               EUROPEISKA KOMMISSIONEN
            Bryssel den 20.12.2017
            COM(2017) 807 final
            Rekommendation till
            RÅDETS BESLUT
            om bemyndigande att inleda förhandlingar avseende ett avtal mellan Europeiska unionen och Tunisien om utbyte av personuppgifter mellan Europeiska unionens byrå för samarbete inom brottsbekämpning (Europol) och de myndigheter i Tunisien som är behöriga vad gäller bekämpning av grov brottslighet och terrorism

               MOTIVERING

               1.BAKGRUND TILL REKOMMENDATIONEN

               I vår globaliserade värld blir den grova brottsligheten och terrorismen alltmer internationella och mångskiftande, varför brottsbekämpande myndigheter bör ges fullständiga möjligheter att samarbeta med externa partner för att garantera medborgarnas säkerhet. Europol bör därför kunna utbyta personuppgifter med de brottsbekämpande myndigheterna i tredjeländer i den mån detta är nödvändigt för att Europol ska kunna utföra sina uppgifter.

               Sedan förordning (EU) 2016/794 trädde i kraft den 1 maj 2017
                  1
                och i enlighet med fördraget ansvarar kommissionen på unionens vägnar för att förhandla fram internationella avtal med tredjeländer om utbyte av personuppgifter med Europol
                  2
               . I den mån det krävs för att Europol ska kunna utföra sina uppgifter, får Europol upprätta och upprätthålla samarbetsförbindelser med externa partner, genom samarbetsavtal och administrativa arrangemang, vilka i sig inte kan utgöra rättslig grund för utbyte av personuppgifter.

               Mot bakgrund av den politiska strategi som fastställs i Europeiska säkerhetsagendan
                  3
               , rådets slutsatser
                  4
                och den globala strategin
                  5
               , samt mot bakgrund av de europeiska brottsbekämpande myndigheternas behov och de potentiella fördelarna med ett närmare samarbete inom det aktuella området, anser kommissionen det nödvändigt att inleda förhandlingar på kort sikt med de åtta länder som identifieras i den elfte rapporten om framsteg i riktning mot en effektiv och verklig säkerhetsunion
                  6
               .

               Kommissionen har fastställt vilka länder som bör prioriteras utifrån Europols operativa behov. I Europolstrategin för 2016–2020 anges att Medelhavsområdet bör prioriteras för fördjupade partnerskap
                  7
               . I Europols externa strategi för 2017–2020 understryks också att det behövs ett närmare samarbete mellan Europol och Mellanöstern/Nordafrika (Mena-regionen) på grund av terroristhotet och migrationsrelaterade utmaningar
                  8
               .

               Europol har inga överenskommelser med något av länderna i regionen. Tunisiens samarbete via Interpol visar landets vilja att utbyta information med de brottsbekämpande partnerna.

               Denna rekommendation avser specifikt förhandlingar med Tunisien, även om man under samarbetet med ett Mena-land bör ta hänsyn till regionen som helhet. Den rådande instabiliteten i regionen, särskilt den utdragna konflikten i Libyen, innebär ett långsiktigt säkerhetshot mot EU som kräver brådskande åtgärder. Detta gäller både den faktiska kampen mot terrorism och terrorismrelaterad organiserad brottslighet
                  9
                och migrationsrelaterade utmaningar, som underlättandet av irreguljär migration och människohandel.  För att möta utmaningarna är samarbete med de lokala brottsbekämpande myndigheterna av avgörande betydelse.

               Genom tekniska dialoger i syfte att definiera gemensamma åtgärder för att förbättra informationsutbytet och gemensamma brottsbekämpande åtgärder mot olaglig vapenhandel har EU kommit överens med Tunisien om en förteckning över åtgärder vars syfte är att stärka samarbetet mellan brottsbekämpande organ, sörja för stöd till kapacitetsuppbyggnad inom relevanta regionala och/eller bilaterala program samt utarbetande av operativa insatser inom en gemensamt överenskommen ram
                  10
               . I detta ingår emellertid inte överföring av personuppgifter.

               Politisk bakgrund

               Förbindelserna mellan EU och Tunisien går tillbaka till 1976 och intensifierades när Tunisien och EU undertecknade ett associeringsavtal 1995, vilket banade väg för två årtionden av ömsesidigt fördelaktiga ekonomiska och handelsmässiga förbindelser.

               EU:s stöd till det tunisiska folket täcker flera politikområden, däribland stöd till och främjande av valprocessen, främjande av mänskliga rättigheter, stöd till demokratiska och socioekonomiska reformer, ökad säkerhet och stärkande av det civila samhället. I samband med översynen av den europeiska grannskapspolitiken (EGP) fastställdes tre ytterligare samarbetsområden: 1) ekonomisk utveckling för stabilisering, 2) säkerhetsdimensionen och 3) migration och rörlighet
                  11
               . EU har även erbjudit Tunisien närmare förbindelser i allmänhet, bland annat genom ökad ekonomisk och handelsmässig integration och ett partnerskap för rörlighet. Under 2012 enades Tunisien och EU om ett privilegierat partnerskap för stärkta relationer och integration
                  12
               .

               EU har åtagit sig att stärka sitt omfattande samarbete med Tunisien på säkerhetsområdet, i kampen mot terrorism och förebyggande av våldsinriktad radikalisering och våldsbejakande extremism
                  13
               , bland annat genom att fördjupa Tunisiens samarbete med relevanta EU-organ, bl.a. Europol
                  14
               . Som svar på detta har Tunisien gett hög prioritet åt förebyggande av radikalisering och kampen mot terrorism
                  15
                och i det arbetet får Tunisien stöd från bland andra EU:s nätverk för kunskapsspridning om radikalisering (RAN-nätverket)
                  16
               .

               EU och Tunisien håller på att komma överens om nya strategiska prioriteringar, till följd av mötet i associeringsrådet EU-Tunisien den 11 maj 2017. Vid mötet framhöll båda parterna de framsteg som gjorts i det bilaterala samarbetet på området säkerhet och kampen mot terrorism, och noterade med tillfredsställelse betydande förbättringar av säkerhetsläget i Tunisien, särskilt tack vare de nationella säkerhetsstyrkorna.

               Vid det andra mötet i högnivådialogen om säkerhet, i Bryssel den 19 januari 2017, gavs uttryck för en gemensam vilja att intensifiera samarbetet på detta område, samtidigt som man främjar full respekt för rättsstatsprincipen, de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna
                  17
               .

               En dialog om bekämpning av terrorism och om säkerhet pågår redan med Tunisien och det finns en handlingsplan som omfattar samarbete inom brottsbekämpning och ett framtida samarbetsavtal med Europol. I slutsatserna från mötet den 19 januari ingår samarbete mellan Europol och de tunisiska myndigheterna i prioriteringarna för samarbetet mellan EU och Tunisien.

               Operativa behov

               Enligt uppgifter från Socta 2017
                  18
               , 2017 års rapport om den rådande situationen och tendenserna inom terrorismen i Europa
                  19
                och enligt bland andra Europols experter är det nödvändigt att samarbeta med Tunisien för att motverka följande former av brottslighet:

               Terrorism: Terroristgrupper som är verksamma i regionen och över gränserna (bl.a. i Libyen och Sahel) utgör ett hot mot Tunisien och EU, som båda har varit mål för terrorattacker.

               Förutom att det skulle förtydliga hotbilden och underlätta identifieringen av nya trender behövs ett närmare samarbete, däribland utbyte av personuppgifter, för att ta itu med fenomenet med utländska terroriststridande (vilket också inbegriper misstänkta som har dubbla medborgarskap eller uppehållstillstånd) och för att på ett effektivt sätt upptäcka, förebygga och lagföra terrorism (inbegripet eventuell infiltration av migrationsströmmarna), missbruk av internet för terrorismändamål, finansiering av terrorism samt kopplingen till organiserad brottslighet.

               Den olagliga handeln med skjutvapen har ökat kraftigt i regionen till följd av de utdragna konflikterna i Libyen. Smuggelrutterna via Tunisien från Libyen och Sahel är ett allvarligt problem.

