               EUROPEISKA KOMMISSIONEN
            Bryssel den 7.10.2020
            COM(2020) 637 final
            Rekommendation till
            RÅDETS BESLUT
            om bemyndigande för kommissionen att inleda förhandlingar på Europeiska unionens vägnar för att ingå fiskeavtal med Förenade konungariket Storbritannien och Nordirland samt Konungariket Norge

               MOTIVERING

               1.BAKGRUND TILL FÖRSLAGET

               •Motiv och syfte med förslaget

               Sedan Förenade konungariket Storbritannien och Nordirland (nedan kallat Förenade kungariket) har utträtt ur Europeiska unionen kan ett antal fiskbestånd i Nordsjön inte längre betraktas som bestånd som endast delas bilateralt mellan Europeiska unionen och Konungariket Norge. Dessa bestånd förekommer i unionens vatten och i vatten under Förenade kungarikets och Konungariket Norges överhöghet och jurisdiktion.

               I enlighet med artikel 63.1 i Förenta nationernas havsrättskonvention
                  1
               , och med tanke på de övergripande relationerna mellan Europeiska unionen, Förenade kungariket och Konungariket Norge, är det viktigt att samarbeta för att säkra fortsatt ansvarsfullt fiske som säkerställer ett långsiktigt bevarande och hållbart nyttjande av marina levande resurser.

               Europeiska unionen strävar i detta syfte efter att ingå ett fiskeavtal med Förenade kungariket och Konungariket Norge.

               Förhandlingar bör därför inledas med Förenade kungariket och med Konungariket Norge för att ingå ett fiskeavtal mellan Europeiska unionen och Förenande kungariket och Konungariket Norge.

               •Förenlighet med befintliga bestämmelser inom området

               I enlighet med målen i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1380/2013
                  2
                om den gemensamma fiskeripolitiken bör en ram för förvaltningen av gemensamma fiskbestånd samt villkoren för tillträde till vatten och resurser fastställas genom avtalet. Unionen bör säkra ett fortsatt ansvarsfullt fiske som säkerställer ett långsiktigt bevarande och hållbart nyttjande av marina biologiska resurser, i enlighet med relevanta principer i internationell rätt.

               Bestämmelserna om fiske bör omfatta samarbete om utveckling av åtgärder för hållbart nyttjande och bevarande av resurser, inbegripet att undvika att kasta fångst överbord. Åtgärderna bör vara icke-diskriminerande och följa en vetenskapligt baserad metod som är anpassad till målet att uppnå maximal hållbar avkastning för berörda bestånd. Avtalet bör innehålla bestämmelser om samarbete i fråga om kontroll och tillsyn, datainhämtning och vetenskaplig rådgivning.

               •Förenlighet med unionens politik inom andra områden

               Förhandlingarna kommer att föras under hela processen i samråd med alla berörda avdelningar inom kommissionen.

               2.RÄTTSLIG GRUND, SUBSIDIARITETSPRINCIPEN OCH PROPORTIONALITETSPRINCIPEN

               •Rättslig grund

               Den rättsliga grunden för beslutet återfinns i artikel 218 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, närmare bestämt i femte delen (om unionens yttre åtgärder) avdelning V (om internationella avtal), där förfarandet för förhandlingar om och ingående av avtal mellan EU och tredjeländer anges.

               •Subsidiaritetsprincipen (för icke-exklusiv befogenhet)

               Ej tillämpligt, exklusiv befogenhet.

               •Proportionalitetsprincipen

               Beslutet står i proportion till det eftersträvade målet.

               •Val av instrument

               Instrumentet föreskrivs i artikel 218.3 och 218.4 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt.

               3.RESULTAT AV EFTERHANDSUTVÄRDERINGAR, SAMRÅD MED BERÖRDA PARTER OCH KONSEKVENSBEDÖMNINGAR

               •Efterhandsutvärderingar/kontroller av ändamålsenligheten med befintlig lagstiftning

               Ej tillämpligt

               •Samråd med berörda parter

               Ej tillämpligt

               •Insamling och användning av sakkunnigutlåtanden

               Ej tillämpligt

               •Konsekvensbedömning

               Ej tillämpligt

               •Lagstiftningens ändamålsenlighet och förenkling

               Sedan Förenade konungariket Storbritannien och Nordirland (nedan kallat Förenade kungariket) har utträtt ur Europeiska unionen kan ett antal fiskbestånd i Nordsjön inte längre betraktas som bestånd som endast delas bilateralt mellan Europeiska unionen och Konungariket Norge. Dessa bestånd förekommer i unionens vatten och i vatten under Förenade kungarikets och Konungariket Norges överhöghet och jurisdiktion.

               I enlighet med artikel 63.1 i Förenta nationernas havsrättskonvention
                  3
                bör Europeiska unionen, Förenade kungariket och Konungariket Norge komma överens om nödvändiga åtgärder för att samordna och säkerställa att dessa bestånd i Nordsjön bevaras och utvecklas.

               Europeiska unionen strävar i detta syfte efter att ingå ett fiskeavtal (nedan kallat avtalet) med Förenade kungariket och Konungariket Norge.

               •Grundläggande rättigheter

               Ej tillämpligt

               4.BUDGETKONSEKVENSER

               Ej tillämpligt

               5.ÖVRIGA INSLAG

               •Genomförandeplaner samt åtgärder för övervakning, utvärdering och rapportering

               Ej tillämpligt

               •Förklarande dokument (för direktiv)

               Ej tillämpligt

               •Ingående redogörelse för de specifika bestämmelserna i förslaget

               Kommissionen rekommenderar följande:

               - Rådet bör bemyndiga kommissionen att inleda och föra förhandlingar om ingående av fiskeavtalet med Förenade konungariket Storbritannien och Nordirland samt Konungariket Norge.

               - Kommissionen bör utses till EU:s förhandlare i detta ärende.

               . Kommissionen bör föra dessa förhandlingar i samråd med den särskilda kommittén, i enlighet med bestämmelserna i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt.

