekonomiska och sociala situation, dess utmaningar efter det att landet lämnat det makroekonomiska anpassningsprogrammet den 31 mars 2016 och dess framsteg med att uppnå sina nationella Europa 2020-mål. Den innehöll också den fördjupade granskningen i enlighet med artikel 5 i förordning (EU) nr 1176/2011. Den 7 april 2016 lade kommissionen fram resultaten av den fördjupade granskningen. Av analysen drog kommissionen slutsatsen att Cypern har alltför stora makroekonomiska obalanser. Framför allt är det viktigt att ta itu med de många obalanserna i form av alltför hög privat skuldsättning, alltför stor statsskuld och utlandsskuld samt en stor andel nödlidande lån.

               (4)

               Den 28 april 2016 lade Cypern fram sitt nationella reformprogram 2016 och den 13 maj 2016, efter att tidsfristen löpt ut, sitt stabilitetsprogram för samma år. De båda programmen har bedömts samtidigt för att deras inbördes samband ska kunna tas i beaktande.

               (5)

               Relevanta landsspecifika rekommendationer har beaktats i planeringen för 2014–2020 av de europeiska struktur- och investeringsfonderna. Enligt artikel 23 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1303/2013 (6) får kommissionen begära att en medlemsstat ska se över och föreslå ändringar av sin partnerskapsöverenskommelse och av relevanta program när så krävs för att stödja genomförandet av relevanta rekommendationer från rådet. Kommissionen har i riktlinjerna för tillämpning av åtgärder som sammanlänkar effektiva europeiska struktur- och investeringsfonder med sund ekonomisk styrning beskrivit närmare hur den kommer att tillämpa denna bestämmelse.

               (6)

               Efter upphävandet av förfarandet vid alltför stora underskott omfattas Cypern för närvarande av stabilitets- och tillväxtpaktens förebyggande del och av övergångsreglerna för skuldkriteriet. Det strukturella saldot för 2015 beräknas nå ett överskott på 1,7 % av BNP, och överstiga det medelfristiga budgetmålet med lika mycket. På grundval av kommissionens vårprognos 2016, förväntas det medelfristiga budgetmålet vara uppfyllt även 2016. Med oförändrad politik finns det dock en risk för en viss avvikelse från det medelfristiga målet under 2017. Cyperns strukturella saldo förväntas försämras mer än vad som är tillåtet enligt övergångsreglerna för skuldkriteriet. Rådet anser, på grundval av sin bedömning av stabilitetsprogrammet och med beaktande av kommissionens vårprognos 2016, att det finns en risk för att Cypern inte kommer att följa stabilitets- och tillväxtpaktens regler. Det kommer därför att krävas ytterligare åtgärder för att reglerna ska följas under 2017.

               (7)

               Cyperns har genomfört betydande finanspolitiska strukturreformer inom det makroekonomiska anpassningsprogrammet. Vissa författningar måste antas när det gäller budgetarbetet, krav på budgetjusteringar under året och vilket ansvar de tjänstemän har som kontrollerar utgiftsåtaganden. Den offentliga sektorn kännetecknas fortfarande av ineffektivitet. Framför allt utmärker sig den offentliga förvaltningen genom att ha de högsta lönekostnaderna (som andel av BNP) i euroområdet, medan effektivitetsindikatorerna är genomsnittliga vilket kan förklaras med bristande rörlighet och avsaknad av resultatincitament. De statliga verken (telekommunikation och energi) kännetecknas av höga priser och är fortfarande relativt väl skyddade från konkurrens. Inom det makroekonomiska anpassningsprogrammet har Cypern åtagit sig att införa ett bindande system för att begränsa löneökningarna för offentliganställda, så att de offentliga finanserna blir hållbara på lång sikt. Lagförslaget har utarbetats och lagts fram för representanthuset, men har inte antagits ännu. En bred reform av den offentliga förvaltningen, en reformplan för lokala myndigheter och en ny lag om styrning av statsägda organisationer har föreslagits enligt det makroekonomiska anpassningsprogrammet för att göra den offentliga sektorn effektivare, men dessa har ännu inte antagits.

               (8)

               Skuldsättningen i den privata sektorn i Cypern är fortfarande alltför hög. Det reformerade regelverket för obestånd och insolvens är ett viktigt steg på väg mot en balans mellan låntagares och långivares rättigheter, men det finns utrymme för förbättrad effektivitet och ökad tillämpning. En rad brister i hur regelverket fungerar gör det svårt att varaktigt vända utvecklingen av den privata skuldsättningen nedåt och snabbare minska de nödlidande lånen snabbare. Detta påverkar även möjligheterna att erbjuda företagare en andra chans. En rad brister kvarstår också när det gäller hur skuldsaneringen fungerar i den privata sektorn. Vidare är det viktigt att alla civilprocessrättsliga regler och förordningar antas för att lagstiftningen för insolvens ska kunna genomföras och få verkan. För att insolvenskontoret ska kunna inleda sin verksamhet krävs tillräckligt med personal, it-infrastruktur och tillräckligt många väl utbildade jurister med kompetens på området. Dessutom behövs tillförlitliga och snabba system för utfärdande och hantering av lagfarter för att undvika eftersläpning och skydda köpare, så att rätten till fast egendom fastställs på korrekt sätt och förtroendet för fastighetsmarknaden återställs.

               (9)

               Cypern står även inför viktiga utmaningar inom rättsväsendet. Ineffektiva domstolsförfaranden och begränsad kapacitet leder till betydande förseningar av behandlingen av rättsfall, vilket utgör ett hinder för tillämpningen av regelverket för obestånd och insolvens och försvagar företagsklimatet i allmänhet. Så länge som civilprocessrätten inte reformeras kommer behandlingen och verkställandet av domstolsbeslut fortsätta att ta lång tid och därmed kvarstår eftersläpningen.

               (10)

               Stora framsteg har gjorts inom det makroekonomiska anpassningsprogrammet för att omstrukturera och återställa förtroendet för det cypriotiska finanssystemet. Cypern måste emellertid fortfarande återgå till normal utlåning i ekonomin och minska de nödlidande lånen, som utgör ungefär 55 % av den totala utlåningen till hushållen och icke-finansiella företag. Företagens höga skuldsättning minskar deras konkurrensförmåga och påverkar deras möjligheter att investera och växa. Framsteg har visserligen gjorts, men bankernas ansträngningar för att omstrukturera livskraftiga låntagares skulder har ännu inte gett några konkreta resultat och avsättningarna till deras nödlidande exponeringar är fortfarande relativt små. Svag avtalsefterlevnad och betalningsdisciplin påverkar möjligheterna att åtgärda strategiska brister och förebygga nödlidande lån. Bankerna har begränsad tillgång till information om låntagarnas inkomster och tillgångar, trots att ett kreditregister har inrättats.