               EU och Tunisien har inrättat ett samarbete om skjutvapen och kommit överens om ett arbetsprogram som inbegriper utbildning och kapacitetsuppbyggnad. I takt med att samarbetet ökar kommer även behovet av ett bättre informationsutbyte och samarbete kring efterföljande utredningar att öka.

               Olaglig narkotikahandel: Länderna i Mellanöstern och Nordafrika (Mena-regionen) är en huvudsaklig källa och transitpunkt för olaglig narkotika och länderna är dessutom konsumenter av olaglig narkotika. I och med att det finns en stabil kundkrets i norr, smuggelrutten via Sahel finns i söder och heroinvägen korsar regionen från öster till väster, driver regionen på produktionen och missbruket av olagliga substanser samtidigt som den också drabbas av dess negativa konsekvenser.

               Tunisien verkar vara ett viktigt transitland för kokain som är på väg från Latinamerika till Europa. Tunisien rapporterar om aldrig tidigare skådade kokainbeslag från Sydamerika och landet förefaller vara både ett transit- och destinationsland för handeln med kokain. Under 2016 inrättade det EU-finansierade Kokainvägsprogrammet (komponenten Aircop) en myndighet för gemensamma arbetsgrupper för ingripande på flygplatser (Joint Airport Interdiction Task Force Legal Authority (JAITF) i Tunisien.

               Den organiserade smugglingen av migranter har ökat kraftigt under 2017 och tunisiska medborgare har tagit hjälp av organiserade smugglingsnätverk för att underlätta irreguljär migration till EU. Den tunisiska regeringen har rönt viss framgång i sitt arbete mot detta växande hot, men ett utökat expertstöd från Europol skulle stärka landets kapacitet samt förbättra informationsutbytet. Genom samarbete med de tunisiska myndigheterna skulle det också vara möjligt att vidta åtgärder mot dokumentbedrägeri, som är en form av brottslighet som kopplas till smuggling av migranter.

               2.REKOMMENDATIONENS RÄTTSLIGA UTFORMNING

               I Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2016/794 om Europeiska unionens byrå för samarbete inom brottsbekämpning (Europol) fastställs den rättsliga ramen för Europol, dess mål, uppgifter, behörighetsområde, uppgiftsskyddsåtgärder och hur Europol kan samarbeta med externa partner.

               Denna rekommendation är förenlig med bestämmelserna i Europolförordningen.

               Syftet med denna rekommendation är att från rådet erhålla ett bemyndigande för kommissionen att förhandla fram det framtida avtalet på Europeiska unionens vägnar. Den rättsliga grunden för rådets beslut om bemyndigande att inleda förhandlingar är artikel 218.3 och 218.4 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt.

               I enlighet med artikel 218 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt ska kommissionen utses till unionens förhandlare vid förhandlingarna om avtalet mellan Europeiska unionen och Tunisien om utbyte av personuppgifter mellan Europeiska unionens byrå för samarbete inom brottsbekämpning (Europol) och de myndigheter i Tunisien som är behöriga vad gäller bekämpning av grov brottslighet och terrorism.

               Rekommendation till

               RÅDETS BESLUT

               om bemyndigande att inleda förhandlingar avseende ett avtal mellan Europeiska unionen och Tunisien om utbyte av personuppgifter mellan Europeiska unionens byrå för samarbete inom brottsbekämpning (Europol) och de myndigheter i Tunisien som är behöriga vad gäller bekämpning av grov brottslighet och terrorism

               EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA BESLUT

               med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 218.3 och 218.4,

               med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation, och

               av följande skäl:

               (1)Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2016/794
                  20
                antogs den 11 maj 2016 och är tillämplig sedan den 1 maj 2017.

               (2)I förordningen, särskilt i artikel 25, fastställs regler för överföring av personuppgifter från Europeiska unionens byrå för samarbete inom brottsbekämpning (Europol) till tredjeländer och internationella organisationer. Europol får föra över personuppgifter till en myndighet i ett tredjeland på grundval av ett internationellt avtal som ingåtts mellan unionen och tredjelandet på grundval av artikel 218 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, vilket måste erbjuda tillräckliga skyddsåtgärder för den personliga integriteten och enskildas grundläggande fri- och rättigheter.

               (3)Det bör inledas förhandlingar i syfte att ingå ett sådant avtal mellan Europeiska unionen och Tunisien.

               (4)Avtalet bör vara förenligt med de grundläggande rättigheterna och följa de principer som erkänns i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna, särskilt rätten till privatliv och familjeliv i artikel 7 i stadgan, rätten till skydd av personuppgifter i artikel 8 i stadgan och rätten till ett effektivt rättsmedel och en opartisk domstol i artikel 47 i stadgan. Avtalet bör tillämpas i enlighet med dessa rättigheter och principer.

               HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

               Artikel 1

               Kommissionen bemyndigas härmed att inleda förhandlingar avseende ett avtal mellan Europeiska unionen och Tunisien om utbyte av personuppgifter mellan Europeiska unionens byrå för samarbete inom brottsbekämpning (Europol) och de myndigheter i Tunisien som är behöriga vad gäller bekämpning av grov brottslighet och terrorism.

               Artikel 2

               Förhandlingsdirektiven anges i bilagan.

               Artikel 3

               Förhandlingarna ska föras i samråd med [rådet för in namnet på den särskilda kommittén].

               Artikel 4

               Detta beslut riktar sig till kommissionen.

               Utfärdat i Bryssel den

                     På rådets vägnar

                     Ordförande

                     (1)

                        Förordning (EU) 2016/794 av den 11 maj 2016, EUT L 135, 24.5.2016, s. 53.

                     (2)

                        I den mån det krävs för att Europol ska kunna utföra sina uppgifter, får Europol upprätta och upprätthålla samarbetsförbindelser med externa partner, genom samarbetsavtal och administrativa arrangemang, vilka i sig inte kan utgöra rättslig grund för utbyte av personuppgifter.

                     (3)

                        COM(2015) 185 final.

                     (4)

                        Rådets dokument nr 10384/17, 19 juni 2017.

                     (5)

                        Delade visioner, gemensamma åtgärder: Ett starkare Europa –En global strategi för Europeiska unionens utrikes- och säkerhetspolitik
                  http://europa.eu/globalstrategy/en

                     (6)

                        COM(2017) 608 final.

                     (7)

                        Europolstrategin för 2016–2020, vilken antogs av Europols styrelse den 1 december 2015
                  https://www.europol.europa.eu/publications-documents/europol-strategy-2016-2020

                     (8)

                        Europols externa strategi för 2017–2020, vilken antogs av Europols styrelse den 13 december 2016, EDOC#865852v3.

                     (9)

                        Enligt Europol är de former av organiserad brottslighet som förekommer i regionen bland andra olaglig handel med skjutvapen, olaglig narkotikahandel, ekonomisk brottslighet, inbegripet penningtvätt, och it-brottslighet.

                     (10)

                        Flera initiativ av detta slag ingår i prioriteringen skjutvapen inom EU:s policycykel avseende organiserad och grov brottslighet och i meddelandet från kommissionen till Europaparlamentet och rådet – Genomförandet av den europeiska säkerhetsagendan: EU:s handlingsplan mot den olagliga handeln med och användningen av skjutvapen och sprängämnen, 2.12.2015, COM(2015) 624 final.

                     (11)

                        Syftet härmed är att komplettera de pelare som fastställdes redan 2003, då den första europeiska grannskapspolitiken lanserades (god samhällsstyrning, demokrati, rättsstatsprincipen och mänskliga rättigheter). https://ec.europa.eu/neighbourhood-enlargement/neighbourhood/overview_en.

                     (12)

                        Europeiska utrikestjänsten - Relationer mellan Tunisien och Europeiska unionen: Ett privilegierat partnerskap. Handlingsplan 2013-2017.
                  https://eeas.europa.eu/delegations/tunisia/documents/press_corner/plan_action_tunisie_ue_2013_2017_fr.pdf
                  .

                     (13)

                        Rådets slutsatser av den 17 oktober 2016, 13056/16.

                     (14)

                        Ökat EU-stöd till Tunisien JOIN(2016) 47 final.

                     (15)

                        I december 2016 inrättade Tunisien en interministeriell plattform för alternativ diskurs och kampen mot våldsbejakande extremism.