               - Rådet bör godkänna förhandlingsdirektiven i bilagan till denna rekommendation.

               Rekommendation till

               RÅDETS BESLUT

               om bemyndigande för kommissionen att inleda förhandlingar på Europeiska unionens vägnar för att ingå fiskeavtal med Förenade konungariket Storbritannien och Nordirland samt Konungariket Norge

               EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA BESLUT

               med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 218.3 och 218.4,

               med beaktande av kommissionens rekommendation, och

               av följande skäl:

               (1)Sedan Förenade konungariket Storbritannien och Nordirland (nedan kallat Förenade kungariket) har utträtt ur Europeiska unionen kan ett antal fiskbestånd i Nordsjön inte längre betraktas som bestånd som endast delas bilateralt mellan Europeiska unionen och Konungariket Norge. Dessa bestånd förekommer i unionens vatten och i vatten under Förenade kungarikets och Konungariket Norges överhöghet och jurisdiktion.

               (2)I enlighet med artikel 63.1 i Förenta nationernas havsrättskonvention
                  4
               , och med tanke på de övergripande relationerna mellan Europeiska unionen, Förenade kungariket och Konungariket Norge, är det viktigt att samarbeta för att säkra fortsatt ansvarsfullt fiske som säkerställer ett långsiktigt bevarande och hållbart nyttjande av marina levande resurser.

               (3)Europeiska unionen strävar i detta syfte efter att ingå ett fiskeavtal med Förenade kungariket och Konungariket Norge.

               (4)Förhandlingar bör därför inledas med Förenade kungariket och med Konungariket Norge för att ingå ett fiskeavtal mellan Europeiska unionen och Förenande kungariket och Konungariket Norge.

               HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

               Artikel 1

               Kommissionen bemyndigas härmed att inleda förhandlingar med Förenade konungariket Storbritannien och Nordirland samt Konungariket Norge i syfte att ingå ett fiskeavtal.

               Artikel 2

               Förhandlingarna ska föras i samråd med rådets arbetsgrupp för extern fiskeripolitik på grundval av rådets förhandlingsdirektiv, vilka återges i bilagan till detta beslut.

               Artikel 3

               Detta beslut riktar sig till kommissionen.

               Utfärdat i Bryssel den

                     På rådets vägnar

                     Ordförande

                     (1)

                        Förenta nationernas havsrättskonvention, EGT L 179, 23.6.1998, s. 3.

                     (2)

                        EUT L 354, 28.12.2013, s. 22.

                     (3)

                        Förenta nationernas havsrättskonvention, EGT L 179, 23.6.1998, s. 3.

                     (4)

                        Förenta nationernas havsrättskonvention, EGT L 179, 23.6.1998, s. 3.

    ---documentbreak---

               EUROPEISKA KOMMISSIONEN
            Bryssel den 7.10.2020
            COM(2020) 637 final
            BILAGA
            till
            Rekommendation tillRÅDETS BESLUT
            om bemyndigande för kommissionen att inleda förhandlingar på Europeiska unionens vägnar för att ingå fiskeavtal med Förenade konungariket Storbritannien och Nordirland samt Konungariket Norge

               BILAGA

                  Direktiv för förhandlingarna om ett fiskeavtal med Förenade konungariket Storbritannien och Nordirland och Konungariket Norge

               I.I. Allmän bakgrund OCH SYFTE MED FISKEAVTALET

               Sedan Förenade konungariket Storbritannien och Nordirland (nedan kallat Förenade kungariket) har utträtt ur Europeiska unionen kan ett antal fiskbestånd i Nordsjön inte längre betraktas som bestånd som endast delas bilateralt mellan Europeiska unionen och Konungariket Norge. Dessa bestånd förekommer i unionens vatten och i vatten under Förenade kungarikets och Konungariket Norges överhöghet och jurisdiktion.

               I enlighet med artikel 63.1 i Förenta nationernas havsrättskonvention
                  1
                bör Europeiska unionen, Förenade kungariket och Konungariket Norge komma överens om nödvändiga åtgärder för att samordna och säkerställa att dessa bestånd i Nordsjön bevaras och utvecklas.

               Europeiska unionen strävar i detta syfte efter att ingå ett fiskeavtal (nedan kallat avtalet) med Förenade kungariket och Konungariket Norge.

               II.INNEHÅLL I FISKEAVTALET

               1.I avtalet bör en ram fastställas för förvaltningen av gemensamma fiskbestånd samt villkoren för tillträde till vatten och resurser. Det bör säkra ett fortsatt ansvarsfullt fiske som säkerställer ett långsiktigt bevarande och hållbart nyttjande av marina biologiska resurser, i enlighet med relevanta principer i internationell rätt.

               2.Bestämmelserna om fiske bör omfatta samarbete om utveckling av åtgärder för hållbart nyttjande och bevarande av resurser, däribland undvikande av utkast. Åtgärderna bör vara icke-diskriminerande och följa en vetenskapligt baserad metod som är anpassad till målet att uppnå maximal hållbar avkastning för de berörda bestånden. Avtalet bör innehålla bestämmelser om samarbete i fråga om kontroll och tillsyn, datainhämtning och vetenskaplig rådgivning.

               3.Avtalet bör innehålla arrangemang för att upprätthålla unionens fiskeverksamhet och undvika ekonomiska störningar av avtalsparternas fiskeverksamhet.

               4.Bestämmelserna i avtalet bör upprätthålla befintliga villkor för ömsesidigt tillträde och kvotandelar, med utgångspunkt i unionsflottans sedvanliga verksamhet i enlighet med ramavtalet om fiske mellan Europeiska unionen och Konungariket Norge
                  2
               , och därigenom

               1.upprätthålla fortsatt ömsesidigt tillträde för unionens, Förenade kungarikets och Konungariket Norges fartyg till unionens, Förenade kungarikets och Konungariket Norges vatten,

               2.upprätthålla stabila kvotandelar, som endast kan justeras med de direkt berörda parternas samtycke,

               3.inbegripa villkor för överföring och utbyte av kvoter och för fastställande av årliga eller fleråriga totala tillåtna fångstmängder eller begränsningar av fiskeansträngningen på grundval av långsiktiga förvaltningsstrategier,

               4.organisera villkoren för erhållande av fisketillstånd och de bestämmelser som säkerställer likabehandling och efterlevnad, inbegripet gemensam kontroll- och inspektionsverksamhet,

               5.inrätta en lämplig institutionell ram för samarbete om bevarande och förvaltning av de gemensamma fiskbestånden.