               (11)

               Cypern har kommit långt när det gäller att styra ekonomin ut ur recessionen, men investeringsnivån är fortfarande låg och den potentiella tillväxten i ekonomin är dämpad. Inom programmet antog Cypern en åtgärdsplan för tillväxt, som var avsedd att öka konkurrensen, stärka incitamenten till innovation och underlätta investeringar genom att skapa ett mer öppet och effektivt klimat för företagande och mjuka upp tillståndsförfaranden. Privatiseringsplanen genomförs och de nationella tillsynsmyndigheterna stärks för att locka utländska investeringar som ökar produktiviteten. Uppstartsföretag och små och medelstora företag har mycket begränsade möjligheter att få finansiering, eftersom kraven för banklån är strikta och det saknas alternativa finansieringskällor. Tillgången till finansiering skulle kunna underlättas genom förstärkt samordning av olika EU-instrument som Europeiska struktur- och investeringsfonderna, Europeiska fonden för strategiska investeringar och EU:s konkurrensprogram.

               (12)

               Arbetsmarknaden började återhämta sig under 2015 men arbetslösheten är fortfarande hög, även om den minskar. Framför allt är ungdoms- och långtidsarbetslösheten bekymmersam. Vissa åtgärder har vidtagits inom den aktiva arbetsmarknadspolitiken och den offentliga arbetsförmedlingen. Arbetsförmedlingen saknar dock fortfarande kapacitet att möta efterfrågan, erbjuda bra hjälp och rådgivning till arbetssökande och nå ut till arbetslösa som inte är registrerade som arbetssökande. Planer på att stärka den offentliga arbetsförmedlingens administrativa kapacitet, som inbegriper en specialisering och ett ökat antal rådgivare som direkt hjälper de arbetssökande, har försenats. De aktiva arbetsmarknadsåtgärderna har begränsad effekt, eftersom det saknas en effektiv kvalitetskontroll av de pågående programmen.

               (13)

               Unga människors deltagande i yrkesutbildning är fortfarande lågt, något som utmärks av arbetsgivarnas bristande engagemang för elevernas utbildning. Åtgärder vidtas för närvarande i enlighet med strategin för yrkesutbildning.

               (14)

               Cypern saknar allmän hälso- och sjukvård och vårdsystemet ger i praktiken inte tillräcklig tillgång till vård. Den låga offentliga finansieringen av hälso- och sjukvård medför att de otillfredsställda behoven är avsevärt högre än i andra av EU:s medlemsstater, på grund av såväl kostnader som patientavgifter. Det finns utrymme för effektivare resursanvändning. Mer självstyre för offentliga sjukhus och införande av ett nationellt vårdsystem är bland de åtgärder som har ansetts relevanta, men som ännu inte har vidtagits, för ett mer ändamålsenligt och kostnadseffektivt hälso- och sjukvårdssystem i Cypern.

               (15)

               Kommissionen har inom ramen för den europeiska planeringsterminen gjort en omfattande analys av Cyperns ekonomiska politik och offentliggjort den i 2016 års landsrapport. Den har bedömt Cyperns stabilitetsprogram och nationella reformprogram. Kommissionen har beaktat inte bara programmens relevans för hållbarheten i finanspolitiken och den socioekonomiska politiken i Cypern utan även i vilken utsträckning EU:s regler och riktlinjer har iakttagits, mot bakgrund av behovet att stärka EU:s övergripande ekonomiska styrning genom att framtida nationella beslut fattas med beaktande av synpunkter på EU-nivå. Rekommendationerna inom ramen för den europeiska planeringsterminen återspeglas i rekommendationerna 1–5 nedan.

               (16)

               Mot bakgrund av denna bedömning har rådet granskat stabilitetsprogrammet, och dess yttrande (7) återspeglas särskilt i rekommendation 1 nedan.

               (17)

               Mot bakgrund av kommissionens fördjupade granskning och denna bedömning har rådet granskat det nationella reformprogrammet och stabilitetsprogrammet. Dess rekommendationer enligt artikel 6 i förordning (EU) nr 1176/2011 återspeglas i rekommendationerna 1–5 nedan.

         HÄRIGENOM REKOMMENDERAS Cypern att under 2016 och 2017 vidta följande åtgärder:

               1.

               Efter att ha korrigerat det alltför stora underskottet, respektera det medelfristiga budgetmålet under 2016 och 2017. Senast i slutet av 2016 införa ett bindande system som håller tillbaka löneökningarna för offentliganställda. Senast i slutet av 2016 anta den breda reformen av den offentliga förvaltningen och lagen om styrning av statsägda organisationer samt genomföra reformen av lokala myndigheter. Senast i slutet av 2016 anta de författningar som krävs för att göra det nya budgetregelverket fullständigt.

               2.

               Senast i juni 2017 undanröja hindren för ett fullständigt genomförande av regelverket för obestånd och insolvens och avsätta tillräckliga resurser för insolvenskontoret. Införa tillförlitliga och snabba system för utfärdande av lagfarter och överföring av rättigheter till fast egendom. Öka domstolsväsendets effektivitet och kapacitet. Reformera civilprocessrätten.

               3.

               Senast i slutet av 2016 vidta ytterligare åtgärder för att minska de nödlidande lånen och sörja för korrekt värdering av säkerheter vid avsättning. Förbättra långivarnas tillgång till information och utöka den information som tillhandahålls för närvarande så att kreditregistret kan fungera fullt ut.

               4.

               Undanröja investeringshinder, framför allt genom att genomföra handlingsplanen för tillväxt, fullfölja privatiseringsplanen och stärka de nationella tillsynsmyndigheterna. Vidta åtgärder för att förbättra tillgången till finansiering för små och medelstora företag.

               5.

               Öka de offentliga arbetsförmedlingarnas kapacitet och deras service för långtidsarbetslösa samt se till att de i större utsträckning når arbetslösa som inte är registrerade som arbetssökande. Anta lagstiftning om en sjukhusreform och gå vidare med det planerade genomförandet av ett allmänt hälso- och sjukvårdssystem.

      Utfärdad i Bryssel den 12 juli 2016.