                     (16)

                        Nätverket för kunskapsspridning om radikalisering (RAN-nätverket) sammanför rättstillämpare från hela Europa som arbetar med förebyggande av radikalisering. Ett seminarium om radikalisering hölls i Tunisien i december 2016.

                     (17)

                  https://eeas.europa.eu/headquarters/headquarters-homepage/19207/second-high-level-political-dialogue-security-and-counter-terrorism-european-union-and-tunisia_en

                     (18)

                  https://www.europol.europa.eu/socta/2017
                   /

                     (19)

                  https://www.europol.europa.eu/sites/default/files/documents/tesat2017.pdf

                     (20)

                        Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2016/794 av den 11 maj 2016 om Europeiska unionens byrå för samarbete inom brottsbekämpning (Europol) och om ersättande och upphävande av rådets beslut 2009/371/RIF, 2009/934/RIF, 2009/935/RIF, 2009/936/RIF och 2009/968/RIF (EUT L 135, 24.5.2016, s. 53).

    ---documentbreak---

               EUROPEISKA KOMMISSIONEN
            Bryssel den20.12.2017
            COM(2017) 807 final
            BILAGA
            till
            Rekommendation till RÅDETS BESLUT
            om bemyndigande att inleda förhandlingar avseende ett avtal mellan Europeiska unionen och Tunisien om utbyte av personuppgifter mellan Europeiska unionens byrå för samarbete inom brottsbekämpning (Europol) och de myndigheter i Tunisien som är behöriga vad gäller bekämpning av grov brottslighet och terrorism

               BILAGA

               Förhandlingsdirektiv för förhandlingarna om ett avtal mellan Europeiska unionen och Tunisien om utbyte av personuppgifter mellan Europeiska unionens byrå för samarbete inom brottsbekämpning (Europol) och de myndigheter i Tunisien som är behöriga vad gäller bekämpning av grov brottslighet och terrorism

               Under förhandlingarnas gång bör kommissionen sträva efter att uppnå de mål som anges i detalj i det följande.

               (1)Avtalets syfte bör vara att tillhandahålla en rättslig grund för överföringen av personuppgifter mellan Europol och Tunisiens behöriga myndigheter i syfte att stödja och stärka de åtgärder som vidtas av myndigheterna i Tunisien och av medlemsstaterna och att sörja för att de samarbetar med varandra för att förebygga och bekämpa grov internationella brottslighet och terrorism, samtidigt som det vidtas lämpliga åtgärder för att skydda individens privatliv, personuppgifter och grundläggande fri- och rättigheter.

               (2)Avtalets syfte bör begränsas till samarbete avseende brottslighet och brott som hör samman med sådan brottslighet inom ramen för Europols behörighet i enlighet med artikel 3 i förordning 2016/794 (nedan kallade brott). Samarbetet bör i synnerhet inriktas på att bekämpa terrorism, förebygga radikalisering, störa den organiserade brottsligheten, särskilt olaglig handel med skjutvapen, olaglig narkotikahandel, smuggling av migranter, samt på att bekämpa it-brottslighet.

               (3)Avtalet ska innehålla tydliga och detaljerade bestämmelser om de skyddsåtgärder och kontroller som krävs för att skydda personuppgifter och enskildas grundläggande fri- och rättigheter, oavsett nationalitet och bostadsort, i utbytet av personuppgifter mellan Europol och de behöriga myndigheterna i Tunisien.

               Detta gäller i synnerhet följande:

               (a)Syftet med den behandling av personuppgifter som utförs av parterna inom ramen för avtalet ska anges klart och tydligt och ska inte vara mer omfattande än vad som är nödvändigt i enskilda fall för att förebygga eller bekämpa terrorism och de brott som avses i avtalet.

               (b)De personuppgifter som överförs av Europol i enlighet med avtalet ska behandlas lagenligt på en legitim grund och endast för de ändamål för vilka uppgifterna överfördes. I avtalet ska föreskrivas att Europol har möjlighet att, vid tidpunkten för överföring av uppgifter, ange eventuella begränsningar av åtkomsten eller användningen, även vad gäller överföring, utplåning eller förstöring. Personuppgifterna ska vara adekvata, relevanta och begränsade till vad som är nödvändigt i förhållande till syftet. De ska vara korrekta och hållas aktuella. Det får inte sparas under längre tid än vad som är nödvändigt för de syften för vilka de överfördes.

               (c)Europol får inte överföra personuppgifter som avslöjar ras eller etniskt ursprung, politiska åsikter, religiös eller filosofisk övertygelse, medlemskap i fackförening samt genetiska uppgifter och uppgifter som rör en persons hälsa eller sexualliv, såvida inte en sådan överföring är strikt nödvändig och proportionerlig i enskilda fall för att förebygga eller bekämpa de brott som avses i avtalet och under förutsättning att det finns lämpliga skyddsåtgärder. Avtalet bör även innehålla särskilda skyddsåtgärder i fråga om överföring av personuppgifter om brottsoffer, vittnen eller andra personer som kan lämna uppgifter om brott, samt i fråga om minderåriga.

               (d)De lagstadgade rättigheterna för de individer vars personuppgifter behandlas ska säkras i avtalet genom regler om rätten till åtkomst till uppgifter, rättelse och utplåning av uppgifter, inbegripet om på vilka villkor det är möjligt att införa nödvändiga och proportionerliga begränsningar. Avtalet ska också säkra de lagstadgade rättigheterna till administrativ och rättslig prövning för de individer vars uppgifter behandlas enligt avtalet och till effektiva rättsmedel.

               (e)Avtalet ska innehålla regler om lagring, översyn, korrigering och utplåning av personuppgifter och om register för loggning och dokumentation samt om information som ska göras tillgänglig för enskilda. Det ska också innehålla bestämmelser om skyddsåtgärder i fråga om automatisk behandling av personuppgifter.

               (f)I avtalet ska anges enligt vilka kriterier en källas tillförlitlighet och uppgifters korrekthet ska specificeras.

               (g)Avtalet ska innehålla en skyldighet att garantera säkerheten för personuppgifter genom lämpliga tekniska och organisatoriska åtgärder, bland annat genom att endast godkända personer har tillgång till personuppgifterna. Avtalet ska även innehålla anmälningsskyldighet i händelse av en personuppgiftsincident som påverkar de uppgifter som överförs inom ramen för avtalet.

               (h)Vidareöverföring av uppgifter från de behöriga myndigheterna i Tunisien till andra myndigheter i Tunisien ska endast vara tillåten för avtalets syften och ska omfattas av lämpliga villkor och skyddsåtgärder.

               (i)Samma villkor som enligt led h ska gälla för vidareöverföring av uppgifter från behöriga myndigheter i Tunisien till myndigheterna i ett tredjeland, med det ytterligare villkoret att sådan vidareöverföring endast får göras till de tredjeländer till vilka Europol får överföra personuppgifter enligt artikel 25.1 i förordning (EU) 2016/794.

               (j)Avtalet ska säkerställa att det finns ett system för tillsyn inom vilket en eller flera oberoende myndigheter ansvarar för uppgiftsskyddet och har verkliga undersöknings- och ingripandebefogenheter och utövar tillsyn över de myndigheter i Tunisien som använder personuppgifterna/den information som utbyts, samt har befogenhet att delta i rättsliga förfaranden. I synnerhet ska de oberoende myndigheterna ha befogenhet att pröva klagomål från enskilda rörande användningen av deras personuppgifter. De myndigheter som använder personuppgifterna ska ansvara för efterlevnaden av bestämmelserna om skydd av personuppgifter inom ramen för avtalet.

               (4)I avtalet ska föreskrivas en effektiv tvistlösningsmekanism rörande avtalets tolkning och tillämpning för att säkerställa att parterna följer de regler de har kommit överens om.

               (5)Avtalet ska innehålla en bestämmelse om ikraftträdande och giltighet och en bestämmelse enligt vilken endera parten får säga upp eller avbryta tillämpningen av avtalet.

               (6)Avtalet får vid behov innehålla en bestämmelse om det territoriella tillämpningsområdet.

               (7)Avtalet får innehålla bestämmelser om övervakning och regelbunden utvärdering av avtalet.