               6.Avtalet bör ingås i läglig tid så att det kan användas för att fastställa fiskemöjligheter för det första året efter det att övergångsperioden enligt utträdesavtalet löper ut.

                     (1)

                        Förenta nationernas havsrättskonvention, EGT L 179, 23.6.1998, s. 3.

                     (2)

                        EGT L 226, 29.8.1980, s. 47.


               EUROPEISKA KOMMISSIONEN
            Bryssel den 20.10.2020
            COM(2020) 658 final
            Rekommendation till
            RÅDETS BESLUT
            om ändring av rådets beslut av den 23 november 1998 angående växelkursfrågor som har samband med CFA-francen och den komoriska francen (98/683/EG)

               MOTIVERING

               1.BAKGRUND TILL FÖRSLAGET

               •Motiv och syfte med förslaget

                  År 2019 förde Frankrike och staterna i Västafrikanska ekonomiska och monetära unionen (WAEMU) diskussioner om reformen av sitt växelkurssamarbete. Samarbetet bygger för närvarande på ett samarbetsavtal av den 4 december 1973 med tillhörande garantiavtal, som undertecknades 1973 och har ändrats två gånger, 2005 och 2014. Reformen är tänkt att bidra till moderniseringen av WAEMU och att underlätta en gradvis utvidgning av unionen till andra länder i Västafrikanska staters ekonomiska gemenskap (Cedeao).

                  Diskussionerna mellan Frankrike och WAEMU-staterna om deras nuvarande samarbete har utmynnat i ett gemensamt förslag om en reform av WAEMU:s funktionssätt. Reformen bygger på fyra delar. För det första ändras CFA-francens namn till ”ECO” någon gång under 2020. Det andra målet är att avskaffa WAEMU-staternas skyldighet att centralisera valutareserver på ett konto hos det franska finansministeriet. För det tredje gäller det Frankrikes utträde ur WAEMU-myndigheternas beslutsfattande organ. För det fjärde inrättas en dialog mellan respektive myndigheter parallellt med att riskövervakningsmekanismer införs.

                  För att konkretisera reformen undertecknade Frankrike den 22 december 2019 ett nytt samarbetsavtal med sina WAEMU-partner, som när det väl träder i kraft ska ersätta nuvarande avtal av den 4 december 1973. Det nya avtalet kommer att åtföljas av ett garantiavtal som ska ingås med Centralbanken för de västafrikanska staterna (BCEAO). Det har konstaterats att reformen inte påverkar nuvarande samarbete i växelkursfrågor mellan Frankrike och WAEMU-staterna. Den gäller särskilt upprätthållandet av konvertibilitet mellan euron och CFA-francen till en fast kurs som stöds av en obegränsad och ovillkorlig budgetgaranti från franska staten.

                  Det befintliga och framtida samarbetsavtalet mellan Frankrike och WAEMU-staterna kan inte betraktas isolerat från unionsrätten. Sedan eurons införande har unionen exklusiv behörighet vad gäller monetära frågor och växelkursfrågor för de medlemsstater som har euron som valuta. Frankrike är en medlemsstat med euron som valuta sedan den 1 januari 1999. Enligt artikel 2 i EUF-fördraget får endast unionen lagstifta och anta rättsligt bindande akter när fördragen tilldelar unionen exklusiv befogenhet på ett visst område. Medlemsstaterna får göra detta själva endast om unionen lämnar sitt bemyndigande. I enlighet med artikel 109.3 i fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen bemyndigade rådet Frankrike genom beslut av den 23 november 1998 (98/683/EG) att fortsätta sina nuvarande avtal om växelkursfrågor med WAEMU, Cemac och Komorerna efter det att den franska francen ersatts med euron. Frankrike bemyndigades att fortsätta sina befintliga avtal, men fick inte befogenhet att ersätta dessa avtal med nya. Detta gäller även om huvudsyftet med och den rättsliga ordning som reglerar växelkurssamarbetet mellan Frankrike och dess partner i WAEMU, Cemac och Komorerna skulle vara likartade, dvs. säkra konvertibilitet mellan dessa enheters valutor och euron med stöd av en budgetgaranti från franska staten.

                  I syfte att säkra förenligheten med en exklusiv befogenhet enligt unionsrätten och skapa rättslig säkerhet är det nödvändigt att ändra rådets beslut av den 23 november 1998. Härigenom bemyndigas Frankrike att ingå ett nytt samarbetsavtal, som ersätter det befintliga avtalet av den 4 december 1973. Detta kommer också att säkerställa att Frankrike kan ingå nya avtal med andra afrikanska partner för att ersätta nuvarande avtal. Flera andra bestämmelser i det rådsbeslut som reglerar informations- och godkännandeordningen bör dessutom aktualiseras så att tillämpningen utvidgas till att omfatta nya avtal med WAEMU eller andra partner som ersätter nuvarande avtal.

               •Förenlighet med unionens politik inom andra områden

                  Dessa avtal kommer sannolikt inte i någon betydande utsträckning påverka euroområdets gemensamma penning- och valutapolitik. Garantin för CFA-francens och den komoriska francens konvertibilitet bygger på ett budgetåtagande från Frankrikes sida. Även om detta innebär en finanspolitisk risk för Frankrike i det fall WAEMU skulle aktivera garantin, anses det osannolikt att det kommer att få någon väsentlig inverkan på Frankrikes offentligfinansiella ställning.