            På rådets vägnar

         P. KAŽIMÍR

            Ordförande

      (1)  EGT L 209, 2.8.1997, s. 1.

      (2)  EUT L 306, 23.11.2011, s. 25.

      (3)  Rådets genomförandebeslut 2013/463/EU av den 13 september 2013 om godkännande av det makroekonomiska anpassningsprogrammet för Cypern och om upphävande av beslut 2013/236/EU (EUT L 250, 20.9.2013, s. 40).

      (4)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 472/2013 av den 21 maj 2013 om förstärkning av den ekonomiska övervakningen och övervakningen av de offentliga finanserna i medlemsstater i euroområdet som har, eller hotas av, allvarliga problem i fråga om sin finansiella stabilitet (EUT L 140, 27.5.2013, s. 1).

      (5)  EUT C 96, 11.3.2016, s. 1.

      (6)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1303/2013 av den 17 december 2013 om fastställande av gemensamma bestämmelser för Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden, Sammanhållningsfonden, Europeiska jordbruksfonden för landsbygdsutveckling och Europeiska havs- och fiskerifonden, om fastställande av allmänna bestämmelser för Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden, Sammanhållningsfonden och Europeiska havs- och fiskerifonden samt om upphävande av rådets förordning (EG) nr 1083/2006 (EUT L 347, 20.12.2013, s. 320).

      (7)  Enligt artikel 5.2 i förordning (EG) nr 1466/97.


Avis juridique important

|

31999Y0520(01)

Rådets rekommendation av den 29 april 1999 om utrustning för att upptäcka falska eller förfalskade dokument på utlandsbeskickningars viseringsavdelningar och vid nationella myndigheter som utfärdar och förlänger viseringar

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr C 140 , 20/05/1999 s. 0001 - 0002

RÅDETS REKOMMENDATIONav den 29 april 1999om utrustning för att upptäcka falska eller förfalskade dokument på utlandsbeskickningars viseringsavdelningar och vid nationella myndigheter som utfärdar och förlänger viseringar(1999/C 140/01)EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR BESLUTAT OM FÖLJANDE REKOMMENDATION TILL MEDLEMSSTATERNAS REGERINGARmed beaktande av Europaparlamentets yttrande,med beaktande av att medlemsstaterna enligt artikel K.1, i Fördraget om Europeiska unionen utan att detta påverkar Europeiska gemenskapens befogenheter skall betrakta bland annat följande områden som frågor av gemensamt intresse:- reglerna för personers överskridande av medlemsstaternas yttre gränser och för kontrollförfaranden i samband med detta,- invandringspolitiken och politiken mot medborgare i tredje land,- villkoren för inresa till och rörlighet inom medlemsstaternas territorium för medborgare i tredje land,- villkoren för bosättning inom medlemsstaternas territorium för medborgare i tredje land, inklusive villkoren för familjers återförening och tillträdet till arbetsmarknaden,- kampen mot olaglig invandring, bosättning och arbete inom medlemsstaternas territorium när det gäller medborgare i tredje land;med avsikten att förhindra dokumentmissbruk vid tredjelandsmedborgares inresa till och bosättning på medlemsstaternas territorium,i övertygelsen att dokumentmissbruk kan förhindras effektivt genom förebyggande åtgärder ochmed beaktande av att det är viktigt att sörja för att åstadkomma en enhetlig nivå när det gäller sakkunskap och utrustning för att upptäcka förfalskningar vid de myndigheter i Europeiska unionens medlemsstater som utfärdar viseringar.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1Medlemsstaterna skall i framtiden ta större hänsyn till de krav som måste uppfyllas för att viseringar skall kunna utfärdas på vederbörligt sätt, särskilt- genom en lämplig utrustningsnivå, och- genom motsvarande utveckling av de kunskaper och färdigheter som är nödvändiga för denna prövning, också ifråga om de systematiska utbildningsåtgärder som detta kräver,för att i ökad omfattning kunna upptäcka falska och förfalskade dokument.Artikel 2Följande avgörande faktorer skall ligga till grund för beslut under nationell behörighet rörande hur de organ som utfärdar och förlänger viseringar skall utrustas:- Antalet viseringsansökningar.- Det kända antalet falska och förfalskade dokument.När det gäller utrustningen är det inte så mycket viseringsställets storlek eller antalet utfärdade viseringar som skall vara avgörande, utan den faktiska risken för förfalskningar i samband med viseringsförfarandet. Det handlar om att upptäcka förfalskningar av pass som skall förses med viseringar, dokument som ersätter pass, inbjudningar och andra bevis som är av betydelse för viseringsförfarandet.Artikel 3Den tekniska minimiutrustningen framgår av bilagan till denna rekommendation. Bilagan skall regelbundet anpassas till den tekniska utvecklingen.Artikel 4Medlemsstaterna skall sträva efter att på grundval av sina enskilda bedömningar av riskerna och med beaktande av de ekonomiskamöjligheterna stegvis anpassa personalens utbildning och antal samt utrustningen till kriterierna i denna rekommendation.Medlemsstaterna skall inom ramen för det konsulära samarbetet på platsen vid behov överväga sina möjligheter att ställa utrustning till förfogande för andra medlemsstater. Alternativt får medlemsstaterna överväga att lokalt använda utrustningen gemensamt. Utbildning får göras tillgänglig för andra medlemsstaters medarbetare. Den tekniska personalen bör dela med sig av sina kunskaper och erfarenheter.Utfärdat i Luxemburg den 29 april 1999.På rådets vägnarW. MÜLLEROrdförandeBILAGAREKOMMENDERAD MINIMIUTRUSTNINGA. LÅG RISKNIVÅPersonalPersonal med grundutbildningErforderlig utrustning- UV-ljuskälla- UV-handlampor- Förstoringsutrustning/belysningsutrustning- lupper/förstoringsglas resp. genomlysningsplatta - snedbelysningsutrustning- kombinationsutrustning för undersökning av dokument genom förstoring, genomlysning och snedbelysning- Speciell kontrollutrustning- retroviewer (för undersökning av retroreflekterande material)- förstoringsglas, filterfolier osv. för latenta säkerhetsdetaljer i dokument som är vanliga på platsen- Referensmaterial- uppslagsverk över äkta pass (t.ex. passhandbok, Annual Passport Guide)- Europeiska förfalskningsbulletinenB. MEDELHÖG RISKNIVÅPersonalPersonal med grundutbildning; dessutom skall dokumentrådgivare eller andra kvalificerade medarbetare vid viseringsorganet finnas närvarande eller stå till förfogande för att upptäcka helt eller delvis förfalskade dokument.Erforderlig utrustning- UV-ljuskälla- UV-handlampor och fast UV-utrustning- Förstoringsutrustning- stereozoom-mikroskop med liten förstoring- ljuskälla med flexibel fiberoptik- ljuslåda för genomlysningsundersökningar- Speciell kontrollutrustning- retroviewer (för undersökning av retroreflekterande material)- förstoringsglas, filterfolier osv. för latenta säkerhetsdetaljer i dokument som är vanliga på platsen- Referensmaterial- uppslagsverk över äkta pass (t.ex. passhandbok, Annual Passport Guide)- Europeiska förfalskningsbulletinenC. HÖG RISKNIVÅPersonalHögkvalificerade tjänstemän med omfattande erfarenheter av dokumentförfalskningar eller permanent på platsen verksamma dokumentrådgivare.Erforderlig utrustning- UV-ljuskälla- UV-handlampor och fast UV-utrustning- Förstoringsutrustning- stereozoom-mikroskop- ljuskälla med flexibel fiberoptik- ljuslåda för genomlysningsundersökningar- Speciell kontrollutrustning- retroviewer (för undersökning av retroreflekterande material)- förstoringsglas, filterfolier osv. för latenta säkerhetsdetaljer i dokument som är vanliga på platsen- Utrustning för scanning med infrarött ljus- apparatur för kontroll av dokument med infrarött ljus- Utrustning för maskinell kontroll av dokument- utrustning för optisk läsning av tecken (med verifikation av kontrollsiffor)- maskinell utrustning för äkthetskontroll (t.ex. för kinegramstrukturer)- Referensmaterial- uppslagsverk över äkta pass (t.ex. passhandbok, Annual Passport Guide)- Europeiska förfalskningsbulletinen- databankssystem (informationssystem över äkta och falska dokument och spaningssystem för upptäckt av stulna dokument)