               (8)Avtalet ska äga samma giltighet på bulgariska, tjeckiska, danska, tyska, estniska, grekiska, spanska, franska, kroatiska, italienska, lettiska, litauiska, ungerska, maltesiska, nederländska, polska, portugisiska, rumänska, slovenska, slovakiska, finska, svenska och engelska och ska innehålla en språkklausul om detta.


               EUROPEISKA KOMMISSIONEN
            Bryssel den 19.3.2018
            COM(2018) 138 final
            Rekommendation till
            RÅDETS BESLUT
            om bemyndigande att inleda förhandlingar om en global pakt för miljön

               MOTIVERING

               1.BAKGRUND TILL REKOMMENDATIONEN

               En internationell grupp bestående av juridiskt sakkunniga har, med stöd av den franska regeringen, inlett arbetet med att ta fram ett nytt instrument inom internationell miljörätt, som syftar till att komplettera och förbättra den internationella miljörättens samstämmighet och underlätta genomförandet av befintliga skyldigheter enligt internationell miljörätt. Den 24 juni 2017 presenterades ett utkast till text om en ”global pakt för miljön” (nedan kallad pakten) vid Sorbonne-universitetet i Paris. Frankrikes president åtog sig vid detta tillfälle att lansera projektet avseende pakten vid FN:s generalförsamling, och projektet presenterades för FN den 19 september 2017, i anslutning till ministerveckan under generalförsamlingens 72:a session.

                  De viktigaste målen med pakten är, enligt förslagsställarna, följande:

               ·Att i ett rättsligt bindande fördrag införa miljörättens grundläggande principer, som redan ingår i allmänna politiska förklaringar, så att de ska kunna göras gällande vid nationella domstolar.

               ·Att se till att centrala bestämmelser i rättsligt bindande konventioner görs allmänt tillämpliga, om de inte redan är det.

               ·Att lägga till nya principer, mot bakgrund av nya utmaningar – det utkast till text som utarbetats av jurister omfattar till exempel principerna om icke-regression och resiliens samt ett krav på miljöhänsyn.

                  [Ska uppdateras när resolutionen formellt har lagts fram och/eller antagits] Efter mötet den 19 september 2017 i New York, utarbetade en särskild grupp av länder under Frankrikes ledning en procedurresolution för antagande av generalförsamlingen. Utkastet till resolution gjordes tillgängligt elektroniskt för medförslagsställare den 20 december 2017 [och lades officiellt fram för generalförsamlingen den [för in datum] 2018]. Förslagsställarna strävar efter att resolutionen ska antas i mars 2018, så att de formella förhandlingarna om pakten kan inledas under våren 2018. Genom resolutionen, som fortfarande är föremål för informella diskussioner i New York och ännu inte har lagts fram formellt, skulle generalförsamlingen

               ·fatta beslut om att ta fram ett internationellt instrument, dvs. den globala pakten för miljön, som syftar till att komplettera och förbättra den internationella miljörättens samstämmighet och underlätta genomförandet av befintliga skyldigheter enligt internationell miljörätt,

               ·besluta att, innan det anordnas en mellanstatlig konferens, inrätta en öppen mellanstatlig arbetsgrupp som ska förhandla om en global pakt för miljön och sammanträda i New York, från 2018 till, företrädesvis, 2020,

               ·begära att generalförsamlingens ordförande utser två personer som ska leda samråden och förhandlingarna i arbetsgruppen, med regelbunden samordning och regelbundna samråd med alla medlemsstater, regionala grupper och alla berörda parter,

               ·besluta att arbetsgruppens första möte ska behandla frågor som rör hur arbetet organiseras mellan gruppens medlemmar,

               ·uppmana generalsekreteraren att se till att stöd ges från FN:s miljöprogram (Unep), för utförandet av arbetet, sekretariatstjänster samt tillhandahållandet av nödvändig bakgrundsinformation och relevanta dokument,

               ·begära att Unep tillhandahåller nödvändigt bistånd för samråd med många olika parter, för att samla in synpunkter på de viktigaste beståndsdelarna i en global pakt för miljön,

               ·rekommendera att den öppna mellanstatliga arbetsgruppen avslutar sitt arbete senast 2020.

                  Paktens förslagsställare har klargjort att det arbete som utförts av de juridiskt sakkunniga inte ska betraktas som ett ”första utkast” under förhandlingsprocessen.

                  Den franska delegationen informerade Europeiska unionens råd och Europeiska kommissionen om detta initiativ vid möten i arbetsgruppen för internationella miljöfrågor (globala frågor), med början i september 2017.

               2.RESULTAT AV EFTERHANDSUTVÄRDERINGAR, SAMRÅD MED BERÖRDA PARTER OCH KONSEKVENSBEDÖMNINGAR

                   Eftersom endast initiativets allmänna mål är kända och de juridiskt sakkunnigas befintliga utkast till text om pakten inte har någon officiell status, skulle samråd om initiativet vid denna tidpunkt vara av begränsat värde. En färdplan offentliggjordes den 15 februari 2018 för att förklara för berörda parter varför denna rekommendation till rådets beslut utarbetats och vad den syftar till. Berörda parter har haft möjlighet att lämna synpunkter under en period av fyra veckor efter det att färdplanen offentliggjordes. Medborgare och berörda parter kommer att rådfrågas efter det att förfarandet formellt har inletts av generalförsamlingen. Alla lämpliga samrådsformer kommer att användas så snart det nya internationella instrumentet börjar ta form inom FN:s arbetsgrupp. Bland de berörda parterna återfinns företrädare för medlemsstaternas förvaltningar, icke-statliga organisationer, EU-medborgare och allmänheten. Det kan även finnas andra berörda parter beroende på hur förhandlingsprocessen utvecklar sig.

                  Det har inte heller gjorts någon konsekvensbedömning, eftersom förhandlingarnas exakta omfattning och innehåll ännu inte har fastställts. Syftet med EU:s deltagande i förhandlingarna är att maximera det internationella instrumentets anpassning till relevant EU-rätt och annan internationell rätt.

               3.REKOMMENDATIONENS RÄTTSLIGA UTFORMNING

                  Syftet med denna rekommendation är att från rådet erhålla ett bemyndigande för kommissionen att förhandla om den framtida globala pakten på EU:s vägnar. Den rättsliga grunden för rådets bemyndigande att inleda förhandlingar är artikel 218.3 och 218.4 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt.

               Paktens syfte skulle huvudsakligen falla inom EU:s politik och befogenheter, särskilt när det gäller miljöskydd (artikel 192.1), och enligt EU-rätten kan förhandlingar inte föras utan EU:s medverkan.

               Bestämmelserna i internationell rätt och EU-rätten om miljöskydd måste fortfarande vara samstämmiga och det behöver således vidtas åtgärder i enlighet med artikel 216.1 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt för att skydda EU-rättens integritet.

               Rekommendation till

               RÅDETS BESLUT

               om bemyndigande att inleda förhandlingar om en global pakt för miljön

               EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA BESLUT

               med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 218.3 och 218.4,

               med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation, och

               av följande skäl:

               (1)Unionen är part i många multilaterala miljöavtal och bidrar till ett effektivt genomförande av avtalen genom sin interna och externa politik och lagstiftning.

               (2)Den [planerad till mars 2018 – för in faktiskt datum] antog Förenta nationernas generalförsamling resolutionen Development of a Global Pact for the Environment to strengthen the implementation of international environmental law [kontrollera den slutgiltiga titeln, lägg till hänvisning] som inrättar en öppen [mellanstatlig] arbetsgrupp för förhandlingar om en global pakt för miljön (nedan kallad pakten) och fastställer att den öppna [mellanstatliga] arbetsgruppen kommer att sammanträda från och med 2018.

               (3)I artikel 191 i fördraget fastställs unionens befogenheter i fråga om miljön. För att skydda unionsrättens integritet och säkerställa att bestämmelserna i internationell rätt och i unionsrätten om miljöskydd förblir samstämmiga måste unionen delta i förhandlingarna om pakten.

               (4)Kommissionen bör därför bemyndigas att inleda förhandlingar på unionens vägnar.

               HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

               Artikel 1

               Kommissionen bemyndigas härmed att, på unionens vägnar, förhandla om en global pakt för miljön.

               Artikel 2

               Förhandlingsdirektiven anges i bilagan.

