title: Rekommendation till rådetS REKOMMENDATION i syfte att få situationen med ett alltför stort offentligt underskott i Finland att upphöra

text:
|

52010SC0747

         SV
            (...PICT...)|EUROPEISKA KOMMISSIONEN|
            Bryssel den 15.6.2010
            SEK(2010) 747 slutlig

            Rekommendation till
            RÅDETS REKOMMENDATION

            i syfte att få situationen med ett alltför stort offentligt underskott i Finland att upphöra
            Rekommendation till
            RÅDETS REKOMMENDATION

            i syfte att få situationen med ett alltför stort offentligt underskott i Finland att upphöra
            EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION
            med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 126.7,
            med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation, och
            av följande skäl:
            (1) Enligt artikel 126 i fördraget ska medlemsstaterna undvika alltför stora offentliga underskott.
            (2) Stabilitets- och tillväxtpakten syftar till att genom sunda offentliga finanser stärka förutsättningarna för prisstabilitet och stark hållbar tillväxt som kan bidra till ökad sysselsättning.
            (3) Pakten ändrades 2005 för att stärka dess effektivitet och ekonomiska underbyggnad samt för att säkerställa de offentliga finansernas långsiktiga hållbarhet. Syftet var särskilt att hela den ekonomiska och finanspolitiska bakgrunden ska beaktas under alla steg av förfarandet vid alltför stora underskott. Härigenom blev pakten ett ramverk till stöd för politiska åtgärder för att snabbt återgå till sunda offentliga finanser, samtidigt som den ekonomiska situationen beaktas.
            (4) Rådet beslutade den [13 juli 2010] i enlighet med artikel 126.6 i fördraget att det förelåg ett alltför stort underskott i Finland.
            (5) Rådet ska också ge rekommendationer till den berörda medlemsstaten i syfte att få situationen med ett alltför stort underskott att upphöra inom en viss tid, i enlighet med artikel 126.7 i fördraget och artikel 3 i rådets förordning (EG) nr 1467/97 om påskyndande och förtydligande av tillämpningen av förfarandet vid alltför stora underskott EGT L 209, 2.8.1997, s. 6.   (som utgör en del av stabilitets- och tillväxtpakten). I rekommendationen ska det fastställas en tidsfrist på högst sex månader, inom vilken den berörda medlemsstaten ska vidta effektiva åtgärder för att korrigera det alltför stora underskottet. Det ska där även fastställas en tidsfrist för korrigeringen av det alltför stora underskottet, som utom vid särskilda omständigheter ska slutföras under det år som följer på året då underskottet fastställdes. Vid beslut om huruvida det föreligger särskilda omständigheter ska hänsyn tas till ”faktorer av betydelse”, som förtydligas i artikel 2.3 i förordning (EG) nr 1467/97. I rekommendationen om att korrigera ett alltför stort underskott ska det också begäras att medlemsstaten som ett riktmärke uppnår en årlig förbättring av sitt strukturella saldo på minst 0,5 % av BNP (dvs. det konjunkturrensade saldot exklusive engångsåtgärder och andra tillfälliga åtgärder).[1]
            EGT L 209, 2.8.1997, s. 6.
            (6) De faktorer av betydelse som förtydligas i artikel 2.3 i förordning (EG) nr 1467/97 och bedömts i kommissionens rapport enligt artikel 124.3, ger i Finlands fall en positiv bild. Det finns emellertid inget som tyder på att det föreligger särskilda omständigheter som kräver att man avviker från den normala tidsfristen för att korrigera underskottet. Enligt kommissionens vårprognos 2010 , skulle de offentliga underskottet redan 2011 sjunka till under referensvärdet på 3 % vid antagandet om en oförändrad politik .
            (7) Före den globala krisen hade Finland byggt upp ett kraftigt överskott i de offentliga finanserna. Detta har gjort det möjligt för Finland att vidta relativt stora diskretionära finanspolitiska stimulansåtgärder som uppgår till 1,8 % av BNP 2009 och 1,1 % 2010 och låta de automatiska stabilisatorerna få verka med full effekt. Detta har vänt de offentliga finanserna till ett underskott på 2,2 % av BNP 2009. Underskottet beräknas öka ytterligare till 4,1 % av BNP 2010 enligt den anmälan från april 2010 inom ramen för förfarandet vid alltför stora underskott som lades fram av finansministeriet. I kommissionens vårprognos förutsågs ett något mindre underskott på 3,8 % av BNP 2010. I den tredje tilläggsbudgeten som finansministeriet lade fram för parlamentet den 14 maj 2010 antyds att skatteintäkterna 2010 kan bli 0,5 % av BNP högre än beräknat, huvudsakligen på grund av en starkare tillväxt av bolagsskatten. Detta tyder på att riskerna för de nuvarande beräkningarna av de offentliga finanserna kan komma att justeras uppåt, men med hänsyn till att det inte gjorts någon heltäckande uppdatering av dessa beräkningar, har underskottsmålet för 2010 inte ändrats officiellt och den nuvarande bedömningen är fortfarande giltig. För 2011 förutspådde både finansministeriet och kommissionen att det offentliga underskottet skulle falla till knappt under 3 % av BNP med en oförändrad politik. På grundval av kommissionens beräkningar innebär korrigeringen av det alltför stora underskottet 2011 en finanspolitisk ansträngning på 0,3 procentenheter av BNP 2011.
            (8) Det viktigaste verktyget för att kontrollera statens utgifter är det fleråriga utgiftstaket, som inte omfattar konjunkturkänsliga utgiftsposter och därför har medgett att de automatiska stabilisatorerna fungerar med full effekt. Denna ram har särskilt främjat den ekonomiska aktiviteten och den sociala sammanhållningen under krisperioden, men också lett till en relativt kraftig försvagning av de offentliga finanserna. Genom detta finanspolitiska regelverk kommer därför minskningen av det statliga utgiftstrycket, inklusive sociala utgifter, få stöd först då den ekonomiska återhämtningen har kommit en god bit på väg. De lokala myndigheterna är ansvariga för en stor del av de åldersbaserade offentliga utgifterna som utbildning, hälsa och långvård och de är inte bundna av centralt införda utgiftsbegränsningar. För att kompensera för ökade utgifter har de lokala skattesatserna ofta höjts, vilket har gjort att man har undvikit att bygga upp skulder på lokal nivå, men detta har samtidigt ökat den totala nationella skattebördan. Regeringen arbetar med att reformera de lokala myndigheternas strukturer och tillhandahållande av tjänster på medellång sikt för att dämpa de stigande utgifterna avseende den åldrande befolkningen.
            (9) I sitt yttrande av den 26 april 2010 om den senaste uppdateringen av stabilitetsprogrammet bedömde rådet den långsiktiga hållbarheten för Finlands offentliga finanser och uppmanade myndigheterna att i tid vidta åtgärder för att definiera en omfattande och konkret finanspolitisk konsolideringsstrategi på medellång sikt från och med 2011, också i syfte att uppnå målet på medellång sikt och för att återställa hållbarheten av de offentliga finanserna på lång sikt.
            (10) Den offentliga sektorns bruttoskuld uppgick till 44 % av BNP under 2009.   I meddelandet från april om alltför stora underskott förväntas skuldkvoten öka till 49,9 % av BNP 2010.   Enligt kommissionens vårprognos förväntas skuldkvoten öka något snabbare, för att nå 50,5 % av BNP 2010 och 54,9 % av BNP 2011, vilket fortfarande är under referensvärdet på 60 % av BNP.
            (11) För att förbättra övervakningen inom ramen för förfarandet vid alltför stora underskott kommer det att krävas regelbunden rättidig kontroll av genomförandet av den finanspolitiska konsolideringsstrategin. I detta sammanhang kan ett särskilt kapitel i de kommande uppdateringarna av det finska stabilitetsprogrammet lämpligen behandla denna fråga.
            (12) Enligt rådets uppfattning bör finanspolitiska åtgärder för att konsolidera de offentliga finanserna säkerställa en varaktig förbättring av saldot i den offentliga sektorns finanser, samtidigt som de bör inriktas på att höja de offentliga finansernas kvalitet och stärka ekonomins tillväxtpotential.
            HÄRIGENOM REKOMMENDERAS FÖLJANDE.
            (1) Det konstateras att åtgärder som uppgick till motsvarande 1,8 % av BNP 2009 och 1,1 % av BNP 2010 påverkade ställningen i Finlands offentliga finanser, vilket är en rimlig följd av konjunkturnedgången och ligger i linje med principerna för den ekonomiska återhämtningsplanen för Europa, och även ett resultat av att de automatiska stabilisatorerna har fått möjlighet att verka fritt. De finska myndigheterna bör därför senast 2011 få situationen med ett alltför stort underskott att upphöra.
            (2) De finska myndigheterna bör på ett trovärdigt och varaktigt sätt minska det offentliga underskottet till under 3 % av BNP. De finska myndigheterna bör för detta ändamål göra följande:
            (a) Såsom planerat genomföra de finanspolitiska åtgärder som anges i den senaste uppdateringen av stabilitetsprogrammet och samtidigt säkerställa att det planerade överskridandet av referensvärdet på 3 % av BNP blir begränsat och tillfälligt.
            (b) Säkerställa en finanspolitisk ansträngning på minst ½ % av BNP 2011.
            (c) Ange åtgärder för att säkerställa den planerade korrigeringen av det alltför stora underskottet 2011.
            (3) Rådet fastställer tidsfristen [den 13 januari 2011] för den finska regeringen att vidta effektiva åtgärder för att närmare ange de åtgärder som är nödvändiga för att komma tillrätta med det alltför stora underskottet. Vid bedömningen av åtgärdernas effektivitet kommer den ekonomiska utvecklingen att jämföras med de ekonomiska utsikterna i kommissionens vårprognos 2010.
            De finska myndigheterna bör rapportera om arbetet med att genomföra rekommendationerna i ett särskilt kapitel i de kommande uppdateringarna av stabilitetsprogrammet fram till dess förfarandet vid alltför stora underskott har avslutats.
            Rådet betonar dessutom hur viktigt målet för de offentliga finanserna på medellång sikt är för lämplig budgetstyrning vid konjunkturnedgångar och även för att återupprätta de offentliga finansernas långsiktiga hållbarhet. Rådet uppmanar därför de finska myndigheterna att säkerställa att den finanspolitiska konsolideringen i riktning mot det medelfristiga målet – ett strukturellt överskott motsvarande 0,5 % av BNP – fullföljs efter det att det alltför stora underskottet har korrigerats.
            Denna rekommendation riktar sig till Republiken Finland.
            Utfärdat i Bryssel den
            På rådets vägnar
            Ordförande […]
            [1] EGT L 209, 2.8.1997, s. 6.
         ES
            (...PICT...)|COMISIÓN EUROPEA|
            Bruselas, 15.6.2010
            SEC(2010) 747 final

            Recomendación de
            RECOMENDACIÓN DEL CONSEJO

            encaminada a poner fin a la situación de déficit público excesivo de Finlandia
            Recomendación de
            RECOMENDACIÓN DEL CONSEJO

            encaminada a poner fin a la situación de déficit público excesivo de Finlandia
            EL CONSEJO DE LA UNIÓN EUROPEA,
            Visto el Tratado de Funcionamiento de la Unión Europea y, en particular, su artículo 126, apartado 7,
            Vista la recomendación de la Comisión Europea,
            Considerando lo siguiente:
            (1) Con arreglo al artículo 126 del Tratado, los Estados miembros deben evitar déficit públicos excesivos.
            (2) El Pacto de Estabilidad y Crecimiento tiene por objetivo lograr unas finanzas públicas saneadas como medio de reforzar las condiciones para la estabilidad de precios y para un crecimiento fuerte, sostenible y generador de empleo.
            (3) La reforma de 2005 del Pacto de Estabilidad y Crecimiento pretendía reforzar su eficacia y sus fundamentos económicos y salvaguardar la sostenibilidad de las finanzas públicas a largo plazo, así como garantizar que las condiciones económicas y presupuestarias se tomen plenamente en cuenta en todas las etapas del procedimiento de déficit excesivo. De esta forma, el Pacto de Estabilidad y Crecimiento proporciona el marco que respalda las políticas públicas a fin de permitir una vuelta rápida a situaciones presupuestarias sólidas teniendo en cuenta la situación económica.
            (4) El [13 de julio de 2010], el Consejo, de conformidad con el artículo 126, apartado 6, del Tratado decidió declarar la existencia de un déficit excesivo en Finlandia.
            (5) De conformidad con el artículo 126, apartado 7, del Tratado y el artículo 3 del Reglamento (CE) nº 1467/97 del Consejo relativo a la aceleración y clarificación del procedimiento de déficit excesivo DO L 209 de 2.8.1997, p. 6.  , que forma parte del Pacto de Estabilidad y Crecimiento, el Consejo debe dirigir recomendaciones al Estado miembro de que se trate para que éste ponga fin a la situación de déficit excesivo en un plazo determinado. La recomendación del Consejo debe establecer un plazo máximo de seis meses para que el Estado miembro tome medidas efectivas encaminadas a corregir el déficit excesivo así como un plazo para la corrección de dicho déficit, que debe realizarse en el año siguiente a su detección, salvo si concurren circunstancias especiales. Al decidir si existen circunstancias especiales, deben tenerse en cuenta los «factores pertinentes» a que se hace referencia en el artículo 2, apartado 3, del Reglamento (CE) nº 1467/97. Por otra parte, en una recomendación relativa a la corrección del déficit excesivo, el Consejo debe exigir una mejora anual del saldo presupuestario estructural (saldo ajustado en función del ciclo excluidas las medidas puntuales y otras medidas de carácter temporal) equivalente como mínimo al 0,5% del PIB, como valor de referencia.[1]
            DO L 209 de 2.8.1997, p. 6.
            (6) En el caso de Finlandia, se han considerado favorables los «factores pertinentes», mencionados en el artículo 2, apartado 3, del Reglamento (CE) nº 1467/97 y examinados en el informe elaborado por la Comisión en virtud del artículo 124, apartado 3. Sin embargo, dichos factores no sugieren la existencia de circunstancias especiales que justifiquen un desvío respecto del plazo normal para la corrección del déficit. En particular, según las previsiones de la primavera de 2010 de los servicios de la Comisión, el déficit de las administraciones públicas se situaría ligeramente por debajo del valor de referencia del 3% del PIB ya en 2011, con la hipótesis de mantenimiento de la política económica.
            (7) Con anterioridad a la crisis mundial, Finlandia había logrado superávit substanciales en sus finanzas públicas. Ello le permitió aplicar medidas discrecionales de estímulo presupuestario relativamente importantes, equivalentes al 1,8% del PIB en 2009 y el 1,1% del PIB en 2010, y consentir el pleno funcionamiento de los estabilizadores automáticos. Como consecuencia de ello, las finanzas de las administraciones públicas pasaron a registrar un déficit equivalente al 2,2% del PIB en 2009. Según la notificación presentada por el Ministerio de Hacienda en abril de 2010 en el marco del PDE, el déficit seguiría aumentando en 2010, hasta el 4,1% del PIB. Según las previsiones de primavera de los servicios de la Comisión, en 2010 el déficit de las administraciones públicas sería ligeramente inferior (3,8% del PIB). El tercer presupuesto suplementario presentado por el Ministerio de Hacienda al Parlamento el 14 de mayo de 2010 sugiere que en 2010 los ingresos tributarios podrían ser un 0,5% del PIB superiores a los planeados, debido principalmente a unos mayores ingresos procedentes del impuesto sobre la renta de sociedades. Por ello, la situación de las finanzas públicas podría ser mejor que la contemplada en las actuales previsiones presupuestarias, pero, dado que no se ha realizado una actualización completa de estas previsiones, las autoridades finlandesas no han modificado el objetivo de déficit para 2010, y la presente evaluación sigue siendo válida. Para 2011, tanto el Ministerio de Hacienda como los servicios de la Comisión prevén que el déficit de las administraciones públicas disminuya y se sitúe ligeramente por debajo del valor de referencia del 3% del PIB, con la hipótesis de mantenimiento de la política económica. Partiendo de las previsiones de los servicios de la Comisión, la corrección del déficit excesivo en 2011 implica un esfuerzo presupuestario equivalente aproximadamente a 0,3 puntos porcentuales del PIB en 2011.
            (8) El principal instrumento para controlar el gasto de la Administración son los límites plurianuales de gasto, que, al excluir las partidas de gasto sensibles a las variaciones de la coyuntura, han permitido el pleno funcionamiento de los estabilizadores automáticos. Aunque este dispositivo, en particular el libre funcionamiento de los estabilizadores automáticos, ha respaldado la actividad económica y la cohesión social durante el periodo de crisis, también ha llevado a un deterioro relativamente acentuado de las finanzas públicas. Por consiguiente, este marco presupuestario respaldará eficazmente la reducción de las presiones sobre el gasto de la Administración central, en particular sobre los gastos sociales, sólo una vez que esté bien asentada la recuperación económica. Las administraciones locales son responsables de una gran parte de los gastos derivados del envejecimiento de la población, tales como los gastos en educación, sanidad y asistencia a largo plazo, y las mismas no están sometidas a límites de gasto impuestos a nivel central. A fin de compensar el aumento de los gastos, ha habido tendencia a aumentar los tipos de los impuestos locales, evitando así el aumento de la deuda a nivel municipal, pero incrementando la presión fiscal a nivel nacional. El Gobierno prosigue la reforma a medio plazo de las estructuras de las administraciones locales y de los servicios prestados por éstas, con el fin de frenar la expansión de los gastos derivados del envejecimiento de la población.
            (9) En su dictamen de 26 de abril de 2010 sobre la actualización más reciente del programa de estabilidad, el Consejo evaluó la sostenibilidad a largo plazo de la hacienda pública de Finlandia e invitó a las autoridades finlandesas a tomar oportunamente medidas para definir una estrategia presupuestaria a medio plazo global y concreta que permita el saneamiento a partir de 2011, y que esté orientada a alcanzar el objetivo a medio plazo y a restablecer la sostenibilidad a largo plazo de las finanzas públicas.
            (10) La deuda bruta de las administraciones públicas representaba el 44% del PIB en 2009. Según la notificación realizada en abril en el marco del PDE, el ratio de deuda aumentaría hasta el 49,9% del PIB en 2010. Según las previsiones de primavera de la Comisión, el ratio de deuda aumentará ligeramente más deprisa, alcanzando el 50,5% del PIB en 2010 y el 54,9% del PIB en 2011, manteniéndose, pues, por debajo del valor de referencia del 60% del PIB.
            (11) Una supervisión reforzada en el marco del procedimiento aplicable en caso de déficit excesivo requerirá un seguimiento regular y oportuno de los progresos alcanzados en la aplicación de la estrategia de saneamiento fiscal. En este contexto, podría ser útil dedicar a este aspecto un capítulo aparte en las próximas actualizaciones del programa de estabilidad de Finlandia.
            (12) En general, en opinión del Consejo, las medidas de saneamiento fiscal deberán garantizar una mejora duradera del saldo presupuestario de las administraciones públicas y, al mismo tiempo, estar encaminadas a mejorar la calidad de la hacienda pública y a reforzar el potencial de crecimiento de la economía.
            HA ADOPTADO LA PRESENTE RECOMENDACIÓN:
            (1) Reconociendo que la situación presupuestaria de Finlandia en 2010 es el resultado de medidas de importe equivalente al 1,8% del PIB en 2009 y al 1,1% del PIB en 2010 —que constituyen una respuesta adecuada a la recesión y son conformes a los principios del Plan Europeo de Recuperación Económica— y del libre funcionamiento de los estabilizadores automáticos, las autoridades finlandesas deberán poner fin a su actual situación de déficit excesivo a más tardar en 2011.
            (2) Las autoridades finlandesas deberán situar el déficit de las administraciones públicas por debajo del 3% del PIB de forma creíble y sostenible. En concreto, con este fin las autoridades finlandesas deberán:
            (a) aplicar en 2010 las medidas previstas en la actualización más reciente del programa de estabilidad, garantizando al mismo tiempo que el rebasamiento previsto del valor de referencia del 3% del PIB se mantenga bajo control y sea de carácter temporal;
            (b) realizar un esfuerzo presupuestario equivalente como mínimo a medio punto porcentual del PIB en 2011;
            (c) definir medidas para garantizar la corrección prevista del déficit excesivo en 2011.
            (3) El Consejo establece el plazo del [13 de enero de 2011] para que el Gobierno finlandés emprenda una acción eficaz encaminada a especificar las medidas que serán necesarias para avanzar hacia la corrección del déficit excesivo. La evaluación de la eficacia de las medidas tendrá en cuenta la evolución económica con respecto a las perspectivas económicas que figuran en las previsiones de la primavera de 2010 de los servicios de la Comisión.
            Las autoridades finlandesas deberán informar sobre los progresos realizados en la aplicación de estas recomendaciones en un capítulo específico de las actualizaciones de los programas de estabilidad que presenten hasta el archivo del procedimiento de déficit excesivo.
            Por otra parte, el Consejo subraya la importancia de alcanzar el objetivo a medio plazo para una gestión presupuestaria adecuada de las recesiones económicas, y con vistas a restablecer la sostenibilidad a largo plazo de las finanzas públicas. Por consiguiente, invita a las autoridades finlandesas a garantizar que el saneamiento fiscal hacia el objetivo presupuestario a medio plazo —consistente en un superávit estructural equivalente al 0,5% del PIB— prosiga una vez que se haya corregido el déficit excesivo.
            El destinatario de la presente Recomendación será la República de Finlandia.
            Hecho en Bruselas,
            Por el Consejo
            El Presidente […]
            [1] DO L 209 de 2.8.1997, p. 6.
         ET
            (...PICT...)|EUROOPA KOMISJON|
            Brüssel 15.6.2010
            SEK(2010) 747 lõplik

            Soovitus:
            NÕUKOGU SOOVITUS

            Soomele kõrvaldada valitsemissektori eelarve ülemäärane puudujääk
            Soovitus:
            NÕUKOGU SOOVITUS

            Soomele kõrvaldada valitsemissektori eelarve ülemäärane puudujääk
            EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
            võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 126 lõiget 7,
            võttes arvesse komisjoni soovitust
            ning arvestades järgmist:
            (1) Vastavalt Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklile 126 hoiduvad liikmesriigid ülemäärasest eelarvepuudujäägist.
            (2) Stabiilsuse ja kasvu pakt põhineb eesmärgil tagada riigi rahanduse usaldusväärsus, mis on vajalik hindade stabiilsuse ning töökohtade loomist soodustava tugeva ja püsiva majanduskasvu tagamiseks.
            (3) Stabiilsuse ja kasvu pakti 2005. aasta reformiga püüti suurendada pakti tõhusust ja majanduslikku mõju ning kindlustada liikmesriikide rahanduse pikaajaline jätkusuutlikkus. Sellega püüti tagada, et ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse käigus võetaks täiel määral arvesse eelkõige majanduslikku olukorda ja eelarvepositsiooni. Seega nähakse stabiilsuse ja kasvu paktiga ette raamistik, millega toetatakse valitsuse poliitikat kindla eelarvepositsiooni kiireks taastamiseks, võttes samas arvesse majandusolukorda.
            (4) Nõukogu otsustas [13. juulil 2010] kooskõlas artikli 126 lõikega 6, et Soomel on ülemäärane eelarvepuudujääk.
            (5) Kooskõlas lepingu artikli 126 lõikega 7 ja nõukogu määruse (EÜ) nr 1467/97 ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse rakendamise kiirendamise ja selgitamise kohta EÜT L 209, 2.08.1997, lk 6.   (määrus on osa stabiilsuse ja kasvu paktist) artikliga 3 peab nõukogu andma asjaomasele liikmesriigile soovituse ülemäärase eelarvepuudujäägi kõrvaldamiseks määratud tähtaja jooksul. Soovituses tuleb kehtestada asjaomasele liikmesriigile maksimaalselt kuuekuuline tähtaeg ülemäärase eelarvepuudujäägi kõrvaldamise jaoks tõhusate meetmete võtmiseks ning tähtaeg ülemäärase eelarvepuudujäägi kõrvaldamiseks, mis tuleb lõpule viia aasta jooksul pärast eelarvepuudujäägi kindlaksmääramist, välja arvatud eriasjaolude korral. Eriasjaolude olemasolu kohta otsuse tegemisel tuleks võtta arvesse määruse (EÜ) nr 1467/97 artikli 2 lõikes 3 osutatud asjassepuutuvaid tegureid. Lisaks peaks nõukogu oma ülemäärase eelarvepuudujäägi kõrvaldamise soovituses nõudma, et saavutataks struktuurse eelarveseisundi (st tsükliliselt kohandatud eelarveseisund, välja arvatud ühekordsed ja muud ajutised meetmed) paranemine vähemalt 0,5 SKP protsendipunkti võrra aastas.[1]
            EÜT L 209, 2.08.1997, lk 6.
            (6) Soome puhul pidas komisjon lepingu artikli 124 lõike 3 alusel esitatud ettekandes määruse (EÜ) nr 1467/97 artikli 2 lõikes 3 sätestatud asjassepuutuvaid tegureid soodsaks. Siiski ei viita need eriasjaoludele, mis annaks põhjust kõrvale kalduda tavapärasest puudujäägi kõrvaldamise tähtajast. Muu hulgas langeb komisjoni talituste 2010. aasta kevadprognoosi kohaselt valitsemissektori puudujääk veidi allapoole kontrollväärtust 3 % SKPst eeldatavasti isegi siis, kui praegust poliitikat ei muudeta.
            (7) Enne üleilmset kriisi õnnestus Soomel viia eelarve suurde ülejääki. See lubas Soomel võtta suhteliselt suure suvakohase fiskaalstiimuli, mis ulatus 2009. aastal 1,8 %-ni SKPst ja 2010. aastal 1,1 %-ni SKPst, ning lasta automaatsetel stabilisaatoritel vabalt toimida. See viis 2009. aastal valitsemissektori eelarve puudujääki 2,2 % SKPst. Rahandusministeeriumi poolt ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse raames 2010. aasta aprillis esitatud teatise prognoosi kohaselt peaks puudujääk 2010. aastal suurenema veel kuni 4,1 %-ni SKPst. Komisjoni talituste kevadprognoosis nähakse 2010. aastaks ette veidi väiksemat puudujääki (3,8 % SKPst). Kolmandas lisaeelarves, mille Soome valitsus 14. mail 2010. aastal parlamendile esitas, eeldatakse, et 2010. aasta maksutulu võib tulla oodatust 0,5 SKP protsendipunkti võrra suurem, eelkõige ettevõtte tulumaksu arvelt. See viitab võimalusele, et eelarvetulemus kujuneb oodatust paremaks, aga kuna uut põhjalikku prognoosi ei ole tehtud, ei ole ka 2010. aasta puudujääki ametlikult muudetud ning praegune hinnang jääb endiselt kehtima. 2011. aastaks ennustavad nii rahandusministeerium kui ka komisjoni talitused valitsemissektori puudujäägi kahanemist veidi allapoole 3 % SKPst ka siis, kui poliitikat ei muudeta. Komisjoni talituste prognoosi kohaselt nõuab 2011. aastaks ülemäärase puudujäägi kaotamine 2011. aastal eelarvepingutust mahus ligikaudu 0,3 SKP protsendipunkti.
            (8) Keskvalitsuse kulude kontrollimiseks kasutatakse põhiliselt mitmeaastasi kulude ülemmäärasid, mis ei sisalda tsüklilisi tundlikke kuluartikleid ja mille puhul on automaatsetel stabilisaatoritel olnud võimalik vabalt toimida. Ehkki selline olukord, eelkõige automaatsete stabilisaatorite vaba toimimine, on ergutanud kriisiperioodil majandustegevust ja suurendanud sotsiaalset ühtekuuluvust, on see küllaltki järsult halvendanud valitsemissektori eelarvepositsiooni. Selline eelarveraamistik aitab seega tõhusalt piirata keskvalitsuse kulutuste, sealhulgas sotsiaalkulutuste kasvu alles siis, kui majandus on kenasti elavnema hakanud. Suurem osa elanikkonna vananemisega seotud kulutustest, nagu kulud haridusele, tervishoiule ja pikaajalistele hooldusteenustele, tuleb kohalike omavalitsuste eelarvest ning keskvalitsus sellele ülemmäärasid kehtestanud ei ole. Suurenevate kulutuse kompenseerimiseks on suurendatud kohaliku tasandi maksumäärasid, vältides sel viisil munitsipaaltasandi võlakoorma kasvu, kuid suurendades üleüldist maksukoormat. Valitsus jätkab keskpikas perioodis kohalike omavalitsuste struktuuri ja osutatavate teenuste reformidega, mille abil soovitakse pidurdada elanikkonna vananemisest tulenevate kulude kasvu.
            (9) Oma 26. aprilli 2010. aasta arvamuses viimati ajakohastatud stabiilsusprogrammi kohta andis nõukogu hinnangu Soome riigi rahanduse pikaajalisele jätkusuutlikkusele ning kutsus ametiasutusi üles võtma ajastatud meetmeid, millega kehtestada kõikehõlmav ja konkreetne keskpika perioodi eelarvestrateegia, et saavutada eelarve konsolideerimine pärast 2011. aastat, pidades silmas keskpika perioodi eesmärki ja vajadust taastada riigi rahanduse pikaajaline jätkusuutlikkus.
            (10) Valitsemissektori koguvõlg püsis 2009. aastal tasemel 44 % SKPst.   Aprillis avaldatud ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse teatises oodatakse 2010. aastal võlakoorma suurenemist 49,9 %-ni SKPst.   Komisjoni talituste kevadprognoosi järgi kasvab võlakoorem veidi kiiremini, jõudes 2010. aastal tasemele 50,5 % SKPst ja 2011. aastal tasemele 54,9 % SKPst, mis on mõlemad endiselt allpool kontrollväärtust 60 % SKPst.
            (11) Tõhusam järelevalve ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse raames eeldab eelarve tugevdamise strateegia rakendamisel tehtavate edusammude korrapärast ja õigeaegset jälgimist. Sellega seoses võib osutuda otstarbekaks pühendada sellele küsimusele Soome 2011. aasta ajakohastatud stabiilsusprogrammis eraldi peatükk.
            (12) Üldiselt on nõukogu seisukohal, et eelarve konsolideerimise meetmed peaksid tagama valitsemissektori eelarvepositsiooni püsiva paranemise ning parandama ühtlasi riigi rahanduse kvaliteeti ja tugevdama majanduse kasvupotentsiaali,
            ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA SOOVITUSE:
            (1) Pidades silmas, et Soome 2010. aasta eelarvepositsiooni on mõjutanud esiteks majanduslangusele reageerimiseks võetud meetmed mahus 1,8 % SKPst 2009. aastal ja 1,1 % SKPst 2010. aastal, mis on üldiselt kooskõlas Euroopa majanduse elavdamise kava põhimõtetega, ning teiseks automaatsete stabilisaatorite vaba toimimine, tuleks Soome ametiasutustel kõrvaldada praegune ülemäärane eelarvepuudujääk 2011. aastaks.
            (2) Soome ametiasutused peaksid usaldusväärselt ja jätkusuutlikult viima valitsemissektori eelarvepuudujäägi alla 3 % SKPst. Selleks peaksid Soome ametiasutused tegema järgmist:
            (a) rakendama 2010. aastal viimati ajakohastatud stabiilsusprogrammis kavandatud eelarvemeetmeid, tagades samas, et kontrollväärtuse 3 % SKPst ületamine on väike ja ajutine;
            (b) tagama 2011. aastal eelarvepingutuse vähemalt mahus ½ % SKP protsendipunkti;
            (c) osutama, milliste meetmete abil tagatakse ülemäärase puudujäägi kavandatud kõrvaldamine 2011. aastaks.
            (3) Nõukogu kehtestab tähtpäeva 13. jaanuar 2011, milleks tuleb Soome valitsusel võtta tõhusaid meetmeid ja määrata kindlaks meetmed, mis on vajalikud ülemäärase eelarvepuudujäägi kõrvaldamiseks. Tõhusate meetmete hindamisel võetakse arvesse majanduslikku olukorda võrreldes komisjoni talituste 2010. aasta kevadprognoosis esitatud majandusväljavaadetega.
            Soome ametiasutused peaksid kuni ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse lõpuni esitama ülevaate nende soovituste rakendamisel tehtud edusammude kohta järgmiste ajakohastatud stabiilsusprogrammide eraldi peatükis.
            Lisaks rõhutab nõukogu, et keskpika perioodi eesmärgi saavutamine on tähtis majanduslanguse perioodiks sobiva eelarvepoliitika kujundamise võimaldamiseks ning riigi rahanduse pikaajalise jätkusuutlikkuse tagamiseks. Seepärast kutsub nõukogu Soome valitsust üles tagama, et eelarve konsolideerimine keskpika perioodi eesmärgi (valitsemissektori eelarve struktuurne ülejääk 0,5% SKPst) saavutamiseks jätkuks ka pärast ülemäärase eelarvepuudujäägi kõrvaldamist.
            Käesolev soovitus on adresseeritud Soome Vabariigile.
            Brüssel,
            Nõukogu nimel
            eesistuja […]
            [1] EÜT L 209, 2.08.1997, lk 6.
         FR
            (...PICT...)|COMMISSION EUROPÉENNE|
            Bruxelles, le 15.6.2010
            SEC(2010) 747 final