title: Kommissionens rekommendation av den 12 maj 2009 om genomförandet av principerna om integritets- och dataskydd i tillämpningar som stöds av radiofrekvensidentifiering (RFID) [delgivet med nr K(2009) 3200]

text:
               16.5.2009

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               L 122/47

      KOMMISSIONENS REKOMMENDATION

   av den 12 maj 2009
   om genomförandet av principerna om integritets- och dataskydd i tillämpningar som stöds av radiofrekvensidentifiering (RFID)
   [delgivet med nr K(2009) 3200]
   (2009/387/EG)
   EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION UTFÄRDAR DENNA REKOMMENDATION
   med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 211,
   efter samråd med Europeiska datatillsynsmannen, och
   av följande skäl:

               (1)

               Radiofrekvensidentifiering (RFID) markerar en ny utveckling i informationssamhället, där föremål som är utrustade med mikroelektronik som medger automatisk databehandling blir allt vanligare i vardagen.

               (2)

               Användningen av radiofrekvensidentifiering ökar och blir därmed en del av individens liv inom en rad olika områden, exempelvis logistik (1), hälsovård, kollektivtrafik, detaljhandel (framför allt när det gäller att förbättra produktsäkerheten och återkalla produkter snabbare), underhållningsbranschen, i arbetet, vägavgiftssystem, bagagehantering och resehandlingar.

               (3)

               RFID-tekniken har potential att bli en ny drivkraft för tillväxt och arbetstillfällen och kan således bidra på ett mycket positivt sätt till Lissabonstrategin på grund av de mycket lovande utsikterna i ekonomiskt hänseende. RFID-tekniken kan således bidra till att skapa nya affärsmöjligheter och kan medföra kostnadsminskningar och ökad effektivitet, särskilt när det gäller att bekämpa förfalskning, hantera ”e-avfall” och farliga material och vid återvinningen av produkter i slutet på deras livscykel.

               (4)

               RFID-tekniken möjliggör behandling av uppgifter, inklusive personuppgifter, över korta distanser utan fysisk kontakt eller synlig interaktion mellan läsaren eller skrivaren och taggen, vilket innebär att denna interaktion kan ske utan att individen är medveten om det.

               (5)

               RFID-tillämpningar kan behandla data om en identifierad eller identifierbar fysisk person, vilket innebär att en fysisk person kan identifieras direkt eller indirekt. De kan behandla personuppgifter som lagrats på taggen såsom en persons namn, födelsedatum eller adress eller biometriska uppgifter eller uppgifter som kopplar ett visst RFID-nummer till personuppgifter som är lagrade på en annan plats i systemet. Dessutom kan RFID-tekniken användas för övervakning av enskilda personer genom att de bär ett eller flera föremål som innehåller ett RFID-nummer.

               (6)

               På grund av att RFID-tillämpningar kan finnas överallt, samtidigt som de är praktiskt taget osynliga, är det viktigt att uppmärksamma integritets- och dataskyddsfrågorna vid införandet av RFID. Följaktligen bör funktioner för integritetsskydd och informationssäkerhet byggas in i RFID-tillämpningar innan de börjar användas allmänt (principen ”security and privacy-by-design”).

               (7)

               Det kommer endast att vara möjligt att utnyttja de många ekonomiska och sociala fördelarna med radiofrekvensidentifiering om effektiva åtgärder vidtas för att skydda personuppgifter, integriteten och de etiska principer som är förknippade med RFID och som står i centrum för debatten om allmänhetens acceptans av RFID.

               (8)

               Medlemsstaterna och de berörda intressenterna bör, särskilt i den inledande fasen av genomförandet av RFID-tekniken, göra ytterligare insatser för att se till att RFID-tillämpningar övervakas och att individens rättigheter och friheter respekteras.

               (9)

               I sitt meddelande av den 15 mars 2007 – ”Radiofrekvensidentifiering (RFID) i Europa: på väg mot en strategi” (2) – förklarade kommissionen att den skulle ge klargöranden och utfärda riktlinjer om skyddet av personuppgifter och privatlivet i samband med RFID-tillämpningar genom en eller flera rekommendationer.

               (10)

               Rättigheterna och skyldigheterna när det gäller skyddet av personuppgifter och det fria flödet av sådana uppgifter gäller fullt ut för RFID-tillämpningar som behandlar personuppgifter enligt Europaparlamentets och rådets direktiv 95/46/EG av den 24 oktober 1995 om skydd för enskilda personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter (3) och Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/58/EG av den 12 juli 2002 om behandling av personuppgifter och integritetsskydd inom sektorn för elektronisk kommunikation (direktiv om integritet och elektronisk kommunikation) (4).