               2.RÄTTSLIG GRUND, SUBSIDIARITETSPRINCIPEN OCH PROPORTIONALITETSPRINCIPEN

               •Rättslig grund

                  Den rättsliga grunden för antagandet av denna rekommendation är artikel 219.3 i EUF-fördraget (f.d. artikel 109.3 i fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen). Sistnämnda grund användes för att anta rådets beslut av den 23 november 1998 angående växelkursfrågor som har samband med CFA-francen och den komoriska francen (98/683/EG). Enligt artikel 219.3 i EUF-fördraget ska rådet, på rekommendation av kommissionen och efter samråd med ECB, fastställa formerna för förhandlingar om och ingående av avtal om växelkursfrågor med ett eller flera tredjeländer.

               •Subsidiaritetsprincipen (för icke-exklusiv befogenhet)

                  Subsidiaritetsprincipen är inte tillämplig eftersom denna fråga rör unionens exklusiva befogenhet i monetära frågor och växelkursfrågor.

               •Proportionalitetsprincipen

               Syftet med den föreslagna rekommendationen till rådets beslut är att bemyndiga Frankrike att ingå ett nytt samarbetsavtal som ersätter nuvarande avtal med WAEMU av den 4 december 1973. Kommissionen söker också säkerställa att Frankrike kan ingå nya avtal med andra afrikanska partner som ersättning för nuvarande avtal. Flera andra bestämmelser i det rådsbeslut om informations- och godkännandeordningen aktualiseras dessutom genom att de utvidgas till att omfatta nya avtal med WAEMU eller eventuella andra partner som ersätter nuvarande avtal. I enlighet med rekommendationen bör därför ändringarna vara så utformade att den befogenhet som Frankrike tilldelas inte ska gå utöver vad som behövs för att uppnå ovannämnda mål.

               •Val av instrument

                  När avtal som rör monetära frågor eller växelkursfrågor måste förhandlas fram föreskrivs i artikel 219.3 i EUF-fördraget att rådet, på rekommendation av kommissionen, ska fastställa en lämplig ordning för förhandlingarna och för hur sådana avtal ska ingås.

               •Ingående redogörelse för de specifika bestämmelserna i förslaget

                  Kommissionens rekommendation till rådet omfattar två artiklar.

                  Den första artikeln innehåller ändringar av titeln och av artiklarna 3, 4 och 5 i rådets beslut av den 23 november 1998.

                  Ändringen av titeln och artikel 3 i det beslutet avspeglar möjligheten att CFA-francen och den komoriska francen får nya namn. Hänvisningarna till CFA-francen ersätts därför med den generella termen ”valuta” för respektive monetära union. Detsamma gäller den komoriska francen med en generell hänvisning till valutan i Komorerna.

                  Genom ändringarna av artiklarna 4 och 5 i det beslutet bemyndigas Frankrike att ersätta sina nuvarande avtal med WAEMU, Cemac och Komorerna med nya avtal om växelkursfrågor, och eventuella nya avtal underställs samma regler om behöriga unionsorgans deltagande som nuvarande avtal så att kontinuiteten bibehålls i det av rådet 1998 fastställda tillämpliga informations- och godkännandesystemet.

                  Genom den andra artikeln säkerställs att det beslut som riktar sig till Frankrike blir tillämpligt från och med den dag då Frankrike delges rådets beslut.

               Rekommendation till

               RÅDETS BESLUT

               om ändring av rådets beslut av den 23 november 1998 angående växelkursfrågor som har samband med CFA-francen och den komoriska francen (98/683/EG)

               EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA BESLUT

               med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 219.3,

               med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation,

               med beaktande av Europeiska centralbankens yttrande
                  1
               , och

               av följande skäl:

               (1)Unionen har exklusiv befogenhet i monetära frågor och växelkursfrågor i medlemsstater som har euron som valuta. När fördragen tilldelar unionen exklusiv befogenhet på ett visst område, får endast unionen lagstifta och anta rättsligt bindande akter, medan medlemsstaterna får göra detta själva endast efter bemyndigande från unionen.

               (2)I kraft av artikel 219.3 i fördraget är det rådet som fastställer lämplig ordning för förhandlingar och ingående av avtal angående monetära frågor eller växelkursfrågor.

               (3)Före eurons införande hade Frankrike slutit flera avtal med WAEMU (West African Economic and Monetary Union), Cemac (Communauté économique et monétaire de l'Afrique Centrale) och Komorerna i syfte att garantera CFA-francens och den komoriska francens konvertibilitet gentemot den franska francen till fast kurs
                  2
               . När den franska francen ersattes med euron den 1 januari 1999 bemyndigade rådet Frankrike att fortsätta befintliga avtal (”nuvarande avtal”) om växelkursfrågor med WAEMU, Cemac och Komorerna i enlighet med den ram som fastställs i rådets beslut av den 23 november 1998 (98/683/EG) (nedan kallat rådets beslut)
                  3
               .

               (4)I kraft av artiklarna 4 och 5 i rådets beslut 98/683/EG får Frankrike förhandla om och ingå ändringar av befintliga avtal som antingen bibehåller eller ändrar de befintliga avtalens art eller räckvidd.

               (5)Frankrike och WAEMU-staterna håller på att ersätta sitt befintliga avtal av den 4 december 1973 med ett nytt samarbetsavtal om växelkursfrågor. Det avtalet undertecknades den 21 december 2019. Det åtföljs av ett nytt garantiavtal som ska ingås med WAEMU-staternas centralbank. Den 22 maj 2020 lade den franska regeringen fram ett lagförslag för nationalförsamlingen om ratificering av det nya samarbetsavtalet.

               (6)Ersättandet av nuvarande avtal om växelkursfrågor mellan Frankrike, WAEMU, Cemac och Komorerna, vilket Frankrike och WAEMU för närvarande avser att uppnå, omfattas inte av artiklarna 4 och 5 i beslut 98/683/EG. Detta är fallet trots att de nya samarbetsavtalens karaktär och räckvidd är oförändrade, nämligen att säkerställa konvertibilitet mellan euron och valutorna i WAEMU, Cemac och Komorerna till en fast kurs som stöds av ett budgetåtagande från franska staten.