            Recommandation en vue d’une
            RECOMMANDATION DU CONSEIL
            visant à ce qu’il soit mis fin à la situation de déficit public excessif en Finlande
            Recommandation en vue d’une
            RECOMMANDATION DU CONSEIL
            visant à ce qu’il soit mis fin à la situation de déficit public excessif en Finlande
            LE CONSEIL DE L’UNION EUROPÉENNE,
            vu le traité sur le fonctionnement de l’Union européenne, et notamment son article 126, paragraphe 7,
            vu la recommandation de la Commission européenne,
            considérant ce qui suit:
            (1) Conformément à l’article 126 du traité, les États membres évitent les déficits publics excessifs.
            (2) Le pacte de stabilité et de croissance repose sur l’objectif de finances publiques saines en tant que moyen de renforcer les conditions propices à la stabilité des prix et à une croissance soutenue et durable, génératrice d’emplois.
            (3) La réforme du pacte de stabilité et de croissance opérée en 2005 visait à en renforcer l’efficacité et les fondements économiques et à garantir la viabilité à long terme des finances publiques. Elle visait notamment à faire en sorte que la situation économique et budgétaire soit pleinement prise en compte dans toutes les phases de la procédure concernant les déficits excessifs. Le pacte de stabilité et de croissance constitue ainsi le cadre qui soutient les politiques gouvernementales pour un retour rapide à des positions budgétaires saines tout en tenant compte de la situation économique.
            (4) Le [13 juillet 2010], le Conseil a décidé, conformément à l’article 126, paragraphe 6, du traité, qu’il existait un déficit excessif en Finlande.
            (5) Conformément à l’article 126, paragraphe 7, du traité et à l’article 3 du règlement (CE) nº 1467/97 du Conseil visant à accélérer et à clarifier la mise en œuvre de la procédure concernant les déficits excessifs JO L 209 du 2.8.1997, p. 6.   (qui fait partie du pacte de stabilité et de croissance), le Conseil est également tenu d’adresser des recommandations à l’État membre concerné l’invitant à mettre un terme à la situation de déficit excessif dans un délai donné. Ces recommandations doivent prescrire à l’État membre concerné un délai de six mois au maximum pour engager une action suivie d’effets en vue de la correction du déficit excessif et un autre délai pour corriger le déficit excessif, qui doit disparaître dans l’année suivant la constatation de son existence, sauf circonstances particulières. Il y a lieu de prendre en compte les «facteurs pertinents» définis à l’article 2, paragraphe 3, du règlement (CE) n° 1467/97 au moment de décider s’il existe des circonstances particulières. De plus, dans une recommandation invitant un État membre à corriger son déficit excessif, le Conseil doit exiger qu’il parvienne à une amélioration minimale annuelle de son solde structurel, c’est-à-dire le solde corrigé des variations conjoncturelles hors mesures exceptionnelles et temporaires, d’au moins 0,5 % du PIB à titre de référence.[1]
            JO L 209 du 2.8.1997, p. 6.
            (6) Dans le cas de la Finlande, les facteurs pertinents définis à l’article 2, paragraphe 3, du règlement (CE) n° 1467/97 et pris en considération par la Commission dans son rapport au titre de l’article 126, paragraphe 3, du traité, ont été jugés favorables. Ils ne permettent toutefois pas de conclure à l’existence de circonstances particulières qui justifieraient de déroger au délai normalement imparti pour la correction du déficit excessif. En particulier, selon les prévisions établies au printemps 2010 par les services de la Commission, dans l’hypothèse de politiques inchangées, le déficit public retomberait légèrement sous la valeur de référence de 3 % du PIB dès 2011.
            (7) Avant la crise mondiale, la Finlande avait constitué un confortable matelas budgétaire, ce qui lui a permis de prendre des mesures discrétionnaires de relance budgétaire relativement importantes, représentant 1,8 % du PIB en 2009 et 1,1 % du PIB en 2010, et de laisser les stabilisateurs automatiques jouer pleinement. Les finances publiques sont, en conséquence, devenues déficitaires de 2,2 % du PIB en 2009. Selon les données communiquées par le ministère finlandais des Finances en avril 2010 dans le cadre de la procédure de déficit excessif, le déficit devrait continuer à se creuser pour atteindre 4,1 % du PIB en 2010. Dans leurs prévisions du printemps, les services de la Commission tablaient, pour leur part, sur un déficit légèrement moins important, de 3,8 % du PIB en 2010. D’après le troisième budget supplémentaire présenté par le ministère des Finances au Parlement le 14 mai 2010, les recettes fiscales de 2010 pourraient être plus importantes que prévu (de 0,5 % du PIB), essentiellement du fait d’une augmentation du montant à percevoir au titre de l’impôt sur le revenu des sociétés. La situation des finances publiques pourrait ainsi se révéler meilleure que prévu dans les projections actuelles, mais, dès lors qu’aucune actualisation complète de ces projections n’a été effectuée, l’objectif fixé pour 2010 en matière de déficit n’a pas été officiellement revu, et l’estimation actuelle reste valable. Pour 2011, tant le ministère finlandais des Finances que les services de la Commission prévoient que, dans l’hypothèse de politiques inchangées, le déficit public retombera légèrement sous les 3 % du PIB. Sur la base des prévisions établies par les services de la Commission, la correction du déficit excessif en 2011 suppose de consentir cette année-là un effort budgétaire représentant 0,3 point de pourcentage du PIB environ.
            (8) Les plafonds de dépenses pluriannuels sont le principal outil de maîtrise des dépenses de l’administration centrale. Ne tenant pas compte des postes de dépenses sensibles à la conjoncture, ils ont permis aux stabilisateurs automatiques de jouer pleinement. Ce dispositif (et notamment le libre jeu des stabilisateurs automatiques), s’il a soutenu l’activité économique et la cohésion sociale durant la crise, a aussi conduit à une détérioration relativement forte des finances publiques. Le cadre budgétaire en place ne favorisera donc effectivement la réduction des dépenses de l’administration centrale, y compris les dépenses sociales, qu’une fois la reprise économique bien engagée. Outre l’enseignement, les collectivités locales sont responsables d’une grande partie des dépenses publiques liées au vieillissement démographique (santé et dépendance) et elles ne sont pas liées par les plafonds de dépenses imposés au niveau central. Pour compenser la hausse des dépenses, les taux d’imposition locale ont souvent été relevés, ce qui a permis aux municipalités de ne pas accumuler les dettes, mais a accru la pression fiscale à l’échelon national. Le gouvernement poursuit sa réforme à moyen terme de la structure des collectivités locales et des services qu’elles offrent, dans l’objectif d’enrayer la croissance des dépenses liées au vieillissement démographique.
            (9) Dans son avis du 26 avril 2010 sur la dernière version actualisée du programme de stabilité de la Finlande, le Conseil, ayant évalué la viabilité à long terme des finances publiques de cet État membre, l’a invité à agir rapidement pour définir une stratégie budgétaire à moyen terme globale et concrète visant un assainissement à partir de 2011, ainsi que la réalisation de l’objectif à moyen terme et le rétablissement de la viabilité à long terme des finances publiques.
            (10) Le ratio d’endettement public brut était de 44 % du PIB en 2009.   D’après les données communiquées par les autorités finlandaises en avril dans le cadre de la procédure de déficit excessif, il atteindra 49,9 % en 2010.   Dans leurs prévisions de printemps, les services de la Commission tablent, quant à eux, sur une progression un peu plus rapide du ratio d’endettement, qui atteindrait 50,5 % du PIB en 2010, puis 54,9 % du PIB en 2011, restant ainsi toutefois inférieur à la valeur de référence de 60 % du PIB.
            (11) Une surveillance accrue dans le cadre de la procédure concernant les déficits excessifs impliquera un suivi régulier et en temps utile des progrès accomplis dans la mise en œuvre de la stratégie d’assainissement budgétaire. Dans ce contexte, un chapitre distinct pourrait être utilement consacré à cette question dans les prochaines actualisations du programme de stabilité de la Finlande.
            (12) D’une manière générale, le Conseil est d’avis que les mesures d’assainissement budgétaire devraient garantir une amélioration durable du solde budgétaire des administrations publiques, tout en visant l’amélioration de la qualité des finances publiques et le renforcement du potentiel de croissance de l’économie.
            A ADOPTÉ LA PRÉSENTE RECOMMANDATION:
            (1) Étant donné que la position budgétaire de la Finlande en 2010 résulte du libre jeu des stabilisateurs automatiques et des mesures prises en 2009 et 2010, à hauteur de 1,8 % et 1,1 % du PIB respectivement, ce qui constituait une réponse appropriée à la crise, conforme aux principes du plan européen pour la relance économique, les autorités finlandaises devraient mettre fin à la situation de déficit excessif pour 2011 au plus tard.
            (2) Les autorités finlandaises devraient ramener le déficit public sous les 3 % du PIB d’une manière crédible et durable. À cet effet, elles devraient notamment:
            (a) mettre en œuvre les mesures budgétaires prévues pour 2010 dans la dernière version actualisée du programme de stabilité, tout en veillant à ce que le dépassement attendu de la valeur de référence de 3 % du PIB reste limité et temporaire;
            (b) consentir un effort budgétaire représentant au moins ½ % du PIB en 2011;
            (c) préciser les mesures qu’elles comptent prendre pour assurer la correction du déficit excessif prévue pour 2011.
            (3) Le Conseil a fixé la date limite du [13 janvier 2011] pour que la Finlande engage une action suivie d’effets et précise les mesures qui seront nécessaires pour progresser dans la correction du déficit excessif. L’évaluation de l’efficacité de cette action tiendra compte de l’évolution de la situation économique par rapport aux perspectives économiques figurant dans les prévisions du printemps 2010 des services de la Commission.
            Les autorités finlandaises devraient rendre compte des progrès accomplis dans la mise en œuvre de ces recommandations dans un chapitre distinct des prochaines versions actualisées du programme de stabilité, et ce jusqu’à l’abrogation de la procédure de déficit excessif.
            Le Conseil souligne également l’importance de la réalisation de l’objectif à moyen terme (OMT) pour une gestion budgétaire appropriée des ralentissements économiques, mais aussi pour le rétablissement de la viabilité à long terme des finances publiques. Il invite par conséquent les autorités finlandaises à veiller à ce que la trajectoire d’assainissement budgétaire censée conduire à l’objectif à moyen terme – soit un excédent structurel de 0,5% du PIB – soit maintenue une fois le déficit excessif corrigé.
            La République de Finlande est destinataire de la présente recommandation.
            Fait à Bruxelles, le […]
            Par le Conseil
            Le président
            [1] JO L 209 du 2.8.1997, p. 6.
         HU
            (...PICT...)|EURÓPAI BIZOTTSÁG|
            Brüsszel, 2010.6.15.
            SEC(2010) 747 végleges

            Ajánlás:
            A TANÁCS AJÁNLÁSA

            Finnországnak a túlzott költségvetési hiány megszüntetéséről
            Ajánlás:
            A TANÁCS AJÁNLÁSA

            Finnországnak a túlzott költségvetési hiány megszüntetéséről
            AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
            tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 126. cikke (7) bekezdésére,
            tekintettel az Európai Bizottság ajánlására,
            mivel:
            (1) A Szerződés 126. cikke szerint a tagállamoknak kerülniük kell a túlzott költségvetési hiányt.
            (2) A Stabilitási és Növekedési Paktum az árstabilitás és az erős, fenntartható, munkahelyteremtéshez vezető növekedés eszközeként a rendezett államháztartás célkitűzésén alapul.
            (3) A Stabilitási és Növekedési Paktum 2005-ös reformja a Paktum eredményességének és közgazdasági megalapozottságának fokozását és az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságának védelmét tűzte ki célul, továbbá azt, hogy a túlzott hiány esetén követendő eljárás valamennyi szakaszában vegyék teljes mértékben figyelembe mindenekelőtt a gazdasági és költségvetési hátteret. A Stabilitási és Növekedési Paktum így támogatja azokat az állami intézkedéseket, amelyek a gazdasági helyzet figyelembevétele mellett a költségvetés stabilitásának mihamarabbi visszaállítását célozzák.
            (4) A Tanács [2010. július 13-án] a Szerződés 126. cikke (6) bekezdésének megfelelően úgy határozott, hogy Finnországban túlzott hiány áll fenn.
            (5) A Szerződés 126. cikke (7) bekezdésének és a túlzott hiány esetén követendő eljárás végrehajtásának felgyorsításáról és pontosításáról szóló 1467/97/EK tanácsi rendelet HL L 209., 1997.8.2., 6. o.   (amely a Stabilitási és Növekedési Paktum része) 3. cikkének megfelelően a Tanácsnak ajánlásokat is kell tennie az érintett tagállamnak annak érdekében, hogy a túlzott hiányt egy meghatározott időszakon belül megszüntesse. Az ajánlásnak az érintett tagállam számára legfeljebb hathónapos határidőt kell megállapítania a túlzott hiány megszüntetése érdekében eredményes intézkedések meghozatalára, továbbá határidőt kell megállapítania a túlzott hiány megszüntetésére vonatkozóan, amelyet az annak megállapítását követő évben kell teljesíteni, kivéve ha különleges körülmények állnak fenn. Az 1467/97/EK rendelet 2. cikkének (3) bekezdésében pontosított „érdemleges tényezőket” figyelembe kell venni annak eldöntésekor, hogy fennállnak-e különleges körülmények. Továbbá a túlzott hiány megszüntetéséről szóló tanácsi ajánlásban elő kell írni a strukturális egyenlegben, azaz az egyszeri és egyéb átmeneti intézkedések nélküli, ciklikusan kiigazított egyenlegben elért éves minimális, viszonyítási alapként a GDP legalább 0,5 %-át kitevő javulást.[1]
            HL L 209., 1997.8.2., 6. o.
            (6) Finnország esetében az 1467/97/EK rendelet 2. cikkének (3) bekezdésében meghatározott, és a 124. cikk (3) bekezdése szerinti bizottsági jelentésben megvizsgált érdemleges tényezők kedvezőnek tekinthetők. Mindazonáltal nem utalnak arra, hogy különleges körülmények állnak fenn, amelyek indokolnák a hiány megszüntetésére kitűzött határidőtől való eltérést. A Bizottság szolgálatainak 2010. tavaszi előrejelzése szerint az államháztartási hiány – változatlan politikát feltételezve – már 2011-ben valamivel a 3%-os referenciaérték alá csökken.
            (7) A globális válságot megelőzően Finnország jelentős államháztartási többletet halmozott fel. Ez lehetővé tette Finnország számára, hogy viszonylag nagy, 2009-ben a GDP 1,8%-át, 2010-ben pedig 1,1%-át kitevő diszkrecionális költségvetési ösztönzést nyújtson, és ne szabjon korlátot az automatikus stabilizátorok működésének. Ezáltal az államháztartás egyenlege 2009-ben a GDP 2,2%-át kitevő hiányba fordult át. A pénzügyminisztérium által a túlzotthiány-eljárás keretében 2010. áprilisban tett bejelentés alapján a hiány tovább bővül, 2010-ben a GDP 4,1%-ára. A Bizottság szolgálatainak tavaszi előrejelzése valamivel kisebb, 2010-ben a GDP 3,8%-át kitevő hiányt vár. A pénzügyminisztérium által a parlamenthez 2010. május 14-én benyújtott harmadik pótköltségvetés arra utal, hogy a 2010. évi adóbevételek GDP-arányosan 0,5%-kal magasabbak lehetnek a tervezettnél, elsősorban az erőteljesebb társaságiadó-eredmények okán. Ez alapján a jelenlegi államháztartási előrejelzésekre felfelé mutató kockázatok hatnak, de mivel nem került sor az előrejelzések teljes körű aktualizálására, a 2010. évi hiánycélt hivatalosan nem változatták meg és a jelenlegi értékelés marad érvényben. 2011-re a pénzügyminisztérium és a Bizottság szolgálatai változatlan politika feltételezése mellett egyaránt azt várják, hogy az államháztartási hiány valamivel a GDP 3%-a alá csökken. A Bizottság szolgálatainak előrejelzése alapján a túlzott hiány 2011-ig történő megszüntetéséhez 2011-ben GDP-arányosan 0,3 százalékpont körüli költségvetési erőfeszítés szükséges.
            (8) A központi állami kiadások ellenőrzésének elsődleges eszközét a többéves kiadási korlátok jelentik, amelyek nem vonatkoznak a ciklikusan érzékeny kiadási tételekre, és ennek megfelelően maradéktalanul lehetővé tették az automatikus stabilizátorok működését. Míg ez a megoldás, különösen az automatikus stabilizátorok szabad működése a válság időszakában előmozdította a gazdasági tevékenységet és a társadalmi kohéziót, egyben az államháztartás viszonylag erőteljes romlását is eredményezte. Ez a költségvetési keret ezért eredményesen támogatja a központi kormányzatra nehezedő kiadási nyomás csökkentését, beleértve a szociális kiadásokat is, amint a gazdaságélénkülés tartóssá válik. A helyi önkormányzatok felelősek az elöregedéssel kapcsolatos állami kiadások nagy részéért, például a képzés, az egészségügy és a tartós ápolás-gondozás terén, és nem köti őket központilag meghatározott kiadási korlát. A növekvő kiadások ellensúlyozása érdekében jellemzően megemelték a helyiadó-kulcsokat, elkerülve az önkormányzati szinten kialakuló adósságot, de nehezítve az általános nemzeti adóterheket. A kormány középtávú céljai közt szerepel a helyi önkormányzatok szerkezetének és szolgáltatásnyújtásának megreformálása, amelynek célja a népesség elöregedésével kapcsolatos kiadásnövekedés visszafogása.
            (9) A Tanács a stabilitási program legújabb változatáról alkotott 2010. április 26-i véleményében értékelte Finnország államháztartásának hosszú távú fenntarthatóságát és felszólította a hatóságokat, hogy idejében meghozott intézkedés keretében dolgozzanak ki átfogó és konkrét középtávú költségvetési stratégiát, amely 2011-től kezdve biztosítja a konszolidációt, valamint elősegíti a középtávú célkitűzések megvalósítását és az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságának helyreállítását.
            (10) A bruttó államadósság 2009-ben a GDP 44%-a volt.   A túlzotthiány-eljárás keretében áprilisban tett bejelentés szerint az adósságráta 2010-ben a GDP 49,9%-ára emelkedik.   A Bizottság szolgálatainak tavaszi előrejelzése alapján az adósságráta valamivel gyorsabban növekszik, 2010-ben a GDP 50,5%-át, 2011-ben pedig a GDP 54,9%-át éri el, de továbbra is a GDP 60%-ában meghatározott referenciaérték alatt marad.
            (11) A túlzott hiány esetén követendő eljárás alatti fokozott felügyelet érdekében rendszeresen és kellő időben nyomon kell követni a költségvetési konszolidációs stratégia végrehajtásában elért előrehaladást. Ezzel összefüggésben célszerű lenne, ha Finnország következő aktualizált stabilitási programjaiban külön fejezetet szentelne ennek a témának.
            (12) A Tanács véleménye szerint a költségvetési konszolidációs intézkedéseknek általában biztosítaniuk kell az államháztartási egyenleg tartós javulását, miközben az államháztartás minőségének fokozására és a gazdaság növekedési képességének erősítésére irányulnak.
            ELFOGADTA EZT AZ AJÁNLÁST:
            (1) Elismerve, hogy Finnország 2010. évi költségvetési egyenlege egyfelől a visszaesésre válaszoló és az európai gazdaságélénkítési terv elveivel összhangban álló, 2009-ben a GDP 1,8%-át, 2010-ben pedig 1,1%-át kitevő intézkedésekre, másfelől az automatikus stabilizátorok beavatkozástól mentes működésére vezethető vissza, a finn hatóságoknak a jelenleg fennálló túlzott hiányt legkésőbb 2011-ig meg kell szüntetniük.
            (2) Finnország hatóságainak hiteles és fenntartható módon a GDP 3 %-a alá kell csökkenteniük az államháztartási hiányt. Finnország hatóságainak ezért:
            a) 2010-ben a stabilitási program legújabb változatában tervezettek szerint kell végrehajtaniuk a költségvetési intézkedéseket, és ezzel egyidejűleg gondoskodniuk kell arról, hogy a GDP 3 %-ának megfelelő referenciaérték tervezett túllépése korlátozott és átmeneti jellegű maradjon;
            b) 2011-ben legalább a GDP 0,5%-át kitevő költségvetési erőfeszítést kell biztosítaniuk;
            c) intézkedéseket kell meghatározniuk annak érdekében, hogy a túlzott hiány 2011-re tervezett megszüntetése biztosított legyen.
            (3) A Tanács a finn kormány számára a szükséges eredményes intézkedések megtételének, valamint a túlzott hiány megszüntetése irányába tett előrelépéshez szükséges intézkedések meghatározásának határidejeként [2011. január 13-át] tűzi ki. Az intézkedések eredményességének értékelése figyelembe fogja venni a Bizottság szolgálatainak 2010. tavaszi előrejelzésében szereplő gazdasági kilátásokhoz képest kialakult fejleményeket.
            A finn hatóságoknak stabilitási programjuk elkövetkező aktualizálásaiban külön fejezetben kell tárgyalniuk az említett ajánlások végrehajtása terén tett előrelépést, a túlzott hiány esetén követendő eljárás megszüntetéséig.
            Emellett a Tanács hangsúlyozza a középtávú célkitűzés megvalósításának fontosságát a gazdasági visszaesések megfelelő költségvetési kezelése szempontjából, valamint az államháztartások hosszú távú fenntarthatóságának helyreállítása érdekében. Felkéri ezért a finn hatóságokat annak biztosítására, hogy a túlzott hiány megszüntetése után is folytassák a költségvetési egyenlegre irányuló középtávú célkitűzés – a GDP 0,5%-át kitevő strukturális többlet – megvalósítására irányuló költségvetési konszolidációt.
            Ennek az ajánlásnak a Finn Köztársaság a címzettje.
            Kelt Brüsszelben,
            a Tanács részéről
            az elnök […]
            [1] HL L 209., 1997.8.2., 6. o.
         IT
            (...PICT...)|COMMISSIONE EUROPEA|
            Bruxelles, 15.6.2010
            SEC(2010) 747 definitivo

            Raccomandazione per una
            RACCOMANDAZIONE DEL CONSIGLIO

            intesa a porre fine alla situazione di disavanzo pubblico eccessivo in Finlandia
            Raccomandazione per una
            RACCOMANDAZIONE DEL CONSIGLIO

            intesa a porre fine alla situazione di disavanzo pubblico eccessivo in Finlandia
            IL CONSIGLIO DELL’UNIONE EUROPEA,
            visto il trattato sul funzionamento dell'Unione europea e in particolare l'articolo 126, paragrafo 7,
            vista la raccomandazione della Commissione europea;
            considerando quanto segue:
            (1) A norma dell'articolo 126 del trattato, gli Stati membri devono evitare disavanzi pubblici eccessivi.
            (2) Il patto di stabilità e crescita è basato sull’obiettivo di finanze pubbliche sane come mezzo per rafforzare le condizioni per la stabilità dei prezzi e per una crescita forte e sostenibile che favorisca la creazione di posti di lavoro.
            (3) Con la riforma del 2005 si è cercato di migliorare l'efficacia e i fondamenti economici del patto di stabilità e crescita, salvaguardando nel contempo la sostenibilità delle finanze pubbliche a lungo termine. Essa mirava ad assicurare in particolare che le condizioni economiche e di bilancio venissero sempre prese pienamente in considerazione in tutte le fasi della procedura per i disavanzi eccessivi. In tal modo, il patto di stabilità e crescita costituisce il quadro a sostegno delle politiche dei governi per tornare rapidamente a posizioni di bilancio sane tenendo conto della situazione economica.
            (4) Il [13 luglio 2010] il Consiglio ha deciso, conformemente all'articolo 126, paragrafo 6, del trattato, che in Finlandia esiste un disavanzo eccessivo.
            (5) Ai sensi dell’articolo 126, paragrafo 7, del trattato e dell’articolo 3 del regolamento (CE) n. 1467/97 del Consiglio per l'accelerazione e il chiarimento delle modalità di attuazione della procedura per i disavanzi eccessivi (che è parte del Patto di stabilità e crescita) GU L 209 del 2.8.1997, pag. 6.  , il Consiglio formula raccomandazioni allo Stato membro in questione al fine di far cessare la situazione di disavanzo eccessivo entro un determinato periodo. La raccomandazione deve stabilire un termine massimo di sei mesi entro il quale lo Stato membro interessato è tenuto a darvi seguito effettivo per correggere il disavanzo eccessivo, nonché un termine per la correzione del disavanzo eccessivo, correzione che deve essere completata nell’anno successivo alla constatazione del disavanzo stesso, salvo sussistano circostanze particolari. Nel decidere se sussistono circostanze particolari, occorre tener conto dei “fattori significativi” precisati all’articolo 2, paragrafo 3, del regolamento (CE) n. 1467/97 del Consiglio. Inoltre, nella raccomandazione per correggere il disavanzo eccessivo il Consiglio dovrebbe chiedere il conseguimento di un miglioramento minimo annuo pari allo 0,5% del PIL come parametro di riferimento del saldo strutturale, ossia del saldo corretto per il ciclo al netto di misure una tantum e di altre misure temporanee.[1]
            GU L 209 del 2.8.1997, pag. 6.
            (6) Nel caso della Finlandia, i fattori significativi, come precisato all’articolo 2, paragrafo 3, del regolamento (CE) n. 1467/97, esaminati nella relazione della Commissione ai sensi dell’articolo 124, paragrafo 3, sono stati considerati favorevoli. Tuttavia, essi non indicano la presenza di circostanze particolari che giustifichino lo scostamento dal termine standard per la correzione del disavanzo. In particolare, secondo le previsioni della primavera 2010 dei servizi della Commissione, già nel 2011, nell'ipotesi di politiche invariate, il livello del disavanzo pubblico scenderebbe di poco al di sotto del valore di riferimento del 3%.
            (7) Nel periodo precedente la crisi mondiale, la Finlandia aveva accumulato un avanzo di bilancio consistente nel settore delle finanze pubbliche. Ciò le aveva permesso di attivare misure di stimolo discrezionali relativamente ampie che ammontavano all'1,8% del PIL nel 2009, e all'1,1% del PIL nel 2010, e di consentire altresì il pieno funzionamento degli stabilizzatori automatici. Ciò ha condotto le finanze pubbliche a un disavanzo del 2,2% del PIL nel 2009. Secondo i dati comunicati nell’aprile 2010 nell’ambito della procedura per i disavanzi eccessivi dal ministero delle Finanze, si prevede che il disavanzo continui a crescere fino a raggiungere il 4,1% del PIL nel 2010. Nelle previsioni di primavera i servizi della Commissione hanno previsto un disavanzo leggermente inferiore, pari a 3,8% del PIL nel 2010. Il terzo bilancio suppletivo presentato dal ministero delle Finanze al Parlamento il 14 maggio 2010 suggerisce che il volume delle entrate fiscali potrebbe risultare superiore dello 0,5% del PIL rispetto al previsto, principalmente grazie a un maggiore gettito proveniente dalle imposte sul reddito delle società. Ciò indicherebbe possibili correzioni al rialzo per le attuali proiezioni sulle finanze pubbliche; tuttavia, vista l'assenza di un aggiornamento comprensivo delle previsioni, l'obiettivo di disavanzo per il 2010 non è stato ufficialmente modificato e l'attuale valutazione rimane valida. Nel 2011, nell'ipotesi di politiche invariate, sia il ministero delle Finanze che i servizi della Commissione hanno previsto un calo del livello del disavanzo pubblico di poco al di sotto del valore di riferimento del 3% del PIL. Sulla base delle previsioni dei servizi della Commissione, la correzione del disavanzo eccessivo nel 2011 richiede una manovra finanziaria pari a circa 0,3 punti percentuali del PIL nel 2011.
            (8) Lo strumento principale per controllare la spesa dell’amministrazione centrale è costituito dall’imposizione di massimali di spesa pluriennali, che escludono le voci di spesa che risentono delle fluttuazioni cicliche, e che hanno quindi consentito il pieno funzionamento degli stabilizzatori automatici. Tale scelta, in particolare il libero gioco degli stabilizzatori automatici, ha effettivamente sostenuto l’attività economica e la coesione sociale nel periodo di crisi inducendo però, contemporaneamente, un’oscillazione negativa relativamente netta nelle finanze pubbliche. L’attuale quadro di bilancio sosterrà pertanto la riduzione delle pressioni sulla spesa dell'amministrazione centrale, inclusa la spesa sociale, ma solo dopo l'effettivo avvio della ripresa economica. Le amministrazioni locali sono responsabili per una larga parte della spesa collegata all’invecchiamento della popolazione, ad esempio in settori quali istruzione, sanità e assistenza a lungo termine, senza essere limitate da un tetto di spesa stabilito a livello centrale. Per bilanciare l'aumento della spesa, in genere si è assistito a un aumento delle aliquote d’imposta locali; ciò ha evitato l'accumulo di debiti a livello municipale, contribuendo però all’aumento dell’onere fiscale a livello nazionale. Il governo continua nell’opera di riforma a medio termine delle strutture amministrative e della fornitura di servizi a livello locale, con l’intento di porre freno all'aumento della spesa connessa all'invecchiamento della popolazione.
            (9) Nel parere del 26 aprile 2010 relativo all’aggiornamento più recente del programma di stabilità, il Consiglio ha valutato la sostenibilità a lungo termine delle finanze pubbliche finlandesi e ha invitato le autorità a definire tempestivamente una strategia di bilancio a medio termine completa e concreta che sottenda un percorso di risanamento a partire dal 2011, nonché volta al conseguimento degli obiettivi a medio termine e al ristabilimento della sostenibilità a lungo termine delle finanze pubbliche.
            (10) Nel 2009 il debito lordo della pubblica amministrazione ha raggiunto il 44% del PIL.   Secondo i dati comunicati nell’aprile 2010 nell’ambito della procedura per i disavanzi eccessivi il rapporto debito/PIL dovrebbe raggiungere il 49,9% del PIL nel 2010.   Nelle previsioni della primavera dei servizi della Commissione il rapporto debito/PIL dovrebbe aumentare un po' più velocemente raggiungendo il 50,5% del PIL nel 2010 e il 54,9% del PIL nel 2011, restando comunque al di sotto del valore di riferimento del 60% del PIL.
            (11) Una maggiore sorveglianza nel quadro della procedura per i disavanzi eccessivi richiederà un controllo regolare e tempestivo dei progressi compiuti nell’attuazione della strategia di risanamento del bilancio. Date le circostanze, sarebbe opportuno che i prossimi aggiornamenti del programma di stabilità della Finlandia dedicassero a questo aspetto un capitolo a parte.
            (12) In generale, il Consiglio ritiene che le misure di risanamento del bilancio debbano garantire un miglioramento duraturo del saldo delle amministrazioni pubbliche ed essere nel contempo orientate ad accrescere la qualità delle finanze pubbliche e a rafforzare il potenziale di crescita dell’economia,
            HA ADOTTATO LA PRESENTE RACCOMANDAZIONE:
            (1) Riconoscendo il fatto che la posizione di bilancio della Finlandia nel 2010 è il risultato di misure adeguate alla recessione, pari all’1,8% del PIL nel 2009 e all’1,1% nel 2010, e adottate anche per dare seguito al piano di ripresa economica, nonché il libero gioco degli stabilizzatori automatici, le autorità finlandesi devono porre fine alla attuale situazione di disavanzo eccessivo entro il 2011.
            (2) Le autorità finlandesi devono riportare il disavanzo delle amministrazioni pubbliche al di sotto del 3% del PIL in modo credibile e sostenibile. In particolare, a tal fine le autorità finlandesi devono:
            (a) attuare le misure di bilancio nel 2010, come programmato nell’ultimo aggiornamento del programma di stabilità, garantendo nel contempo che il superamento programmato del valore di riferimento del 3% del PIL sia contenuto e temporaneo;
            (b) prevedere una manovra di bilancio pari almeno a ½% del PIL nel 2011;
            (c) specificare le misure volte a garantire che la prevista correzione del deficit eccessivo sia garantita nel 2011.
            (3) Il Consiglio fissa al [13 gennaio 2011] il termine entro il quale il governo finlandese deve adottare misure efficaci e specificare i provvedimenti necessari per effettuare progressi verso la correzione del disavanzo eccessivo. Per valutare l’efficacia delle misure si terrà conto degli sviluppi economici rispetto alle prospettive economiche contenute nelle previsioni della primavera 2010 dei servizi della Commissione.
            Le autorità finlandesi sono invitate a riferire in merito ai progressi realizzati nell'attuazione delle presenti raccomandazioni in un capitolo separato dei prossimi aggiornamenti dei programmi di stabilità che saranno elaborati fino all'abrogazione della procedura per i disavanzi eccessivi.
            Inoltre, il Consiglio sottolinea l’importanza dell’obiettivo a medio termine ai fini di un’adeguata gestione di bilancio in una fase di recessione economica nonché in vista del ripristino della sostenibilità a lungo termine delle finanze pubbliche. Il Consiglio invita pertanto le autorità finlandesi ad assicurare che il risanamento di bilancio verso l'obiettivo a medio termine per la posizione di bilancio, ossia un disavanzo strutturale pari allo 0,5% del PIL, prosegua anche dopo la correzione del disavanzo eccessivo.
            La Repubblica di Finlandia è destinataria della presente raccomandazione.
            Fatto a Bruxelles, il
            Per il Consiglio
            Il presidente […]
            [1] GU L 209 del 2.8.1997, pag. 6.
         NL
            (...PICT...)|EUROPESE COMMISSIE|
            Brussel, 15.6.2010
            SEC(2010) 747 definitief