               (11)

               De principer som fastställs i Europaparlamentets och rådets direktiv 1999/5/EG av den 9 mars 1999 om radioutrustning och teleterminalutrustning och om ömsesidigt erkännande av utrustningens överensstämmelse (5) bör även tillämpas i utvecklingen av RFID-tillämpningar.

               (12)

               I yttrandet från Europeiska datatillsynsmannen (6) ges vägledning om hur produkter ska hanteras som innehåller taggar som innehas av enskilda personer. Datatillsynsmannen efterlyser konsekvensanalyser avseende integritets- och säkerhetsaspekterna för att identifiera och utveckla ”bästa tillgängliga teknik” i syfte att skydda integriteten och säkerheten i RFID-system.

               (13)

               Operatörer av RFID-tillämpningar bör vidta alla rimliga åtgärder för att se till att uppgifterna i fråga inte kan knytas till en identifierad eller identifierbar fysisk person genom något medel som sannolikt kan användas av antingen RFID-operatören eller någon annan person, om inte sådana uppgifter behandlas i enlighet med de tillämpliga principerna och rättsliga bestämmelserna om dataskydd.

               (14)

               I sitt meddelande av den 2 maj 2007 om främjande av dataskydd genom integritetsfrämjande teknik (7) fastställer kommissionen tydliga åtgärder för att nå målet att minimera behandlingen av personuppgifter och där så är möjligt använda avidentifierade eller pseudonymförsedda uppgifter genom att stödja utvecklingen av integritetsfrämjande teknik och dess användning av registeransvariga och enskilda personer.

               (15)

               I sitt meddelande av den 31 maj 2006 – ”En strategi för ett säkert informationssamhälle – ’Dialog, partnerskap och användarinflytande’” (8) – lyfter kommissionen fram mångfald, öppenhet, driftskompatibilitet, användarvänlighet och konkurrens som viktiga drivfjädrar för ett säkert informationssamhälle och betonar medlemsstaternas och de offentliga förvaltningarnas roll för att förbättra kunskapen och främja god praxis på säkerhetsområdet. Kommissionen uppmanar även intressenter från den privata sektorn att sträva efter system för säkerhetscertifiering för produkter, processer och tjänster till rimliga kostnader som kan tillgodose EU:s särskilda behov, inte minst när det gäller respekten för privatlivet.

               (16)

               I rådets resolution av den 22 mars 2007 om en strategi för ett säkert informationssamhälle i Europa (9), uppmanas medlemsstaterna att rikta vederbörlig uppmärksamhet på behovet av att förebygga och bekämpa nya och befintliga säkerhetshot mot elektroniska kommunikationsnät.

               (17)

               För att se till att denna rekommendation följs på ett enhetligt sätt i alla medlemsstater är det nödvändigt att utforma en ram på gemenskapsnivå för konsekvensanalyser avseende integritets- och dataskydd. Arbetet med att ta fram en sådan ram bör bygga på befintlig praxis och den erfarenhet som har vunnits i medlemsstaterna och i tredjeländer samt på det arbete som genomförs av Europeiska byrån för nät- och informationssäkerhet (Enisa) (10).

               (18)

               Kommissionen kommer att se till att riktlinjer tas fram på gemenskapsnivå om hanteringen av informationssäkerhetsaspekter för RFID-tillämpningar. Riktlinjerna kommer att bygga på befintlig praxis och erfarenheter som vunnits i medlemsstaterna och tredjeländer. Medlemsstaterna bör bidra till denna process och även uppmana privata enheter och myndigheter att delta.

               (19)

               En utvärdering om konsekvenserna avseende integritets- och dataskyddet, genomförd av operatören innan en RFID-tillämpning tas i drift, kommer att ge den information som krävs för att man ska kunna vidta lämpliga skyddsåtgärder. Sådana åtgärder bör övervakas och ses över under RFID-tillämpningens livstid.

               (20)

               Inom detaljhandeln bör en utvärdering om konsekvenserna avseende integritets- och dataskyddet, för produkter som innehåller taggar och som säljs till konsumenter, ge den information som är nödvändig för att man ska kunna avgöra om det föreligger sannolika hot mot integriteten eller skyddet av personuppgifter.

               (21)

               Användning av internationella standarder, t.ex. de som har tagits fram av Internationella standardiseringsorganisationen (ISO), samt av uppförandekoder och bästa praxis som är förenlig med EU:s regelverk, kan bidra till förvaltningen av åtgärder för informationssäkerhet och integritetsskydd inom hela den RFID-stödda affärsprocessen.

               (22)

               RFID-tillämpningar som har konsekvenser för allmänheten, såsom elektroniska biljetter inom kollektivtrafiken, kräver lämpliga skyddsåtgärder. RFID-tillämpningar som påverkar enskilda personer genom att de till exempel behandlar biometriska identifieringsuppgifter eller hälsouppgifter, är särskilt känsliga när det gäller informationssäkerheten och integritetsskyddet, och kräver därför särskild uppmärksamhet.

               (23)

               Hela samhället måste känna till de skyldigheter och rättigheter som gäller för användningen av RFID-tillämpningar. De parter som inför tekniken har därför ett ansvar att tillhandahålla enskilda personer information om användningen av dessa tillämpningar till.

               (24)

               Genom att öka allmänhetens och små och medelstora företags kunskap om RFID-teknikens funktioner och möjliga användningsområden, blir det möjligt att utnyttja teknikens ekonomiska potential, samtidigt som man minskar riskerna för att tekniken används till nackdel för allmänintresset, vilket i sin tur ökar acceptansen för RFID.

               (25)

               Kommissionen kommer direkt och indirekt att bidra till genomförandet av denna rekommendation genom att främja dialog och samarbete mellan de berörda intressenterna, särskilt genom ramprogrammet för konkurrenskraft och innovation (CIP) som inrättades genom Europaparlamentets och rådets beslut nr 1639/2006/EG (11) och sjunde ramforskningsprogrammet (FP7) som inrättades genom Europaparlamentets och rådets beslut nr 1982/2006/EG (12).

               (26)

               Forskning och utveckling om billig integritetsfrämjande teknik och informationssäkerhetsteknik är av central betydelse på gemenskapsnivå för att främja ett mer omfattande införande av dessa tekniker på acceptabla villkor.

               (27)

               I rekommendationen respekteras och iakttas de grundläggande rättigheterna och de vedertagna principer som erkänts bl.a. i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna. Särskilt syftar rekommendationen till att garantera full respekt för privatlivet och familjelivet samt skydd av personuppgifter.