               Artikel 3

               Förhandlingarna ska föras i samråd med [rådet för in namnet på den särskilda kommittén].

               Artikel 4

               Detta beslut riktar sig till kommissionen.

               Utfärdat i Bryssel den

                     På rådets vägnar

                     Ordförande

    ---documentbreak---

               EUROPEISKA KOMMISSIONEN
            Bryssel den19.3.2018
            COM(2018) 138 final
            BILAGA
            till
            rekommendation till RÅDETS BESLUT
            om bemyndigande att inleda förhandlingar om en global pakt för miljön

               BILAGA

               Inom ramen för förhandlingarna om en global pakt för miljön (nedan kallad pakten) ska kommissionen sträva efter att säkerställa att

               –
                     pakten tillför ett betydande mervärde till och underlättar genomförandet av den befintliga internationella miljörätten,

               –
                     bestämmelserna i pakten är förenliga med relevant unionsrätt och relevanta multilaterala avtal i vilka unionen är part,

               –
                     arbetsmetoderna i den öppna [mellanstatliga] arbetsgruppen gör det möjligt för unionen att delta i dess överläggningar,

               –
                     pakten innehåller lämpliga bestämmelser som gör det möjligt för unionen att bli part i pakten och till fullo delta i alla mekanismer som införs för dess genomförande.

               Kommissionen ska se till att förhandlingarna förs i samråd med [namnet på den särskilda kommittén ska införas av rådet]. Kommissionen ska regelbundet lämna rapporter till rådet om resultatet av förhandlingarna.


               EUROPEISKA KOMMISSIONEN
            Bryssel den 21.3.2018
            COM(2018) 151 final
            Rekommendation till
            RÅDETS BESLUT
            om bemyndigande för kommissionen att inleda förhandlingar på Europeiska unionens vägnar om en ändring av avtalet om fiskepartnerskap och om ingående av ett protokoll med Konungariket Marocko

               MOTIVERING

               1.BAKGRUND TILL FÖRSLAGET

               •Motiv och syfte med förslaget

               Kommissionen föreslår förhandlingar om en ändring av avtalet om fiskepartnerskap mellan Europeiska gemenskapen och Konungariket Marocko, och att ett protokoll om genomförande av avtalet ingås, som uppfyller unionsflottans behov och är förenligt med förordning (EU) nr 1380/2013 om den gemensamma fiskeripolitiken och rådets slutsatser av den 19 mars 2012 om kommissionens meddelande om den gemensamma fiskeripolitikens internationella dimension.

               Förslaget läggs fram till följd av Europeiska unionens domstols dom av den 27 februari 2018 i mål C-266/16 (Western Sahara Campaign UK) i vilken domstolen finner att de till Västsaharas territorium angränsande vattnen inte ingår i den fiskezon som avses i avtalet om fiskepartnerskap.

               •Förenlighet med befintliga bestämmelser inom området

               Det nuvarande avtalet om fiskepartnerskap mellan Europeiska unionen och Konungariket Marocko trädde i kraft den 28 februari 2007
                  1
               . Det avtalet genomfördes genom två på varandra följande protokoll som innebar att unionsfartyg som fiskar efter pelagiska och demersala arter fick tillträde till Marockos fiskezon fram till den 14 december 2011, vilket var den dag då det andra genomförandeprotokollet avslutades, eftersom parlamentet inte godkände dess ingående. Parlamentet ifrågasatte det föreslagna instrumentets hållbarhet, huruvida det ger valuta för pengarna och dess internationella laglighet. Ett tredje protokoll, som tog hänsyn till parlamentets invändningar, ingicks under 2014
                  2
                och kommer att löpa ut den 14 juli 2018.

               Generellt sett innebär avtalet om fiskepartnerskap med Marocko att fartyg från elva medlemsstater kan verka i sex olika fiskekategorier, som omfattar små pelagiska arter, demersala arter och långvandrande arter. Marockos fiskezon utgör den norra gränsen för utbredningsområdet för bestånd ”C”
                  3
                bestående av små pelagiska arter, som sträcker sig över Mauretaniens, Senegals och Guinea-Bissaus vatten, som alla ingår i nätverket av bilaterala partnerskapsavtal om hållbart fiske.

               Partnerskapsavtalen om hållbart fiske bidrar till att främja den gemensamma fiskeripolitikens mål på internationell nivå och säkerställer att unionens fiske utanför unionens vatten följer samma principer och standarder som de som tillämpas enligt unionsrätten. Dessutom stärker partnerskapsavtalen om hållbart fiske EU:s ställning i internationella och regionala fiskeriorganisationer, särskilt Internationella kommissionen för bevarande av tonfisk i Atlanten (Iccat). Slutligen grundas partnerskapsavtalen om hållbart fiske på bästa tillgängliga vetenskapliga utlåtanden och bidrar till att förbättra efterlevnaden av internationella åtgärder, däribland åtgärder för att bekämpa olagligt, orapporterat och oreglerat fiske.

               Särskild uppmärksamhet kommer att ägnas genomförandet av den ekonomiska ersättning som betalas till Marocko för att stödja en hållbar fiskeriförvaltning, särskilt mot bakgrund av rekommendationerna i Europeiska revisionsrättens rapport nr 11 från 2015 om partnerskapsavtal om hållbart fiske.

               •Förenlighet med unionens politik inom andra områden

               Förhandlingar med Konungariket Marocko om ett partnerskapsavtal om hållbart fiske med protokoll, är i linje med EU:s yttre åtgärder i förhållande till grannländerna och i överensstämmelse med unionens mål när det gäller respekten för demokratiska principer och mänskliga rättigheter.

               Till följd Europeiska unionens domstols dom, vilken nämns ovan, är det nödvändigt att förtydliga det geografiska tillämpningsområdet för avtalet.

               EU:s ståndpunkt är att det är möjligt att utvidga de bilaterala avtalen med Marocko till att omfatta Västsahara på vissa villkor.  Det är dock underförstått att ett eventuellt arrangemang endast kommer att vara provisoriskt i avvaktan på lösningen av konflikten inom ramen för Förenta nationerna och i enlighet med relevanta resolutioner från FN:s säkerhetsråd.

               Förhandlingarna kommer under hela processen att föras i samråd med alla berörda avdelningar inom kommissionen liksom Europeiska utrikestjänsten och med stöd av EU:s behöriga delegation.

               2.RÄTTSLIG GRUND, SUBSIDIARITETSPRINCIPEN OCH PROPORTIONALITETSPRINCIPEN

               •Rättslig grund

               Den rättsliga grunden för beslutet återfinns i artikel 218 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, närmare bestämt i femte delen (om unionens yttre åtgärder) avdelning V (om internationella avtal), där förfarandet för förhandlingar om och ingående av avtal mellan EU och tredjeländer anges.

               •Subsidiaritetsprincipen (för icke-exklusiv befogenhet)

               Ej tillämpligt, exklusiv befogenhet.

               •Proportionalitetsprincipen

               Beslutet står i proportion till det eftersträvade målet.

               •Val av instrument

               Instrumentet föreskrivs i artikel 218.3 och 218.4 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt.

               3.RESULTAT AV EFTERHANDSUTVÄRDERINGAR, SAMRÅD MED BERÖRDA PARTER OCH KONSEKVENSBEDÖMNINGAR

               •Efterhandsutvärderingar/kontroller av ändamålsenligheten med befintlig lagstiftning

               Under 2017 gjorde kommissionen en efterhands-/förhandsutvärdering av möjligheten att förnya fiskeprotokollet med Konungariket Marocko. Slutsatserna av utvärderingen återfinns i ett separat arbetsdokument från kommissionens avdelningar
                  4
               .

               I utvärderingsrapporten konstaterades att det inom EU:s flottor definitivt finns ett intresse av att fortsätta att fiska i Marocko. En förnyelse av protokollet kommer också att förbättra övervakningen och kontrollen och bidra till en bättre förvaltning av fisket i regionen. Utvärderingen visade att en förnyelse av protokollet även skulle vara till nytta för Marocko med tanke på den betydelse som den ekonomiska ersättning som betalas enligt protokollet har för Marockos Halieutis-strategi för utveckling av fiskerisektorn. Marocko har uttryckt intresse för att inleda förhandlingar med EU om ett förnyat protokoll.