               (7)Frankrike bör bemyndigas att ersätta de gällande avtalen med WAEMU, Cemac och Komorerna. I enlighet med rådets beslut 98/683/EG bör de olika befintliga förfarandena fortsatt gälla beroende på huruvida ett ersättande påverkar dessa avtals karaktär eller räckvidd. I båda fallen kommer det att bli nödvändigt att konsultera behöriga unionsorgan i enlighet med systemet för informationsutbyte och godkännande, allt efter omständigheterna, innan avtalen ersätts med påföljande avtal.

               (8)Beslut 98/683/EG bör därför ändras i enlighet med detta.

               HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

               Artikel 1

               Beslut 98/683/EG ska ändras på följande sätt:

               (1)Titeln ska ersättas med ”Rådets beslut av den 23 november 1998 om växelkursfrågor rörande valutorna i WAEMU, Cemac och Komorerna (98/683/EG)”.

               (2)Artiklarna 3, 4 och 5 ska ersättas med följande:

               ”Artikel 3

               Frankrike skall regelbundet informera kommissionen, Europeiska centralbanken och Ekonomiska och finansiella kommittén om tillämpningen av avtalen. De franska myndigheterna skall informera Ekonomiska och finansiella kommittén före ändringar av den fasta kursen mellan euron och valutorna i WAEMU, Cemac eller Komorerna.”

               Artikel 4

                Frankrike får förhandla och avtala om ändringar av de nuvarande avtalen, eller ersätta dem, i den mån det inte innebär förändringar av avtalens karaktär eller räckvidd. Frankrike skall i förväg informera kommissionen, Europeiska centralbanken och Ekonomiska och finansiella kommittén om sådana ändringar.

               Artikel 5

               Frankrike skall överlämna alla eventuella planer på att ändra avtalens karaktär eller räckvidd, vare sig det är genom ändring eller genom ersättning, till kommissionen, Europeiska centralbanken och Ekonomiska och finansiella kommittén. Sådana planer kräver rådets godkännande, på grundval av en rekommendation från kommissionen och efter det att Europeiska centralbanken hörts.”

               Artikel 2

               Detta beslut riktar sig till Republiken Frankrike.

               Utfärdat i Bryssel den

                     På rådets vägnar

                     Ordförande

                     (1)

                        […], EUT, C XX/XX, D.M.Y.

                     (2)

                        Convention de coopération monétaire du 23 novembre 1972 entre les États membres de la Banque des États de l'Afrique centrale (BEAC) et la République française, i ändrad lydelse, Convention de compted'opérations du 13 mars 1973 entre le ministre de l'Économie et des Finances de la République Française et le Président du Conseil de l'administration de la Banque des États de l'Afrique Centrale, i ändrad lydelse,Accord de coopération du 4 décembre 1973 entre la République française et les Républiques membres de l'union monétaire ouest-africaine, i ändrad lydelse, Convention de compte d'opérations du 4 décembre 1973 entre le ministre de l'Économie et des Finances de la République Française et le Président du conseil des ministres de l'Union monétaire ouest-africaine, i ändrad lydelse, Accord de coopération monétaire du 23 novembre 1979 entre la République française et la République fédérale islamique des Comores, i ändrad lydelse, Convention de compte d'opérations du 23 novembre 1979 entre le ministre de l'Économie et des Finances de la République Française et le ministre des Finances, de l'Économie et du Plan de la République fédérale des Comores, i ändrad lydelse.

                     (3)

                        EUT L 320, 28.11.1998, s. 58.


               EUROPEISKA KOMMISSIONEN
            Bryssel den 9.12.2020
            COM(2020) 787 final
            Rekommendation till
            RÅDETS BESLUT
            om bemyndigande att inleda förhandlingar om ett nytt fiskeavtal mellan Europeiska unionen och Konungariket Norge

               MOTIVERING

               1.BAKGRUND TILL FÖRSLAGET

               •Motiv och syfte med förslaget

               Kommissionen föreslår att det inleds förhandlingar med Norge om ett nytt fiskeavtal som fastställer ramarna för förvaltningen av gemensamma fiskbestånd och tillträdet till vatten och resurser.

               Mot bakgrund av Förenade kungarikets utträde ur Europeiska unionen har Norge meddelat att landet vill ersätta det nuvarande fiskeavtalet mellan Konungariket Norge och Europeiska ekonomiska gemenskapen (nedan kallat 1980 års avtal). I juli meddelade Norge kommissionen att landet övervägde att den 15 september 2020 säga upp avtalet, som således med 9 månaders varsel skulle upphöra att gälla den 15 juni 2021. En uppsägning av avtalet utan att det ersätts skulle innebära att det inte längre finns någon rättslig grund för ömsesidigt tillträde till vatten, vilket skulle få negativa konsekvenser för EU:s flottor. Nio månader skulle dock vara en extremt kort tid för unionen att fastställa sin förhandlingsposition och ingå ett nytt avtal, vilket skulle öka osäkerheten.

                  1980 års avtal är det viktigaste bilaterala avtal som reglerar unionens fiskeförbindelser med Norge. Det omfattar alla gemensamt förvaltade bestånd i Nordsjön, Skagerrak och Kattegatt och utgör den rättsliga grunden för årliga samråd för fastställande av fiskemöjligheter och beslut om andra aspekter av den gemensamma förvaltningen, såsom kontroll. Det är också nära knutet till flera andra avtal: Oportoavtalet (som ingicks vid tidpunkten för EES-avtalets undertecknande), grannskapsavtalet mellan Sverige och Norge samt överenskommelsen om Skagerrak och Kattegatt.

                  Även om vissa av fiskemöjligheterna kommer att omfattas av ett nytt separat avtal mellan Förenade kungariket, Norge och unionen, kommer andra fiskbestånd fortfarande att stå endast under unionens och Norges överhöghet.