            Aanbeveling voor een
            AANBEVELING VAN DE RAAD

            om het buitensporige overheidstekort in Finland te verhelpen
            Aanbeveling voor een
            AANBEVELING VAN DE RAAD

            om het buitensporige overheidstekort in Finland te verhelpen
            DE RAAD VAN DE EUROPESE UNIE,
            Gelet op het Verdrag betreffende de werking van de Europese Unie, en met name op artikel 126, lid 7,
            Gezien de aanbeveling van de Europese Commissie,
            Overwegende hetgeen volgt:
            (1) Overeenkomstig artikel 126 van het Verdrag dienen de lidstaten buitensporige overheidstekorten te vermijden.
            (2) Het stabiliteits- en groeipact is gebaseerd op de doelstelling van deugdelijke openbare financiën als middel om de voorwaarden voor prijsstabiliteit en voor een tot werkgelegenheidsschepping leidende sterke duurzame groei te verbeteren.
            (3) De hervorming in 2005 van het stabiliteits- en groeipact was bedoeld om de doeltreffendheid en de economische onderbouwing van het pact te versterken en tevens de houdbaarheid van de openbare financiën op lange termijn te waarborgen. Deze hervorming moest ervoor zorgen dat bij alle stappen in de BTP met name de economische en budgettaire achtergrond ten volle in aanmerking werd genomen. Op deze wijze verschaft het stabiliteits- en groeipact een kader dat, met inachtneming van de economische situatie, het overheidsstreven naar een spoedige terugkeer naar solide begrotingssituaties ondersteunt.
            (4) De Raad heeft overeenkomstig artikel 126, lid 6, van het Verdrag op [13 juli 2010] besloten dat er in Finland een buitensporig tekort bestaat.
            (5) Overeenkomstig artikel 126, lid 7, van het Verdrag en artikel 3 van Verordening (EG) nr. 1467/97 van de Raad over de bespoediging en verduidelijking van de tenuitvoerlegging van de procedure bij buitensporige tekorten PB L 209 van 2.8.1997, blz. 6.   (die deel uitmaakt van het stabiliteits- en groeipact) dient de Raad ook aanbevelingen te richten tot de betrokken lidstaat opdat deze binnen een bepaalde termijn een einde maakt aan de buitensporigtekortsituatie. In de aanbeveling moet een termijn van ten hoogste zes maanden worden bepaald waarbinnen de betrokken lidstaat doeltreffende actie moet ondernemen om het buitensporige tekort te corrigeren, alsook een termijn voor de correctie van het buitensporige tekort, dat, behoudens bijzondere omstandigheden, binnen het jaar nadat het is geconstateerd verholpen moet zijn. Bij het bepalen of er sprake is van bijzondere omstandigheden, moet rekening worden gehouden met "relevante factoren" zoals deze worden omschreven in artikel 2, lid 3, van Verordening (EG) nr. 1467/97. Voorts dient de Raad in een aanbeveling om een buitensporig tekort te verhelpen, te verzoeken om een minimale jaarlijkse verbetering van het structurele saldo, dat wil zeggen het conjunctuurgezuiverde saldo, ongerekend eenmalige en andere tijdelijke maatregelen, van ten minste 0,5% van het bbp als benchmark te realiseren.[1]
            PB L 209 van 2.8.1997, blz. 6.
            (6) In het geval van Finland zijn de relevante factoren zoals verduidelijkt in artikel 2, lid 3, van Verordening (EG) nr. 1467/97 en zoals onderzocht in het verslag van de Commissie overeenkomstig artikel 124, lid 3, als gunstig aangemerkt. Ze wijzen echter niet op het bestaan van bijzondere omstandigheden op grond waarvan mag worden afgeweken van de standaardtermijn voor de correctie van het tekort. Met name daalt het overheidstekort volgens de voorjaarsprognoses 2010 van de diensten van de Commissie al in 2011 bij ongewijzigd beleid tot net onder de referentiewaarde van 3%.
            (7) Vóór de mondiale crisis beschikte Finland over een aanzienlijk overschot op de begroting. Daardoor kon het een vrij omvangrijk pakket discretionaire budgettaire stimuleringsmaatregelen ter grootte van 1,8% van het bbp in 2009 en 1,1% van het bbp in 2010 vaststellen en de automatische stabilisatoren onbelemmerd laten werken, met als gevolg dat in 2009 een overheidstekort van 2,2% van het bbp is ontstaan. Volgens de BTP-kennisgeving van het ministerie van Financiën van april 2010 zal het tekort nog verder oplopen tot 4,1% van het bbp in 2010. In de voorjaarsprognoses van de diensten van de Commissie valt het in 2010 met 3,8% van het bbp iets lager uit. Volgens de derde aanvullende begroting die het ministerie van Financiën op 14 mei 2010 bij het parlement heeft ingediend, kunnen de belastingontvangsten in 2010 evenwel 0,5% van het bbp hoger uitvallen dan gepland, zulks met name vanwege hogere ontvangsten uit de vennootschapsbelasting. Dit zou betekenen dat de huidige projecties voor de overheidsfinanciën aan opwaartse risico's onderhevig zijn, maar omdat deze projecties niet volledig zijn bijgewerkt, is het tekortdoel voor 2010 niet officieel bijgesteld en blijft de huidige beoordeling geldig. Voor 2011 gaan zowel het ministerie van Financiën als de diensten van de Commissie er in hun prognoses van uit dat het overheidstekort bij ongewijzigd beleid daalt tot iets minder dan 3% van het bbp. Uitgaande van de prognoses van de diensten van de Commissie impliceert de correctie van het buitensporige tekort in 2011 een begrotingsinspanning van circa 0,3 procentpunt van het bbp in 2011.
            (8) Het belangrijkste instrument voor de beheersing van de uitgaven van de centrale overheid zijn de meerjarige uitgavenplafonds, die geen rekening houden met conjunctuurgevoelige uitgaven en derhalve volledig vrij spel hebben gelaten aan de automatische stabilisatoren. Deze aanpak, en met name de onbelemmerde werking van de automatische stabilisatoren, heeft in de crisisperiode weliswaar voor ondersteuning van de economische activiteit en van de sociale cohesie gezorgd, maar heeft ook tot een vrij sterke verslechtering van de overheidsfinanciën geleid. Dit begrotingskader zal derhalve pas tot een vermindering van de druk op de uitgaven van de centrale overheid, waaronder de sociale uitgaven, leiden wanneer het economisch herstel goed doorzet. De decentrale overheden zijn verantwoordelijk voor een groot deel van de leeftijdsgebonden overheidsuitgaven, zoals de uitgaven aan onderwijs, gezondheidszorg en langdurige zorg en zijn niet gebonden aan centraal opgelegde uitgavenplafonds. Om de stijging van de uitgaven op te vangen, zijn de lokale belastingtarieven doorgaans verhoogd, waarmee wordt voorkomen dat op gemeentelijk niveau schulden worden opgebouwd, maar de totale nationale belastingdruk wel toeneemt. De regering streeft naar een hervorming van de structuren en dienstverlening van de decentrale overheden op middellange termijn om de uitgavengroei in verband met de vergrijzing aan banden te leggen.
            (9) In haar advies van 26 april 2010 over de meest recente actualisering van het stabiliteitsprogramma heeft de Raad de houdbaarheid van de Finse overheidsfinanciën op lange termijn beoordeeld en de autoriteiten verzocht tijdig stappen te zetten om een breed opgezette en concrete begrotingsstrategie op middellange termijn uit te stippelen om de begroting vanaf 2011 te consolideren, mede met het oog op het bereiken van de MTD en het herstel van de houdbaarheid van de overheidsfinanciën op lange termijn.
            (10) De bruto overheidsschuld bedroeg in 2009 44% van het bbp.   Volgens de BTP-kennisgeving van april zal deze in 2010 oplopen tot 49,9% van het bbp.   Volgens de voorjaarsprognoses van de Commissie zal de schuldquote iets sneller toenemen en uitkomen op 50,5% van het bbp in 2010 en 54,9% van het bbp in 2011, waarmee deze dus onder de referentiewaarde van 60% van het bbp blijft.
            (11) Om beter toezicht te kunnen uitoefenen in het kader van de BTP, zal regelmatig en tijdig moeten worden gecontroleerd welke vorderingen zijn gemaakt bij de tenuitvoerlegging van de budgettaire consolidatiestrategie. Daarom zou daaraan in de komende actualiseringen van het stabiliteitsprogramma van Finland een apart hoofdstuk kunnen en moeten worden gewijd.
            (12) In het algemeen moeten de maatregelen ter consolidering van de begroting naar het oordeel van de Raad een duurzame verbetering van het overheidssaldo teweegbrengen en er tegelijkertijd op gericht zijn de kwaliteit van de openbare financiën te bevorderen en het groeipotentieel van de economie te versterken,
            BEVEELT AAN:
            (1) Aangezien de Finse begrotingssituatie in 2010 het gevolg is van maatregelen ter grootte van 1,8% van het bbp in 2009 en 1,1% in 2010, die een passende reactie vormen op de neergang en die aansloten bij de beginselen van het Europees economisch herstelplan, en ook een gevolg is van de onbelemmerde werking van automatische stabilisatoren, maken de Finse autoriteiten uiterlijk in 2011 een einde aan de thans bestaande buitensporigtekortsituatie.
            (2) De Finse autoriteiten dringen het overheidstekort op geloofwaardige en duurzame wijze terug tot onder de 3% van het bbp. Daartoe wordt in het bijzonder van de Finse autoriteiten het volgende verwacht:
            (a) zij voeren de begrotingsmaatregelen in 2010 conform de meest recente actualisering van het stabiliteitsprogramma uit en zorgen er tegelijk voor dat de beoogde overschrijding van de referentiewaarde van 3% van het bbp binnen de perken en van tijdelijke aard blijft;
            (b) zij verrichten een begrotingsinspanning van ten minste een ½% van het bbp in 2011;
            (c) zij geven concreet invulling aan maatregelen om de beoogde correctie van het buitensporige tekort in 2011 te waarborgen.
            (3) De Raad stelt [13 januari 2011] vast als uiterste datum waarop de Finse regering doeltreffende actie moet ondernemen en invulling moet geven aan de noodzakelijke maatregelen om de correctie van het buitensporige tekort naderbij te brengen. Bij de beoordeling van de doeltreffendheid van deze actie zal rekening worden gehouden met de economische ontwikkelingen die zich ten opzichte van de economische vooruitzichten in de voorjaarsprognoses 2010 van de diensten van de Commissie hebben voorgedaan.
            De Finse autoriteiten brengen, tot de beëindiging van de buitensporigtekortprocedure, in een apart hoofdstuk in de komende actualiseringen van het stabiliteitsprogramma verslag uit over de vorderingen die bij de uitvoering van deze aanbevelingen zijn gemaakt.
            Voorts wijst de Raad op het belang van het bereiken van de middellangetermijndoelstelling (MTD) voor een passend begrotingsbeheer in tijden van economische neergang en voor het herstel van de houdbaarheid van de overheidsfinanciën op lange termijn. Daarom verzoekt hij de Finse autoriteiten de budgettaire consolidatie na de correctie van het buitensporige tekort voort te zetten en af te koersen op de middellangetermijndoelstelling voor de begrotingssituatie, namelijk een structureel overschot van 0,5% van het bbp.
            Deze aanbeveling is gericht tot de Republiek Finland.
            Gedaan te Brussel, op
            Voor de Raad
            De voorzitter […]
            [1] PB L 209 van 2.8.1997, blz. 6.
         DA
            (...PICT...)|EUROPA-KOMMISSIONEN|
            Bruxelles, den 15.6.2010
            SEK(2010) 747 endelig

            Henstilling med henblik på
            RÅDETS HENSTILLING

            om at bringe situationen med et uforholdsmæssigt stort offentligt underskud i Finland til ophør
            Henstilling med henblik på
            RÅDETS HENSTILLING

            om at bringe situationen med et uforholdsmæssigt stort offentligt underskud i Finland til ophør
            RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
            under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 126, stk. 7,
            under henvisning til henstilling fra Europa-Kommissionen og
            ud fra følgende betragtninger:
            (1) I henhold til traktatens artikel 126 skal medlemsstaterne undgå uforholdsmæssigt store offentlige underskud.
            (2) Stabilitets- og vækstpagten er baseret på målsætningen om sunde offentlige finanser som et middel til at styrke forudsætningerne for prisstabilitet og en holdbar og stærk vækst, som fører til øget beskæftigelse.
            (3) I 2005 blev stabilitets- og vækstpagten ændret for at gøre den mere virkningsfuld og styrke dens økonomiske fundament samt sikre de offentlige finansers holdbarhed på lang sigt. Ændringen tjente især til at sikre, at der blev taget hensyn til hele den økonomiske og budgetmæssige situation i alle faser af proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud. På den måde bliver stabilitets- og vækstpagten en ramme, der kan benyttes som støtte for politiske initiativer, der hurtigt kan gøre de offentlige finanser sunde igen under hensyntagen til en given økonomisk kontekst.
            (4) Rådet fastslog den [13. juli 2010] i overensstemmelse med traktatens artikel 126, stk. 6, at der foreligger et uforholdsmæssigt stort underskud i Finland.
            (5) I henhold til traktatens artikel 126, stk. 7, og artikel 3 i Rådets forordning (EF) nr. 1467/97 om fremskyndelse og afklaring af gennemførelsen af proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud EFT L 209 af 2.8.1997, s. 6.   (der indgår i stabilitets- og vækstpagten) skal Rådet også rette henstillinger til den pågældende medlemsstat med henblik på at bringe situationen med et uforholdsmæssigt stort underskud til ophør inden for en given frist. I henstillingen skal der fastsættes en frist på højst seks måneder for den pågældende medlemsstats iværksættelse af virkningsfulde foranstaltninger til korrektion af det uforholdsmæssigt store underskud samt en frist for korrektionen af det uforholdsmæssigt store underskud, som skal være gennemført i løbet af året efter, at det er konstateret, medmindre der foreligger særlige omstændigheder. Ved afgørelsen af, om der foreligger særlige omstændigheder, skal der tages hensyn til "relevante forhold" som præciseret i artikel 2, stk. 3, i forordning (EF) nr. 1467/97. Henstillingen skal endvidere indeholde en opfordring til medlemsstaten om at opnå en årlig forbedring af den strukturelle saldo, dvs. den konjunkturkorrigerede saldo eksklusive engangsforanstaltninger og andre midlertidige foranstaltninger, på som benchmark mindst 0,5 % af BNP.[1]
            EFT L 209 af 2.8.1997, s. 6.
            (6) I Finlands tilfælde blev de relevante forhold, der er præciseret i artikel 2, stk. 3, i forordning (EF) nr. 1467/97 og undersøgt i Kommissionens rapport efter artikel 124, stk. 3, anset for at være gunstige. De tyder imidlertid ikke på, at der foreligger særlige omstændigheder, som berettiger en afvigelse fra den normale frist for korrektion af underskuddet. Ifølge Kommissionens prognose fra foråret 2010 skulle det offentlige underskud allerede i 2011 falde med en snæver margen til under referenceværdien på 3 % ud fra en antagelse om en uændret politik.
            (7) Forud for den globale krise opbyggede Finland et betydeligt overskud i de offentlige finanser. Dette har givet Finland mulighed for at tilvejebringe en forholdsvis stor diskretionær finanspolitisk stimulans på 1,8 % af BNP i 2009 og 1,1 % i 2010 og for at lade de automatiske stabilisatorer fungere fuldt ud. Dette har vendt de offentlige finanser til et underskud på 2,2 % af BNP i 2009. Underskuddet forventes at vokse yderligere til 4,1 % af BNP i 2010 ifølge den indberetning fra april 2010, som finansministeriet forelagde som led i proceduren for uforholdsmæssigt store underskud. I Kommissionens forårsprognose blev der fremskrevet et lidt mindre underskud på 3,8 % af BNP i 2010. Det tredje tillægsbudget, som finansministeriet forelagde for Parlamentet den 14. maj 2010, tyder på, at skatteindtægterne i 2010 kunne vise sig at være 0,5 % af BNP højere end forventet, hovedsagelig som følge af højere selskabsskatteindtægter. Dette viser, at de nuværende fremskrivninger for de offentlige finanser er forbundet med risici for stigninger, men eftersom der ikke er foretaget en fuldt færdig opdatering af disse fremskrivninger, er underskudsmålet for 2010 ikke blevet ændret officielt, og den nuværende vurdering er fortsat gyldig. I 2011 forventer både finansministeriet og Kommissionens tjenestegrene, at det offentlige underskud vil falde en smule til under 3 % af BNP ud fra en antagelse om en uændret politik. Ud fra Kommissionens prognose indebærer korrektionen af det uforholdsmæssigt store underskud i 2011 en finanspolitisk indsats på omkring 0,3 procentpoint af BNP i 2011.
            (8) Det vigtigste redskab til at styre de offentlige udgifter er de flerårige udgiftslofter, som ikke medregner konjunkturfølsomme udgiftsposter og derfor har tilladt de automatiske stabilisatorer at virke i fuldt omfang. Selv om denne ordning, herunder især muligheden for, at de automatiske stabilisatorer kan fungere frit, har støttet den økonomiske aktivitet og den sociale samhørighed under krisen, har den også medført en forholdsvis stærk negativ drejning i de offentlige finanser. Denne budgetmæssige ramme vil derfor effektivt støtte reduktionen af presset på de offentlige udgifter, herunder de sociale udgifter, når først det økonomiske opsving er godt i gang. De lokale myndigheder har ansvaret for en stor del af de aldersrelaterede offentlige udgifter såsom uddannelse, sundhed og langtidspleje, og de er ikke bundet af de centralt fastlagte udgiftslofter. For at kompensere for de stigende udgifter er de lokale skattesatser typisk blevet forhøjet, hvorved man har undgået at opbygge gæld på kommunalt plan, men samtidig har øget den samlede nationale skattebyrde. Regeringen fortsætter med at reformere de lokale myndigheders strukturer og tjenesteydelser på mellemlang sigt med det formål at begrænse udgiftsvæksten i forbindelse med befolkningens aldring.
            (9) I sin udtalelse af 26. april 2010 om den seneste opdatering af stabilitetsprogrammet vurderede Rådet den langsigtede holdbarhed i Finlands offentlige finanser og opfordrede myndighederne til at vise rettidig omhu ved for perioden fra og med 2011 at fastlægge en omfattende og konkret mellemfristet finanspolitisk konsolideringsstrategi, som bl.a. kan opfylde den mellemfristede budgetmålsætning og genskabe de offentlige finansers holdbarhed på lang sigt.
            (10) Den offentlige bruttogæld lå på 44 % af BNP i 2009. I indberetningen fra april som led i proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud forventes gældskvoten at stige til 49, 9 % af BNP i 2010. I Kommissionens forårsprognose forventedes gældskvoten at stige en smule hurtigere, således at den når 50,5 % af BNP i 2010 og 54,9 % af BNP i 2011, men stadig forbliver under referenceværdien på 60 % af BNP.
            (11) Et forbedret tilsyn i medfør af proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud vil forudsætte en jævnlig og rettidig overvågning af fremskridt med hensyn til gennemførelsen af den finanspolitiske konsolideringsstrategi. I denne forbindelse kunne det være nyttigt at afsætte et særskilt kapitel til dette spørgsmål i de kommende opdateringer af Finlands stabilitetsprogram.
            (12) Efter Rådets opfattelse bør budgetkonsolideringsforanstaltninger generelt sikre en vedvarende forbedring af den offentlige saldo, og de bør samtidig tilrettelægges sådan, at kvaliteten i de offentlige finanser forbedres, og økonomiens vækstpotentiale styrkes -
            VEDTAGET DENNE HENSTILLING:
            1) I erkendelse af at Finlands budgetstilling i 2010 er resultatet af dels foranstaltninger svarende til 1,8 % af BNP i 2009 og 1,1 % i 2010, som udgør en passende respons på nedgangen og er i overensstemmelse med den europæiske økonomiske genopretningsplan, dels de automatiske stabilisatorers frie spil, bør de finske myndigheder bringe den nuværende situation med et uforholdsmæssigt stort underskud til ophør senest i 2011.
            2) De finske myndigheder bør bringe det offentlige underskud ned under 3 % af BNP på en troværdig og holdbar måde. Med henblik herpå bør de finske myndigheder specielt:
            a) gennemføre de finanspolitiske foranstaltninger i 2010 som planlagt i den seneste opdatering af stabilitetsprogrammet, samtidig med at det sikres, at den forventede overskridelse af referenceværdien på 3 % af BNP fortsat holdes under kontrol og er af midlertidig karakter
            b) sikre, at der gøres en finanspolitisk indsats på mindst ½ % af BNP i 2011
            c) præcisere de foranstaltninger, der er nødvendige for at sikre den planlagte korrektion af det uforholdsmæssigt store underskud i 2011.
            3) Rådet fastsætter den [13. januar 2011] som frist for den finske regering til at tage virkningsfulde skridt og til at præcisere de foranstaltninger, der vil være nødvendige for at gøre fremskridt i retning af en korrektion af det uforholdsmæssigt store underskud. Ved vurderingen af de virkningsfulde skridt vil der blive taget hensyn til den økonomiske udvikling sammenlignet med de økonomiske udsigter i Kommissionens prognose fra foråret 2010.
            De finske myndigheder bør redegøre for de fremskridt, de gør med gennemførelsen af disse henstillinger, i et særskilt kapitel i de kommende opdateringer af stabilitetsprogrammet indtil afslutningen af proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud.
            Rådet fremhæver endvidere vigtigheden af at opfylde den mellemfristede målsætning og sikre en hensigtsmæssig forvaltning af finanspolitikken i økonomiske nedgangstider og desuden med henblik på at genskabe de offentlige finansers holdbarhed på lang sigt. Det opfordrer derfor de finske myndigheder til at sikre, at budgetkonsolideringen i retning af det mellemfristede mål for budgetstillingen, dvs. et strukturelt overskud på 0,5 % af BNP, fastholdes efter korrektionen af det uforholdsmæssigt store underskud.
            Denne henstilling er rettet til Republikken Finland.
            Udfærdiget i Bruxelles,
            På Rådets vegne
            […] Formand
            [1] EFT L 209 af 2.8.1997, s. 6.
         BG
            (...PICT...)|ЕВРОПЕЙСКА КОМИСИЯ|
            Брюксел, 15.6.2010
            SEC(2010)   747 окончателен

            Препоръка за
            ПРЕПОРЪКА НА СЪВЕТА

            с оглед на прекратяването на съществуващия прекомерен държавен дефицит във Финландия
            Препоръка за
            ПРЕПОРЪКА НА СЪВЕТА

            с оглед на прекратяването на съществуващия прекомерен държавен дефицит във Финландия
            СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
            като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 126, параграф 7 от него,
            като взе предвид препоръката на Европейската комисия,
            като има предвид, че:
            (1) Съгласно член 126 от Договора държавите-членки трябва да избягват прекомерния държавен дефицит.
            (2) Пактът за стабилност и растеж се основава на целта за осигуряване на стабилни публични финанси като средство за укрепване на предпоставките за ценова стабилност и висок и устойчив растеж, водещ до създаване на трудова заетост.
            (3) Реформата на Пакта за стабилност и растеж от 2005 г. имаше за цел да се увеличи ефективността му и да се заздрави икономическата му основа, както и да се запази устойчивостта на публичните финанси в дългосрочен план. По-специално, тя имаше за цел да гарантира, че икономическите и бюджетните условия са взети предвид изцяло на всеки етап от ППД. По този начин Пактът за стабилност и растеж осигурява рамката на държавните политики за бързо възстановяване на стабилното състояние на бюджета, като в същото време се отчита икономическата ситуация.
            (4) На [13 юли 2010 г.] Съветът реши съгласно член 126, параграф 6 от Договора, че във Финландия е налице прекомерен дефицит.
            (5) Съгласно член 126, параграф 7 от Договора и член 3 от Регламент (ЕО) № 1467/97 на Съвета за определяне и изясняване на прилагането на процедурата при прекомерен дефицит OВ L 209, 2.8.1997 г., стр. 6.  , който е част от Пакта за стабилност и растеж, Съветът следва да отправи препоръки до съответната държава-членка с цел прекратяване на съществуващия прекомерен дефицит в рамките на определен срок. В препоръката следва да се определи краен срок от най-много шест месеца за предприемане на ефективни действия от страна на съответната държава-членка за коригиране на прекомерния дефицит, както и краен срок за прекратяването на прекомерния дефицит, който следва да приключи в годината след неговото установяване, освен при наличието на особени обстоятелства. Когато се взема решение дали са налице особени обстоятелства, следва да бъдат взети под внимание „значимите фактори“, посочени в член 2, параграф 3 от Регламент (EО) № 1467/97. Освен това Съветът следва да изисква в препоръката за коригирането на прекомерния дефицит постигането на минимално годишно подобрение на структурното салдо (т.е. салдото, коригирано спрямо фазата на икономическия цикъл, без еднократните и другите временни мерки) от поне 0,5 % от БВП.[1]
            OВ L 209, 2.8.1997 г., стр. 6.
            (6) В случая с Финландия значимите фактори, посочени в член 2, параграф 3 от Регламент (EО) № 1467/97 и разглеждани в доклада на Комисията по силата на член 124, параграф 3, бяха определени като благоприятни . Те обаче не сочат за наличие на особени обстоятелства, даващи основание за промяна на обичайния краен срок за коригиране на дефицита. По-специално, съгласно прогнозата на службите на Комисията от пролетта на 2010 г. дефицитът на консолидирания държавен бюджет ще спадне малко под референтната стойност от  3 % още през 2011 г. при допускане, че няма да има промяна на политиката.
            (7) Преди световната криза Финландия натрупа значителен бюджетен излишък. Tова даде възможност на Финландия да въведе относително голям пакет от дискреционни мерки за фискално стимулиране в размер на 1,8 % oт БВП през 2009 г. и на 1,1 % през 2010 г., както и да позволи пълно бюджетно саморегулиране чрез автоматични стабилизатори. Вследствие на това салдото на консолидирания държавен бюджет отбеляза дефицит в размер на 2,2 % oт БВП през 2009 г. Съгласно представената от Министерството на финансите нотификация за ППД от април 2010 г. се очаква дефицитът да нарасне още повече, достигайки 4,1 % oт БВП през 2010 г. Според прогнозите на службите на Комисията от пролетта, очакваният дефицит е малко по-малък и е в размер на 3,8 % oт БВП през 2010 г. Третият допълнителен бюджет, представен на Парламента от Министерството на финансите на 14 май 2010 г., сочи, че данъчните постъпления през 2010 г. биха могли да се окажат по-високи от планираните с 0,5 % oт БВП, главно вследствие на по-големите постъпления от корпоративни данъци. Tова показва благоприятни рискове по отношение на настоящите прогнози за публичните финанси, но като се има предвид, че не е направена същинска актуализация на тези прогнози, целевият дефицит за 2010 г. не е променен официално и настоящата оценка остава валидна. За 2011 г. както Министерството на финансите, така и службите на Комисията прогнозират лек спад на дефицита на консолидирания държавен бюджет под референтната стойност от 3 % от БВП при допускане, че няма да има промяна на политиката. Въз основа на прогнозата на службите на Комисията, за корекцията на прекомерния дефицит през 2011 г. ще бъде необходимо фискално подобрение в размер на около 0,3 процентни пункта от БВП през 2011 г.
            (8) Основният инструмент за контролиране на разходите на централната държавна администрация са многогодишните ограничения на разходите, които изключват силно зависими от икономическия цикъл разходи и следователно позволяват пълно бюджетно саморегулиране чрез автоматични стабилизатори. Въпреки че в периода на кризата този модел, особено бюджетното саморегулиране чрез автоматични стабилизатори, стимулира икономическата дейност и засили социалното сближаване, той доведе и до относително рязък спад в публичните финанси. Затова тази бюджетна рамка ще подкрепи ефективно намаляването на натиска върху разходите на централната държавна администрация, включително социалните разходи, едва когато икономическото възстановяване е в достатъчно напреднала фаза. Местната администрация отговаря за голяма част от публичните разходи, свързани със застаряването на населението, като образование, здравеопазване и дългосрочни грижи, и не е обвързана от централно налаганите ограничения на разходите. За да се компенсират нарастващите разходи, обикновено са били увеличавани ставките на местните данъци, като по този начин се избягва натрупването на задължения на общинско равнище, но се увеличава общата данъчна тежест на национално равнище. С цел да ограничи растежа на разходите, свързани със застаряването на населението, правителството провежда средносрочна реформа на структурата на местните администрации и на предоставянето на услуги.
            (9) В становището си от 26 април 2010 г. относно последната актуализация на програмата за стабилност Съветът оцени дългосрочната устойчивост на публичните финанси на Финландия и прикани властите да предприемат своевременни действия за определянето на всеобхватна и конкретна средносрочна стратегия за консолидация на бюджета от 2011 г. нататък, която също така има за цел да постигне СБЦ и да възстанови дългосрочната устойчивост на публичните финанси.
            (10) Брутният консолидиран държавен дълг е бил в размер на 44 % oт БВП през 2009 г.   Съгласно предоставената през април нотификация за ППД се очаква съотношението на дълга да нарасне на 49,9 % oт БВП през 2010 г.   В прогнозата на Комисията от пролетта се предвижда съотношението на дълга да нараства малко по-бързо, като достигне 50,5 % oт БВП през 2010 г. и 54,9 % oт БВП през 2011 г., но да остане под референтната стойност от 60 % от БВП.
            (11) Засиленият надзор съгласно ППД ще изисква редовно и своевременно наблюдение на напредъка при изпълнението на стратегията за фискална консолидация. В този контекст в предстоящите актуализации на програмата за стабилност на Финландия би било полезно да бъде включена отделна глава, посветена на този въпрос.
            (12) Като цяло Съветът е на мнение, че мерките за бюджетна консолидация, насочени към подобрение на качеството на публичните финанси и засилване на потенциала за икономически растеж, следва да гарантират трайно подобрение на консолидираното бюджетно салдо,
            ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ПРЕПОРЪКА:
            (1) Осъзнавайки, че състоянието на бюджета на Финландия през 2010 г. се дължи на мерки в размер на 1,8 % от БВП през 2009 г. и 1,1 % през 2010 г., които представляват адекватен отговор на икономическия спад и са в съответствие с Европейския план за икономическо възстановяване, както и на свободното действие на автоматичните стабилизатори, финландските власти следва да прекратят съществуващия прекомерен дефицит най-късно до 2011 г.
            (2) Финландските власти следва да сведат дефицита на консолидирания държавен бюджет под 3 % от БВП по надежден и устойчив начин. Конкретно за тази цел финландските власти следва да:
            а) приложат фискалните мерки през 2010 г., както е предвидено в последната актуализация на програмата за стабилност, като същевременно гарантират, че очакваното превишение над референтната стойност от 3 % от БВП ще бъде в разумни граници и с временен характер;
            б) осигурят фискално подобрение от поне ½ % oт БВП през 2011 г.;
            в) конкретизират мерки, за да се гарантира постигането на планираната корекция на прекомерния дефицит през 2011 г.
            (3) Съветът определя краен срок [13 януари 2011 г.], в който правителството на Финландия да предприеме ефективни действия за конкретизиране на мерките, необходими за постигане на напредък в коригирането на прекомерния дефицит. При оценяването на ефективността на предприетите действия ще се вземат предвид икономическите резултати спрямо икономическите перспективи, представени в прогнозата на службите на Комисията от пролетта на 2010 г.
            Финландските власти следва да докладват за постигнатия напредък при прилагането на тези препоръки в отделна глава, включена в предстоящите актуализации на програмата за стабилност, до отмяната на процедурата при прекомерен дефицит.
            Освен това Съветът подчертава колко важно е постигането на средносрочната цел (СБЦ) за адекватното бюджетно управление в условията на икономически спад, както и за възстановяване на дългосрочната устойчивост на публичните финанси. Поради това той приканва финландските власти да гарантират, че след коригирането на прекомерния дефицит ще продължат с бюджетната консолидация, насочена към постигането на средносрочната бюджетна цел — структурен излишък в размер на 0,5 % от БВП.
            Адресат на настоящата препоръка е Република Финландия.
            Съставено в Брюксел на
            За Съвета
            Председател […]
            [1] OВ L 209, 2.8.1997 г., стр. 6.
         PL
            (...PICT...)|KOMISJA EUROPEJSKA|
            Bruksela, dnia 15.6.2010
            SEK(2010) 747 wersja ostateczna