         HÄRIGENOM REKOMMENDERAS FÖLJANDE.

      Syfte

               1.

               I denna rekommendation ges riktlinjer till medlemsstaterna om utformningen och driften av RFID-tillämpningar på ett lagligt, etiskt och socialt och politiskt godtagbart sätt, med respekt för rätten till privatliv och garantier för skyddet av personuppgifter.

               2.

               I denna rekommendation ges riktlinjer om de åtgärder som bör vidtas vid införande av RFID-tillämpningar för att se till att nationell lagstiftning för att genomföra direktiven 95/46/EG, 1999/5/EG och 2002/58/EG, i tillämpliga fall, följs när sådana tillämpningar införs.

      Definitioner

               3.

               Utöver de definitioner som anges i direktiv 95/46/EG avses i denna rekommendation med
               a)   radiofrekvensidentifiering (RFID): användning av elektromagnetiska vågor eller induktiv koppling i radiofrekvensdelen av spektrumet för kommunikation till eller från en RFID-tagg med hjälp av en rad olika modulerings- och kodningssystem i syfte att entydigt avläsa en RFID-taggs identitet eller andra uppgifter som lagrats på taggen,
               b)   RFID-tagg eller tagg: antingen en RFID-transponder som har förmåga att producera en radiosignal eller en RFID-transponder som kopplar om, återsprider eller reflekterar (beroende på typen av transponder) och modulerar en bärsignal som mottas från en läsare eller en skrivare,
               c)   RFID-läsare eller RFID-skrivare eller läsare: en fast eller rörlig anordning för datainsamling och identifiering med hjälp av radiofrekventa elektromagnetiska vågor eller induktiv koppling för att ge impuls till och skicka ett svar i form av modulerade data från en tagg eller en grupp av taggar,
               d)   RFID-tillämpning eller tillämpning: en tillämpning som behandlar uppgifter med hjälp av taggar och läsare, och som stöds av ett back-end-system och en nätbaserad kommunikationsinfrastruktur,
               e)   operatör av RFID-tillämpning eller operatör: en fysisk eller juridisk person, en myndighet, en byrå eller ett annat organ som, på egen hand eller tillsammans med andra, fastställer syftet med och medlen för driften av en tillämpning, inklusive registeransvariga som har ansvar för personuppgifter och som använder en RFID-tillämpning,
               f)   informationssäkerhet: bevarande av sekretess, integritet och tillgänglighet avseende information,
               g)   övervakning: alla verksamheter som genomförs för att upptäcka, observera, kopiera eller registrera en enskild persons vistelseort, rörelser, aktiviteter eller tillstånd.

      Konsekvensanalyser avseende integritets- och dataskydd

               4.

               Medlemsstaterna bör se till att branschen, i samarbete med berörda aktörer från det civila samhället, utarbetar en ram för konsekvensanalyser avseende integritets- och dataskydd. Denna ram bör läggas fram för godkännande av Artikel 29-arbetsgruppen inom 12 månader från offentliggörandet av denna rekommendation i Europeiska unionens officiella tidning.

               5.

               Medlemsstaterna bör se till att operatörerna fullgör följande skyldigheter, oaktat deras andra skyldigheter enligt direktiv 95/46/EG:

                           a)

                           Operatörerna ska genomföra en utvärdering av följderna av användningen av en tillämpning för skyddet av personuppgifter och integritetsskyddet, även när tillämpningen kan användas för att övervaka enskilda personer. Detaljnivån i utvärderingarna bör vara anpassad till de risker för integritetsskyddet som kan vara förknippade med tillämpningen i fråga.

                           b)

                           Operatörerna ska vidta lämpliga tekniska och organisatoriska åtgärder för att garantera skyddet av personuppgifter och integritetsskyddet.

                           c)

                           Operatörerna ska utse en person eller en grupp av personer som ansvarar för att se över utvärderingarna och bedöma om de tekniska och organisatoriska åtgärderna är fortsatt lämpliga för att garantera skyddet av personuppgifter och integritetsskyddet.

                           d)

                           Operatörerna ska lämna in utvärderingarna till den behöriga myndigheten senast sex veckor innan RFID-tillämpningen ska börja användas.

                           e)

                           Operatörerna ska genomföra ovannämnda bestämmelser i enlighet med den ram för konsekvensanalyser avseende integritets- och dataskydd som avses i punkt 4, så snart denna ram finns tillgänglig.

      Informationssäkerhet

               6.

               Medlemsstaterna bör stödja kommissionen i arbetet med att identifiera de RFID-tillämpningar som kan ge upphov till hot mot informationssäkerheten som kan få följder för allmänheten. För sådana tillämpningar bör medlemsstaterna garantera att operatörerna, tillsammans med de nationella behöriga myndigheterna och organisationer från det civila samhället, utarbetar nya system eller tillämpar befintliga system, såsom certifiering eller självanalyser av operatörerna, för att visa att nivån på informations- och integritetsskyddet är lämplig i förhållande till de utvärderade riskerna.

      Information om och insyn i användningen av RFID

               7.

               Utan att det påverkar de registeransvarigas skyldigheter i enlighet med direktiven 95/46/EG och 2002/58/EG ska medlemsstaterna se till att operatörerna utarbetar och offentliggör en kortfattad, korrekt och lättförståelig informationspolicy för var och en av sina tillämpningar. Policyn ska minst omfatta

                           a)

                           operatörernas identitet och adress,

                           b)

                           syftet med tillämpningen,

                           c)

                           vilka uppgifter som ska behandlas av tillämpningen, särskilt om behandlingen omfattar personuppgifter, och om placeringen av taggarna kommer att övervakas,

                           d)

                           en sammanfattning av konsekvensanalysen avseende integritets- och dataskyddet,

                           e)

                           i förekommande fall, de sannolika riskerna för integritetsskyddet när det gäller användningen av taggarna i tillämpningen och de åtgärder som enskilda personer kan vidta för att minska dessa risker.

               8.

               Medlemsstaterna bör se till att operatörerna vidtar åtgärder för att informera enskilda personer om förekomsten av läsare genom ett gemensamt EU-märke, som utvecklas av europeiska standardiseringsorganisationer med stöd av berörda intressenter. Märket bör innehålla information om operatörens identitet och uppgift om en kontaktpunkt där enskilda personer kan erhålla informationspolicyn för tillämpningen i fråga.

      RFID-tillämpningar som används i detaljhandeln

               9.