               •Samråd med berörda parter

               Berörda parter, bl.a. företrädare för branschen och civilsamhällesorganisationer har rådfrågats inom ramen för utvärderingen särskilt inom ramen för rådgivande nämnden för fjärrfiske.

               •Insamling och användning av sakkunnigutlåtanden

               Ej tillämpligt.

               •Konsekvensbedömning

               Ej tillämpligt.

               •Lagstiftningens ändamålsenlighet och förenkling

               Ej tillämpligt.

               •Grundläggande rättigheter

               I de förhandlingsdirektiv som föreslås som bilaga till beslutet rekommenderas bemyndigande för kommissionen att inleda förhandlingar som inbegriper en klausul om mänskliga rättigheter och demokratiska principer vilken, vid överträdelse, kan leda till avbrott i tillämpningen av avtalet och protokollet.

               4.BUDGETKONSEKVENSER

               Budgetkonsekvenserna av det nya protokollet omfattar utbetalning av en ekonomisk ersättning till Konungariket Marocko. Budgetanslagen i form av åtagandebemyndiganden och betalningsbemyndiganden måste varje år föras in i budgetposten för partnerskapsavtal om hållbart fiske (11 03 01) och vara förenliga med budgetplaneringen för den fleråriga budgetramen för 2014–2020. De årliga beloppen för åtaganden och betalningar fastställs inom ramen för det årliga budgetförfarandet, med reservposten för protokoll som inte hade trätt i kraft vid årets början
                  5
               .

               Förhandlingarna väntas slutföras innan det nuvarande protokollet löper ut, dvs. senast den 14 juli 2018.

               5.ÖVRIGA INSLAG

               •Genomförandeplaner samt åtgärder för övervakning, utvärdering och rapportering

               Förhandlingarna kommer enligt planerna att inledas under första kvartalet 2018.

               •Ingående redogörelse för de specifika bestämmelserna i förslaget

               Kommissionen rekommenderar följande:

               – Rådet bör bemyndiga kommissionen att inleda och föra förhandlingar om en ändring av avtalet om fiskepartnerskap med Konungariket Marocko och om ingående av ett protokoll.

               – Kommissionen bör utses till EU:s förhandlare i detta ärende.

               – Kommissionen bör föra dessa förhandlingar i samråd med den särskilda kommittén i enlighet med bestämmelserna i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt.

               – Rådet bör godkänna förhandlingsdirektiven i bilagan till denna rekommendation.

               Rekommendation till

               RÅDETS BESLUT

               om bemyndigande för kommissionen att inleda förhandlingar på Europeiska unionens vägnar om en ändring av avtalet om fiskepartnerskap och om ingående av ett protokoll med Konungariket Marocko

               EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA BESLUT

               med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 218.3 och 218.4,

               med beaktande av kommissionens rekommendation, och

               av följande skäl: Förhandlingar bör inledas med Konungariket Marocko i syfte att ändra avtalet om fiskepartnerskap mellan Europeiska gemenskapen och Konungariket Marocko
                  6
                och ingå ett nytt protokoll för genomförande av detta avtal.

               Det är viktigt att det partnerskap inom fiskesektorn som under åren har utvecklats mellan Europeiska unionen och Konungariket Marocko inte avbryts, samtidigt som det måste säkerställas att det finns tillräckliga garantier i fråga om skydd av mänskliga rättigheter och en hållbar utveckling i de berörda territorierna.

               Unionen stöder Förenta nationernas ansträngningar att nå en ömsesidigt godtagbar politisk lösning som innebär självbestämmande för folket i Västsahara och som är förenlig med Förenta nationernas stadga.

               HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

               Artikel 1

               1.Kommissionen bemyndigas härmed att inleda förhandlingar med Konungariket Marocko i syfte att ändra avtalet om fiskepartnerskap mellan Europeiska gemenskapen och Konungariket Marocko och ingå ett protokoll för genomförande av detta avtal.

               2.Kommissionen ska leda förhandlingsdelegationen, vilken även ska inbegripa unionens höga representant för utrikes frågor och säkerhetspolitik.

                Artikel 2

               Förhandlingarna ska föras i samråd med rådets arbetsgrupp för extern fiskeripolitik på grundval av rådets förhandlingsdirektiv, vilka återges i addendumet till detta beslut.

               Artikel 3

               Detta beslut riktar sig till kommissionen.

               Utfärdat i Bryssel den

                     På rådets vägnar

                     Ordförande

                     (1)

                        EUT L 78, 17.3.2007, s. 31.

                     (2)

                        EUT L 349, 21.12.2013, s. 1.

                     (3)

                        Enligt den vetenskapliga klassificering som är tillämplig.

                     (4)

                        Evaluation rétrospective et prospective du Protocole à l'accord de partenariat dans le domaine de la pêche durable entre l'Union européenne et le Royaume du Maroc, slutrapport, september 2017 (F&S, Poseidon och Megapesca).

                     (5)

                        Kapitel 40 (reservpost 40 02 41) i linje med det interinstitutionella avtalet om den fleråriga budgetramen (2013/C 373/01).

                     (6)

                        EUT L 141, 29.5.2006, s. 4.

    ---documentbreak---

               EUROPEISKA KOMMISSIONEN
            Bryssel den21.3.2018
            COM(2018) 151 final
            BILAGA
            till
            Rekommendation till
            rådets beslut  om bemyndigande för kommissionen att inleda förhandlingar på Europeiska unionens vägnar om en ändring av avtalet om fiskepartnerskap och om ingående av ett protokoll med Konungariket Marocko

               BILAGA

               Förhandlingsdirektiv

               Syftet med förhandlingarna är en ändring av avtalet om fiskepartnerskap mellan Europeiska gemenskapen och Konungariket Marocko och ingående av ett protokoll till detta avtal i överensstämmelse med förordning (EU) nr 1380/2013 om den gemensamma fiskeripolitiken och med rådets slutsatser av den 19 mars 2012 om kommissionens meddelande av den 13 juli 2011 om den gemensamma fiskeripolitikens internationella dimension.

               För att främja hållbart och ansvarsfullt fiske samt bidra till strikt efterlevnad av internationell rätt, och samtidigt säkerställa ömsesidiga fördelar för EU och Marocko genom detta nya protokoll ska kommissionens förhandlingar eftersträva följande:

               ·Ge tillgång till de vatten som omfattas av det nuvarande avtalet och protokollet och till de till det självstyrande territoriet Västsahara angränsande vattnen samt till de nödvändiga tillstånden för fartyg i EU:s flotta som fiskar efter små pelagiska arter, demersala arter och långvandrande arter att fiska i dessa vatten, och därigenom bland annat upprätthålla det nätverk av partnerskapsavtal om hållbart fiske som är tillgängligt för EU-operatörer.

               ·Stödja Förenta nationernas generalsekretariats ansträngningar att nå en politisk lösning som innebär självbestämmande för folket i Västsahara och som är förenlig med principer och mål enligt Förenta nationernas stadga.

               ·Ta hänsyn till bästa tillgängliga vetenskapliga utlåtanden och relevanta förvaltningsplaner som antagits av berörda regionala fiskeriförvaltningsorganisationer i syfte att säkerställa fiskets miljömässiga hållbarhet och främja förvaltningen av världshaven på internationell nivå. Fisket bör uteslutande inriktas på tillgängliga resurser, med beaktande av den lokala flottans fiskekapacitet, samtidigt som det faktum att de berörda bestånden är gränsöverskridande eller långvandrande ägnas särskild uppmärksamhet.

               ·Eftersträva en lämplig andel av överskottsfiskeresurserna, som står helt i proportion till EU-flottornas intressen, när dessa resurser också är av intresse för andra utländska flottor, samt tillämpning av samma tekniska villkor för alla utländska flottor.

               ·Säkerställa att tillträdet till fisket bygger på EU-flottans verksamhet i regionen, mot bakgrund av de senaste och bästa tillgängliga vetenskapliga bedömningarna.