            Zalecenie
            ZALECENIE RADY

            mające na celu likwidację nadmiernego deficytu budżetowego w Finlandii
            Zalecenie
            ZALECENIE RADY

            mające na celu likwidację nadmiernego deficytu budżetowego w Finlandii
            RADA UNII EUROPEJSKIEJ,
            uwzględniając Traktat o funkcjonowaniu Unii Europejskiej, w szczególności jego art. 126 ust. 7,
            uwzględniając zalecenie Komisji Europejskiej,
            a także mając na uwadze, co następuje:
            (1) Zgodnie z art. 126 Traktatu państwa członkowskie unikają nadmiernego deficytu budżetowego.
            (2) Pakt stabilności i wzrostu opiera się na dążeniu do zapewnienia solidnych finansów państwa jako środka służącego umocnieniu warunków stabilności cen oraz silnego, trwałego wzrostu, sprzyjającego tworzeniu nowych miejsc pracy.
            (3) Przeprowadzona w 2005 r. reforma paktu stabilności i wzrostu miała na celu wzmocnienie jego skuteczności i podstaw gospodarczych oraz ochronę stabilności finansów publicznych w perspektywie długoterminowej. W szczególności jej celem było, by na wszystkich etapach procedury nadmiernego deficytu w pełni uwzględniono kontekst gospodarczy i budżetowy. W związku z powyższym pakt stabilności i wzrostu zawiera ramy wspierające realizację polityki rządu mającej na celu szybkie przywrócenie dobrego stanu finansów publicznych z uwzględnieniem sytuacji gospodarczej.
            (4) W dniu [13 lipca 2010 r.] zgodnie z art. 126 ust. 6 Traktatu Rada uznała, że w Finlandii istnieje nadmierny deficyt budżetowy.
            (5) Zgodnie z art. 126 ust. 7 Traktatu oraz art. 3 rozporządzenia Rady (WE) nr 1467/97 w sprawie przyspieszenia i wyjaśnienia procedury nadmiernego deficytu Dz.U. L 209 z 2.8.1997, s. 6.   (będącego częścią paktu stabilności i wzrostu) Rada zobowiązana jest również skierować do danego państwa członkowskiego zalecenia, mające na celu likwidację nadmiernego deficytu w oznaczonym terminie. W zaleceniu określa się termin nie dłuższy niż sześć miesięcy na podjęcie przez dane państwo członkowskie skutecznych działań zmierzających do skorygowania nadmiernego deficytu oraz termin skorygowania tego deficytu, co powinno nastąpić w następnym roku po jego stwierdzeniu, chyba że zaistnieją szczególne okoliczności. Przy podejmowaniu decyzji o wystąpieniu szczególnych okoliczności należy uwzględnić „istotne czynniki”, o których mowa w art. 2 ust. 3 rozporządzenia (WE) nr 1467/97. W zaleceniu Rada wzywa również państwo członkowskie do realizacji corocznej minimalnej poprawy salda strukturalnego – tj. salda w ujęciu uwzględniającym zmiany cykliczne, po skorygowaniu o działania jednorazowe i inne działania tymczasowe – o co najmniej 0,5 % PKB, rozumiane jako punkt odniesienia.[1]
            Dz.U. L 209 z 2.8.1997, s. 6.
            (6) W przypadku Finlandii uznano, że istotne czynniki, o których mowa w art. 2 ust. 3 rozporządzenia (WE) nr 1467/97, a które zostały rozpatrzone w sprawozdaniu Komisji przedstawionym zgodnie z art. 124 ust. 3, są korzystne. Nie wynika z nich jednak, że istnieją szczególne okoliczności uzasadniające odstępstwo od zwykłego terminu korekty nadmiernego deficytu. W szczególności w prognozie służb Komisji przedstawionej wiosną 2010 r. przewiduje się, że przy założeniu niezmiennego kursu polityki deficyt sektora władz publicznych już w 2011 r. spadnie do poziomu nieco poniżej wartości referencyjnej wynoszącej 3 %.
            (7) Przed wybuchem światowego kryzysu Finlandia zgromadziła znaczną nadwyżkę finansów publicznych. Dzięki temu mogła zorganizować stosunkowo duży pakiet budżetowych środków stymulacyjnych, odpowiadających 1,8 % PKB w 2009 r. i 1,1 % w roku 2010, oraz pozwolić na swobodne działanie automatycznych stabilizatorów. Doprowadziło to do w 2009 r. do deficytu sektora władz publicznych w wysokości 2,2 % PKB. Zgodnie z danymi przekazanymi w ramach procedury nadmiernego deficytu przez Ministerstwo Finansów w kwietniu 2010 r. przewiduje się, że w 2010 r. deficyt wzrośnie do poziomu 4,1 % PKB. W wiosennej prognozie służb Komisji przewiduje się, że deficyt w 2010 r. będzie nieco mniejszy i wyniesie 3,8 % PKB. Zgodnie z trzecim budżetem uzupełniającym, przedstawionym Parlamentowi przez Ministerstwo Finansów w dniu 14 maja 2010 r., dochody podatkowe mogą być o 0,5 % PKB wyższe niż planowano, głównie dzięki większym wpływom z podatku od osób prawnych. Wskazuje to na możliwość lepszego rozwoju sytuacji niż zakłada się w aktualnych przewidywaniach dotyczących finansów publicznych, jednak ponieważ nie zostały one całościowo zaktualizowane, docelowa wysokość deficytu na rok 2010 pozostaje oficjalnie bez zmian, a obecna ocena zachowuje ważność. Zarówno Ministerstwo Finansów, jak i służby Komisji przewidują, że przy założeniu niezmiennego kursu polityki deficyt sektora władz publicznych w 2011 r. spadnie do poziomu nieco poniżej 3 % PKB. Z prognozy służb Komisji wynika, że korekta nadmiernego deficytu w 2011 r. wiąże się z wysiłkiem fiskalnym w wysokości około 0,3 punktu procentowego PKB w tym samym roku.
            (8) Głównym narzędziem utrzymania pod kontrolą wydatków podsektora centralnego są wieloletnie pułapy wydatków, które nie obejmują pozycji wydatków uzależnionych od cyklu koniunkturalnego, dzięki czemu pozwoliły na swobodne działanie automatycznych stabilizatorów. Takie rozwiązanie, a zwłaszcza swobodne działanie automatycznych stabilizatorów, z jednej strony wspiera aktywność gospodarczą i spójność społeczną w czasach kryzysu, ale z drugiej doprowadziło do stosunkowo gwałtownego pogorszenia sytuacji finansów publicznych. Te ramy budżetowe będą zatem skutecznie pomagać w ograniczeniu presji na wydatki podsektora centralnego, w tym wydatki socjalne, dopiero wtedy, gdy ożywienie gospodarcze nabierze tempa. Za znaczną część wydatków publicznych związanych ze starzeniem się społeczeństwa, takich jak edukacja, zdrowie i opieka długoterminowa, odpowiada podsektor lokalny, który nie jest związany narzuconymi centralnie ograniczeniami wydatków. Aby pokryć rosnące wydatki, przeważnie podniesiono stawki podatków lokalnych, co zapobiega akumulacji zadłużenia na szczeblu gminy, lecz zwiększa łączne obciążenia podatkowe w skali kraju. Celem zahamowania wzrostu wydatków związanych ze starzeniem się społeczeństwa rząd kontynuuje w średniej perspektywie reformy struktur administracji terytorialnej i świadczenia przez nie usług.
            (9) W swojej opinii z dnia 26 kwietnia 2010 r. w sprawie najnowszej aktualizacji programu stabilności Rada dokonała oceny długoterminowej stabilności finansów publicznych Finlandii i wezwała władze do podjęcia w porę działań zmierzających do określenia kompleksowej i konkretnej średniookresowej strategii budżetowej, która zapewniłaby konsolidację począwszy od 2011 r., również z zamiarem osiągnięcia średniookresowego celu budżetowego i przywrócenia długoterminowej stabilności finansów publicznych.
            (10) W 2009 r. dług brutto sektora władz publicznych wynosił 44 % PKB.   Zgodnie z danymi przekazanymi w ramach procedury nadmiernego deficytu w kwietniu przewiduje się, że w 2010 r. wskaźnik zadłużenia wzrośnie do 49,9 % PKB.   W wiosennej prognozie służb Komisji przewiduje się nieco szybszy wzrost wskaźnika zadłużenia, który w 2010 r. miałby wynieść 50,5 % PKB, a w roku 2011 – 54,9 % PKB, nadal jednak utrzymując się poniżej wartości referencyjnej, tj. 60 % PKB.
            (11) Wzmocniony nadzór w ramach procedury nadmiernego deficytu będzie wymagał regularnego i terminowego monitorowania postępów we wdrażaniu strategii konsolidacji budżetowej. W związku z tym w przyszłych aktualizacjach programu stabilności Finlandii warto było by poświęcić tej kwestii oddzielny rozdział.
            (12) W opinii Rady środki konsolidacji budżetowej powinny zasadniczo zapewnić trwałą poprawę salda sektora władz publicznych, mając jednocześnie na celu podniesienie jakości finansów publicznych i wzmocnienie potencjału wzrostu gospodarki,
            PRZYJMUJE NINIEJSZE ZALECENIE:
            (1) Uwzględniając fakt, że sytuacja budżetowa Finlandii w 2010 r. jest rezultatem wprowadzenia środków odpowiadających 1,8 % PKB w 2009 r. i 1,1 % PKB w roku 2010, które stanowią właściwą odpowiedź na pogorszenie koniunktury i są zgodne z Europejskim planem naprawy gospodarczej, jak również swobodnego działania automatycznych stabilizatorów, władze Finlandii powinny zlikwidować obecny nadmierny deficyt do 2011 r.
            (2) Władze Finlandii powinny obniżyć deficyt sektora władz publicznych poniżej poziomu 3 % PKB w sposób wiarygodny i trwały. W tym celu władze Finlandii powinny w szczególności:
            (a) realizować w 2010 r. środki polityki budżetowej przewidziane w najnowszej aktualizacji programu stabilności, dopilnowując jednocześnie, aby planowane przekroczenie wartości referencyjnej wynoszącej 3 % PKB pozostało pod kontrolą i miało charakter przejściowy;
            (b) zapewnić w 2011 r. wysiłek fiskalny wynoszący co najmniej ½ % PKB;
            (c) określić środki mające zagwarantować realizację korekty nadmiernego deficytu zaplanowanej na 2011 r.
            (3) Rada wyznacza termin do dnia [13 stycznia 2011 r.] na podjęcie przez rząd Finlandii skutecznych działań w celu określenia środków, które będą niezbędne do dokonania postępów w zakresie korekty nadmiernego deficytu. W ocenie skutecznych działań uwzględniony zostanie rozwój sytuacji gospodarczej, który zostanie porównany z perspektywami gospodarczymi zawartymi w prognozie służb Komisji z wiosny 2010 r.
            Władze Finlandii powinny przedstawić sprawozdanie z postępów poczynionych we wdrażaniu niniejszych zaleceń w oddzielnym rozdziale przyszłych aktualizacji programów stabilności, do czasu uchylenia procedury nadmiernego deficytu.
            Ponadto Rada podkreśla znaczenie osiągnięcia średniookresowego celu budżetowego dla właściwego zarządzania budżetem w sytuacji pogorszenia koniunktury gospodarczej, a także mając na względzie przywrócenie długoterminowej stabilności finansów publicznych. Rada wzywa zatem władze Finlandii, aby po skorygowaniu nadmiernego deficytu zapewniły kontynuowanie konsolidacji budżetowej służącej realizacji średniookresowego celu budżetowego, jakim jest nadwyżka strukturalna na poziomie 0,5 % PKB.
            Niniejsze zalecenie skierowane jest do Republiki Finlandii.
            Sporządzono w Brukseli, dnia
            W imieniu Rady
            Przewodniczący […]
            [1] Dz.U. L 209 z 2.8.1997, s. 6.
         LT
            (...PICT...)|EUROPOS KOMISIJA|
            Briuselis, 2010.6.15
            SEK(2010) 747 galutinis

            Rekomendacija
            TARYBOS REKOMENDACIJA

            siekiant ištaisyti perviršinio valdžios sektoriaus deficito padėtį Suomijoje
            Rekomendacija
            TARYBOS REKOMENDACIJA

            siekiant ištaisyti perviršinio valdžios sektoriaus deficito padėtį Suomijoje
            EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
            atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 126 straipsnio 7 dalį,
            atsižvelgdama į Europos Komisijos rekomendaciją,
            kadangi:
            (1) Pagal Sutarties 126 straipsnį valstybės narės vengia perviršinio valdžios sektoriaus deficito.
            (2) Stabilumo ir augimo pakto pagrindinis tikslas yra patikimi valstybės finansai – priemonė sudaryti geresnes sąlygas kainų stabilumui ir dideliam tvariam augimui, leidžiančiam kurti naujas darbo vietas.
            (3) Stabilumo ir augimo pakto reforma siekta sustiprinti jo veiksmingumą, ekonominius pagrindus ir užtikrinti ilgalaikį valstybės finansų tvarumą. Ja siekta užtikrinti, kad visuose perviršinio deficito procedūros (PDP) etapuose būtų visų pirma atsižvelgta į ekonomikos ir biudžeto aplinkybes. Taip Stabilumo ir augimo pakte numatyta struktūra, kuria palaikoma vyriausybės politika, skirta greitai atkurti patikimą biudžeto būklę, atsižvelgiant į ekonominę padėtį.
            (4) [2010 m. liepos 13 d.] Taryba pagal Sutarties 126 straipsnio 6 dalį nusprendė, kad Suomijoje yra perviršinis deficitas.
            (5) Pagal Sutarties 126 straipsnio 7 dalį ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 1467/97 dėl perviršinio deficito procedūros įgyvendinimo paspartinimo ir paaiškinimo OL L 209, 1997 8 2, p. 6.   (kuris yra Stabilumo ir augimo pakto dalis) 3 straipsnį Taryba atitinkamai valstybei narei taip pat turi pateikti rekomendacijas, kad per nurodytą laikotarpį būtų ištaisyta perviršinio deficito padėtis. Rekomendacijoje turi būti nustatytas ne ilgesnis kaip šešių mėnesių laikotarpis, per kurį atitinkama valstybė narė turi imtis veiksmingų priemonių perviršiniam deficitui ištaisyti, ir terminas perviršiniam deficitui ištaisyti, o tai turėtų būti padaryta per metus nuo tokio deficito nustatymo, nebent atsirastų ypatingų aplinkybių. Sprendžiant, ar egzistuoja ypatingos aplinkybės, reikėtų atsižvelgti į Reglamento (EB) Nr. 1467/97 2 straipsnio 3 dalyje paaiškintus svarbius veiksnius. Be to, rekomendacijoje ištaisyti perviršinio deficito padėtį Taryba turėtų reikalauti, kad struktūrinis balansas, t. y. pagal ciklą pakoreguotas balansas atmetus vienkartines ir kitas laikinąsias priemones, per metus pagerėtų mažiausiai 0,5 % BVP.[1]
            OL L 209, 1997 8 2, p. 6.
            (6) Suomijos atveju laikoma, kad svarbūs veiksniai, kurie paaiškinti Reglamento (EB) Nr. 1467/97 2 straipsnio 3 dalyje ir kuriuos Komisija išnagrinėjo pranešime pagal 124 straipsnio 3 dalį, yra palankūs. Vis dėlto tai nereiškia, kad yra ypatingų aplinkybių, dėl kurių būtų galima nesilaikyti standartinio deficito ištaisymo termino. Visų pirma, remiantis Komisijos tarnybų 2010 m. pavasario prognoze ir darant prielaidą, kad politika nesikeis, jau 2011 m. valdžios sektoriaus deficitas turėtų sumažėti kiek žemiau 3  % pamatinės vertės.
            (7) Prieš pasaulinę krizę Suomija sukaupė didelį valstybės finansų perteklių. Todėl Suomija galėjo numatyti palyginti dideles diskrecines fiskalines paskatas, kurios sudarė 1,8 % BVP 2009 m. ir 1,1 % BVP 2010 m., ir sudaryti sąlygas automatiniams stabilizatoriams veikti visu pajėgumu. Dėl to 2010 m. susidarė 2,2 % BVP valdžios sektoriaus deficitas. Remiantis Finansų ministerijos 2010 m. balandžio mėn. PDP pranešimu, 2010 m. deficitas turėtų dar padidėti iki 4,1 % BVP. Komisijos tarnybų pavasario prognozėje 2010 m. numatytas šiek tiek mažesnis deficitas – 3,8 % BVP. Atsižvelgiant į 2010 m. gegužės 14 d. Finansų ministerijos Parlamentui pateiktą trečią papildomą biudžetą, manoma, kad mokesčių pajamos 2010 m. gali būti 0,5 % BVP didesnės, negu planuotos, iš esmės dėl to, kad surenkama daugiau pelno mokesčių. Tai reiškia, kad rezultatai gali būti geresni, nei numatyti dabartinėse valstybės finansų projekcijose, bet kadangi šios projekcijos nebuvo iš esmės atnaujintos, oficialiai liko nepakeistas 2010 m. siektinas deficito rodiklis ir lieka galioti dabartinis vertinimas. Finansų ministerija ir Komisijos tarnybos prognozuoja, kad 2011 m. valdžios sektoriaus deficitas turėtų būti kiek mažesnis negu 3 % BVP darant prielaidą, kad politika nesikeis. Remiantis Komisijos tarnybų prognoze, perviršinio deficito ištaisymas 2011 m. reiškia, kad 2011 m. fiskalinės pastangos sieks apie 0,3 procentinio punkto BVP.
            (8) Pagrindinė priemonė centrinės valdžios sektoriaus išlaidoms kontroliuoti yra daugiametės viršutinės išlaidų ribos, į kurias neįtrauktos į ciklo pokyčius greitai reaguojančios išlaidos, todėl automatiniai stabilizatoriai galėjo veikti visu pajėgumu. Nors tokia tvarka, visų pirma nevaržomu automatinių stabilizatorių veikimu, buvo remiama ekonominė veikla ir socialinė sanglauda krizės laikotarpiu, tačiau dėl jos palyginti smarkiai pablogėjo valstybės finansų būklė. Ši biudžeto sistema veiksmingai padės mažinti centrinės valdžios sektoriaus išlaidas, įskaitant socialines išlaidas, tik iš esmės prasidėjus ekonomikos atsigavimui. Vietos valdžia yra atsakinga už daugumą su visuomenės senėjimu susijusių viešųjų išlaidų, kaip antai švietimo, sveikatos ir ilgalaikės priežiūros, ir jų atžvilgiu netaikomi centrinės valdžios lygmeniu nustatyti išlaidų apribojimai. Siekiant padengti didėjančias išlaidas, paprastai buvo didinami vietos mokesčiai – nors skola savivaldybių lygmeniu nedidėjo, didėjo bendra nacionalinių mokesčių našta. Vyriausybė vykdo vietos valdžios struktūrų ir paslaugų teikimo vidutinės trukmės reformą, siekdama apriboti su visuomenės senėjimu susijusių išlaidų augimą.
            (9) 2010 m. balandžio 26 d. nuomonėje dėl naujausios atnaujintos stabilumo programos Taryba įvertino ilgalaikį Suomijos valstybės finansų tvarumą ir paragino valdžios institucijas laiku imtis veiksmų siekiant apibrėžti išsamią ir konkrečią vidutinės trukmės fiskalinę strategiją konsolidacijai nuo 2011 m. vykdyti, taip pat vidutinės trukmės tikslui pasiekti ir ilgalaikiam valstybės finansų tvarumui atkurti.
            (10) 2009 m. bendroji valdžios sektoriaus skola siekė 44 % BVP.   Balandžio mėn. PDP pranešime numatyta, kad 2010 m. skolos santykis padidės iki 49,9 % BVP.   Komisijos tarnybų pavasario prognozėje numatyta, kad skolos santykis didės šiek tiek greičiau ir sieks 50,5 % BVP 2010 m. ir 54,9 % BVP 2011 m., bet vis tiek liks mažesnis už 60 % BVP pamatinę vertę.
            (11) Siekiant vykdyti griežtesnę priežiūrą pagal PDP reikės reguliariai ir laiku stebėti pažangą, padarytą įgyvendinant fiskalinio konsolidavimo strategiją. Atsižvelgiant į tai, būsimose atnaujintose Suomijos stabilumo programose šiam klausimui galėtų būti skirtas atskiras skyrius.
            (12) Apskritai, Tarybos nuomone, biudžeto konsolidavimo priemonėmis turėtų būti užtikrinta, kad valdžios sektoriaus balansas nuolat gerėtų, siekiant gerinti valstybės finansų kokybę ir stiprinti ekonomikos augimo potencialą,
            PRIĖMĖ ŠIĄ REKOMENDACIJĄ:
            (1) Pripažįstant, kad Suomijos biudžeto būklę 2010 m. lėmė priemonės, kurios sudarė 1,8 % BVP 2009 m. ir 1,1 % 2010 m. ir kurios buvo tinkamas atsakas ištikus nuosmukiui ir atitiko Europos ekonomikos atkūrimo plano principus, taip pat nevaržomas automatinių stabilizatorių veikimas, Suomijos valdžios institucijos esamą perviršinio deficito padėtį turėtų ištaisyti ne vėliau kaip iki 2011 m.
            (2) Suomijos valdžios institucijos turėtų patikimai ir tvariai sumažinti valdžios sektoriaus deficitą iki mažesnės kaip 3 % BVP vertės Konkrečiai šiuo tikslu Suomijos valdžios institucijos turėtų:
            (a) 2010 m. įgyvendinti naujausioje atnaujintoje stabilumo programoje numatytas fiskalines priemones, kartu užtikrindamos, kad planuojamas 3 % BVP pamatinės vertės viršijimas išliktų ribotas ir laikinas;
            (b) užtikrinti, kad 2011 m. fiskalinės pastangos būtų ne mažiau kaip ½ % BVP;
            (c) nurodyti priemones, skirtas užtikrinti numatomą perviršinio deficito ištaisymą 2011 m.
            (3) Taryba nustato [2011 m. sausio 13 d.] terminą, iki kurio Suomijos vyriausybė turi imtis veiksmingų priemonių, kad nurodytų priemones, kurios bus reikalingos siekiant ištaisyti perviršinį deficitą. Veiksmingos priemonės bus vertinamos atsižvelgiant į ekonomikos pokyčius, palyginti su Komisijos tarnybų 2010 m. pavasario prognozėje pateikta ekonomine perspektyva.
            Suomijos valdžios institucijos apie pažangą, padarytą įgyvendinant šias rekomendacijas, turėtų pranešti atskirame būsimų atnaujintų konvergencijos programų skyriuje, kol perviršinio deficito procedūra bus nutraukta.
            Be to, Taryba pabrėžia, kaip svarbu įgyvendinti vidutinės trukmės tikslą, kad būtų galima tinkamai valdyti biudžetą ekonomikos nuosmukio metu ir siekiant atkurti ilgalaikį valstybės finansų tvarumą. Todėl Taryba ragina Danijos valdžios institucijas užtikrinti, kad, panaikinus perviršinį deficitą, būtų tęsiamas biudžeto konsolidavimas siekiant biudžeto būklės vidutinės trukmės tikslo, kuris yra 0,5 % BVP struktūrinis perteklius.
            Ši rekomendacija skirta Suomijos Respublikai.
            Priimta Briuselyje,
            Tarybos vardu
            Pirmininkas […]
            [1] OL L 209, 1997 8 2, p. 6.
         DE
            (...PICT...)|EUROPÄISCHE KOMMISSION|
            Brüssel, den 15.6.2010
            SEK(2010) 747 endgültig