               Operatörerna bör, genom ett gemensamt EU-märke som tagits fram av europeiska standardiseringsorganisationer med stöd av berörda intressenter, informera enskilda personer om förekomsten av taggar som är placerade på eller inbyggda i produkter.

               10.

               När operatören genomför den konsekvensanalys avseende integritets- och dataskyddet som avses i punkterna 4 and 5, bör operatören särskilt avgöra om taggar som placeras på eller byggs in i produkter som säljs till konsumenter genom detaljhandlare, som inte är operatörer för tillämpningen i fråga, utgör ett sannolikt hot mot privatlivet eller skyddet av personuppgifter.

               11.

               Detaljhandlarna bör vid försäljningstillfället avaktivera eller avlägsna taggar som används i tillämpningar som de säljer om inte konsumenten, efter att ha informerats om den policy som avses i punkt 7, ger sitt godkännande till att taggarna ska fortsätta att vara operativa. Med avaktivering avses varje process som avbryter interaktionen mellan en tagg och dess omgivning och som inte kräver konsumentens aktiva inblandning. Avaktivering eller avlägsnande av taggar ska göras omedelbart och utan kostnad för konsumenterna. Konsumenterna ska kunna kontrollera att taggen verkligen har avaktiverats eller avlägsnats.

               12.

               Punkt 11 gäller inte om man i konsekvensanalysen avseende integritets- och dataskyddet drar slutsatsen att taggar som används i en detaljhandelstillämpning, och som fortsätter att fungera även efter försäljningstillfället, inte utgör ett sannolikt hot mot skyddet av privatlivet eller personuppgifter. Detaljhandlarna ska emellertid kostnadsfritt tillhandahålla enkla hjälpmedel för att omedelbart eller i ett senare skede avaktivera eller avlägsna dessa taggar.

               13.

               Avaktivering eller avlägsnande av taggar innebär inte att detaljhandlarens eller tillverkarens skyldigheter gentemot konsumenten på något sätt begränsas eller upphör.

               14.

               Punkterna 11 och 12 gäller endast för detaljhandlare som är operatörer.

      Informationskampanjer

               15.

               Medlemsstaterna ska i samarbete med branschen, kommissionen och andra intressenter vidta lämpliga åtgärder för att informera och öka kunskapen bland myndigheter och företag, särskilt små och medelstora företag, om de möjliga fördelar och risker som är förknippade med användningen av RFID-teknik. Särskild uppmärksamhet bör ägnas åt informationssäkerhet och integritetsskydd.

               16.

               Medlemsstaterna bör i samarbete med branschen, organisationer från det civila samhället, kommissionen och andra berörda intressenter identifiera och tillhandahålla exempel på god praxis i genomförandet av RFID-tillämpningar för att informera och öka kunskapen bland allmänheten. De bör även vidta lämpliga åtgärder, såsom storskaliga pilotprojekt, för att öka allmänhetens kunskap om RFID-teknik, om dess fördelar och risker samt om följderna av dess användning, som en nödvändig förutsättning för ett mer omfattande införande av denna teknik.

      Forskning och utveckling

               17.

               Medlemsstaterna bör samarbeta med branschen, relevanta intressenter från det civila samhället och kommissionen för att se till att principen ”security and privacy by design” introduceras redan i ett tidigt skede i utvecklingen av RFID-tillämpningar.

      Uppföljning

               18.

               Medlemsstaterna ska vidta alla nödvändiga åtgärder för att se till att alla intressenter som är involverade i utformningen och driften av RFID-tillämpningar inom gemenskapen får information om denna rekommendation.

               19.

               Medlemsstaterna ska senast 24 månader efter offentliggörandet av denna rekommendation i Europeiska unionens officiella tidning meddela kommissionen vilka åtgärder som vidtagits för att följa rekommendationen.

               20.

               Kommissionen ska inom tre år från offentliggörandet av denna rekommendation i Europeiska unionens officiella tidning lägga fram en rapport om genomförandet av rekommendationen, dess effektivitet och vilken inverkan den har haft på operatörer och konsumenter, särskilt när det gäller de åtgärder som rekommenderas i punkterna 9–14.

      Adressater

               21.

               Denna rekommendation riktar sig till medlemsstaterna.

      Utfärdad i Bryssel den 12 maj 2009.

            På kommissionens vägnar

         Viviane REDING

            Ledamot av kommissionen

      (1)  KOM(2007) 607 slutlig.

      (2)  KOM(2007) 96 slutlig.

      (3)  EGT L 281, 23.11.1995, s. 31.

      (4)  EGT L 201, 31.7.2002, s. 37.

      (5)  EGT L 91, 7.4.1999, s. 10.

      (6)  EUT C 101, 23.4.2008, s. 1.

      (7)  KOM(2007) 228 slutlig.

      (8)  KOM(2006) 251 slutlig.

      (9)  EUT C 68, 24.3.2007, s. 1.

      (10)  Artikel 2.1 i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 460/2004 (EUT L 77, 13.3.2004, s. 1).

      (11)  EUT L 310, 9.11.2006, s. 15.

      (12)  EUT L 412, 30.12.2006, s. 1.


title: RECOMMENDATION OF THE EFTA SURVEILLANCE AUTHORITY No 85/96/COL of 10 July 1996 concerning a coordinated programme of inspections in 1996 to ensure compliance with maximum levels of pesticide residues in and on certain products of plant origin, including fruit and vegetables

text:
Avis juridique important

|

E1996C0085

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 285 , 07/11/1996 s. 0026 - 0029