                  Med tanke på Norges önskan att ersätta 1980 års avtal bör unionen och Norge, i enlighet med artikel 63.1 i Förenta nationernas havsrättskonvention
                     1
                  , komma överens om nödvändiga åtgärder för att samordna och säkerställa att de gemensamt förvaltade bestånden i Nordostatlanten bevaras och utvecklas.

                  Norge har gått med på att inleda förhandlingar om ett nytt avtal för att undvika att det nuvarande avtalet sägs upp och lämnar ett rättsligt tomrum, vilket skulle få betydande konsekvenser för EU-flottornas verksamhet. Fram till dess att förhandlingarna slutförs kommer 1980 års avtal att fortsätta att gälla. Norge har gått med på detta tillvägagångssätt under förutsättning att förhandlingarna inleds i januari 2021. De kommer att föras parallellt med trepartsförhandlingarna där Förenade kungariket deltar.

               Europeiska unionen strävar därför efter att ingå ett nytt fiskeavtal (nedan kallat avtalet) med Konungariket Norge.

               •Förenlighet med befintliga bestämmelser inom området

                  Sedan den 16 juni 1980 grundar sig fiskeöverenskommelserna mellan Europeiska unionen och Norge på fiskeavtalet mellan Konungariket Norge och Europeiska ekonomiska gemenskapen. 1980 års avtal, som omfattar Nordsjön och Nordostatlanten, är det enskilt viktigaste fiskeavtal som unionen har ingått med ett annat land när det gäller utbyte av fiskemöjligheter och gemensamma förvaltningsåtgärder. Efter en inledande period på tio år förlängs avtalet nu automatiskt vart sjätte år, såvida inte någon av parterna säger upp avtalet med nio månaders varsel. Den senaste automatiska förnyelsen skedde 2015, för perioden till och med den 16 juni 2021.

                  1980 års avtal utgör den rättsliga grunden för överenskommelser om totala tillåtna fångstmängder (TAC) från gemensamt förvaltade bestånd och för ömsesidigt tillträde, vilket ger parternas fartyg rätt att fiska i varandras vatten. Det nya avtalet bör upprätthålla befintliga villkor för ömsesidigt tillträde och kvotandelar, med utgångspunkt i unionsflottans traditionella verksamhet.

                  Det nya avtalet kommer att omfattas av den gemensamma fiskeripolitikens bredare tillämpningsområde. Det kommer att utgöra grunden för fiskeförbindelserna i områden där bestånden förvaltas gemensamt med Norge, i syfte att främja hållbart nyttjande liksom förvaltning och bevarande av marina biologiska resurser, i enlighet med den gemensamma fiskeripolitikens mål och principer för god förvaltning.

               •Förenlighet med unionens politik inom andra områden

                  Ej tillämpligt.

               2.RÄTTSLIG GRUND, SUBSIDIARITETSPRINCIPEN OCH PROPORTIONALITETSPRINCIPEN

               •Rättslig grund

                  Den rättsliga grunden för detta beslut är artikel 218 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (EUF-fördraget), där förfarandet för förhandlingar om och ingående av internationella avtal fastställs.

               •Subsidiaritetsprincipen (för icke-exklusiv befogenhet)

                  Ej tillämpligt (exklusiv befogenhet).

               •Proportionalitetsprincipen

                  Beslutet står i proportion till målet.

               •Val av instrument

                  Instrumentet föreskrivs i artikel 218.3 och 218.4 i EUF-fördraget.

               3.RESULTAT AV EFTERHANDSUTVÄRDERINGAR, SAMRÅD MED BERÖRDA PARTER OCH KONSEKVENSBEDÖMNINGAR

               •Efterhandsutvärderingar/kontroller av ändamålsenligheten med befintlig lagstiftning

                  Ej tillämpligt.

               •Samråd med berörda parter

                  Ej tillämpligt.

               •Insamling och användning av sakkunnigutlåtanden

                  Ej tillämpligt.

               •Konsekvensbedömning

                  Ej tillämpligt.

               •Lagstiftningens ändamålsenlighet och förenkling

                  Ej tillämpligt.

               •Grundläggande rättigheter

                  Ej tillämpligt.

               4.BUDGETKONSEKVENSER

                  Ej tillämpligt.

               5.ÖVRIGA INSLAG

               •Genomförandeplaner samt åtgärder för övervakning, utvärdering och rapportering

                  Förhandlingarna kommer enligt planerna att inledas under första kvartalet 2021.

               •Förklarande dokument (för direktiv)

                  Ej tillämpligt.

               •Ingående redogörelse för de specifika bestämmelserna i förslaget

                  Kommissionen rekommenderar följande:

                  –
                        Att rådet bemyndigar kommissionen att inleda och föra förhandlingar om att ingå ett nytt fiskeavtal med Konungariket Norge.

                  –
                        Att kommissionen utses till EU:s förhandlare i denna fråga.

                  –
                        Att kommissionen för dessa förhandlingar i samråd med den särskilda kommittén, i enlighet med fördraget om Europeiska unionens funktionssätt.

                  –
                        Att rådet godkänner förhandlingsdirektiven i bilagan till denna rekommendation.

               Rekommendation till

               RÅDETS BESLUT

               om bemyndigande att inleda förhandlingar om ett nytt fiskeavtal mellan Europeiska unionen och Konungariket Norge

               EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA BESLUT

               med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 218.3 och 218.4,

               med beaktande av kommissionens rekommendation, och

               av följande skäl:

               (1)Unionens fiskeförbindelser med Norge grundar sig på fiskeavtalet mellan Konungariket Norge och Europeiska ekonomiska gemenskapen, som undertecknades den 27 februari 1980 och trädde i kraft den 16 juni 1981.

               (2)Efter en inledande period på tio år förlängs detta avtal automatiskt med ytterligare perioder på sex år, och den senaste förlängningen inleddes 2015.