            Empfehlung für eine
            EMPFEHLUNG DES RATES
            mit dem Ziel, das übermäßige öffentliche Defizit in Finnland zu beenden
            Empfehlung für eine
            EMPFEHLUNG DES RATES
            mit dem Ziel, das übermäßige öffentliche Defizit in Finnland zu beenden
            DER RAT DER EUROPÄISCHEN UNION -
            gestützt auf den Vertrag über die Arbeitsweise der Europäischen Union, insbesondere auf Artikel 126 Absatz 7,
            auf Empfehlung der Europäischen Kommission,
            in Erwägung nachstehender Gründe:
            (1) Nach Artikel 126 AEUV vermeiden die Mitgliedstaaten übermäßige öffentliche Defizite.
            (2) Der Stabilitäts- und Wachstumspakt beruht auf dem Ziel einer gesunden öffentlichen Finanzlage als Mittel zur Verbesserung der Voraussetzungen für Preisstabilität und ein kräftiges tragfähiges Wachstum, das der Schaffung von Arbeitsplätzen förderlich ist.
            (3) Mit der Reform des Stabilitäts- und Wachstumspakts von 2005 sollten Effizienz und wirtschaftliche Grundlagen des Pakts gestärkt und die langfristige Tragfähigkeit der öffentlichen Finanzen gewährleistet werden. Insbesondere sollte sichergestellt werden, dass der wirtschaftliche und budgetäre Hintergrund auf allen Stufen des Defizitverfahrens in vollem Umfang berücksichtigt wird. Auf diese Weise bietet der Stabilitäts- und Wachstumspakt einen Rahmen, der die Regierungen bei der umgehenden Wiederherstellung einer soliden Haushaltsposition mit Rücksicht auf die Wirtschaftslage unterstützt.
            (4) Der Rat hat am [13. Juli 2010] gemäß Artikel 126 Absatz 6 AEUV entschieden, dass in Finnland ein übermäßiges Defizit besteht.
            (5) Nach Artikel 126 Absatz 7 AEUV und Artikel 3 der (zum Stabilitäts- und Wachstumspakt gehörenden) Verordnung (EG) Nr. 1467/97 des Rates über die Beschleunigung und Klärung des Verfahrens bei einem übermäßigen Defizit ABl. L 209 vom 2.8.1997, S. 6.   hat der Rat außerdem Empfehlungen an den betreffenden Mitgliedstaat zu richten mit dem Ziel, dieser Lage innerhalb einer bestimmten Frist abzuhelfen. In der Empfehlung müssen dem betreffenden Mitgliedstaat eine Frist von höchstens sechs Monaten für die Ergreifung wirksamer Maßnahmen und eine Frist für die Korrektur des übermäßigen Defizits gesetzt werden, die in dem Jahr erreicht werden sollte, das auf die Feststellung eines übermäßigen Defizits folgt, sofern keine besonderen Umstände vorliegen. Bei der Entscheidung, ob besondere Umstände vorliegen, müssen „einschlägige Faktoren“ im Sinne von Artikel 2 Absatz 3 der Verordnung (EG) Nr. 1467/97 berücksichtigt werden. Außerdem sollte der Rat in einer Empfehlung zur Korrektur eines übermäßigen Defizits eine jährliche Mindestverbesserung des strukturellen Saldos, d. h. des konjunkturbereinigten Saldos ohne einmalige und sonstige befristete Maßnahmen, fordern, für die ein Richtwert von 0,5 % des BIP gilt.[1]
            ABl. L 209 vom 2.8.1997, S. 6.
            (6) Im Falle Finnlands wurden die einschlägigen Faktoren im Sinne von Artikel 2 Absatz 3 der Verordnung (EG) Nr. 1467/97, die im Bericht der Kommission nach Artikel 124 Absatz 3 geprüft wurden, als günstig angesehen. Allerdings lassen sie nicht auf besondere Umstände schließen, die eine Abweichung von der üblichen Frist für die Korrektur des Defizits rechtfertigen würden. Insbesondere würde der Frühjahrsprognose 2010 der Kommission zufolge das gesamtstaatliche Defizit bereits 2011 unter der Annahme einer unveränderten Politik knapp unter den Referenzwert von 3 % sinken.
            (7) Vor Beginn der weltweiten Krise konnte Finnland erhebliche Haushaltsüberschüsse bilden. Dies versetzte das Land in die Lage, relativ umfangreiche diskretionäre Konjunkturmaßnahmen in Höhe von 1,8 % des BIP im Jahr 2009 und von 1,1 % im Jahr 2010 durchzuführen, und ermöglichte es den automatischen Stabilisatoren, ihre volle Wirkung zu entfalten. Dadurch rutschte der gesamtstaatliche Haushalt 2009 in ein Defizit von 2,2 % des BIP ab. Der Datenmeldung des Finanzministeriums vom April 2010 zufolge soll sich das Defizit 2010 weiter auf 4,1 % des BIP erhöhen. In der Frühjahrsprognose der Kommissionsdienststellen wurde ein leicht geringeres Defizit von 3,8 % des BIP 2010 prognostiziert. Der dritte Nachtragshaushalt, den das Finanzministerium am 14. Mai 2010 dem Parlament vorgelegt hat, lässt darauf schließen, dass die Steuereinnahmen 2010 um 0,5 % des BIP höher als geplant ausfallen könnten, in erster Linie wegen eines höheren Körperschaftssteueraufkommens. Dies deutet auf Aufwärtsrisiken für die aktuellen Projektionen der öffentlichen Finanzen hin, da es aber keine vollständige Aktualisierung dieser Projektionen gibt, ist das Defizitziel für 2010 nicht offiziell geändert worden und die aktuelle Bewertung behält ihre Gültigkeit. Der Prognose des Finanzministeriums wie auch der Kommissionsdienststellen zufolge wird das gesamtstaatliche Defizit im Jahr 2011 unter der Annahme einer unveränderten Politik knapp unter 3 % des BIP absinken. Ausgehend von der Prognose der Kommissionsdienststellen beinhaltet die Korrektur des übermäßigen Defizits 2011 eine Konsolidierungsanstrengung von rund 0,3 Prozentpunkten des BIP.
            (8) Wichtigstes Instrument zur Kontrolle der zentralstaatlichen Ausgaben sind die mehrjährigen Ausgabenplafonds, die für konjunkturabhängige Ausgabenposten nicht gelten, so dass die automatischen Stabilisatoren uneingeschränkt zur Wirkung kommen konnten. Dieser Rahmen, insbesondere das ungehinderte Wirken der automatischen Stabilisatoren. hat die Konjunktur und den sozialen Zusammenhalt zwar während der Krise gestützt, doch auch zu einer relativ abrupten Verschlechterung der öffentlichen Finanzen geführt. Aus diesem Grund wird dieser Haushaltsrahmen erst dann effektiv zur Abschwächung des Ausgabendrucks auf zentralstaatlicher Ebene (einschließlich Sozialausgaben) beitragen, wenn die wirtschaftliche Erholung fest Fuß gefasst hat. Die lokalen Gebietskörperschaften sind für einen Großteil der altersbezogenen öffentlichen Ausgaben wie Bildung, Gesundheitswesen und Langzeitpflege zuständig und nicht an zentral festgesetzte Ausgabenplafonds gebunden. Zum Ausgleich der gestiegenen Ausgaben wurde in der Vergangenheit immer wieder zu Steuererhöhungen auf lokaler Ebene gegriffen, wodurch zwar eine Anhäufung der Schulden auf kommunaler Ebene vermieden wurde, was aber die allgemeine Steuerlast in Finnland noch weiter erhöht hat. Die Regierung setzt auf mittlere Sicht ihre Reformen bei der Struktur der lokalen Gebietskörperschaften und den von diesen erbrachten Dienstleistungen fort, um das mit der Bevölkerungsalterung zusammenhängende Ausgabenwachstum einzudämmen.
            (9) In seiner Stellungnahme vom 26. April 2010 zur jüngsten Stabilitätsprogrammaktualisierung bewertete der Rat die langfristige Tragfähigkeit der öffentlichen Finanzen Finnlands und forderte die Behörden auf, zeitig Schritte zu unternehmen, um eine umfassende und konkrete mittelfristige Haushaltsstrategie für die Konsolidierung ab 2011 festzulegen, auch um das mittelfristige Ziel zu erreichen und die langfristige Tragfähigkeit der öffentlichen Finanzen wiederherzustellen.
            (10) Der gesamtstaatliche Bruttoschuldenstand betrug 2009 44 % des BIP.   Der Datenmeldung vom April zufolge soll die Schuldenquote 2010 auf 49,9 % des BIP ansteigen.   Die Kommissionsdienststellen gingen in ihrer Frühjahrsprognose davon aus, dass die Schuldenquote etwas schneller wächst und 2010 50,5 % des BIP und 2011 54,9 % des BIP erreicht, womit sie immer noch unter dem Referenzwert von 60 % des BIP liegen wird.
            (11) Eine stärkere Überwachung im Rahmen des Defizitverfahrens wird mit einer regelmäßigen und zeitnahen Verfolgung der bei der Umsetzung der Haushaltskonsolidierungsstrategie erzielten Fortschritte einhergehen. Hierzu bietet es sich an, dass diesem Thema in den nächsten Aktualisierungen der finnischen Stabilitätsprogramme ein eigenes Kapitel gewidmet wird.
            (12) Nach Ansicht des Rates sollten haushaltspolitische Konsolidierungsmaßnahmen generell eine dauerhafte Verbesserung des gesamtstaatlichen Haushaltssaldos sicherstellen und gleichzeitig auf die Verbesserung der Qualität der öffentlichen Finanzen und die Erhöhung des Wachstumspotenzials der Wirtschaft ausgerichtet sein –
            HAT FOLGENDE EMPFEHLUNG ABGEGEBEN:
            (1) In Anerkennung der Tatsache, dass die Haushaltsposition Finnlands 2010 auf Maßnahmen im Umfang von 1,8 % des BIP 2009 bzw. von 1,1 % 2010, die eine angemessene Reaktion auf den Konjunkturabschwung darstellen und im Einklang mit dem Europäischen Konjunkturprogramm stehen, sowie auf das ungehinderte Wirken der automatischen Stabilisatoren zurückzuführen ist, sollten die finnischen Behörden das derzeitige übermäßige Defizit spätestens 2011 beenden.
            (1) Die finnischen Behörden sollten das gesamtstaatliche Defizit auf glaubhafte und nachhaltige Weise unter 3 % des BIP senken. Zu diesem Zweck sollten die finnischen Behörden insbesondere
            (a) die finanzpolitischen Maßnahmen 2010 wie in der jüngsten Aktualisierung des Stabilitätsprogramms geplant umsetzen und gleichzeitig gewährleisten, dass die geplante Überschreitung des Referenzwerts von 3 % des BIP in Grenzen gehalten wird und nur vorübergehend erfolgt;
            (b) 2011 eine Konsolidierungsanstrengung von mindestens ½ % des BIP sicherstellen;
            (c) Maßnahmen nennen, mit denen dafür gesorgt wird, dass die geplante Korrektur des übermäßigen Defizits 2011 gewährleistet ist.
            (2) Der Rat setzt der finnischen Regierung eine Frist bis zum [13. Januar 2011], um wirksame Maßnahmen zu ergreifen und näher darzulegen, welche Maßnahmen erforderlich sind, um Fortschritte in Richtung einer Korrektur des übermäßigen Defizits zu erzielen. Bei der Beurteilung der wirksamen Maßnahmen wird berücksichtigt, wie sich die Wirtschaftslage im Vergleich zur Frühjahrsprognose 2010 der Kommissionsdienststellen entwickelt hat.
            Die finnischen Behörden sollten bis zur Aufhebung des Defizitverfahrens in einem gesonderten Kapitel ihrer Stabilitätsprogrammaktualisierungen über die Fortschritte bei der Umsetzung dieser Empfehlungen Bericht erstatten.
            Der Rat hebt außerdem hervor, dass die Erreichung des mittelfristigen Ziels für die angemessene budgetäre Bewältigung von Wirtschaftsabschwüngen und im Hinblick auf die die Wiederherstellung der langfristigen Tragfähigkeit der öffentlichen Finanzen von großer Bedeutung ist. Er fordert die finnischen Behörden daher auf sicherzustellen, dass die Haushaltskonsolidierung in Richtung auf das mittelfristige Ziel für die Haushaltslage – d. h. ein struktureller Überschuss von 0,5 % des BIP – nach der Korrektur des übermäßigen Defizits fortgesetzt wird.
            Diese Empfehlung ist an die Republik Finnland gerichtet.
            Geschehen zu Brüssel am
            Im Namen des Rates
            Der Präsident
            [1] ABl. L 209 vom 2.8.1997, S. 6.
         MT
            (...PICT...)|IL-KUMMISSJONI EWROPEA|
            Brussel 15.6.2010
            SEG(2010) 747 finali

            Rakkomandazzjoni għal
            RAKKOMANDAZZJONI MILL-KUNSILL

            bl-għan li tintemm il-qagħda ta’ defiċit eċċessiv tal-gvern fil-Finlandja
            Rakkomandazzjoni għal
            RAKKOMANDAZZJONI MILL-KUNSILL

            bl-għan li tintemm il-qagħda ta’ defiċit eċċessiv tal-gvern fil-Finlandja
            IL-KUNSILL TAL-UNJONI EWROPEA,
            Wara li kkunsidra t-Trattat dwar il-Funzjonament tal-Unjoni Ewropea, u b'mod partikolari l-Artikolu 126(7) tiegħu;
            Wara li kkunsidra r-rakkomandazzjoni mill-Kummissjoni Ewropea;
            Billi:
            (1) Skont l-Artikolu 126 tat-Trattat l-Istati Membri għandhom jevitaw defiċits eċċessivi tal-gvern.
            (2) Il-Patt ta’ Stabbiltà u Tkabbir huwa msejjes fuq l-għan ta’ finanzi sodi tal-gvern bħala mezz ta’ tisħiħ tal-kundizzjonijiet għall-istabbiltà tal-prezzijiet u għal tkabbir qawwi sostenibbli li jwassal għall-ħolqien tal-impjiegi.
            (3) Ir-riforma tal-2005 tal-Patt ta’ Stabbiltà u Tkabbir fittxet li ssaħħaħ l-effikaċja u l-bażi ekonomika kif ukoll li tissalvagwardja s-sostenibbiltà tal-finanzi pubbliċi fuq medda fit-tul. Din immirat li tiżgura li b’mod partikolari, l-isfond ekonomiku u baġitarju jiġi kkunsidrat bis-sħiħ fl-istadji kollha tal-PŻE. B’dan il-mod, il-Patt ta’ Stabbiltà u Tkabbir jipprovdi l-qafas li jsostni l-linji politiċi tal-gvern għal ritorn malajr għal pożizzjonijiet baġitarji sodi waqt li titqies is-sitwazzjoni ekonomika.
            (4) Il-Kunsill iddeċieda fit-[13 ta’ Lulju 2010], skont l-Artikolu 126(6) tat-trattat, li hemm defiċit eċċessiv fil-Finlandja.
            (5) Skont l-Artikolu 126(7) tat-Trattat u l-Artikolu 3 tar-Regolament tal-Kunsill (KE) Nru 1467/97 dwar li titħaffef u li tiġi ċċarata l-implimentazzjoni tal-proċedura ta’ defiċit eċċessiv ĠU L 209, 2.8.1997, p. 6.   (li hi parti mill-Patt ta’ Stabbiltà u Tkabbir), il-Kunsill intalab ukoll li jagħmel rakkomandazzjonijiet lill-Istat Membru kkonċernat, bl-għan li l-qagħda ta’ defiċit eċċessiv tinġieb fi tmiemha f’perjodu stabbilit. Ir-rakkomandazzjoni trid tistabbilixxi data ta’ skadenza ta’ mhux aktar minn sitt xhur għal azzjoni effettiva li għandha tittieħed mill-Istat Membru kkonċernat biex jikkoreġi d-defiċit eċċessiv kif ukoll data ta’ skadenza għall-korrezzjoni tad-defiċit eċċessiv, li għandha titlesta fis-sena ta’ wara li jkun ġie identifikat defiċit sakemm ma jkunx hemm ċirkustanzi speċjali. Meta jkun qed jiġi deċiż jekk jeżistux ċirkustanzi speċjali, għandhom jitqiesu l-“fatturi rilevanti” kif iċċarat fl-Artikolu 2(3) tar-Regolament (KE) Nru 1467/97. Barra minn hekk, f'rakkomandazzjoni għal korrezzjoni ta' defiċit eċċessiv il-Kunsill għandu jitlob l-kisba ta' titjib annwali minimu fil-bilanċ strutturali, jiġifieri l-bilanċ aġġustat ċiklikament minbarra miżuri ta' darba u miżuri temporanji oħra, ta' 0,5 % tal-PGD bħala punt ta' referenza.[1]
            ĠU L 209, 2.8.1997, p. 6.
            (6) Fil-każ tal-Finlandja, il-fatturi rilevanti, kif spjegat fl-Artikolu 2(3) tar-Regolament (KE) Nru 1467/97 u kif ġie eżaminat fir-rapport tal-Kummissjoni skont l-Artikolu 124(3), tqiesu li kienu favorevoli. Iżda, ma fihomx ħjiel dwar l-eżistenza ta' ċirkustanzi speċjali li jitolbu deroga mid-data ta' skadenza standard għall-korrezzjoni tad-defiċit. B'mod partikolari, skont it-tbassir tas-servizzi tal-Kummissjoni tar-rebbiegħa tal-2010, id-defiċit tal-gvern ġenerali jaqa' taħt il-valur ta' referenza ta' 3 % b'marġini żgħir jekk wieħed jassumi li diġà fl-2011 ma jkunx hemm bidla ta' politika.
            (7) Qabel il-kriżi globali, il-Finlandja akkumulat bilanċ pożittiv sostanzjali fil-finanzi pubbliċi. Permezz ta' dan il-Finlandja pprovdit għal stimolu fiskali diskrezzjonarju relattivament kbir li jammonta għal 1,8 % tal-PGD fl-2009 u 1,1 % fl-2010 u setgħet twettaq tħaddim sħiħ tal-istabbilizzaturi awtomatiċi. Bis-saħħa ta' dan l-finanzi tal-gvern ġenerali nbidlu f' defiċit ta' 2,2 % tal-PGD fl-2009. Id-defiċit mistenni jkompli jikber sa 4,1 % tal-PGD fl-2010 skont in-notifika tal-PŻE ta' April 2010 ppreżentata mill-Ministeru tal-Finanzi. It-tbassir tas-servizzi tal-Kummissjoni tar-Rebbiegħa ppreveda żbilanċ kemm kemm iżgħar ta' 3,8 % tal-PGD fl-2010. It-tielet baġit supplementari ppreżentat mill-Ministeru tal-Finanzi lill-Parlament fl-14 ta' Mejju 2010 jagħti l-idea li d-dħul mit-taxxi fl-2010 jista' jkun 0,5 % tal-PGD iktar milli ppjanat, l-aktar minħabba akkumulu aktar qawwi ta' taxxa tad-dħul mill-kumpaniji. Dan jindika evoluzzjoni pożittiva fil-previżjonijiet kurrenti tal-finanzi pubbliċi, iżda billi s'issa għadu ma sarx aġġornament sħiħ ta' dawn il-previżjonijiet, il-mira tad-defiċit għall-2010 uffiċjalment għadha ma nbidlitx u l-istima kurrenti tibqa' valida. Fl-2010, kemm il-Ministeru tal-Finanzi kif ukoll is-servizzi tal-Kummissjoni jipprevedu li d-defiċit tal-gvern ġenerali se jonqos kemm kemm taħt it-3 % tal-PGD jekk wieħed jassumi li ma jkunx hemm bidla ta' politika. Abbażi tat-tbassir tas-servizzi tal-Kummissjoni, il-korrezzjoni tad-defiċit eċċessiv fl-2011 timplika sforz fiskali ta' madwar 0,3 punti perċentwali tal-PGD fl-2011.
            (8) L-istrument ewlieni biex tiġi kkontrollata n-nefqa tal-gvern ċentrali huma l-limiti tal-infiq multiannwali, li jeskludu l-entrati tal-infiq sensittivi ċiklikament u għalhekk ippermettew it-tħaddim sħiħ tal-istabbilizzaturi awtomatiċi. Filwaqt li dan l-arranġament, b'mod partikolari t-tħaddim ħieles tal-istabbilizzaturi awtomatiċi, kien ta' appoġġ għall-attività ekonomika u l-koeżjoni soċjali tul il-perjodu tal-kriżi, huwa wassal ukoll għal bidla negattiva relattivament qawwija fil-finanzji pubbliċi. Dan il-qafas baġitarju għalhekk se jkun ta' appoġġ effettiv fit-tnaqqis tal-pressjonijiet tal-infiq tal-gvern ċentrali, inkluża n-nefqa soċjali, u dan biss meta l-irkupru ekonomiku jkun qabad sewwa. Il-gvernijiet lokali huma responsabbli għal parti kbira tal-infiq pubbliku marbut mal-età bħall-edukazzjoni, is-saħħa u l-kura fit-tul u mhumiex marbuta b'limiti ta' nfiq imposti ċentralment. Biex ipattu għan-nefqa li dejjem tiżdied, ir-rati ta' taxxa lokali tipikament żdiedu, li wasslu biex jiġi evitat akkumulu ta' dejn fil-livell muniċipali iżda żiedu l-piż fiskali nazzjonali ġenerali. Il-gvern ifittex li jikseb riforma tal-istrutturi tal-gvernijiet lokali u l-forniment ta' servizzi fuq medda medja ta' żmien bil-ħsieb li jnaqqas it-tkabbir tan-nefqa marbut mat-tixjiħ tal-popolazzjoni.
            (9) Fl-opinjoni tiegħu tas-26 ta' April 2010 dwar l-aktar aġġornament reċenti tal-programm tal-istabbiltà, il-Kunsill għamel stima tas-sostenibbiltà fit-tul tal-finanzi pubbliċi tal-Finlandja u stieden lill-awtoritajiet jieħdu azzjoni f'waqtha biex jiddefinixxu strateġija komprensiva u konkreta fuq medda medja ta' żmien li trid tiġi kkonsolidata mill-2011 lil hinn, u dan bil-ħsieb ukoll li jinkiseb l-MTO u tiġi restawrata s-sostenibbiltà fit-tul tal-finanzi pubbliċi.
            (10) Id-dejn gross tal-gvern ġenerali ammonta għal 44 % tal-PGD fl-2009.   In-notifika ta' April dwar il-PŻE tipprevedi li l-proporzjon tad-dejn jiżdied għal 49,9 % tal-PGD fl-2010.   It-tbassir tar-rebbiegħa tal-Kummissjoni ppreveda li l-proporzjon tad-dejn se jiżdied kemm kemm iktar b'pass mgħaġġel u li jilħaq 50,5 % tal-PGD fl-2010 u 54,9 % tal-PGD fl-2011, u jibqa' xorta taħt il-valur ta' referenza ta' 60 % tal-PGD.
            (11) Is-sorveljanza mtejba skont il-PŻE se teħtieġ monitoraġġ regolari u f'waqtu tal-progress magħmul fl-implimentazzjoni tal-istrateġija ta' tisħiħ fiskali. F'dan il-kuntest kapitolu għalih fl-aġġornamenti li jmiss tal-programm ta' stabbiltà Finlandiż jista' jintuża b'mod siewi għal dan il-punt.
            (12) Ġeneralment, fil-fehma tal-Kunsill, il-miżuri ta' konsolidament tal-baġit għandhom iwasslu għal titjib fit-tul fil-bilanċ ġenerali tal-gvern, filwaqt li jkunu mmirati lejn it-titjib tal-kwalità tal-finanzi pubbliċi u t-tisħiħ tal-potenzjal ta' tkabbir tal-ekonomija.
            ADOTTA DIN IR-RAKKOMANDAZZJONI:
            (1) Filwaqt li huwa magħruf li l-qagħda baġitarja tal-Finlandja fl-2010 rriżultat minn miżuri li jammontaw għal 1,8 % tal-PGD fl-2009 u 1,1 % fl-2010, li hija reazzjoni xierqa għat-tnaqqis fir-ritmu ekonomiku u dawn kienu bi qbil mal-prinċipji tal-Pjan Ewropew ta' Rilanċ Ekonomiku, kif ukoll mil-libertà ta' moviment tal-istabbilizzaturi awtomatiċi, l-awtoritajiet Finlandiżi għandhom iġibu fi tmiem il-qagħda attwali ta' defiċit eċċessiv sa mhux aktar tard mill-2011.
            (2) L-awtoritajiet Finlandiżi għandhom inaqqsu l-iżbilanċ tal-gvern ġenerali għal taħt it-3 % tal-PGD b’mod kredibbli u sostenibbli. B’mod speċifiku, għal dan il-għan, l-awtoritajiet Finlandiżi għandhom:
            (a) jimplimentaw il-miżuri fiskali fl-2010 kif previst fl-aħħar aġġornament tal-programm ta' stabbiltà, filwaqt li jiżguraw li l-ksur ippjanat tal-valur ta' referenza ta' 3 % tal-PGD jibqa' mrażżan u temporanju;
            (b) jiżguraw sforz fiskali ta' mill-inqas 0,5 % tal-PGD fl-2011;
            (c) jispeċifikaw miżuri li jiżguraw it-twettiq tal-korrezzjoni ppjanata tad-defiċit eċċessiv fl-2011.
            (3) Il-Kunsill jistabbilixxi l-iskadenza tat-[13 ta' Jannar 2011] biex il-gvern Finlandiż jieħu azzjoni effettiva biex jispeċifika l-miżuri li se jkunu meħtieġa biex jersaq aktar lejn il-korrezzjoni tad-defiċit eċċessiv. Il-valutazzjoni tal-azzjoni effettiva ser tqis l-żviluppi ekonomiċi mqabbla mal-prospettiva ekonomika fit-tbassir tas-servizzi tal-Kummissjoni tar-rebbiegħa 2010.
            L-awtoritajiet Finlandiżi għandhom jirrappurtaw dwar il-progress li jsir fl-implimentazzjoni ta’ dawn ir-rakkomandazzjonijiet f’kapitolu għalih fl-aġġornamenti tal-programmi ta’ stabbiltà sakemm titneħħa l-proċedura tal-iżbilanċ eċċessiv.
            Barra minn hekk, il-Kunsill jenfasizza l-importanza li jinkiseb l-għan fuq medda medja ta' żmien (MTO) għall-ġestjoni xierqa baġitarja tat-tnaqqis fir-ritmu ekonomiku u wkoll bil-ħsieb li tinġieb lura s-sostenibbiltà tal-finanzi pubbliċi. Għaldaqstant il-Kunsill jistieden lill-awtoritajiet Finlandiżi jiżguraw li t-tisħiħ baġitarju lejn l-għan fuq medda medja ta' żmien għall-pożizzjoni baġitarja – bilanċ pożittiv strutturali ta' 0,5 % tal-PGD – jiġi sostnut wara li jkun tranġa d-defiċit eċċessiv.
            Din ir-rakkomandazzjoni hija indirizzata lir-Repubblika tal-Finlandja.
            Magħmula fi Brussel,
            Għall-Kunsill
            Il-President […]
            [1] ĠU L 209, 2.8.1997, p. 6.
         LV
            (...PICT...)|EIROPAS KOMISIJA|
            Briselē, 15.6.2010
            SEC(2010) 747 galīgā redakcija

            Ieteikums
            PADOMES IETEIKUMS SOMIJAI

            par pārmērīga valsts budžeta deficīta situācijas novēršanu
            Ieteikums
            PADOMES IETEIKUMS SOMIJAI

            par pārmērīga valsts budžeta deficīta situācijas novēršanu
            EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
            ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 126. panta 7. punktu,
            ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,
            tā kā:
            (1) Saskaņā ar Līguma 126. pantu dalībvalstīm jāizvairās no pārmērīga valsts budžeta deficīta.
            (2) Stabilitātes un izaugsmes pakta mērķis ir sakārtotas valsts finanses kā līdzeklis, lai nostiprinātu nosacījumus stabilām cenām un stiprai, stabilai izaugsmei, kas veicina nodarbinātības kāpumu.
            (3) Ar Stabilitātes un izaugsmes pakta 2005. gada reformu tika meklētas iespējas uzlabot efektivitāti un ekonomisko pamatojumu, kā arī ilgstoši saglabāt valsts finanšu ilgtspējību. Tā mērķis bija jo īpaši nodrošināt, lai ekonomiskais un budžeta stāvoklis būtu pilnībā ņemts vērā visos pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūras posmos. Tādējādi Stabilitātes un izaugsmes pakts kalpo par atbalstu valdības politikai, lai ātrāk atkal sasniegtu stabilu budžeta stāvokli, ņemot vērā situāciju ekonomikā.
            (4) Saskaņā ar Līguma 126. panta 6. punktu Padome [2010. gada 13. jūlijā] pieņēma lēmumu, ka Somijā pastāv pārmērīgs budžeta deficīts.
            (5) Saskaņā ar Līguma 126. panta 7. punktu un 3. pantu Padomes Regulā (EK) Nr. 1467/97 par to, kā paātrināt un precizēt pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūras īstenošanu OV L 209, 2.8.1997., 6. lpp.  , (kas ietilpst Stabilitātes un izaugsmes paktā), Padomei ir arī jāsniedz attiecīgajai dalībvalstij ieteikumi par to, kā novērst pārmērīgu budžeta deficītu noteiktā termiņā. Ieteikumā jānosaka, ka attiecīgajai dalībvalstij ne vēlāk kā sešu mēnešu laikā jāveic efektīvi pasākumi, kā arī jāparedz termiņš pārmērīgā budžeta deficīta novēršanai, kas jāpabeidz gadā pēc tā konstatēšanas, ja vien nepastāv īpaši apstākļi. Izlemjot, vai pastāv īpaši apstākļi, jāņem vērā „būtiski faktori”, kas skaidroti Regulas (EK) Nr. 1467/97 2. panta 3. punktā. Turklāt ieteikumā novērst pārmērīgu budžeta deficītu Padomei jāpieprasa, lai strukturālajā bilancē, t.i., cikliski koriģētā bilance, atskaitot vienreizējus un citus pagaidu pasākumus sasniegtu minimālu gada uzlabojumu vismaz 0,5 % apmērā no IKP.[1]
            OV L 209, 2.8.1997., 6. lpp.
            (6) Somijas gadījumā būtiskie faktori, kas sīkāk izskaidroti Regulas (EK) Nr. 1467/97 2. panta 3. punktā un pārbaudīti Komisijas ziņojumā, kuru tā sniedz saskaņā ar 124. panta 3. punktu, tiek uzskatīti par labvēlīgiem. Tomēr tie neliek secināt, ka pastāv īpaši apstākļi, kuru dēļ būtu attaisnojama novirze no parastā termiņa, kas noteikts pārmērīga budžeta deficīta novēršanai. Konkrēti, saskaņā ar Komisijas dienestu 2010. gada pavasara prognozi, ja politika netiks mainīta, tad jau 2011. gadā valsts kopbudžeta deficīts nedaudz samazināsies zem atsauces vērtības 3 % no IKP.
            (7) Pirms pasaules ekonomikas krīzes Somija izveidoja būtisku pārpalikumu valsts finanšu nozarē. Tas ļāva Somijai nodrošināt salīdzinoši lielus diskrecionālos fiskālās stimulēšanas pasākumus 1,8 % apmērā no IKP 2009. gadā un 1,1 % apmērā 2010. gadā un ļaut automātisko stabilizatoru netraucētu darbību. Tā rezultātā valsts finanšu nozarē 2009. gadā deficīts bija 2,2 % no IKP. Saskaņā ar 2010. gada aprīļa pārmērīga budžeta deficīta paziņojumu, ko iesniedza Finanšu ministrija, prognozēts, ka deficīts turpinās pieaugt, sasniedzot 4,1 % no IKP 2010. gadā. Komisijas dienestu pavasara prognozē lēsts, ka budžeta deficīts 2010. gadā būs mazliet mazāks – 3,8 % no IKP. Trešajā papildbudžetā, ko Somijas Finanšu ministrija iesniedza parlamentā 2010. gada 14. maijā, norādīts, ka nodokļu ieņēmumi 2010. gadā varētu būt lielāki par 0,5 % no IKP nekā plānots, galvenokārt paļaujoties uz stingrāku uzņēmumu ienākuma nodokļa uzkrāšanu. Tas rada pozitīvu risku pašreizējām prognozēm par valsts finansēm, bet ņemot vērā, ka nav veikts minēto prognožu pilnīgs atjauninājums, deficīta mērķis 2010. gadam oficiāli nav mainīts un pašreizējais novērtējums paliek spēkā. Gan Finanšu ministrijas, gan Komisijas dienestu prognozē minēts, ka valsts kopbudžeta deficīts 2011. gadā samazināsies minimāli zem 3 % no IKP, ja politika netiks mainīta.  Pamatojoties uz Komisijas dienestu prognozi, pārmērīga budžeta deficīta novēršana 2011. gadā paredz fiskālos pasākumus aptuveni 0,3 procentpunktu apmērā no IKP 2011.  gadā.
            (8) Galvenais instruments, lai kontrolētu valsts izdevumus, ir daudzgadu izdevumu ierobežojumi, kas neparedz cikliski sensitīvus izdevumu posteņus un tāpēc ļauj pilnībā netraucēti darboties automātiskajiem stabilizatoriem. Lai gan šī sistēma, konkrēti, automātisko stabilizatoru netraucēta darbība, ir veicinājusi ekonomisko darbību un sociālo kohēziju krīzes periodā, tā ir arī izraisījusi diezgan negatīvu tendenci valsts finansēs. Tāpēc šī budžeta programma efektīvi veicinās valsts izdevumu samazinājumu, tostarp sociālo izdevumu jomā, tiklīdz ekonomikas atgūšanās būs nostabilizējusies. Vietējās pašvaldības ir atbildīgas par lielu daļu ar sabiedrības novecošanos saistītu izdevumu, piemēram, izglītībā, veselības aprūpē un ilgtermiņa aprūpē, un šie izdevumi nav saistīti ar centralizēti noteiktiem izdevumu ierobežojumiem. Lai kompensētu pieaugošos izdevumus, parasti tika paaugstinātas vietējo nodokļu likmes, izvairoties no parāda palielināšanas pašvaldības līmenī, bet palielinot kopējo nodokļu slogu valstī. Valdība cenšas reformēt vietējo pašvaldību struktūras un pakalpojumu sniegšanu vidējā termiņā, lai samazinātu ar sabiedrības novecošanos saistītos izdevumus.
            (9) Padome 2010. gada 26. aprīļa atzinumā par jaunāko stabilitātes programmas atjauninājumu izvērtēja Somijas valsts finanšu ilgtspēju ilgtermiņā un aicināja Somijas iestādes laikus rīkoties, lai definētu visaptverošu un konkrētu vidēja termiņa fiskālo stratēģiju un, sākot no 2011. gada, uzsāktu konsolidāciju, ar mērķi sasniegt VTM un atjaunot valsts finanšu ilgtspēju ilgtermiņā.
            (10) Valsts kopējais parāds 2009. gadā bija 44 % no IKP.   Aprīļa pārmērīga budžeta deficīta paziņojumā lēsts, ka parāda attiecība 2010. gadā pieaugs un sasniegs 49,9 % no IKP.   Komisijas dienestu 2010. gada pavasara prognozē lēsts, ka parāda attiecība 2010. gadā pieaugs mazliet straujāk, sasniedzot 50,5 % no IKP 2010. gadā un 2011. gadā – 54,9 % no IKP, kas pagaidām nepārsniedz atsauces vērtību 60 % no IKP.
            (11) Lai pārmērīga budžeta deficīta procedūras ietvaros veiktu pastiprinātu uzraudzību, būs vajadzīga regulāra un savlaicīga kontrole attiecībā uz paveikto fiskālās konsolidācijas stratēģijas īstenošanā. Šajā kontekstā Somijas stabilitātes programmas turpmākajos atjauninājumos šim jautājumam varētu atvēlēt atsevišķu nodaļu.
            (12) Kopumā pēc Padomes apsvērumiem ar budžeta konsolidācijas pasākumiem jānodrošina paliekošs valsts bilances uzlabojums. Vienlaikus tiem jāsekmē valsts finanšu kvalitāte un jāstiprina ekonomikas izaugsmes potenciāls,
            IR PIEŅĒMUSI ŠO IETEIKUMU.
            (1) Atzīstot, ka Somijas budžeta stāvoklis 2010. gadā ir šādu faktoru rezultāts — pasākumi 1,8 % apjomā no IKP 2009. gadā un 1,1 % apjomā 2010. gadā, kas bija atbilstīga rīcība attiecībā uz lejupslīdi un saskaņā ar Eiropas ekonomikas atveseļošanas plāna principiem, kā arī automātisko stabilizatoru netraucēta darbība, — Somijas iestādēm pašreiz pastāvošais pārmērīgais budžeta deficīts jānovērš vēlākais līdz 2011. gadam.
            (2) Somijas iestādēm ticamā un ilgtspējīgā veidā ir jāsamazina valsts kopbudžeta deficīts tā, lai tas nepārsniegtu 3 % no IKP. Konkrēti, šajā nolūkā Somijas iestādēm iesaka:
            (a) īstenot fiskālos pasākumus 2010. gadā, kā plānots stabilitātes programmas jaunākajā atjauninājumā, vienlaikus nodrošinot, ka plānotais atsauces vērtības 3 % no IKP pārsniegums būs ierobežots un īslaicīgs;
            (b) nodrošināt, ka fiskālie pasākumi ir vismaz ½ % apmērā no IKP 2011. gadā;
            (c) norādīt konkrētus pasākumus, lai nodrošinātu plānoto pārmērīga budžeta deficīta novēršanu arī 2011. gadā.
            (3) Padome nosaka Somijas valdībai termiņu līdz [2011. gada 13. janvārim], līdz kuram tai efektīvi jārīkojas, lai veiktu konkrētus pasākumus, kas būs vajadzīgi, lai veiksmīgi novērstu pārmērīga budžeta deficītu. Novērtējumā par to, vai rīcība bijusi efektīva, ņem vērā norises ekonomikā salīdzinājumā ar ekonomisko situāciju, kas plānota Komisijas dienestu 2010. gada pavasara prognozē.
            Par minēto ieteikumu īstenošanā sasniegto Somijas iestādēm jāziņo atsevišķā nodaļā stabilitātes programmas atjauninājumos, kamēr pārmērīgais budžeta deficīts netiks novērsts.
            Turklāt Padome uzsver to, cik svarīgi ir sasniegt vidēja termiņa mērķi (VTM), lai pienācīgi pārvaldītu budžetu ekonomikas lejupslīdes apstākļos un lai atjaunotu valsts finanšu ilgtspēju ilgtermiņā. Tāpēc Padome aicina Somijas iestādes pēc pārmērīgā budžeta deficīta novēršanas turpināt budžeta konsolidāciju, lai tuvinātos budžeta vidēja termiņa mērķim — strukturālais pārpalikums 0,5 % no IKP.
            Šis ieteikums ir adresēts Somijas Republikai.
            Briselē,
            Padomes vārdā —
            priekšsēdētājs […]
            [1] OV L 209, 2.8.1997., 6. lpp.
         SK
            (...PICT...)|EURÓPSKA KOMISIA|
            Brusel, 15.6.2010
            SEK(2010) 747 v konečnom znení