FÖRSLAG FRÅN EFTA:S ÖVERVAKNINGSMYNDIGHET nr 85/96/KOL av den 10 juli 1996 om ett samordnat program för inspektioner under 1996 för att säkerställa efterlevnaden av gränsvärden för bekämpningsmedelsrester i och på vissa produkter av vegetabiliskt ursprung, inklusive frukt och grönsaker EFTA:s ÖVERVAKNINGSMYNDIGHET UTFÄRDAR DENNA REKOMMENDATIONmed beaktande av EES-avtalet, särskilt artikel 109 och protokoll 1 i detta,med beaktande av avtalet om upprättandet av en övervakningsmyndighet och en domstol, särskilt artikel 5.2 b och protokoll 1 i detta,med beaktande av kapitel XII.54 i bilaga II till EES-avtalet (rådets direktiv 90/642/EEG av den 27 november 1990 om fastställande av gränsvärden för bekämpningsmedelsrester i och på produkter av vegetabiliskt ursprung inklusive frukt och grönsaker), särskilt artikel 4.3 i detta, ochmed beaktande av följande:Enligt artikel 4.2 i direktiv 90/642/EEG skall EFTA-staterna före den 1 augusti 1995 förse EFTA:s övervakningsmyndighet med alla nödvändiga upplysningar om genomförandet år 1994 av de nationella kontrollprogrammen för att säkerställa överensstämmelsen med gränsvärdena för bekämpningsmedelsrester i bilaga II i detta direktiv. Övervakningsmyndigheten har mottagit vissa upplysningar i överensstämmelse med detta krav.Enligt artikel 4.1 i direktiv 90/642/EEG skall EFTA-staterna utarbeta framåtsyftande program om utformning och frekvens för de inspektioner som under en viss period skall utföras för att säkerställa att listan med fastställda gränsvärden för bekämpningsmedelsrester följs.Genom en rekommendation till EFTA:s övervakningsmyndighet av den 19 april 1995 om ett samordnat program för inspektioner under 1995 för att säkerställa efterlevnaden av gränsvärden för bekämpningsmedelsrester i och på produkter av vegetabiliskt ursprung inklusive frukt och grönsaker, uppmanades EFTA-staterna att före den 1 september 1995 förse övervakningsmyndigheten med sina planerade nationella övervakningsprogram för 1996. Övervakningsmyndigheten har mottagit vissa upplysningar i överensstämmelse med detta krav.Bilaga II till direktiv 90/642/EEG i dess ändrade lydelse innehåller förteckningar över harmoniserade gränsvärden för vissa bekämpningsmedelsrester som bör omfattas av de nationella och samordnade kontrollprogrammen under 1996.Den mängd upplysningar som gjorts tillgänglig för EFTA:s övervakningsmyndighet är inte tillräcklig för att ge en fullständig överblick över EFTA-staternas genomförda och planerade kontrollprogram.Det är fortfarande nödvändigt att rekommendera allmänna grundläggande ordningar för den kontroll av bekämpningsmedelsrester som skall utföras av EFTA-staterna under 1996 för att säkerställa överensstämmelsen med de föreskrivna gränsvärdena för bekämpningsmedelsrester och att bidra till att det europeiska ekonomiska samarbetsområdet fungerar väl.Det är viktigt att uppgifter om de nuvarande nationella kvalitetssäkrande åtgärderna för provtagning och analys av halten av bekämpningsmedelsrester görs tillgängliga av EFTA-staterna som grundval för vidare diskussion.För utarbetandet av framtida rekommendationer skulle det också vara till hjälp för EFTA:s övervakningsmyndighet om man på förhand underrättades om EFTA-staternas planerade program för 1997 för kontroll av gränsvärdena för bekämpningsmedelsrester som föreskrivs i direktiv 90/642/EEG.EFTA-staternas inspektioner och provtagning för att säkerställa överensstämmelsen med gränsvärdena för bekämpningsmedelsresterna i den förteckning som omnämns i artikel 1.1 i direktiv 90/642/EEG bör genomföras i överensstämmelse med kraven i den rättsakt som nämns i kapitel XII.20 i bilaga II till EES-avtalet (direktiv 79/700/EEG om fastställande av gemenskapens provtagningsmetoder för den offentliga kontrollen av bekämpningsmedelsrester i och på frukt och grönsaker), den nämnda rättsakten i kapitel XII.37 i bilaga II till EES-avtalet (direktiv 85/591/EEG om införande av provtagnings- och analysmetoder vid kontroll av livsmedel inom gemenskapen) och de rättsakter som nämns i kapitel XII.50 och 54 n i bilaga II till EES-avtalet (direktiv 89/397/EEG och 93/99/EEG om offentlig kontroll av livsmedel).Liechtenstein skall följa bestämmelserna i de rättsakter som nämns i kapitel XII i bilaga II till EES-avtalet senast den 1 januari 2000. Liechtenstein skall göra sitt yttersta för att följa bestämmelserna i de rättsakter som nämns i detta kapitel senast den 1 januari 1997. Liechtenstein bör därför inte omfattas av denna rekommendation för år 1996.Norge och Island har rådfrågats inom EFTA:s livsmedelskommitté som bistår EFTA:s övervakningsmyndighet den 7 november 1995.HÄRIGENOM REKOMMENDERAS FÖLJANDE.Norge och Island rekommenderas1) att som en prioriterad uppgift kontrollera produkter från en betydande del av de produktgrupper som nämns i bilaga I till direktiv 90/642/EEG,2) att som en prioriterad uppgift regelbundet inhämta ett minimum av prover som avspeglar produktion, konsumtion och import till EES av varje produkt under hela 1996 eller under produktens marknadsföringsperiod med tydlig angivelse av ursprung och handels- eller marknadsföringsled,3) att som en prioriterad uppgift, med hänsyn till de analysmetoder som tillämpas, analysera rester av så många bekämpningsmedel som möjligt av dem som nämns i bilaga II till direktiv 90/642/EEG,4) att som en prioriterad uppgift i informationssyfte utarbeta en allmän rapport om den nuvarande tillämpningen av de kvalitetsförsäkringar som tillämpas vid provtagning på och analys av bekämpningsmedelsrester samtidigt med den rapport som nämns i rekommendation 6,5) att som en särskild uppgift under 1996 samla prover och analysera de kombinationer av produkter och bekämpningsmedelsrester som omnäms i bilagan på grundval av ett normerat antal om 30 prover från varje produkt som avspeglar lämpliga nationella andelar, EES-andelar och tredje lands andelar av EFTA-staternas marknad och rapportera resultaten, inklusive tillämpade analysmetoder och kvalitetssäkrande åtgärder senast den 1 juli 1997, om det är möjligt, men senast den 1 augusti 1997,6) att förse EFTA:s övervakningsmyndighet med alla de upplysningar som krävs enligt artikel 4.2 i direktiv 90/642/EEG och i synnerhet att rapportera om resultaten av kontrollen för 1995 om de bekämpningsmedel som nämns i bilaga II till direktiv 90/642/EEG, och7) att före den 1 september 1996 förse EFTA:s övervakningsmyndighet med sina planerade nationella övervakningsprogram för år 1997.Utfärdad i Bryssel den 10 juli 1996.På EFTA:s övervakningsmyndighets vägnarKnut ALMESTADOrdförandeBILAGA Högsta tillåtna resthalter som skall kontrolleras i samband med den specifika uppgiften för 1996 som nämns i rekommendation 5 >Plats för tabell>