               (3)Avtalet omfattar Nordsjön, Skagerrak och Nordostatlanten och möjliggör fastställandet av totala tillåtna fångstmängder för gemensamma bestånd, överföring av fiskemöjligheter, gemensamma tekniska åtgärder och frågor som rör kontroll och tillsyn.

               (4)Norge har uttryckt sin önskan att ersätta det nuvarande avtalet mot bakgrund av de betydande konsekvenser som Förenade kungarikets utträde ur unionen väntas få för den gemensamma förvaltningen av bestånd i Nordostatlanten. Efter övergångsperioden för Förenade kungarikets utträde (som löper ut i slutet av 2020) kommer bestånden att omfattas av antingen bilaterala eller trilaterala avtal. Bestånden i vatten som står under Förenade kungarikets, unionens och Norges jurisdiktion kommer att regleras i ett separat trilateralt avtal. Mot bakgrund av Norges önskan att ersätta det nuvarande avtalet kommer det att krävas ett nytt bilateralt avtal när det gäller de bestånd som endast står under Norges och unionens jurisdiktion.

               (5)I enlighet med artikel 63.1 i Förenta nationernas havsrättskonvention
                  2
                och med beaktande av unionens allmänna förbindelser med Norge är det viktigt att upprätthålla samarbetet om ansvarsfullt fiske för att säkerställa ett långsiktigt bevarande och hållbart nyttjande av marina levande resurser.

               (6)Det bör därför inledas förhandlingar med Norge i syfte att ingå ett nytt bilateralt fiskeavtal.

               HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

               Artikel 1

               Kommissionen bemyndigas härmed att, på unionens vägnar, förhandla om ett nytt fiskeavtal med Konungariket Norge.

               Artikel 2

               Förhandlingsdirektiven anges i bilagan.

               Artikel 3

               Förhandlingarna ska föras i samarbete med rådets arbetsgrupp för extern fiskeripolitik.

               Artikel 4

               Detta beslut riktar sig till kommissionen.

               Utfärdat i Bryssel den

                     På rådets vägnar

                     Ordförande

                     (1)

                        Förenta nationernas havsrättskonvention (EGT L 179, 23.6.1998, s. 3).

                     (2)

                        Förenta nationernas havsrättskonvention (EGT L 179, 23.6.1998, s. 3).

    ---documentbreak---

               EUROPEISKA KOMMISSIONEN
            Bryssel den 9.12.2020
            COM(2020) 787 final
            BILAGA
            till
            Rekommendation till
            RÅDETS BESLUTom bemyndigande att inleda förhandlingar om ett nytt fiskeavtal mellan Europeiska unionen och Konungariket Norge

               BILAGA

               Direktiv för förhandlingarna om ett nytt fiskeavtal med Konungariket Norge

               1.Syftet med förhandlingarna är att ingå ett nytt avtal som fastställer de allmänna principerna och målen för unionens förbindelser med Norge på fiskeriområdet liksom en ram för förvaltningen av gemensamma fiskbestånd och för ömsesidigt tillträde till vatten och resurser.

               2.Avtalet bör omfatta samarbete om utarbetande av åtgärder för hållbart nyttjande och bevarande av resurser, inbegripet undvikande av utkast.

               Framför allt bör kommissionen sträva efter följande:

               ·Säkerställa att åtgärderna är icke-diskriminerande och följer en vetenskapligt baserad metod i överensstämmelse med målet att uppnå maximal hållbar avkastning när det gäller berörda bestånd.

               ·Se till att avtalet innehåller bestämmelser om samarbete om kontroll och tillsyn, datainsamling och vetenskapliga rekommendationer.

               ·Garantera ett fortsatt ansvarsfullt fiske som säkerställer ett långsiktigt bevarande och hållbart nyttjande av marina biologiska resurser, i enlighet med relevanta principer i internationell rätt.

               ·Bevara unionens fiskemöjligheter och undvika ekonomiska störningar i parternas fiskeverksamhet.

               ·Upprätthålla befintliga villkor för ömsesidigt tillträde och stabila kvotandelar, som kan anpassas endast med parternas samtycke.

               ·Se till att avtalet innehåller villkor för överföring och utbyte av kvoter och för fastställande av årliga eller fleråriga totala tillåtna fångstmängder eller begränsningar av fiskeansträngningen på grundval av långsiktiga förvaltningsstrategier.

               ·Se till att avtalet innehåller villkor för utfärdande av fisketillstånd och bestämmelser som säkerställer likabehandling och efterlevnad, inbegripet gemensam kontroll- och inspektionsverksamhet.

               3.Genom avtalet kommer det att upprättas en lämplig institutionell ram för samarbete om bevarande och förvaltning av de gemensamma fiskbestånden, vilket kommer att möjliggöra en enhetlig strategi för förvaltningen av gemensamma bestånd med tanke på andra avtal som EU eventuellt kan ingå när det gäller de berörda parterna.

               4.De bilaterala förhandlingarna om villkor för ömsesidigt tillträde och kvotandelar för fiske mellan Europeiska unionen och Konungariket Norge bör beakta resultaten av förhandlingarna om unionens trilaterala fiskeavtal med Förenade konungariket Storbritannien och Nordirland och Konungariket Norge, som omfattar bestånd i unionens vatten och i vatten under Förenade kungarikets och Konungariket Norges överhöghet och jurisdiktion.

               5.Avtalet bör ingås i god tid för att säkerställa att det ersätter det nuvarande avtalet senast 2023. Det bör därför innehålla en klausul om upphävande av det avtalet.