            Odporúčanie na
            ODPORÚČANIE RADY

            s cieľom odstrániť nadmerný deficit verejných financií vo Fínsku
            Odporúčanie na
            ODPORÚČANIE RADY

            s cieľom odstrániť nadmerný deficit verejných financií vo Fínsku
            RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,
            so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä na jej článok 126 ods. 7,
            so zreteľom na odporúčanie Európskej komisie,
            keďže:
            (1) V súlade s článkom 126 zmluvy sa členské štáty majú vyhýbať nadmernému deficitu verejných financií.
            (2) Pakt o stabilite a raste vychádza z cieľa zdravých verejných financií, ktoré sú prostriedkom na posilnenie podmienok na cenovú stabilitu a silný udržateľný rast smerujúci k vytváraniu pracovných miest.
            (3) Cieľom reformy Paktu o stabilite a raste z roku 2005 bolo posilniť jeho účinnosť a hospodárske základy, ako aj zabezpečiť udržateľnosť verejných financií z dlhodobého hľadiska. Malo sa ňou zaistiť, aby sa vo všetkých krokoch v rámci postupu pri nadmernom deficite v plnej miere zohľadňovala najmä hospodárska a rozpočtová situácia. V tomto zmysle Pakt o stabilite a raste vytvára rámec na podporu vládnych politík zameraných na rýchle obnovenie zdravej rozpočtovej pozície so zreteľom na hospodársku situáciu.
            (4) Rada [13. júla 2010] v súlade s článkom 126 ods. 6 zmluvy rozhodla, že vo Fínsku existuje nadmerný deficit.
            (5) V súlade s článkom 126 ods. 7 zmluvy a článkom 3 nariadenia Rady (ES) č. 1467/97 o urýchľovaní a objasňovaní vykonania postupu pri nadmernom schodku Ú. v. ES L 209, 2.8.1997, s. 6.   (ktorý je súčasťou Paktu o stabilite a raste), Rada takisto požaduje, aby sa pre príslušné členské štáty vypracovali odporúčania s cieľom odstrániť nadmerný deficit v stanovenej lehote. V odporúčaní sa má stanoviť lehota šesť mesiacov na to, aby príslušné členské štáty prijali najúčinnejšie opatrenia na korekciu nadmerného deficitu, ako aj lehota na korekciu nadmerného deficitu, ktorá by sa mala skončiť v roku, ktorý nasleduje po jeho zistení, pokiaľ sa nevyskytnú mimoriadne okolnosti. Pri rozhodovaní, či existujú mimoriadne okolnosti, by sa mali zohľadňovať „významné faktory“ vysvetlené v článku 2 ods. 3 nariadenia (ES) č. 1467/97. V odporúčaní na odstránenie nadmerného deficitu by Rada okrem toho mala požadovať dosiahnutie minimálneho ročného zlepšenia štrukturálneho salda, t. j. cyklicky upraveného salda bez jednorazových a iných dočasných opatrení o referenčnú hodnotu na úrovni 0,5 % HDP.[1]
            Ú. v. ES L 209, 2.8.1997, s. 6.
            (6) V prípade Fínska sa významné   faktory vysvetlené v článku 2 ods. 3 nariadenia (ES) č. 1467/97 a preskúmané v správe Komisie podľa článku 124 ods. 3 posúdili ako priaznivé. Nevyplýva z nich však existencia mimoriadnych okolností oprávňujúcich odchýlku od štandardnej lehoty na korekciu deficitu. Predovšetkým podľa predpovede útvarov Komisie z jari 2010 za predpokladu nezmenenej politiky už v roku 2011 klesne deficit verejných financií tesne pod referenčnú hodnotu 3 %.
            (7) Pred vznikom celosvetovej krízy si Fínsko vytvorilo významný prebytok verejných financií. Vďaka tomu si Fínsko mohlo zaistiť pomerne vysoký diskrečný fiškálny stimul, ktorý predstavoval až 1,8 % HDP v roku 2009 a 1,1 % v roku 2010 a ktorý umožnil pôsobenie automatických stabilizátorov v plnom rozsahu. V dôsledku toho sa v roku 2009 verejné financie dostali do deficitu na úrovni 2,2 % HDP. Podľa oznámenia o postupe pri nadmernom deficite z apríla 2010, ktoré predložilo ministerstvo financií, sa v roku 2010 predpokladá ďalšie rozšírenie deficitu na 4,1 % HDP. Podľa jarnej predpovede útvarov Komisie sa v roku 2010 predpokladá o niečo nižší deficit na úrovni 3,8 % HDP. Z tretieho doplnkového rozpočtu, ktorý ministerstvo financií 14. mája 2010 predložilo parlamentu, vyplýva, že v roku 2010 by daňové príjmy mohli byť o 0,5 % HDP vyššie, než sa plánovalo, a to najmä z dôvodu výraznejšieho časového rozlíšenia dane z príjmu právnických osôb. To naznačuje nárast rizík pre súčasné prognózy verejných financií, ale vzhľadom na to, že sa nerobila komplexná aktualizácia týchto prognóz, nedošlo k oficiálnej zmene cieľového deficitu na rok 2010 a naďalej platia súčasné posúdenia. Podľa ministerstva financií aj podľa predpovede útvarov Komisie v roku 2011 za predpokladu nezmenenej politiky klesne deficit verejných financií tesne pod úroveň 3 % HDP. Na základe predpovede útvarov Komisie korekcia nadmerného deficitu v roku 2011 predstavuje fiškálne úsilie na úrovni približne 0,3 percentuálnych bodov HDP.
            (8) Hlavným nástrojom pri kontrole výdavkov ústrednej štátnej správy sú viacročné výdavkové limity, ktoré nezahŕňajú cyklicky citlivé výdavkové položky, a preto umožnili pôsobenie automatických stabilizátorov v plnom rozsahu. Zatiaľ čo tento mechanizmus, najmä voľné pôsobenie automatických stabilizátorov, podporil hospodársku činnosť a sociálnu súdržnosť počas krízového obdobia, viedol aj k pomerne prudkému zápornému výkyvu v oblasti verejných financií. Tento rozpočtový rámec bude teda účinne podporovať znižovanie tlakov na výdavky ústrednej štátnej správy vrátane sociálnych výdavkov, až keď sa hospodárske oživenie naplno rozbehne. Miestne samosprávy sú zodpovedné za značnú časť verejných výdavkov súvisiacich s vekom, ako je vzdelanie, zdravotníctvo a dlhodobá starostlivosť, a ústredne stanovené výdavkové limity pre ne nie sú záväzné. Na kompenzáciu rastúcich sa výdavkov sa obyčajne zvyšovali sadzby miestnych daní, vďaka čomu sa neprehlbovala zadlženosť na miestnej úrovni, čím sa ale zvýšila celková daňová zaťaženosť štátu. Vláda sleduje priebeh reforiem v oblasti štruktúr miestnych samospráv a poskytovania služieb v strednodobej lehote s cieľom obmedziť rast výdavkov súvisiacich so starnutím obyvateľstva.
            (9) Rada vo svojom stanovisku k najnovšej aktualizácii programu stability z 26. apríla 2010, hodnotila dlhodobú udržateľnosť verejných financií vo Fínsku a vyzvala orgány, aby prijali včasné opatrenia na vymedzenie komplexnej a konkrétnej strednodobej stratégie fiškálnej konsolidácie od roku 2011, a to aj so zreteľom na dosiahnutie strednodobého cieľa a na obnovenie dlhodobej udržateľnosti verejných financií.
            (10) Hrubý verejný dlh v roku 2009 predstavoval 44 % HDP.   V aprílovom oznámení v rámci postupu pri nadmernom deficite sa v roku 2010 očakáva zvýšenie pomeru dlhu na 49,9 % HDP.   Podľa predpovede útvarov Komisie sa predpokladá, že pomer dlhu bude rásť o niečo rýchlejšie, pričom v roku 2010 dosiahne 50,5 % HDP a v roku 2011 to bude 54,9 % HDP, stále však zostane pod úrovňou referenčnej hodnoty 60 % HDP.
            (11) Zvýšený dohľad v rámci postupu pri nadmernom deficite si bude vyžadovať pravidelné a včasné monitorovanie pokroku dosiahnutého pri vykonávaní stratégie fiškálnej konsolidácie. V tomto kontexte by sa mohla tejto otázke účelne venovať osobitná kapitola v aktualizáciách fínskeho programu stability.
            (12) Vo všeobecnosti by sa rozpočtovými konsolidačnými opatreniami malo zaistiť trvalé zlepšenie salda verejných financií pri súčasnom zameraní sa na zvyšovanie kvality verejných financií a na posilňovanie rastového potenciálu hospodárstva.
            PRIJALA TOTO ODPORÚČANIE:
            (1) Uznávajúc, že rozpočtová pozícia Fínska v roku 2010 vyplývala z opatrení, ktoré v roku 2009 predstavovali 1,8 % HDP a v roku 2010 boli na úrovni 1,1 % HDP, čo je primeraná reakcia na pokles a boli v súlade so zásadami európskeho plánu na oživenie hospodárstva, ako aj z voľného pôsobenia automatických stabilizátorov, mali by fínske orgány odstrániť súčasný nadmerný deficit najneskôr do roku 2011.
            (1) Fínske orgány by mali dôveryhodným a udržateľným spôsobom znížiť deficit verejných financií pod 3 % HDP. Na tento účel by fínske orgány konkrétne mali:
            (a) vykonať v roku 2010 fiškálne opatrenia, ako sa plánovalo v najnovšej aktualizácii programu stability, pričom zaistia, aby plánované prekročenie referenčnej hodnoty 3 % HDP zostalo obmedzené a dočasné;
            (b) zaistiť v roku 2011 fiškálne úsilie na úrovni aspoň 0,5 % HDP;
            (c) špecifikovať opatrenia na zaistenie plánovanej korekcie nadmerného deficitu v roku 2011.
            (2) Rada stanovuje fínskej vláde lehotu [13. január 2011] na prijatie účinných opatrení na špecifikovanie opatrení, ktoré budú potrebné na dosiahnutie pokroku smerom ku korekcii nadmerného deficitu. Pri posudzovaní účinných opatrení sa zohľadní hospodársky vývoj v porovnaní s hospodárskym výhľadom uvedeným v predpovedi útvarov Komisie z jari 2010.
            Fínske orgány by mali predkladať správy o pokroku dosiahnutom pri vykonávaní týchto odporúčaní v samostatnej kapitole nadchádzajúcich aktualizácií programu stability až do zrušenia postupu pri nadmernom deficite.
            Rada okrem toho zdôrazňuje dôležitosť dosiahnutia strednodobého cieľa (MTO) pre primerané rozpočtové riadenie hospodárskych poklesov a takisto so zreteľom na obnovenie dlhodobej udržateľnosti verejných financií. Preto vyzýva fínske orgány, aby zaistili udržanie rozpočtovej konsolidácie smerom k strednodobému cieľu rozpočtovej pozície, ktorým je štrukturálny prebytok na úrovni 0,5 % HDP, aj po korekcii nadmerného deficitu.
            Toto rozhodnutie je určené Fínskej republike.
            V Bruseli
            Za Radu
            predseda […]
            [1] Ú. v. ES L 209, 2.8.1997, s. 6.
         SL
            (...PICT...)|EVROPSKA KOMISIJA|
            Bruselj, 15.6.2010
            SEC(2010) 747 konč.

            Priporočilo
            PRIPOROČILO SVETA

            za odpravo čezmernega javnofinančnega primanjkljaja na Finskem
            Priporočilo
            PRIPOROČILO SVETA

            za odpravo čezmernega javnofinančnega primanjkljaja na Finskem
            SVET EVROPSKE UNIJE JE –
            ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti člena 126(7) Pogodbe,
            ob upoštevanju priporočila Evropske komisije,
            ob upoštevanju naslednjega:
            (1) V skladu s členom 126 Pogodbe se države članice izogibajo čezmernemu javnofinančnemu primanjkljaju.
            (2) Pakt za stabilnost in rast temelji na cilju zdravih javnih financ kot sredstvu za izboljšanje pogojev za stabilnost cen in za močno trajnostno rast, ki prispeva k ustvarjanju delovnih mest.
            (3) Leta 2005 je bil Pakt za stabilnost in rast prenovljen, da bi se okrepili njegova učinkovitost in gospodarski temelji ter ohranila dolgoročna vzdržnost javnih financ. Cilj prenove pakta je bil zagotoviti, da se v vseh fazah postopka v zvezi s čezmernim primanjkljajem v celoti upošteva predvsem gospodarsko in proračunsko ozadje. Na ta način Pakt za stabilnost in rast zagotavlja okvir, ki podpira vladne politike za hitro ponovno vzpostavitev trdnih proračunskih stanj, pri tem pa upošteva gospodarske razmere.
            (4) Svet je [13. julija 2010] v skladu s členom 126(6) Pogodbe odločil, da ima Finska čezmeren primanjkljaj.
            (5) V skladu s členom 126(7) Pogodbe in členom 3 Uredbe Sveta (ES) št. 1467/97 o pospešitvi in razjasnitvi izvajanja postopka v zvezi s čezmernim primanjkljajem UL L 209, 2.8.1997, str. 6.   (ki je del Pakta za stabilnost in rast) mora Svet poleg tega na državo članico nasloviti priporočila z namenom, da se stanje čezmernega primanjkljaja v danem roku odpravi. V priporočilu morata biti za zadevno državo članico določena rok največ šestih mesecev za sprejetje učinkovitih ukrepov za odpravo čezmernega primanjkljaja in rok za odpravo čezmernega primanjkljaja, ki mora biti dosežena v letu, ki sledi letu ugotovitve obstoja čezmernega primanjkljaja, razen v posebnih okoliščinah. Pri ugotavljanju, ali obstajajo posebne okoliščine, je treba upoštevati „pomembne dejavnike“, kot so pojasnjeni v členu 2(3) Uredbe (ES) št. 1467/97. Poleg tega mora Svet v priporočilu za odpravo čezmernega primanjkljaja zahtevati, da se doseže minimalno letno izboljšanje strukturnega salda, tj. ciklično prilagojeni saldo brez enkratnih in drugih začasnih ukrepov, v višini vsaj 0,5 % BDP.[1]
            UL L 209, 2.8.1997, str. 6.
            (6) V primeru Finske so se pomembni dejavniki, kakor so pojasnjeni v členu 2(3) Uredbe (ES) št. 1467/97 in proučeni v poročilu Komisije iz člena 124(3), šteli za ugodne. Vendar ne kažejo na obstoj posebnih okoliščin, ki bi dovoljevale odstopanja od predpisanega roka za odpravo primanjkljaja. Predvsem bo po napovedih služb Komisije iz pomladi 2010 javnofinančni primanjkljaj ob predpostavki nespremenjenih politik že v letu 2011 padel nekoliko pod referenčno vrednost 3 %.
            (7) Pred svetovno krizo je Finska v javnih financah ustvarila precejšen presežek. To je Finski omogočilo zagotovitev sorazmerno velikih diskrecijskih fiskalnih spodbud v višini 1,8 % BDP v letu 2009 in 1,1 % BDP v letu 2010 ter delovanje avtomatskih stabilizatorjev v celoti. Zato je javnofinančni primanjkljaj v letu 2009 znašal 2,2 % BDP. Na podlagi obvestila o postopku v zvezi s čezmernim primanjkljajem, ki ga je aprila 2010 predstavilo ministrstvo za finance, naj bi se primanjkljaj v letu 2010 dodatno povečal na 4,1 % BDP. Po napovedih služb Komisije iz pomladi bo primanjkljaj v letu 2010 nekoliko manjši, in sicer 3,8 % BDP. Tretji rebalans proračuna, ki ga je ministrstvo za finance parlamentu predložilo 14. maja 2010, nakazuje, da bi lahko bili davčni prihodki v letu 2010 za 0,5 % BDP višji od pričakovanih, zlasti zaradi večjih prihodkov iz davkov na prihodke pravnih oseb. To kaže na tveganje, da so trenutne napovedi glede javnih financ ocenjene prenizko, vendar ker te napovedi niso bile celovito posodobljene, načrtovani primanjkljaj za leto 2010 ni bil uradno spremenjen, trenutna ocena pa tako ostaja veljavna. Tako ministrstvo za finance kot službe Komisije napovedujejo, da bo javnofinančni primanjkljaj ob predpostavki nespremenjenih politik v letu 2011 padel nekoliko pod referenčno vrednost 3 % BDP. Na podlagi napovedi služb Komisije kaže odprava čezmernega primanjkljaja v letu 2011 na fiskalna prizadevanja v višini približno 0,3 odstotne točke BDP v letu 2011.
            (8) Glavno orodje za nadzor državne porabe so večletne omejitve porabe, ki izključujejo ciklično občutljive postavke porabe, zaradi česar lahko avtomatski stabilizatorji v celoti delujejo. Ta ureditev, zlasti prosto delovanje avtomatskih stabilizatorjev, je v obdobju krize sicer podpirala gospodarsko dejavnost in socialno kohezijo, privedla pa je tudi do razmeroma strmega nazadovanja javnih financ. Ta proračunski okvir zato učinkovito podpira zmanjšanje pritiskov državnih odhodkov, vključno s socialnimi odhodki, šele ko je oživitev gospodarstva že v polnem teku. Za velik del odhodkov v zvezi s staranjem prebivalstva, kot so odhodki za izobraževanje, zdravstvo in dolgotrajno oskrbo, so odgovorni lokalni organi, ki jih omejevanje odhodkov na centralni ravni ne zavezuje. Da bi vedno večje odhodke uravnotežili, so se stopnje lokalnih davkov praviloma povečale, s čimer se je na lokalni ravni sicer izognilo kopičenju dolga, se je pa zaradi tega povečala skupna nacionalna davčna obremenitev. Vlada izvaja srednjeročno reformo sestave lokalnih oblasti in javnih storitev, s čimer namerava obrzdati rast odhodkov, povezanih s staranjem prebivalstva.
            (9) V mnenju z dne 26. aprila 2010 o zadnjem posodobljenem programu Finske za stabilnost je Svet ocenil dolgoročno vzdržnost finskih javnih financ ter organe pozval, naj sprejmejo pravočasne ukrepe za opredelitev celovite in konkretne srednjeročne strategije za fiskalno konsolidacijo od leta 2011, tudi za doseganje srednjeročnega cilja, in za obnovitev dolgoročne vzdržnosti javnih financ.
            (10) V letu 2009 je javni dolg znašal 44 % BDP.   V skladu z obvestilom o postopku v zvezi s čezmernim primanjkljajem iz aprila naj bi razmerje dolga do BDP v letu 2010 naraslo na 49,9 %.   Po napovedih Komisije iz pomladi bo razmerje dolga do BDP rastlo nekoliko hitreje in bo v letu 2010 znašalo 50,5 %, v letu 2011 pa se bo povečalo na 54,9 % BDP, tako da bo še vedno pod referenčno vrednostjo 60 % BDP.
            (11) Za strožji nadzor v okviru postopka v zvezi s čezmernim primanjkljajem bo treba redno in pravočasno spremljati napredek pri izvajanju strategije fiskalne konsolidacije. V tem okviru bi bilo v prihodnje posodobitve programa Finske za stabilnost primerno vključiti posebno poglavje o tem vprašanju.
            (12) Svet meni, da bi morali ukrepi za proračunsko konsolidacijo na splošno zagotoviti trajno izboljšanje javnofinančnega salda, hkrati pa bi morali biti usmerjeni k povečevanju kakovosti javnih financ in krepitvi možnosti za gospodarsko rast –
            SPREJEL NASLEDNJE PRIPOROČILO:
            (1) Ob upoštevanju, da je proračunsko stanje Finske v letu 2010 posledica ukrepov v višini 1,8 % BDP v letu 2009 in 1,1 % BDP v letu 2010, ki so ustrezen odziv na upad gospodarske rasti in na splošno skladni z načeli evropskega načrta za oživitev gospodarstva, kot tudi prostega delovanja avtomatskih stabilizatorjev, bi morali finski organi najpozneje do leta 2011 odpraviti sedanji čezmerni primanjkljaj.
            (2) Finski organi bi morali javnofinančni primanjkljaj z ukrepi v srednjeročnem obdobju znižati pod 3 % BDP na verodostojen in vzdržen način. Zato bi morali finski organi zlasti:
            (a) v letu 2010 izvajati fiskalne ukrepe, kot je predvideno v zadnji posodobitvi programa za stabilnost, pri čemer morajo zagotoviti, da bo načrtovano preseganje 3-odstotne referenčne vrednosti ostalo nadzorovano in začasno;
            (b) zagotoviti fiskalno prizadevanje v višini vsaj 0,5 % BDP v letu 2011;
            (c) določiti ukrepe, s katerimi bodo zagotovili za leto 2011 načrtovano odpravo primanjkljaja.
            (3) Svet je določil rok [13. januar 2011], do katerega mora finska vlada sprejeti učinkovite ukrepe za opredelitev potrebnih mehanizmov za odpravo čezmernega primanjkljaja. Pri oceni učinkovitih ukrepov se upošteva gospodarski razvoj v primerjavi z gospodarskimi obeti v napovedi služb Komisije iz pomladi 2010.
            Finski organi morajo o napredku pri izvajanju teh priporočil poročati v posebnem poglavju v prihodnjih posodobitvah programa za stabilnost do odprave postopka v zvezi s čezmernim primanjkljajem.
            Poleg tega Svet poudarja pomen, ki ga ima doseganje srednjeročnega cilja za ustrezno upravljanje proračuna v obdobju upada gospodarske rasti in za ponovno vzpostavitev dolgoročne vzdržnosti javnih financ. Zato finske organe poziva, da zagotovijo, da se bo po odpravi čezmernega primanjkljaja vzdrževala proračunska konsolidacija zaradi približanja srednjeročnemu cilju glede proračunskega stanja (strukturni presežek v višini 0,5 % BDP).
            To priporočilo je naslovljeno na Republiko Finsko.
            V Bruslju,
            Za Svet
            Predsednik […]
            [1] UL L 209, 2.8.1997, str. 6.
         RO
            (...PICT...)|COMISIA EUROPEANĂ|
            Bruxelles, 15.6.2010
            SEC(2010) 747 final

            Recomandare de
            RECOMANDARE A CONSILIULUI

            cu scopul de a pune capăt situației de deficit public excesiv în Finlanda
            Recomandare de
            RECOMANDARE A CONSILIULUI

            cu scopul de a pune capăt situației de deficit public excesiv în Finlanda
            CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
            având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 126 alineatul (7),
            având în vedere recomandarea Comisiei Europene,
            întrucât:
            (1) În conformitate cu articolul 126 din tratat, statele membre trebuie să evite deficitele publice excesive.
            (2) Pactul de stabilitate și creștere are la bază obiectivul unor finanțe publice sănătoase ca mijloc de consolidare a condițiilor pentru stabilitatea prețurilor și pentru o creștere puternică și durabilă, care să contribuie la crearea de locuri de muncă.
            (3) Reforma din 2005 a Pactului de stabilitate și creștere a căutat să-i întărească eficacitatea și bazele economice, precum și să protejeze sustenabilitatea finanțelor publice pe termen lung. Ea avea ca obiectiv garantarea faptului că situația economică și bugetară este luată în considerare pe deplin în toate etapele PDE. Astfel, Pactul de stabilitate și creștere constituie cadrul care sprijină politicile guvernamentale pentru o revenire rapidă la poziții bugetare solide ținând cont de situația economică.
            (4) La [13 iulie 2010], Consiliul a hotărât, în conformitate cu articolul 126 alineatul (6) din tratat, că în Finlanda există un deficit excesiv.
            (5) În conformitate cu articolul 126 alineatul (7) din tratat și cu articolul 3 din Regulamentul (CE) nr. 1467/97 al Consiliului privind accelerarea și clarificarea aplicării procedurii de deficit excesiv JO L 209, 2.8.1997, p. 6.   (care face parte din Pactul de stabilitate și creștere), Consiliul trebuie, de asemenea, să adreseze recomandări statului membru în cauză pentru a pune capăt situației de deficit excesiv într-o perioadă determinată. Recomandarea trebuie să stabilească un termen limită de cel mult șase luni până la care statul membru trebuie să întreprindă acțiuni eficiente în vederea corectării deficitului excesiv, precum și un termen limită pentru corectarea acestuia, care trebuie să se încheie în anul ce urmează după identificarea sa, cu excepția cazului în care există circumstanțe speciale. La stabilirea existenței unor circumstanțe speciale, trebuie să se țină seama de „factorii relevanți” definiți la articolul 2 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 1467/97. De asemenea, într-o recomandare pentru corectarea unui deficit excesiv, Consiliul solicită statului membru să realizeze o îmbunătățire anuală minimă a soldului structural, altfel spus a soldului ajustat ciclic, excluzând măsurile one-off și alte măsuri temporare, de cel puțin 0,5% din PIB ca valoare de referință.[1]
            JO L 209, 2.8.1997, p. 6.
            (6) În cazul Finlandei, factorii relevanți, definiți la articolul 2 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 1467/97 și analizați în raportul întocmit de Comisie în conformitate cu articolul 124 alineatul (3), sunt considerați favorabili. Cu toate acestea, aceștia nu sugerează existența unor circumstanțe speciale care să justifice abaterea de la termenul limită standard pentru corectarea deficitului. Concret, potrivit previziunilor serviciilor Comisiei din primăvara anului 2010, nivelul deficitului public se va diminua, ajungând puțin sub valoarea de referință de 3% în 2011 în condițiile menținerii politicilor actuale.
            (7) Finlanda a constituit un excedent substanțial al finanțelor publice înainte de criza globală. Acesta i-a permis să asigure o stimulare fiscală discreționară relativ amplă, în valoare de 1,8% din PIB în 2009 și 1,1% în 2010 și să permită funcționarea liberă a stabilizatorilor automați. În consecință, țara a înregistrat un deficit public de 2,2% din PIB în 2009. Deficitul estimat se va accentua, până la 4,1% din PIB în 2010, conform notificării din cadrul PDE din aprilie 2010 prezentată de Ministerul Finanțelor. Previziunile serviciilor Comisiei din primăvară estimează un deficit mai redus, de 3,8% din PIB în 2010. Al treilea buget suplimentar prezentat de Ministerul Finanțelor Parlamentului la 14 mai 2010 sugerează că veniturile fiscale din 2010 vor ar putea depăși cu 0,5% din PIB valoarea prognozată, în principal datorită creșterii impozitelor pe venit profit. Aceasta indică posibilitatea ca situația finanțelor publice să fie mai bună decât cea prognozată în prezent, dar, de vreme ce nu a fost efectuată nici o actualizare completă a previziunilor privind finanțele publice, ținta de deficit pentru 2010 nu a fost modificată oficial iar evaluarea actuală rămâne valabilă. În 2011, atât Ministerul de Finanțe, cât și serviciile Comisiei estimează că deficitul public se va diminua, ajungând puțin sub valoarea de 3% din PIB în ipoteza menținerii politicilor actuale. Pe baza previziunilor serviciilor Comisiei, corectarea deficitului excesiv în 2011 implică un efort fiscal de aproximativ 0,3 puncte procentuale din PIB în 2011.
            (8) Principalul instrument pentru controlul cheltuielilor administrației publice centrale este reprezentat de limitele multianuale pentru cheltuieli, care exclud cheltuielile cu sensibilitate ciclică și au permis prin urmare funcționarea liberă a stabilizatorilor automați. Cu toate că acest mecanism, în mod special funcționarea liberă a stabilizatorilor automați, a sprijinit activitatea economică și coeziunea socială pe întreaga perioadă a crizei, el a condus, de asemenea, și la o deteriorare relativ acută a finanțelor publice. Acest cadru bugetar va susține așadar în mod efectiv reducerea cheltuielilor administrației publice, inclusiv a cheltuielilor sociale, numai odată ce redresarea economică se va afla într-un stadiu avansat. Administrațiile locale sunt responsabile pentru o mare parte a cheltuielilor legate de îmbătrânirea populației, cum ar fi educația, sănătatea și îngrijirile pe termen lung și nu sunt obligate să respecte limite de cheltuieli impuse la nivel central. Pentru a compensa creșterea cheltuielilor, taxele locale au fost în mod firesc mărite, evitând astfel acumularea de datorii la nivel municipal, dar mărind totodată sarcina fiscală națională. Guvernul continuă reforma structurilor administrative locale și a prestărilor de servicii pe termen mediu cu scopul de a diminua creșterea cheltuielilor legate de îmbătrânirea populației.
            (9) În avizul său din 26 aprilie 2010 referitor la cea mai recentă actualizare a programului de stabilitate, Consiliul a evaluat sustenabilitatea finanțelor publice pe termen lung ale Finlandei și a invitat autoritățile finlandeze să întreprindă în timp util demersurile necesare pentru definirea unei strategii fiscale pe termen mediu cuprinzătoare și concrete pentru asigurarea consolidării ulterioare anului 2011, precum și în vederea realizării OTM și a restabilirii sustenabilității pe termen lung a finanțelor publice.
            (10) În 2009, datoria publică brută a fost de 44% din PIB.   Notificarea din cadrul PDE din aprilie estimează o creștere a ratei datoriei la 49,9% din PIB în 2010.   Previziunile serviciilor Comisiei din primăvară estimează o creștere ușor mai accentuată a ratei datoriei, ajungând la 50,5% din PIB în 2010 și la 54,9% din PIB în 2011, valori situate sub cea de referință de 60% din PIB.
            (11) O supraveghere mai atentă în cadrul PDE va necesita o monitorizare periodică și în timp util a progreselor înregistrate în implementarea strategiei de consolidare fiscală. În aceste condiții, ar fi util ca în viitoarele versiuni actualizate ale programului de stabilitate al Finlandei, un capitol separat să fie consacrat acestei chestiuni.
            (12) În general, în opinia Consiliului, măsurile de consolidare bugetară trebuie să asigure o îmbunătățire durabilă a soldului bugetului general, vizând totodată creșterea calității finanțelor publice și consolidarea potențialului de creștere economică,
            ADOPTĂ PREZENTA RECOMANDARE:
            (1) Recunoscând că poziția bugetară a Finlandei în 2010 se datorează unor măsuri reprezentând 1,8% din PIB în 2009 și 1,1% în 2010, măsuri care constituie un răspuns adecvat la recesiune și concordă cu principiile Planului european de redresare economică, precum și acțiunii libere a stabilizatorilor automați, autoritățile finlandeze ar trebui să pună capăt actualei situații de deficit excesiv până în 2011.
            (2) Autoritățile finlandeze ar trebui să reducă deficitul bugetar sub 3% din PIB într-un mod credibil și durabil. În mod specific, în acest scop, autoritățile finlandeze ar trebui:
            (a) să pună în aplicare măsurile fiscale planificate pentru 2010, așa cum se prevede în ultima actualizare a programului de stabilitate, garantând, în același timp că încălcarea planificată a valorii de referință de 3% din PIB rămâne limitată și temporară.
            (b) să asigure un efort fiscal de cel puțin ½ % din PIB în 2011;
            (c) să precizeze măsurile care asigură realizarea corectării planificate a deficitului excesiv în 2011.
            (3) Consiliul stabilește data de [13 ianuarie 2011] ca termen limită până la care Guvernul Finlandei să întreprindă acțiuni eficiente și să precizeze care sunt măsurile necesare pentru a progresa în direcția corectării deficitului excesiv. Evaluarea eficienței acțiunilor va ține cont de evoluțiile economice comparativ cu perspectivele economice din previziunile serviciilor Comisiei din primăvara anului 2010.
            Autoritățile finlandeze ar trebui să raporteze progresele realizate în implementarea acestor recomandări într-un capitol separat în actualizările viitoare ale programului de stabilitate până la abrogarea procedurii de deficit excesiv.
            În plus, Consiliul subliniază importanța realizării obiectivului pe termen mediu (OTM) pentru gestionarea bugetară corespunzătoare a perioadelor de scădere economică în vederea restabilirii sustenabilității pe termen lung a finanțelor publice. În consecință, Consiliul invită autoritățile finlandeze să asigure continuarea consolidării bugetare către obiectivul pe termen mediu – un excedent structural de 0,5% din PIB - după corectarea deficitului excesiv.
            Prezenta recomandare se adresează Republicii Finlanda.
            Adoptată la Bruxelles,
            Pentru Consiliu
            Președintele […]
            [1] JO L 209, 2.8.1997, p. 6.
         FI
            (...PICT...)|EUROOPAN KOMISSIO|
            Bryssel 15.6.2010
            SEK(2010) 747 lopullinen