               ·Etablera en dialog för att stärka sektorspolitiken i syfte att främja genomförandet av en ansvarsfull fiskeripolitik kopplad till landets utvecklingsmål, i synnerhet när det gäller fiskeriförvaltning, kampen mot olagligt, orapporterat och oreglerat fiske, kontroll, uppföljning och övervakning av fiske och tillhandahållande av vetenskapliga utlåtanden, och främja skapandet av arbetstillfällen, vilket bland annat bidrar till att motverka de bakomliggande orsakerna till utvandring.

               ·Införa en klausul om konsekvenserna av kränkningar av mänskliga rättigheter och demokratiska principer.

               ·Införa en klausul om förmånstillträde för EU-flottan till de överskott som finns tillgängliga och om tillämpning av samma tekniska villkor för samtliga utländska flottor.

               ·Införa lämpliga mekanismer för att säkerställa att kommissionen i tillräcklig utsträckning informeras om och involveras i den geografiska och sociala fördelningen av de socioekonomiska vinster som följer av avtalet och protokollet, så att kommissionen kan säkerställa att bägge gynnar den berörda befolkningen.

               ·Införa en klausul om översyn som gör det möjligt att beakta en ömsesidigt godtagbar politisk lösning som innebär självbestämmande för folket i Västsahara och är förenlig med principer och mål enligt Förenta nationernas stadga.

               Dessutom gäller följande:

               ·Kommissionen ska, vid tidpunkten för undertecknandet, bedöma de potentiella konsekvenser som partnerskapsavtalet om hållbart fiske och dess protokoll kommer att innebära för den hållbara utvecklingen, i synnerhet när det gäller vinsterna för den berörda befolkningen och utnyttjandet av de berörda territoriernas naturresurser.

               ·Kommissionen bör vid tidpunkten för sitt förslag till undertecknande och ingående säkerställa att den befolkning som berörs av avtalet har involverats på lämpligt sätt.

               ·För att undvika att fiskeverksamheten avbryts bör det nya protokollet innehålla en klausul om provisorisk tillämpning.

               I protokollet bör i synnerhet följande anges:

               ·De fiskemöjligheter, fördelade per kategori, som ska beviljas Europeiska unionens fartyg.

               ·Den ekonomiska ersättningen och betalningsvillkoren.

               ·Mekanismerna för ett effektivt genomförande av sektorsstödet och den regelbundna övervakningen av det.


               EUROPEISKA KOMMISSIONEN
            Bryssel den 23.5.2018
            COM(2018) 403 final
            Rekommendation till
            RÅDETS REKOMMENDATION
            om Tjeckiens nationella reformprogram 2018med avgivande av rådets yttrande om Tjeckiens konvergensprogram 2018

               Rekommendation till

               RÅDETS REKOMMENDATION

               om Tjeckiens nationella reformprogram 2018

                  med avgivande av rådets yttrande om Tjeckiens konvergensprogram 2018

               EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION

               med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 121.2 och 148.4,

               med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken
                  1
               , särskilt artikel 9.2,

               med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation
                  2
               ,

               med beaktande av Europaparlamentets resolutioner
                  3
               ,

               med beaktande av Europeiska rådets slutsatser,

               med beaktande av sysselsättningskommitténs yttrande,

               med beaktande av ekonomiska och finansiella kommitténs yttrande,

               med beaktande av yttrandet från kommittén för socialt skydd,

               med beaktande av yttrandet från kommittén för ekonomisk politik, och

               av följande skäl:

               (1)Den 22 november 2017 antog kommissionen den årliga tillväxtöversikten, som inledde 2018 års europeiska planeringstermin för samordning av den ekonomiska politiken. Kommissionen tog vederbörlig hänsyn till den europeiska pelaren för sociala rättigheter som proklamerades av Europaparlamentet, rådet och kommissionen den 17 november 2017. Prioriteringarna i den årliga tillväxtöversikten godkändes av Europeiska rådet den 22 mars 2018. Den 22 november 2017 antog kommissionen, på grundval av förordning (EU) nr 1176/2011, rapporten om förvarningsmekanismen, där det inte angavs att Tjeckien var en av de medlemsstater som skulle bli föremål för en fördjupad granskning.

               (2)Landsrapporten 2018 för Tjeckien
                  4
                offentliggjordes den 7 mars 2018. Den innehöll en bedömning av hur väl Tjeckien hade lyckats med de landsspecifika rekommendationer som rådet antog den 11 juli 2017, med uppföljningen av tidigare års rekommendationer och med sina nationella Europa 2020-mål.

               (3)Den 30 april 2018 lade Tjeckien fram sitt nationella reformprogram för 2018 och sitt konvergensprogram för 2018. De båda programmen har bedömts samtidigt för att deras inbördes samband ska kunna beaktas.

               (4)Vid programplaneringen för de europeiska struktur- och investeringsfonderna för 2014–2020 har relevanta landsspecifika rekommendationer beaktats. Enligt artikel 23 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1303/2013
                  5
                får kommissionen begära att en medlemsstat ska se över och föreslå ändringar av sin partnerskapsöverenskommelse och av relevanta program när så krävs för att stödja genomförandet av relevanta rekommendationer från rådet. Kommissionen har i riktlinjerna för tillämpning av åtgärder som sammanlänkar effektiva ESI-fonder med sund ekonomisk styrning beskrivit närmare hur den kommer att tillämpa denna bestämmelse
                  6
               .

               (5)Tjeckien omfattas för närvarande av stabilitets- och tillväxtpaktens förebyggande del. I konvergensprogrammet för 2018 planerar regeringen ett samlat budgetöverskott under 2018-2021. Det medelfristiga budgetmålet – ett strukturellt underskott på 1,0 % av BNP – räknar man med att uppfylla med marginal under hela programperioden. Enligt konvergensprogrammet kommer den offentliga skuldkvoten att ligga kvar under 29,9 % av BNP fram till 2021. Det makroekonomiska scenario som ligger till grund för dessa budgetprognoser är realistiskt. Riskerna budgetmålen verkar i stort sett balanserade, med en förväntad återhämtning av offentliga investeringar och ökning av de lönerna i den offentliga sektorn. Enligt kommissionens vårprognos 2018 förväntas det strukturella saldot minska till ca 0,9 % av BNP 2018 och 0,2 % av BNP 2019 och därmed hålla sig över det medelfristiga budgetmålet. Sammantaget anser rådet att Tjeckien kan förväntas följa stabilitets- och tillväxtpaktens regler 2018 och 2019.

               (6)Tjeckien fortsätter att uppvisa medelhöga risker avseende den finanspolitiska hållbarheten på lång sikt. Medan kostnaderna för en åldrande befolkning utgör en utmaning för hälso- och sjukvård och långtidsvård, förändringar i pensionssystemet förtjänar särskild uppmärksamhet. Uppdaterade prognoser för åldersrelaterade utgifter tyder på att en större ökning än vad som anges i 2015 års åldranderapport. Pensionsutgifterna väntas öka från 8,2 % av BNP 2016 till 10,9 % av BNP 2070. Denna förväntade högre ökning av pensionsutgifterna beror främst på en begränsning av pensionsåldern på 65 år. Faktum är att anpassningen av den förväntade livslängden till den lagstadgade pensionsåldern är inte automatisk. I stället ska regeringen se över taket vart femte år, med början 2019. Eftersom det beror på regeringens beslut, tar de nuvarande beräkningarna inte hänsyn till dessa översyner av pensionsåldern. Dessutom är pensionsindexering nu mer generös och beaktar 50 % av reallönetillväxten i stället för tidigare 33 %. Effekterna av dessa förändrade utgifter uppgår till 2 procentenheter av BNP 2070. Ytterligare ändringar som för närvarande diskuteras, såsom en ökning av grundpensionen och högre pensioner för äldre pensionärer, försämrar också hållbarhetsindikatorer. När det gäller de offentliga utgifterna för hälso- och sjukvård väntas dessa öka på lång sikt med 1,1 procentenheter av BNP, vilket är högre än den uppskattade genomsnittliga ökningen på 0,9 procentenheter för Europeiska unionen. I detta sammanhang finns det tecken på ineffektiv resursanvändning i öppenvård och sjukhusvård.