               EUROPEISKA KOMMISSIONEN
            Bryssel den 20.3.2020
            COM(2020) 106 final
            Rekommendation till
            RÅDETS BESLUT
            om ändring av rådets beslut av den 7 juni 2016 om bemyndigande för kommissionen att inleda förhandlingar om ett övergripande luftfartsavtal mellan Europeiska unionen och dess medlemsstater och Sydostasiatiska nationers förbund (Asean) vad gäller frågor som omfattas av unionens exklusiva befogenhet

               MOTIVERING

               1.BAKGRUND TILL REKOMMENDATIONEN

               •Motiv och syfte med rekommendationen

                  Den 7 december 2015 lade Europeiska kommissionen fram ett förslag till en luftfartsstrategi för Europa som innehöll ett antal förslag till rådets beslut om bemyndigande för kommissionen att inleda förhandlingar mellan Europeiska unionen och vissa tredjeländer om övergripande luftfartsavtal. Ett av dessa förslag (COM(2015) 609 final) gällde att inleda förhandlingar med Sydostasiatiska nationers förbund (Asean).

                  Den 7 juni 2016 beslutade rådet att bemyndiga kommissionen att inleda förhandlingar om ett övergripande luftfartsavtal mellan Europeiska unionen och dess medlemsstater och Aseans medlemsstater vad gäller frågor som omfattas av unionens exklusiva befogenhet. Rådets beslut är giltigt i fyra år, dvs. det löper ut den 7 juni 2020.

                  I samband med rådets beslut gjorde kommissionen ett uttalande där den ansåg att tidsbegränsningen av bemyndigandet är oförenlig med fördragen, särskilt artikel 218.3 i EUF-fördraget.

                  Den 24 juni 2016 informerade kommissionen regeringen i var och en av de tio medlemsstaterna i Asean om bemyndigandet från rådet att inleda förhandlingar med Aseans medlemsstater och inbjöd Asean att inleda förhandlingar.

                  Den första förhandlingsrundan hölls den 27–28 november 2016 i Bryssel. Den åttonde och senaste förhandlingsrundan hölls den 20–22 november 2018 i Salzburg. Under den åttonde förhandlingsrundan godkändes de flesta delarna av utkastet till avtal, och de båda parterna enades om att samråda internt om ett fåtal kvarstående frågor.

                  De interna samråden på Asean-sidan pågår fortfarande.

                  Syftet med denna rekommendation är att uppmana rådet att ändra sitt beslut av den 7 juni 2016 utan att ändra de förhandlingsdirektiv som är fogade till rådsbeslutet.

               •Förenlighet med befintliga bestämmelser inom området

                  Rekommendationen att ändra beslutet från juni 2016 om att bemyndiga kommissionen att inleda förhandlingar med Aseans medlemsstater är helt förenlig med de mål för unionens yttre politik som anges i den övergripande luftfartsstrategi som kommissionen föreslog i december 2015 och som syftar till att stärka den europeiska luftfartssektorns konkurrenskraft.

               •Förenlighet med unionens politik inom andra områden

                  Denna rekommendation är helt i linje med målen för unionens luftfartspolitik och främjar också andra politiska mål och tillhörande strategier, t.ex. på arbetsrätts-, miljö- och klimatområdena, i syfte att uppnå dessa mål på ett bättre sätt på båda sidor.

               2.RÄTTSLIG GRUND

               •Rättslig grund

               Artikel 218.3 i EUF-fördraget.

               •Val av instrument

                  Föreslaget instrument: Rådets beslut enligt 218.3 i EUF-fördraget.

                  Övriga instrument skulle vara olämpliga av följande skäl:

                  Ett rådsbeslut enligt artikel 218.3 i EUF-fördraget om bemyndigande för kommissionen att inleda förhandlingar är det fastställda förfarandet för internationella transportförhandlingar.

               Rekommendation till

               RÅDETS BESLUT

               om ändring av rådets beslut av den 7 juni 2016 om bemyndigande för kommissionen att inleda förhandlingar om ett övergripande luftfartsavtal mellan Europeiska unionen och dess medlemsstater och Sydostasiatiska nationers förbund (Asean) vad gäller frågor som omfattas av unionens exklusiva befogenhet

               EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA BESLUT

               med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 218.3,

               med beaktande av kommissionens rekommendation, och

               av följande skäl:

               Omedelbart efter antagandet av rådets beslut av den 7 juni 2016 om bemyndigande för kommissionen att inleda förhandlingar om ett övergripande luftfartsavtal mellan Europeiska unionen och dess medlemsstater och Sydostasiatiska nationers förbund (Asean) vad gäller frågor som omfattas av unionens exklusiva befogenhet, kontaktade kommissionen alla medlemsstater i Asean i syfte att inleda förhandlingar.

               Åtta förhandlingsrundor har hållits sedan november 2016.

               Under dessa omständigheter är det osannolikt att förhandlingarna skulle kunna slutföras med framgång innan det bemyndigande som gavs genom rådets beslut av den 7 juni 2016 löper ut, dvs. den 7 juni 2020.

               Det är därför nödvändigt att ändra det beslutet så att kommissionen kan förhandla inom en ram som leder till ett positivt resultat i unionens intresse.

               HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

               Artikel 1

               Rådets beslut av den 7 juni 2016 om bemyndigande för kommissionen att inleda förhandlingar om ett övergripande luftfartsavtal mellan Europeiska unionen och dess medlemsstater och Sydostasiatiska nationers förbund (Asean) vad gäller frågor som omfattas av unionens exklusiva befogenhet ska ändras på följande sätt:

               1.Beslutets titel ska ersättas med följande:

               ”Rådets beslut av den 7 juni 2016 om bemyndigande för kommissionen att inleda förhandlingar om ett övergripande luftfartsavtal mellan Europeiska unionen och dess medlemsstater och medlemsstaterna i Sydostasiatiska nationers förbund (Asean)”.

               2.Artikel 1 ska ersättas med följande:

               ”Kommissionen bemyndigas härmed att på unionens vägnar förhandla om ett övergripande luftfartsavtal med medlemsstaterna i Sydostasiatiska nationers förbund (Asean).”

               3.Artikel 3a ska ersättas med följande:

                        ”Detta beslut ska gälla på obestämd tid.”

               Artikel 2

               Detta beslut riktar sig till kommissionen.

               Utfärdat i Bryssel den

                     På rådets vägnar

                     Ordförande