            Suositus
            NEUVOSTON SUOSITUS

            Suomen julkisen talouden liiallisen alijäämän tilanteen lopettamiseksi
            Suositus
            NEUVOSTON SUOSITUS

            Suomen julkisen talouden liiallisen alijäämän tilanteen lopettamiseksi
            EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
            ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 126 artiklan 7 kohdan,
            ottaa huomioon Euroopan komission suosituksen,
            sekä katsoo seuraavaa:
            (1) Perussopimuksen 126 artiklan mukaan jäsenvaltioiden on vältettävä liiallisia julkisen talouden alijäämiä.
            (2) Vakaus- ja kasvusopimuksen tavoitteena on terve julkinen talous, jolla pyritään vahvistamaan hintavakauden edellytyksiä ja saavuttamaan uusien työpaikkojen syntyä edistävä vahva ja kestävä kasvu.
            (3) Kun vakaus- ja kasvusopimusta vuonna 2005 uudistettiin, pyrittiin lisäämään sopimuksen vaikuttavuutta ja vahvistamaan sen talousteoreettista perustaa sekä turvaamaan julkisen talouden kestävyys pitkällä aikavälillä. Sillä pyrittiin varmistamaan, että erityisesti talouden tilanne ja talousarviotilanne otettaisiin täysin huomioon liiallista alijäämää koskevan menettelyn kaikissa vaiheissa. Vakaus- ja kasvusopimuksen tarjoama kehys tukee tällä tavoin julkisen talouden rahoitusaseman ripeään tervehdyttämiseen tähtäävää hallituksen politiikkaa, jossa otetaan huomioon talouden tilanne.
            (4) Neuvosto päätti [13 päivänä heinäkuuta 2010] perussopimuksen 126 artiklan 6 kohdan mukaisesti, että Suomessa on liiallinen alijäämä.
            (5) Neuvoston on perussopimuksen 126 artiklan 7 kohdan ja liiallisia alijäämiä koskevan menettelyn täytäntöönpanon nopeuttamisesta ja selkeyttämisestä annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1467/97 EYVL L 209, 2.8.1997, s. 6.   (joka on osa vakaus- ja kasvusopimusta) 3 artiklan mukaisesti myös annettava kyseiselle jäsenvaltiolle suositukset julkisen talouden liiallisen alijäämän poistamiseksi määräajassa. Suosituksessa on vahvistettava enintään kuuden kuukauden määräaika, jonka kuluessa kyseisen jäsenvaltion on toteutettava tehokkaita toimia liiallisen alijäämän korjaamiseksi, sekä määräaika liiallisen alijäämän tilanteen korjaamiseksi. Korjaaminen olisi saatettava päätökseen liiallisen alijäämän toteamista seuraavana vuonna, paitsi jos on olemassa asiaan vaikuttavia erityisiä seikkoja. Päätettäessä, onko tällaisia erityisiä seikkoja olemassa, asetuksen (EY) N:o 1467/97 2 artiklan 3 kohdassa esitetyt merkitykselliset tekijät olisi otettava huomioon. Alijäämän korjaamista koskevassa suosituksessa neuvoston olisi kehotettava parantamaan rakenteellista julkisen talouden rahoitusasemaa (eli suhdannetasoitettua rahoitusasemaa, jossa ei ole otettu huomioon kertaluonteisia eikä muita väliaikaisia toimenpiteitä) vuosittain tietyllä vähimmäismäärällä, jonka ohjearvona on 0,5 prosenttia suhteessa BKT:hen.[1]
            EYVL L 209, 2.8.1997, s. 6.
            (6) Asetuksen (EY) N:o 1467/97 2 artiklan 3 kohdassa selvennettyjen, 124 artiklan 3 kohdan mukaisessa komission kertomuksessa arvioitujen merkityksellisten tekijöiden tarkastelu johtaa Suomen osalta suotuisaan tulokseen. Arvioinnissa ei ole kuitenkaan tullut esiin erityisiä seikkoja, joiden perusteella voitaisiin poiketa alijäämän korjaamiselle tavanomaisesti asetettavasta määräajasta. Komission yksiköiden kevään 2010 talousennusteen mukaan julkisen talouden alijäämä supistuisi jo vuonna 2011 hieman alle 3 prosentin viitearvon olettaen, että politiikka säilyy ennallaan.
            (7) Suomen julkinen talous oli ennen maailmanlaajuista kriisiä merkittävästi ylijäämäinen. Sen ansiosta Suomi on pystynyt toteuttamaan suhteellisen laajoja harkinnanvaraisia finanssipoliittisia elvytystoimia, joiden BKT:hen suhteutettu määrä oli vuonna 2009 1,8 prosenttia ja on vuonna 2010 1,1 prosenttia. Se on myös pystynyt mahdollistamaan automaattisten vakauttajien täyden toiminnan. Tämän johdosta julkisen talouden rahoitusasema vaihtui vuonna 2009 2,2 prosentin alijäämäksi suhteessa BKT:hen. Alijäämän ennakoidaan valtiovarainministeriön huhtikuussa 2010 antamassa liiallisia alijäämiä koskevan menettelyn mukaisessa ilmoituksessa kasvavan vuonna 2010 entisestään 4,1 prosenttiin suhteessa BKT:hen. Komission yksiköiden kevään talousennusteessa alijäämän ennakoitiin olevan vuonna 2010 hieman pienempi eli 3,8 prosenttia suhteessa BKT:hen. Valtiovarainministeriön eduskunnalle 14 päivänä toukokuuta 2010 esittämässä kolmannessa lisätalousarviossa ennakoidaan, että vuoden 2010 verotulot saattavat olla BKT:hen suhteutettuina 0,5 prosenttia suunniteltua suuremmat, mikä johtuisi lähinnä yhtiöverojen kertymän kasvusta. Tämä tarkoittaa, että nykyiset julkisen talouden ennusteet saattavat osoittautua ennakoitua paremmiksi, mutta koska näille ennusteille ei ole tehty kattavaa päivitystä, vuoden 2010 alijäämätavoitetta ei ole muutettu virallisesti, ja nykyinen arvio on edelleen voimassa. Sekä valtiovarainministeriö että komission yksiköt ennakoivat julkisen talouden alijäämän supistuvan vuonna 2011 hieman alle 3 prosenttiin suhteessa BKT:hen, jos politiikka säilyy ennallaan. Komission yksiköiden ennusteen perusteella liiallisen alijäämän korjaus vuonna 2011 edellyttää, että julkisen talouden toimet ovat vuonna 2011 noin 0,3 prosenttiyksikköä suhteessa BKT:hen.
            (8) Valtionhallinnon menojen hillitsemisessä keskeisenä välineenä ovat monivuotiset menokatot, joihin ei sisälly suhdanneherkkiä menoeriä ja jotka ovat sen vuoksi mahdollistaneet automaattisten vakauttajien täyden toiminnan. Vaikka tällainen rakenne, erityisesti automaattisten vakauttajien esteetön toiminta, on tukenut taloudellista toimintaa ja sosiaalista koheesiota kriisin aikana, se on myös johtanut julkisen talouden suhteellisen jyrkkään notkahdukseen. Sen vuoksi tällä talousarviokehyksellä voidaan tehokkaasti tukea valtionhallinnon menopaineiden alentamista, sosiaalimenot mukaan luettuina, vasta sitten, kun talouden elpyminen on hyvässä vauhdissa. Paikallishallinnot vastaavat suurelta osin väestön ikärakenteeseen liittyvistä julkisista menoista, joita aiheutuu esimerkiksi koulutuksesta, terveydenhoidosta ja pitkäaikaishoidosta, eivätkä keskushallinnon asettamat menokatot sido niitä. Lisääntyvien menojen kompensoimiseksi on tavallisesti nostettu kunnallisverokantaa, millä on vältetty velan kasautuminen kuntatasolla mutta kasvatettu kansallista kokonaisverotaakkaa. Valtionhallinto toteuttaa keskipitkällä aikavälillä paikallishallinnon rakenteiden ja palvelujen tarjonnan uudistuksen hillitäkseen väestön ikääntymiseen liittyvien menojen kasvua.
            (9) Suomen viimeisimmästä tarkistetusta vakausohjelmasta 26 päivänä huhtikuuta 2010 antamassaan lausunnossa neuvosto arvioi Suomen julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyyttä ja kehotti viranomaisia toteuttamaan oikeaan aikaan toimia määrittääkseen kattavan ja konkreettisen keskipitkän aikavälin finanssipoliittisen strategian julkisen talouden vakauttamiseksi vuodesta 2011 alkaen, jotta saavutettaisiin keskipitkän aikavälin tavoite ja palautettaisiin julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyys.
            (10) Julkinen bruttovelka oli 44 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2009.   Liiallista alijäämää koskevassa menettelyssä huhtikuussa annetussa ilmoituksessa velkasuhteen uskotaan vuonna 2010 kasvavan 49,9 prosenttiin suhteessa BKT:hen.   Komission kevään talousennusteessa velkasuhteen ennakoitiin kasvavan hieman nopeammin ja saavuttavan vuonna 2010 50,5 prosenttia ja vuonna 2011 54,9 prosenttia suhteessa BKT:hen, jolloin se olisi vielä alle 60 prosentin viitearvon suhteessa BKT:hen.
            (11) Liiallista alijäämää koskevan menettelyn mukainen tehostettu valvonta edellyttää, että edistymistä julkisen talouden vakauttamisstrategian täytäntöönpanossa seurataan säännöllisesti ja oikeaan aikaan. Sen vuoksi Suomen vakausohjelman tuleviin tarkistuksiin olisi hyödyllistä sisällyttää tätä asiaa käsittelevä erillinen kohta.
            (12) Yleisesti ottaen neuvosto katsoo, että julkista taloutta vakauttavilla toimenpiteillä olisi varmistettava julkisen talouden rahoitusaseman kestävä kohentuminen. Lisäksi toimenpiteillä on pyrittävä parantamaan julkisen talouden laatua ja lisäämään talouden kasvupotentiaalia,
            ON ANTANUT TÄMÄN SUOSITUKSEN:
            (1) Kun otetaan huomioon, että Suomen vuoden 2010 julkisen talouden rahoitusasema on seurausta toisaalta Euroopan talouden elvytyssuunnitelman periaatteiden mukaisista toimenpiteistä, jotka BKT:hen suhteutettuna olivat 1,8 prosenttia vuonna 2009 ja ovat 1,1 prosenttia vuonna 2010 ja jotka ovat tarkoituksenmukainen reaktio laskusuhdanteeseen, ja toisaalta automaattisten vakauttajien esteettömästä toiminnasta, Suomen viranomaisten olisi lopetettava nykyinen liiallisen alijäämän tilanne mahdollisimman nopeasti ja viimeistään vuonna 2011.
            (1) Suomen viranomaisten olisi saatava julkisen talouden alijäämä alle 3 prosentin suhteessa BKT:hen uskottavalla ja kestävällä tavalla. Tätä varten Suomen viranomaisten olisi erityisesti
            (a) toteutettava finanssipoliittiset toimenpiteet vuonna 2010 vakausohjelman tuoreimmassa tarkistuksessa suunnitellulla tavalla samalla kun varmistetaan, että 3 prosentin viitearvon kaavailtu ylitys pysyy hallinnassa ja jää väliaikaiseksi;
            (b) varmistettava, että julkisen talouden toimet ovat vähintään ½ prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2011;
            (c) täsmennettävä toimenpiteet liiallisen alijäämän suunnitellun korjaamisen varmistamiseksi vuonna 2011.
            (2) Neuvosto vahvistaa [13 päivän tammikuuta 2011] määräajaksi, johon mennessä Suomen olisi ryhdyttävä tuloksellisiin toimiin ja tarkennettava toimenpiteet, jotka ovat tarpeen edistymisessä kohti liiallisen alijäämän korjaamista. Toimien tehokkuuden arvioinnissa otetaan huomioon talouden kehittyminen verrattuna komission yksiköiden kevään 2010 talousennusteen talousnäkymiin.
            Suomen viranomaisten olisi raportoitava edistymisestä näiden suositusten täytäntöönpanossa erillisessä kohdassa laatiessaan vakausohjelman tulevia tarkistuksia ennen liiallista alijäämää koskevan menettelyn kumoamista.
            Lisäksi neuvosto korostaa, että keskipitkän aikavälin tavoitteen saavuttaminen on tärkeää talouden laskusuhdanteiden asianmukaisen budjettihallinnoinnin kannalta ja myös julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyyden palauttamiseksi. Sen vuoksi se kehottaa Suomen viranomaisia varmistamaan, että julkisen talouden vakauttamista kohti rahoitusaseman keskipitkän aikavälin tavoitetta eli 0,5 prosentin rakenteellista ylijäämää suhteessa BKT:hen jatketaan sen jälkeen, kun liiallinen alijäämä on korjattu.
            Tämä suositus on osoitettu Suomen tasavallalle.
            Tehty Brysselissä
            Neuvoston puolesta
            Puheenjohtaja […]
            [1] EYVL L 209, 2.8.1997, s. 6.
         PT
            (...PICT...)|COMISSÃO EUROPEIA|
            Bruxelas, 15.6.2010
            SEC(2010) 747 final

            Recomendação para uma
            RECOMENDAÇÃO DO CONSELHO

            com vista a pôr fim à situação de défice orçamental excessivo na Finlândia
            Recomendação para uma
            RECOMENDAÇÃO DO CONSELHO

            com vista a pôr fim à situação de défice orçamental excessivo na Finlândia
            O CONSELHO DA UNIÃO EUROPEIA,
            Tendo em conta o Tratado sobre o Funcionamento da União Europeia, nomeadamente o artigo 126.º, n.º 7,
            Tendo em conta a recomendação da Comissão Europeia,
            Considerando o seguinte:
            (1) De acordo com o artigo 126.º do Tratado, os Estados-Membros devem evitar défices orçamentais excessivos.
            (2) O Pacto de Estabilidade e Crescimento baseia-se no objectivo da solidez das finanças públicas, como meio de reforçar as condições para a estabilidade dos preços e para um crescimento robusto e sustentável, conducente à criação de emprego.
            (3) Em 2005, a reforma do Pacto de Estabilidade e Crescimento procurou reforçar a sua eficácia e os seus fundamentos económicos, bem como salvaguardar a sustentabilidade das finanças públicas a longo prazo. O seu objectivo era, nomeadamente, assegurar que o contexto económico e orçamental fosse tido inteiramente em conta em todas as etapas do procedimento relativo aos défices excessivos. Deste modo, o Pacto de Estabilidade e Crescimento fornece o quadro de apoio às políticas governamentais que visam um regresso rápido a situações orçamentais sólidas, tendo em conta a situação económica.
            (4) Em conformidade com o disposto no artigo 126.º, n.º 6, do Tratado, o Conselho adoptou, a [13 de Julho de 2010], uma decisão que constatava a existência de um défice excessivo na Finlândia.
            (5) De acordo com o artigo 126.º, n.º 7, do Tratado e com o artigo 3.º do Regulamento (CE) n.º 1467/97 do Conselho relativo à aceleração e clarificação da aplicação do procedimento relativo aos défices excessivos JO L 209 de 2.8.1997, p. 6.   (que faz parte do Pacto de Estabilidade e Crescimento), o Conselho deve igualmente dirigir recomendações ao Estado-Membro em causa, para que este ponha termo à situação de défice excessivo num dado prazo. A recomendação deve estabelecer um prazo máximo de seis meses para o Estado-Membro tomar medidas eficazes para corrigir a situação de défice excessivo, bem como um prazo para a correcção desse défice, a qual deverá estar concluída no ano seguinte ao da sua identificação, salvo em caso de circunstâncias especiais. Aquando da decisão sobre a existência de circunstâncias especiais, devem ser devidamente tidos em conta «factores pertinentes», tal como definidos no artigo 2.º, n.º 3, do Regulamento (CE) n.º 1467/97. Além disso, numa recomendação para corrigir um défice excessivo, o Conselho deve requerer a realização de uma melhoria anual mínima do saldo estrutural – isto é, o saldo corrigido de variações cíclicas, líquido de medidas extraordinárias ou temporárias – de 0,5 % do PIB, como valor de referência.[1]
            JO L 209 de 2.8.1997, p. 6.
            (6) No caso da Finlândia, os factores pertinentes, tal como definidos no artigo 2.º, n.º 3, do Regulamento (CE) n.º 1467/97 e examinados no relatório da Comissão, elaborado ao abrigo do artigo 124.º, n.º 3, foram considerados favoráveis. No entanto, não indiciam a existência de circunstâncias especiais que justifiquem um adiamento do prazo fixado para a correcção do défice. Em especial, de acordo com as previsões da Primavera de 2010 dos serviços da Comissão, o défice das administrações públicas desceria muito ligeiramente abaixo do valor de referência de 3 % num cenário de políticas inalteradas já em 2011.
            (7) Antes da crise mundial, a Finlândia   a constituiu excedentes importantes a nível das finanças públicas. Isto permitiu-lhe assegurar um estímulo orçamental discricionário relativamente elevado, que ascendeu a 1,8 % do PIB em 2009 e 1,1 % em 2010, e permitir o pleno funcionamento dos estabilizadores automáticos. Esta situação conduziu, em 2009, a um défice de 2,2 % do PIB nas finanças do sector público administrativo. Projecta-se que o défice continue a aumentar até 4,1 % do PIB em 2010 de acordo com a notificação do procedimento relativo aos défices excessivos de Abril de 2010, apresentada pelo Ministério das Finanças. As previsões da Primavera dos serviços da Comissão projectaram um défice do PIB ligeiramente inferior, de 3,8 %, em 2010. O terceiro orçamento suplementar apresentado pelo Ministério das Finanças ao Parlamento em 14 de Maio de 2010 sugere que as receitas fiscais em 2010 poderiam ser mais importantes do que previsto, até 0,5 % do PIB, sobretudo devido a um aumento mais elevado do imposto sobre o rendimento das empresas. Isto indica que a situação das finanças públicas poderia ser melhor que previsto nas projecções actuais, mas dado que não foi feita qualquer actualização exaustiva dessas projecções, o objectivo do défice para 2010 não foi oficialmente alterado e a avaliação actual permanece válida. Em 2011, tanto o Ministério das Finanças como os serviços da Comissão prevêem que o défice das administrações públicas baixe para um nível ligeiramente inferior a 3 % do PIB num cenário de políticas inalteradas. Com base nas previsões dos serviços da Comissão, a correcção do défice excessivo em 2011 implica um esforço orçamental de cerca de 0,3 pontos percentuais do PIB em 2011.
            (8) O principal mecanismo de controlo das despesas das administrações públicas é o estabelecimento de limites das despesas plurianuais, que excluem rubricas de despesas sensíveis às variações cíclicas e, por conseguinte, permitiram o pleno funcionamento dos estabilizadores automáticos. Este dispositivo, em especial o funcionamento livre dos estabilizadores automáticos, apoiou a actividade económica e a coesão social ao longo do período de crise, mas também conduziu a uma variação negativa relativamente acentuada das finanças públicas. Este quadro orçamental apoiará efectivamente a redução das pressões sobre as despesas das administrações públicas, incluindo as despesas sociais, apenas quando a recuperação económica estiver a avançar a bom ritmo. As administrações locais são responsáveis por uma grande parte das despesas relacionadas com o envelhecimento demográfico, tais como a educação, a saúde e os cuidados de longa duração, e não estão condicionadas por limites impostos às despesas a nível central. Para compensar o aumento crescente das despesas, as taxas de tributação locais foram aumentadas, evitando um aumento da dívida a nível municipal, mas contribuíram para a pressão fiscal global nacional. O Governo prossegue a reforma das estruturas e prestação de serviços das administrações locais a médio prazo com o objectivo de reduzir o aumento das despesas relacionadas com o envelhecimento da população.
            (9) No seu parecer de 26 de Abril de 2010 sobre a actualização mais recente do programa de estabilidade, o Conselho avaliou a sustentabilidade a longo prazo das finanças públicas finlandesas e convidou as autoridades a adoptar atempadamente medidas para definir uma estratégia de consolidação orçamental global e concreta a médio prazo a partir de 2011, também com o objectivo de alcançar o objectivo de médio prazo (OMP) e restaurar a sustentabilidade a longo prazo das finanças públicas.
            (10) A dívida bruta das administrações públicas ascendeu a 44 % do PIB em 2009.   A notificação do procedimento relativo aos défices excessivos de Abril prevê uma aumento do rácio da dívida para 49,9 % do PIB em 2010.   As previsões da Primavera dos serviços da Comissão projectaram um crescimento ligeiramente mais rápido do rácio da dívida, alcançando 50,5 % do PIB em 2010 e 54,9 % do PIB em 2011, permanecendo ainda abaixo do valor de referência de 60 % do PIB.
            (11) Uma supervisão reforçada no âmbito do procedimento relativo aos défices excessivos exige um acompanhamento regular e atempado dos progressos alcançados na aplicação da estratégia de consolidação orçamental. Neste contexto, seria útil que as próximas actualizações do programa de estabilidade da Finlândia comportassem um capítulo específico dedicado a esta matéria.
            (12) Em termos gerais e na perspectiva do Conselho, as medidas de consolidação orçamental devem assegurar uma melhoria duradoura do saldo das administrações públicas, tendo igualmente como objectivo o reforço da qualidade das finanças públicas e do potencial de crescimento da economia,
            ADOPTOU A PRESENTE RECOMENDAÇÃO:
            (1) Reconhecendo que a situação orçamental da Finlândia em 2010 resultou de medidas correspondentes a 1,8 % do PIB em 2009 e a 1,1 % em 2010 – as quais constituíram uma resposta adequada à recessão e estavam conformes com os princípios do Plano de Relançamento da Economia Europeia – e do funcionamento dos estabilizadores automáticos, as autoridades finlandesas devem pôr termo à actual situação de défice excessivo o mais tardar até 2011.
            (1) As autoridades finlandesas devem reduzir o défice das administrações públicas para um valor inferior a 3 % do PIB de forma credível e sustentável. Concretamente, para este efeito, as autoridades finlandesas devem:
            (a) Aplicar as medidas orçamentais em 2010 conforme previsto na última actualização do programa de estabilidade, assegurando, simultaneamente, que o incumprimento do valor de referência de 3 % do PIB será limitado e temporário;
            (b) Assegurar um esforço orçamental de, pelo menos, ½ % do PIB em 2011;
            (c) Especificar medidas para assegurar a correcção prevista do défice excessivo em 2011.
            (2) O Conselho estabelece o prazo de [13 de Janeiro de 2011] para as autoridades finlandesas tomarem medidas eficazes para especificarem as medidas necessárias para progredir no sentido da correcção do défice excessivo. A avaliação das medidas eficazes terá em conta a evolução da economia comparativamente à perspectiva económica constante das previsões da Primavera de 2010 dos serviços da Comissão.
            As autoridades finlandesas devem dar conta dos progressos realizados na concretização destas recomendações num capítulo específico das próximas actualizações dos programas de estabilidade, até ao termo do procedimento de défice excessivo.
            Por outro lado, o Conselho destaca a importância do objectivo de médio prazo (OMP), para uma gestão orçamental adequada das recessões económicas, também com o objectivo de restaurar a sustentabilidade a longo prazo das finanças públicas. Convida, por isso, as autoridades finlandesas a garantir o carácter sustentável do processo de consolidação orçamental na perspectiva do objectivo orçamental de médio prazo – um excedente estrutural de 0,5 % do PIB – após a correcção da situação de défice excessivo.
            A República da Finlândia é a destinatária da presente decisão.
            Feito em Bruxelas, em
            Pelo Conselho
            O Presidente […]
            [1] JO L 209 de 2.8.1997, p. 6.
         EL
            (...PICT...)|ΕΥΡΩΠΑΪΚΗ ΕΠΙΤΡΟΠΗ|
            Βρυξέλλες, 15.6.2010
            SEC(2010)   747 τελικό

            Σύσταση για
            ΣΥΣΤΑΣΗ ΤΟΥ ΣΥΜΒΟΥΛΙΟΥ

            προκειμένου να τερματιστεί η κατάσταση υπερβολικού δημοσιονομικού ελλείμματος στη Φινλανδία
            Σύσταση για
            ΣΥΣΤΑΣΗ ΤΟΥ ΣΥΜΒΟΥΛΙΟΥ

            προκειμένου να τερματιστεί η κατάσταση υπερβολικού δημοσιονομικού ελλείμματος στη Φινλανδία
            ΤΟ ΣΥΜΒΟΥΛΙΟ ΤΗΣ ΕΥΡΩΠΑΪΚΗΣ ΕΝΩΣΗΣ,
            Έχοντας υπόψη:
            τη συνθήκη για τη λειτουργία της Ευρωπαϊκής Ένωσης, και ιδίως το άρθρο 126 παράγραφος 7,
            τη σύσταση της Ευρωπαϊκής Επιτροπής,
            Εκτιμώντας τα ακόλουθα:
            (1) Σύμφωνα με το άρθρο 126 της Συνθήκης, τα κράτη μέλη αποφεύγουν τα υπερβολικά δημοσιονομικά ελλείμματα.
            (2) Το Σύμφωνο Σταθερότητας και Ανάπτυξης βασίζεται στον στόχο της επίτευξης υγιών δημοσίων οικονομικών, ως μέσου ενίσχυσης των συνθηκών για σταθερότητα τιμών και ισχυρή διατηρήσιμη ανάπτυξη που ευνοούν τη δημιουργία απασχόλησης.
            (3) Η μεταρρύθμιση του συμφώνου σταθερότητας και ανάπτυξης το 2005 επεδίωκε την ενίσχυση της αποτελεσματικότητάς του και των οικονομικών του ερεισμάτων, καθώς επίσης και τη διασφάλιση της μακροπρόθεσμης διατηρησιμότητας των δημόσιων οικονομικών. Ο στόχος ήταν να διασφαλιστεί ιδίως ότι λαμβάνεται πλήρως υπόψη το ιδιαίτερο οικονομικό και δημοσιονομικό υπόβαθρο σε όλα τα στάδια της ΔΥΕ. Κατ’ αυτόν τον τρόπο, το Σύμφωνο Σταθερότητας και Ανάπτυξης παρέχει το πλαίσιο στήριξης των κυβερνητικών πολιτικών για την άμεση επιστροφή σε υγιείς δημοσιονομικές θέσεις, λαμβάνοντας υπόψη την οικονομική κατάσταση.
            (4) Το Συμβούλιο αποφάσισε στις [13 Ιουλίου 2010], σύμφωνα με το άρθρο 126 παράγραφος 6 της Συνθήκης, ότι στη Φινλανδία υφίσταται υπερβολικό έλλειμμα.
            (5) Βάσει του άρθρου 126 παράγραφος 7 της Συνθήκης και του άρθρου 3 του κανονισμού (ΕΚ) αριθ. 1467/97 του Συμβουλίου για την επιτάχυνση και τη διασαφήνιση της εφαρμογής της διαδικασίας υπερβολικού ελλείμματος ΕΕ L 209 της 2.8.1997, σ. 6.  (που αποτελεί μέρος του Συμφώνου Σταθερότητας και Ανάπτυξης) το Συμβούλιο πρέπει επίσης να απευθύνει στο οικείο κράτος μέλος σύσταση για τον τερματισμό της κατάστασης υπερβολικού ελλείμματος εντός συγκεκριμένης περιόδου. Η σύσταση πρέπει να ορίζει μέγιστη προθεσμία έξι μηνών εντός της οποίας το ενδιαφερόμενο κράτος μέλος πρέπει να αναλάβει αποτελεσματική δράση για τη διόρθωση του υπερβολικού ελλείμματος, καθώς επίσης και προθεσμία για τη διόρθωση του υπερβολικού ελλείμματος, η οποία θα πρέπει να λήγει εντός του έτους που ακολουθεί εκείνο κατά το οποίο διαπιστώθηκε το υπερβολικό έλλειμμα, εκτός εάν συντρέχουν ειδικές περιστάσεις. Προκειμένου να αποφασιστεί αν συντρέχουν ειδικές περιστάσεις πρέπει να λαμβάνονται υπόψη «σχετικοί παράγοντες», οι οποίοι διευκρινίζονται στο άρθρο 2 παράγραφος 3 του κανονισμού (ΕΚ) αριθ. 1467/97. Επιπλέον, στη σύσταση για τη διόρθωση του υπερβολικού ελλείμματος, το Συμβούλιο πρέπει να καλεί το ενδιαφερόμενο κράτος μέλος να επιτύχει ελάχιστη ετήσια βελτίωση του διαρθρωτικού ισοζυγίου, δηλαδή του κυκλικά προσαρμοσμένου ισοζυγίου μη συμπεριλαμβανομένων των εκτάκτων και λοιπών προσωρινών μέτρων, ύψους τουλάχιστον 0,5% του ΑΕΠ ως σημείο αναφοράς.[1]
            ΕΕ L 209 της 2.8.1997, σ. 6.
            (6) Στην περίπτωση της Φινλανδίας, οι σχετικοί παράγοντες, όπως διευκρινίζονται στο άρθρο 2 παράγραφος 3 του κανονισμού (ΕΚ) αριθ. 1467/97 και εξετάστηκαν στην έκθεση της Επιτροπής δυνάμει του άρθρου 124 παράγραφος 3 της Συνθήκης, θεωρήθηκαν ευνοϊκοί. Ωστόσο, δεν προκύπτει εξ αυτών η ύπαρξη ειδικών περιστάσεων που να αιτιολογούν την απόκλιση από τη συνήθη προθεσμία για τη διόρθωση του ελλείμματος. Συγκεκριμένα, σύμφωνα με τις εαρινές προγνώσεις του 2010 των υπηρεσιών της Επιτροπής, το έλλειμμα της γενικής κυβέρνησης θα υποχωρήσει ήδη το 2011 ελαφρά κάτω από την τιμή αναφοράς του 3%, με την παραδοχή της αμετάβλητης πολιτικής.
            (7) Κατά την περίοδο που προηγήθηκε της παγκόσμιας κρίσης, η Φινλανδία κατόρθωσε να δημιουργήσει σοβαρό δημοσιονομικό πλεόνασμα. Το γεγονός αυτό παρείχε στη Φινλανδία τη διακριτική ευχέρεια να λάβει σχετικά σημαντικά δημοσιονομικά μέτρα τόνωσης ανερχόμενα σε 1,8% του ΑΕΠ το 2009 και σε 1,1% του ΑΕΠ το 2010 και να επιτρέψει την πλήρη λειτουργία των αυτόματων σταθεροποιητών. Η λήψη των μέτρων αυτών οδήγησε σε δημοσιονομικό έλλειμμα 2,2% του ΑΕΠ το 2009. Το έλλειμμα αναμένεται να διευρυνθεί περαιτέρω σε 4,1% του ΑΕΠ το 2010 σύμφωνα με την κοινοποίηση της ΔΥΕ τον Απριλίου 2010 που παρουσίασε το Υπουργείο Οικονομικών. Σύμφωνα με τις εαρινές προγνώσεις των υπηρεσιών της Επιτροπής προβλέπεται ελαφρά μικρότερο έλλειμμα 3,8% του ΑΕΠ το 2010. Σύμφωνα με τον τρίτο συμπληρωματικό προϋπολογισμό που παρουσίασε το Υπουργείο Οικονομικών στο κοινοβούλιο στις 14 Μαΐου 2010, τα φορολογικά έσοδα ενδέχεται να είναι το 2010 υψηλότερα κατά 0,5% του ΑΕΠ σε σχέση με τις προβλέψεις, κυρίως λόγω αύξησης των εισπρακτέων φόρων επί των εταιρειών. Αυτό σημαίνει ότι η κατάσταση των δημοσίων οικονομικών μπορεί να αποδειχτεί καλύτερη σε σχέση με τις τρέχουσες προβλέψεις, επειδή όμως δεν έχει πραγματοποιηθεί πλήρης επικαιροποίηση των προβλέψεων αυτών ο στόχος για το έλλειμμα το 2010 δεν έχει επισήμως μεταβληθεί και η τρέχουσα αξιολόγηση εξακολουθεί να ισχύει. Το 2011, τόσο το Υπουργείο Οικονομικών όσο και οι υπηρεσίες της Επιτροπής προβλέπουν ότι το έλλειμμα της γενικής κυβέρνησης θα πέσει ελαφρά κάτω από το 3% του ΑΕΠ, με την παραδοχή της αμετάβλητης πολιτικής. Στη βάση των προγνώσεων των υπηρεσιών της Επιτροπής, η διόρθωση του υπερβολικού ελλείμματος το 2011 συνεπάγεται δημοσιονομική προσαρμογή περίπου 0,3 εκατοστιαίων μονάδων του ΑΕΠ το 2011 .
            (8) Το βασικό εργαλείο για τον έλεγχο των δαπανών της κεντρικής κυβέρνησης εξακολουθούν να είναι τα πολυετή ανώτατα όρια δαπανών, τα οποία αποκλείουν τα ευαίσθητα σε κυκλικές διακυμάνσεις στοιχεία δαπανών και συνεπώς επέτρεψαν την πλήρη λειτουργία αυτόματων σταθεροποιητών. Μολονότι ο μηχανισμός αυτός, και ειδικότερα η ελεύθερη λειτουργία των αυτόματων σταθεροποιητών, στήριξε την οικονομική δραστηριότητα και την κοινωνική συνοχή κατά τη διάρκεια της κρίσης, οδήγησε επίσης σε σχετικά έντονη επιδείνωση των δημοσίων οικονομικών. Το δημοσιονομικό αυτό πλαίσιο θα στηρίξει επομένως αποτελεσματικά τη μείωση των πιέσεων των δαπανών της κεντρικής κυβέρνησης, συμπεριλαμβανομένων των κοινωνικών δαπανών, μόνον από τη στιγμή που η οικονομική ανάκαμψη θα είναι σε εξέλιξη. Η τοπική αυτοδιοίκηση είναι υπεύθυνη για μεγάλο μέρος των δημοσίων δαπανών που έχουν σχέση με την ηλικία, όπως οι δαπάνες για την παιδεία, την υγεία και την μακροχρόνια περίθαλψη και δεν περιορίζονται από κεντρικά επιβαλλόμενα όρια δαπανών. Για την αντιστάθμιση των αυξανόμενων δαπανών αυξήθηκαν συχνά οι τοπικοί φορολογικοί συντελεστές, αποφεύγοντας τη σώρευση χρέους σε δημοτικό επίπεδο, πλην όμως διεύρυναν τη συνολική εθνική φορολογική επιβάρυνση. Η κυβέρνηση συνεχίζει τη μεταρρύθμιση των δομών της τοπικής αυτοδιοίκησης και των υπηρεσιών που προσφέρουν μεσοπρόθεσμα, με στόχο την κάμψη της αύξησης των δαπανών που συνδέονται με τη δημογραφική γήρανση.
            (9) Στη γνώμη του της 26 ης  Απριλίου 2010 για το πλέον πρόσφατο επικαιροποιημένο πρόγραμμα σταθερότητας, το Συμβούλιο αξιολόγησε τη μακροπρόθεσμη βιωσιμότητα των δημοσίων οικονομικών της Φινλανδίας και κάλεσε τις αρχές να λάβουν εγκαίρως μέτρα για τον προσδιορισμό μιας διεξοδικής και συγκεκριμένης μεσοπρόθεσμης δημοσιονομικής στρατηγικής για την εξυγίανση από το 2011 και μετά, επιδιώκοντας επίσης την επίτευξη του ΜΣ και την αποκατάσταση της μακροπρόθεσμης βιωσιμότητας των δημοσίων οικονομικών.
            (10) Το ακαθάριστο χρέος της γενικής κυβέρνησης ανήλθε σε 44% του ΑΕΠ το 2009.   Σύμφωνα με την κοινοποίηση της ΔΥΕ τον Απρίλιο, ο δείκτης του χρέους αναμένεται να αυξηθεί σε 49,9% του ΑΕΠ το 2010.   Με βάση τις εαρινές προβλέψεις των υπηρεσιών της Επιτροπής, ο δείκτης του χρέους αναμένεται να αυξηθεί ελαφρώς ταχύτερα, φθάνοντας το 50,5% του ΑΕΠ το 2010 και το 54,9% του ΑΕΠ το 2011, παραμένοντας ωστόσο κάτω από την τιμή αναφοράς του 60% του ΑΕΠ.
            (11) Η ενισχυμένη επιτήρηση στο πλαίσιο της ΔΥΕ συνεπάγεται τακτική και έγκαιρη παρακολούθηση της προόδου που σημειώνεται κατά την εφαρμογή της στρατηγικής δημοσιονομικής εξυγίανσης. Εν προκειμένω, θα ήταν χρήσιμο να αφιερωθεί στο θέμα αυτό χωριστό κεφάλαιο στις επικαιροποιήσεις του προγράμματος σταθερότητας της Φινλανδίας.
            (12) Εν γένει, κατά την άποψη του Συμβουλίου, τα μέτρα δημοσιονομικής εξυγίανσης θα πρέπει να εξασφαλίζουν διαρκή βελτίωση του ισοζυγίου της γενικής κυβέρνησης και παράλληλα να αποσκοπούν στη βελτίωση της ποιότητας των δημόσιων οικονομικών της χώρας, καθώς και στην ενίσχυση του αναπτυξιακού δυναμικού της οικονομίας της.
            ΕΞΕΔΩΣΕ ΤΗΝ ΠΑΡΟΥΣΑ ΣΥΣΤΑΣΗ:
            (1) Αναγνωρίζοντας ότι η δημοσιονομική κατάσταση της Φινλανδίας κατά το 2010 προέκυψε από μέτρα που αντιστοιχούν σε 1,8% του ΑΕΠ το 2009 και σε 1,1% του ΑΕΠ το 2010, τα οποία αποτελούν ενδεδειγμένο τρόπο αντιμετώπισης της οικονομικής κάμψης και συνάδουν με το Ευρωπαϊκό Σχέδιο για την Ανάκαμψη της Οικονομίας, καθώς και από τη λειτουργία των αυτόματων σταθεροποιητών, οι αρχές της Φινλανδίας οφείλουν να τερματίσουν την παρούσα κατάσταση υπερβολικού ελλείμματος το συντομότερο δυνατό και το αργότερο μέχρι το 2011.
            (1) Οι Φινλανδικές αρχές καλούνται να μειώσουν το έλλειμμα της γενικής κυβέρνησης κάτω από το 3% του ΑΕΠ κατά τρόπο αξιόπιστο και διατηρήσιμο. Συγκεκριμένα, προς το σκοπό αυτό, οι Φινλανδικές αρχές οφείλουν:
            α) να εφαρμόσουν το 2010 τα προβλεπόμενα δημοσιονομικά μέτρα σύμφωνα με το πλέον πρόσφατο επικαιροποιημένο πρόγραμμα σταθερότητας, εξασφαλίζοντας ταυτόχρονα ότι η σχεδιαζόμενη υπέρβαση της τιμής αναφοράς του 3% του ΑΕΠ θα παραμείνει περιορισμένη και προσωρινή·
            β) να διασφαλίσουν δημοσιονομική προσαρμογή τουλάχιστον ½% του ΑΕΠ το 2011·
            γ) να προσδιορίσουν μέτρα προκειμένου να διασφαλίσουν την σχεδιαζόμενη διόρθωση του υπερβολικού ελλείμματος το 2011.
            (2) Το Συμβούλιο όρισε την [13 η  Ιανουαρίου 2011] ως προθεσμία για την ανάληψη αποτελεσματικής δράσης από την κυβέρνησης της Φινλανδίας και για τον προσδιορισμό των αναγκαίων μέτρων για την επίτευξη προόδου όσον αφορά τη διόρθωση του υπερβολικού ελλείμματος. Για την αξιολόγηση της αποτελεσματικής δράσης θα ληφθούν υπόψη οι οικονομικές εξελίξεις σε σύγκριση με τις οικονομικές προοπτικές των εαρινών προγνώσεων του 2010 των υπηρεσιών της Επιτροπής.
            Οι αρχές της Φινλανδίας πρέπει να υποβάλλουν έκθεση της προόδου που σημειώνεται ως προς την εφαρμογή των εν λόγω συστάσεων σε ιδιαίτερο κεφάλαιο στα προσεχή επικαιροποιημένα προγράμματα σταθερότητας, έως την άρση της διαδικασίας υπερβολικού ελλείμματος.
            Επιπλέον, το Συμβούλιο τονίζει τη σημασία που έχει η επίτευξη του μεσοπρόθεσμου στόχου (ΜΣ) για την ενδεδειγμένη δημοσιονομική διαχείριση των περιόδων δυσμενούς οικονομικής συγκυρίας, αλλά και για την αποκατάσταση της μακροπρόθεσμης βιωσιμότητας των δημοσίων οικονομικών. Συνεπώς, το Συμβούλιο καλεί τις Φινλανδικές αρχές να μεριμνήσουν ώστε η δημοσιονομική εξυγίανση με σκοπό την επίτευξη του μεσοπρόθεσμου στόχου για τη δημοσιονομική θέση – διαρθρωτικό πλεόνασμα 0,5% του ΑΕΠ – να διατηρηθεί και μετά τη διόρθωση του υπερβολικού ελλείμματος.
            Η παρούσα σύσταση απευθύνεται στη Δημοκρατία της Φινλανδίας .
            Βρυξέλλες,
            Για το Συμβούλιο
            Ο Πρόεδρος […]
            [1] ΕΕ L 209 της 2.8.1997, σ. 6.
         EN
            (...PICT...)|EUROPEAN COMMISSION|
            Brussels, 15.6.2010
            SEC(2010) 747 final

            Recommendation for a
            COUNCIL RECOMMENDATION
            with a view to bringing an end to the situation of an excessive government deficit in Finland
            Recommendation for a
            COUNCIL RECOMMENDATION
            with a view to bringing an end to the situation of an excessive government deficit in Finland
            THE COUNCIL OF THE EUROPEAN UNION,
            Having regard to the Treaty on the Functioning of the European Union, and in particular Article 126(7) thereof;
            Having regard to the recommendation from the European Commission;
            Whereas:
            (1) According to Article 126 of the Treaty Member States shall avoid excessive government deficits.
            (2) The Stability and Growth Pact is based on the objective of sound government finances as a means of strengthening the conditions for price stability and for strong sustainable growth conducive to employment creation.
            (3) The 2005 reform of the Stability and Growth Pact sought to strengthen its effectiveness and economic underpinnings as well as to safeguard the sustainability of the public finances in the long run. It aimed at ensuring that in particular the economic and budgetary background was taken into account fully in all steps in the EDP. In this way, the Stability and Growth Pact provides the framework supporting government policies for a prompt return to sound budgetary positions taking account of the economic situation.
            (4) The Council has decided on [13 July 2010], in accordance with Article 126(6) of the treaty, that an excessive deficit exists in Finland.
            (5) In accordance with Article 126(7) of the Treaty and Article 3 of Council Regulation (EC) No 1467/97 on speeding up and clarifying the implementation of the excessive deficit procedure OJ L 209, 2.8.1997, p. 6.   (which is part of the Stability and Growth Pact), the Council is also required to make recommendations to the Member State concerned with a view to bringing the situation of excessive deficit to an end within a given period. The recommendation has to establish a deadline of six months at the most for effective action to be taken by the Member State concerned to correct the excessive deficit as well as a deadline for the correction of the excessive deficit, which should be completed in the year following its identification unless there are special circumstances. In deciding whether special circumstances exist, “relevant factors” as clarified in Article 2(3) of Regulation (EC) No 1467/97 should be taken into account. Furthermore, in a recommendation to correct an excessive deficit the Council should request the achievement of a minimum annual improvement in the structural balance, i.e. the cyclically-adjusted balance excluding one-off and other temporary measures, of 0.5% of GDP as a benchmark.[1]
            OJ L 209, 2.8.1997, p. 6.
            (6) In the case of Finland,  the relevant factors, as clarified in Article 2(3) of Regulation (EC) No 1467/97 and examined in the Commission’s report under Article 124(3), were considered favourable. However, they do not suggest the existence of special circumstances warranting a departure from the standard deadline for correcting the deficit. In particular,  according to the Commission services' spring 2010 forecast, the general government deficit would fall by a narrow margin below the 3% reference value under a no-policy-change assumption already in 2011 .
            (7) Prior to the global crisis, Finland built up a substantial surplus in public finances. This has allowed Finland provide for a relatively large discretionary fiscal stimulus amounting to 1.8% of GDP in 2009 and 1.1% in 2010 and to allow a full operation of automatic stabilisers. This has turned the general government finances into a deficit of 2.2% of GDP in 2009. The deficit is projected to widen further to 4.1% of GDP in 2010 according to the April 2010 EDP notification presented by the Ministry of Finance. The Commission service's spring forecast projected a slightly smaller deficit of 3.8% of GDP in 2010. The third supplementary budget presented by the Ministry of Finance to the Parliament on 14 May 2010 suggests that tax revenue in 2010 could turn out by 0.5% of GDP higher-than-planned, principally on account of stronger corporate income tax accrual. This indicates upside risks to the current public finance projections, but given that no full-fledged update of these projections has been made, the deficit target for 2010 has not been officially changed and the current assessment remains valid. In 2011, both the Ministry of Finance and the Commission services’ forecast the general government deficit to fall narrowly below 3% of GDP on a no policy change assumption.  On the basis of the Commission services’ forecast, the correction of the excessive deficit in 2011 implies a fiscal effort of around 0.3 percentage points of GDP in 2011.
            (8) The main tool in controlling central government expenditure are the multiannual spending limits, which exclude cyclically sensitive expenditure items and have therefore allowed the full operation of automatic stabilisers. While this setup, in particular the free operation of automatic stabilisers, has supported economic activity and social cohesion over the crisis period, it has also led to a relatively sharp negative swing in public finances. This budgetary framework will therefore effectively support the reduction of central government expenditure pressures, including social expenditure, only once the economic recovery is well underway. Local governments are responsible for a large part of age-related public expenditure such as education, health and long-term care and they are not bound by centrally-imposed expenditure limits. To compensate for increasing expenditure, local tax rates have typically been increased, avoiding building up debt at the municipal level but adding to the overall national tax burden. The government pursues reforming local governments' structures and service provision in the medium term with the aim of curbing expenditure growth related to population ageing.
            (9) In its opinion of 26 April 2010 on the most recent stability programme update, the Council assessed the long-term sustainability of Finland’s public finances and invited the authorities to take timely action to define a comprehensive and concrete medium term fiscal strategy to consolidate from 2011 onwards, also with a view to achieve the MTO and to restore the long-term sustainability of public finances.
            (10) The general government gross debt amounted to 44% of GDP in 2009. The April EDP notification expects the debt ratio to rise to 49.9% of GDP in 2010. The Commission spring forecast projected the debt ratio to grow slightly faster, reaching 50.5% of GDP in 2010 and 54.9% of GDP in 2011, still remaining below the 60% of GDP reference value.
            (11) Enhanced surveillance under the EDP will require regular and timely monitoring of the progress made in the implementation of the fiscal consolidation strategy. In this context, a separate chapter in the forthcoming updates of the Finnish stability programme could usefully be devoted to this issue.
            (12) In general, in the view of the Council, budgetary consolidation measures should secure a lasting improvement in the general government balance, while being geared towards enhancing the quality of the public finances and reinforcing the growth potential of the economy.
            HAS ADOPTED THIS RECOMMENDATION:
            (1) Recognising that Finland’s budgetary position in 2010 resulted from measures amounting to 1.8% of GDP in 2009 and 1.1% in 2010, which is an adequate response to the downturn and were in line with the European Economic Recovery Plan principles, as well as from the free play of automatic stabilisers, the Finnish authorities should put an end to the present excessive deficit situation at the latest by 2011.
            (2) The Finnish authorities should bring the general government deficit below 3% of GDP in a credible and sustainable manner. Specifically, to this end, the Finnish authorities should:
            (a) implement the fiscal measures in 2010 as envisaged  in the latest update of the stability programme ,  while ensuring that the planned breach of the 3%-of-GDP reference value would remain contained and temporary;
            (b) ensure a fiscal effort of at least ½% of GDP in 2011;
            (c) specify measures to ensure that the planned correction of the excessive deficit in 2011 is secured.
            (3) The Council establishes the deadline of [13 January 2011] for the Finnish government to take effective action to specify the measures that will be necessary to progress towards the correction of the excessive deficit. The assessment of effective action will take into account economic developments compared with the economic outlook in the Commission services' spring 2010 forecast.
            The Finnish authorities should report on progress made in the implementation of these recommendations in a separate chapter in the forthcoming updates of the stability programme until the abrogation of the excessive deficit procedure.
            In addition, the Council highlights the importance of achieving the medium-term objective (MTO) for appropriate budgetary management of economic downturns and also with a view of restoring the long-term sustainability of public finances. It therefore invites the Finnish authorities to ensure that budgetary consolidation towards the medium-term objective for the budgetary position –a structural surplus of 0.5% of GDP – is sustained after the excessive deficit will have been corrected.
            This recommendation is addressed to the Republic of Finland.
            Done at Brussels,
            For the Council
            The President
            [1] OJ L 209, 2.8.1997, p. 6.
         CS
            (...PICT...)|EVROPSKÁ KOMISE|
            V Bruselu dne 15.6.2010
            SEK(2010) 747 v konečném znění

            Doporučení pro
            DOPORUČENÍ RADY

            s cílem odstranit nadměrný schodek veřejných financí ve Finsku
            Doporučení pro
            DOPORUČENÍ RADY

            s cílem odstranit nadměrný schodek veřejných financí ve Finsku
            RADA EVROPSKÉ UNIE,
            s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 126 odst. 7 této smlouvy,
            s ohledem na doporučení Evropské komise,
            vzhledem k těmto důvodům:
            (1) Podle článku 126 Smlouvy se členské státy vyvarují nadměrných schodků veřejných financí.
            (2) Pakt o stabilitě a růstu vychází z cíle zdravých veřejných financí, které jsou prostředkem posílení podmínek pro cenovou stabilitu a pro silný udržitelný růst, jenž bude přispívat k vytváření nových pracovních míst.
            (3) V roce 2005 došlo k reformě Paktu o stabilitě a růstu, která se pokusila posílit jeho účinnost a ekonomické základy a zajistit dlouhodobou udržitelnost veřejných financí. Cílem reformy bylo zajistit, aby ve všech krocích postupu při nadměrném schodku byla plně zohledněna zejména hospodářská a rozpočtová situace. Pakt o stabilitě a růstu tak poskytuje rámec na podporu vládních politik k rychlému návratu ke zdravému stavu rozpočtů s přihlédnutím k hospodářské situaci.
            (4) V souladu s čl. 126 odst. 6 Smlouvy Rada dne [13. července 2010] rozhodla, že ve Finsku existuje nadměrný schodek.
            (5) Podle čl. 126 odst. 7 Smlouvy a článku 3 nařízení Rady (ES) č. 1467/97 o urychlení a vyjasnění postupu při nadměrném schodku Úř. věst. L 209, 2.8.1997, s. 6.   (které tvoří součást Paktu o stabilitě a růstu) je Rada taktéž povinna podat dotyčnému členskému státu doporučení s cílem odstranit nadměrný schodek během určené lhůty. Doporučení musí stanovit nejvýše šestiměsíční lhůtu, během níž má dotyčný členský stát přijmout účinná opatření, jakož i lhůtu pro odstranění nadměrného schodku, což by mělo být ukončeno v následujícím roce po jeho zjištění, pokud nenastanou zvláštní okolnosti. Při rozhodování o existenci zvláštních okolností by měly být zohledněny „rozhodující faktory“ upřesněné v čl. 2 odst. 3 nařízení Rady (ES) č. 1467/97. Rada by ve svém doporučení k odstranění nadměrného schodku měla dále požadovat dosažení minimálního ročního zlepšení strukturálního salda, tj. cyklicky očištěného salda bez jednorázových a jiných dočasných opatření, o doporučenou hodnotu 0,5 % HDP.[1]
            Úř. věst. L 209, 2.8.1997, s. 6.
            (6) V případě Finska byly rozhodující faktory, upřesněné v čl. 2 odst. 3 nařízení (ES) č. 1467/97 a posouzené ve zprávě Komise podle čl. 124 odst. 3, vyhodnoceny jako příznivé. Nenaznačují však existenci zvláštních okolností, které by byly důvodem k odchylce od běžné lhůty k nápravě schodku. Podle prognózy útvarů Komise z jara 2010 by totiž za předpokladu nezměněné politiky schodek veřejných financí klesl mírně pod referenční hodnotu 3 % již v roce 2011.
            (7) Před propuknutím celosvětové krize Finsko postupně dosáhlo značného přebytku veřejných financí. Díky tomu mohlo přijmout diskreční stimulační fiskální opatření relativně velkého rozsahu – 1,8 % HDP v roce 2009 a 1,1 % HDP v roce 2010 – a nechat plně působit automatické stabilizátory. V důsledku toho však celkové veřejné finance v roce 2009 vykázaly schodek ve výši 2,2 % HDP. Podle oznámení ministerstva financí z dubna 2010 v rámci postupu při nadměrném schodku se předpokládá, že schodek se v roce 2010 ještě prohloubí na 4,1 % HDP. Jarní projekce útvarů Komise počítají pro rok 2010 s mírně nižším schodkem ve výši 3,8 % HDP. Z třetího doplňkového rozpočtu předloženého dne 14. května 2010 ministerstvem financí finskému parlamentu vyplývá, že daňové příjmy by v roce 2010 mohly být ve výsledku o 0,5 % HDP vyšší, než se plánuje, především díky vyšším výnosům z daní z příjmů právnických osob. To svědčí o existenci rizika pro současné projekce ukazatelů veřejných financí, které by se mohly vyvíjet lépe, avšak vzhledem k tomu, že nebyly vydány žádné plnohodnotné aktualizace těchto projekcí, nebyl oficiálně změněn cílový schodek pro rok 2010, a tak zůstává v platnosti stávající posouzení. Jak ministerstvo financí, tak útvary Komise pro rok 2011 předpovídají, že za předpokladu nezměněné politiky klesne schodek veřejných financí mírně pod 3 % HDP. Podle prognózy útvarů Komise tak náprava nadměrného schodku v roce 2011 představuje fiskální úsilí ve výši zhruba 0,3 procentního bodu HDP v roce 2011.
            (8) Hlavním nástrojem kontroly výdajů ústředních vládních institucí jsou víceleté výdajové stropy, z nichž jsou vyňaty položky výdajů citlivé na hospodářský cyklus, čímž bylo umožněno plné působení automatických stabilizátorů. Toto nastavení, a především volné působení automatických stabilizátorů, během krizového období podpořilo hospodářskou aktivitu a sociální soudržnost, avšak současně vedlo k relativně prudkému zhoršení stavu veřejných financí. Tento rozpočtový rámec tedy účinně přispěje k omezení tlaků na výdaje ústředních vládních institucí, včetně sociálních výdajů, teprve až se hospodářské oživení naplno rozběhne. Místní vládní instituce odpovídají za velkou část veřejných výdajů závisejících na věkové struktuře, jako je vzdělání, zdravotnictví a dlouhodobá péče, a nejsou vázány ústředně stanovenými výdajovými stropy. Za účelem pokrytí rostoucích výdajů byly obvykle zvyšovány sazby místních daní, díky čemuž se neprohlubovalo zadlužení na komunální úrovni, na druhé straně se však celostátně zvýšila celková daňová zátěž. Vláda pokračuje ve střednědobých reformách struktur a služeb místních vládních institucí s cílem omezit růst výdajů spojených se stárnutím obyvatelstva.
            (9) Rada dne 26. dubna 2010 ve svém stanovisku k poslední aktualizaci programu stability posoudila dlouhodobou udržitelnost veřejných financí Finska a vyzvala finské orgány, aby přijaly včasná opatření ve smyslu stanovení komplexní a konkrétní střednědobé fiskální strategie k zajištění konsolidace po roce 2011 a k dosažení střednědobého cíle a obnovení dlouhodobé udržitelnosti veřejných financí.
            (10) Celkový hrubý veřejný dluh v roce 2009 představoval 44 % HDP.   Podle dubnového oznámení v rámci postupu při nadměrném schodku se očekává, že v roce 2010 poměr dluhu k HDP vzroste na 49,9 % HDP.   Jarní prognóza Komise předpovídá mírně rychlejší zvyšování poměru dluhu k HDP, který by měl v roce 2010 činit 50,5 % HDP a v roce 2011 dosáhnout 54,9 % HDP, čímž se však udrží pod referenční hodnotou 60 % HDP.
            (11) Zvýšený dohled v rámci postupu při nadměrném schodku si vyžádá pravidelné a včasné sledování pokroku v provádění strategie fiskální konsolidace. V tomto ohledu by mohla být uvedené otázce účelně věnována samostatná kapitola v příštích aktualizacích finského programu stability.
            (12) Obecně by podle názoru Rady měla opatření na konsolidaci rozpočtu zajistit trvalé zlepšení salda veřejných financí a zároveň se zaměřit na vytvoření vhodných podmínek ke zlepšení kvality veřejných financí a posílení růstových možností ekonomiky,
            PŘIJALA TOTO DOPORUČENÍ:
            (1) Vzhledem k tomu, že rozpočtová situace Finska v roce 2010 je důsledkem přijatých opatření v rozsahu 1,8 % HDP v roce 2009 a 1,1 % HDP v roce 2010, která však byla v souladu s Plánem evropské hospodářské obnovy přiměřenou reakcí na hospodářský útlum, a protože je též důsledkem volného působení automatických stabilizátorů, měly by finské orgány odstranit současný nadměrný schodek nejpozději do roku 2011.
            (1) Finské orgány by měly věrohodným a udržitelným způsobem snížit celkový schodek veřejných financí pod 3 % HDP. Za tímto účelem by finské orgány konkrétně měly:
            a) uskutečnit v roce 2010 fiskální opatření podle plánu uvedeného v poslední aktualizaci programu stability a současně zajistit, aby plánované překročení referenční hodnoty 3 % HDP bylo omezené a dočasné;
            b) zajistit v roce 2011 fiskální úsilí přinejmenším ve výši ½ % HDP;
            c) upřesnit opatření, kterými bude zajištěna plánovaná náprava nadměrného schodku v roce 2011.
            (2) K přijetí účinných opatření a upřesnění opatření, jež budou nezbytná k dosažení pokroku při nápravě nadměrného schodku, Rada finské vládě stanoví lhůtu do [13. ledna 2011]. Ve zhodnocení účinných opatření se přihlédne k hospodářskému vývoji ve srovnání s hospodářským výhledem v prognóze útvarů Komise z jara 2010.
            Finské orgány by měly podávat zprávu o pokroku při provádění těchto doporučení v samostatné kapitole příštích aktualizací programu stability, dokud nebude postup při nadměrném schodku zrušen.
            Rada rovněž zdůrazňuje význam dosažení střednědobého cíle pro řádné řízení rozpočtu v době hospodářského útlumu a také s ohledem na obnovení dlouhodobé udržitelnosti veřejných financí. Vyzývá proto finské orgány, aby po nápravě nadměrného schodku zajistily rozpočtovou konsolidaci směřující ke střednědobému cíli pro rozpočtovou pozici – strukturálnímu přebytku ve výši 0,5 % HDP.
            Toto doporučení je určeno Finské republice.
            V Bruselu dne
            Za Radu
            předseda/předsedkyně […]
            [1] Úř. věst. L 209, 2.8.1997, s. 6.