               (7)En ny lag om ansvar för de offentliga finanserna infördes i början av 2017 och har avsevärt förstärkt det tjeckiska ramverket för offentliga finanser och ett oberoende finanspolitiskt råd. Ett utkast till lag om oberoende granskningar för närvarande internt kommenterade förfarandet och syftet är att behandla de kvarstående införlivande av rådets direktiv 2011/85/EU.

               (8)Den tjeckiska centralbanken kan i makrotillsynssyfte ge rekommendationer för bolånegränser, men har begränsad befogenhet att sanktionera eftersom den inte har formellt mandat att verkställa dessa. Medan de tjeckiska bankerna uppfyller vissa gränsvärden på aggregerad nivå, har de inte helt följd den tjeckiska nationalbankens riktlinjer från 2016. Bindande rättsliga begränsningar skulle troligen öka graden av efterlevnad mellan bankerna, och säkerställa finansiell stabilitet samt minska riskerna för låntagare. Ett lagförslag om ändring av lagen om den tjeckiska nationalbanken kommer förmodligen att diskuteras av parlamentet under 2018.

               (9)Tjeckien står fortfarande inför utmaningen att förbättra öppenheten och effektiviteten vid offentliga upphandlingar och förebygga korruption. Även om vissa åtgärder har vidtagits för att förbättra ramen för offentlig upphandling, är konkurrensen fortfarande är ett problem, eftersom ett enda bud lämnas i nära hälften av alla offentliga upphandlingar. Samtidigt kan införandet av en obligatorisk användning av elektroniska förfaranden ha potential att öka öppenheten och effektiviteten. De tjeckiska myndigheterna har investerat i ett nationellt elektroniskt verktyg, som bör bli alltmer användarvänligt och tillförlitligt, utöver de privata plattformar som finns för den tjeckiska marknaden. Det finns fortfarande stort utrymme för att avskaffa administrativa hinder och att utnyttja potentialen med samlad strategisk offentlig upphandling för att få bättre valuta för de offentliga medlen. Både centrala och lokala myndigheter har börjat vidta riktade initiativ för att utbilda personal som deltar i upphandlingsförfaranden. Trots gemensamma upphandlingar och expertkunskaper på vissa områden återstår stora utmaningar. Dessutom har korruption och mutor är aktuella problem för företag och allmänheten. Flera stora reformer av strategin mot korruption har antagits, medan vissa områden fortfarande inte har behandlats.

               (10)Resultatet av e-förvaltningen är lägre än genomsnittet i Europeiska unionen, men relevanta rättsliga åtgärder har vidtagits i syfte att säkerställa ökad tillgång och tillgänglighet till dessa tjänster. Vissa storskaliga initiativ väntas införas 2018, men deras framgång kommer att vara beroende av myndigheternas förmåga att öka medvetenheten och tillhandahålla användarvänliga lösningar.

               (11)Vissa administrativa och lagstiftningsmässiga bördor hämmar investeringarna. Dessa rör främst bygglov och skattekomplexitet. Faktum är dock att myndigheterna antog en ändring av bygglagen, som förenklar förfarandet för bygglov genom att ta med miljökonsekvensbedömningen i zonindelningsbeslutet eller i gemensamma planbestämmelser och bygglov. Det är dock oklart om detta också skulle kunna effektivisera förfarandena för stora infrastrukturprojekt, eftersom flera andra tillstånd har inte tagits med i denna gemensamma tillståndssystem. En ändring av gällande lagstiftning om anläggning av transportinfrastruktur håller på att diskuteras i parlamentet. Ändringar har gjorts i skattesystemet för att förbättra skatteuppbörden, skattereglering och skattesatser har flyttats allt högre upp på listan problematiska områden för företagande. Den nya regeringen har tillkännagett tänkbara förändringar i syfte att öka insynen och förenkla skattesystemet, inbegripet pågående arbete med att modernisera lagstiftningen om inkomstskatt. Kostnaderna för att följa lagarna har ökat något och ligga kvar över genomsnittet i Europeiska unionen. Även om ytterligare skatteinkomster har genererats, har mervärdeskontrollen ökat den tid som behövs för att efterleva skattereglerna. Trots det avsevärt minskade antalet timmar för att följa skattelagstiftningen jämfört med tidigare befinner sig Tjeckien fortfarande i den övre delen av skalan. Dessutom skulle de nya sänkta mervärdesskattesatserna kunna öka komplexiteten i systemet för mervärdesskatt, särskilt för små och medelstora företag.

               (12)Den tjeckiska ekonomin går över mot mer kunskapsintensiva verksamheter, men det finns fortfarande ett flertal flaskhalsar som hindrar utvecklingen av ett välfungerande system för forskning och innovation. Ökningen av näringslivets investeringar i forskning och utveckling är främst pådriven av utländska direktinvesteringar. Utgifter för forskning och utveckling av inhemska företag har sjunkit under de senaste två åren. Trots betydande offentliga investeringar i forskning och utveckling, uppvisar Tjeckien medelmåttiga resultat när det gäller kvaliteten på sin offentliga vetenskapliga bas. Politiska åtgärder har antagits för att skapa band mellan den akademiska världen och näringslivet samt förbättra den offentliga forskningsbasen, men resultaten har hittills varit begränsade och att reformerna är ännu inte fullständigt genomförda. Dessutom är fortfarande styrningen av forsknings- och innovationssystemet fragmenterad.

               (13)Högkvalitativ inkluderande utbildning är av största vikt med tanke på allt fler flaskhalsar på den tjeckiska arbetsmarknaden. Utbildningen fortsätter att påverkas starkt av elevernas socioekonomiska bakgrund. Inkluderande utbildning har ännu inte genomförts fullt ut, särskilt när det gäller romska barn. Brist på kvalificerade lärare, i kombination med de demografiska prognoserna, tyder på att det skulle bli svårare att rekrytera och behålla lärare. Det planerade nya karriärsystemet för lärare, som skulle ha kopplat ihop fortbildning, karriärutveckling och löner, antogs inte av parlamentet. Lärarnas löner är fortfarande låga jämfört med andra arbetstagare med högre utbildning, men ytterligare löneökningar är planerade för de kommande åren. Läraryrket därför fortfarande relativt oattraktivt för begåvade unga människor. Slutligen kommer framgången med reformen för att göra utbildningen mer inkluderande (som infördes 2016 med stöd från Europeiska socialfonden) att vara beroende av tillgången till tillräcklig och hållbar nationell finansiering, ytterligare utbildning för lärare och lärarassistenter samt åtgärder för att öka allmänhetens medvetenhet om fördelarna med utbildning för alla.

               (14)Tjeckien har för närvarande en stark arbetsmarknad. Sysselsättningen har ökat stadigt under de senaste sex åren och arbetslösheten har sjunkit betydligt. Potentialen hos kvinnor, lågutbildade och personer med funktionsnedsättningar är emellertid underutnyttjad. Mot bakgrund av bristen på arbetskraft finns det ett tydligt utrymme för att öka deras deltagande på arbetsmarknaden. Skillnaden i sysselsättning och löner mellan könen är fortfarande hög trots den senaste tidens åtgärder som flexiblare föräldraledighet och ökat antal barnomsorgsplatser. Förvärvsfrekvensen bland kvinnor är fortfarande betydligt lägre än bland män. Moderskap har fortfarande en betydande inverkan på arbetsmarknadsdeltagandet, kopplat till den bristande tillgången på barnomsorg till rimliga priser, rätt till lång föräldraledighet, låg användning av flexibla arbetsformer och brist på inrättningar för patienter med långvarigt vårdbehov. Under 2016 var endast 4,7 % av barn under tre år i formell barnomsorg. Även om lågutbildade utgör en liten andel av befolkningen, är sysselsättningsgraden bland dem betydligt lägre än bland medel- och högutbildade. Även sysselsättningsgraden bland personer med funktionsnedsättningar ligger under EU-genomsnittet, trots den rekordlåga allmänna arbetslösheten och brist på arbetskraft. Detta skulle kunna motivera till ett utnyttjande av potentialen hos personer med funktionsnedsättningar. På grund av begränsad kapacitet kan de offentliga arbetsförmedlingarna för närvarande inte ge arbetssökande individanpassat, kontinuerligt stöd. Om de offentliga arbetsförmedlingarna ökar sin uppsökande verksamhet och aktiveringskapacitet, kan det tillsammans med effektiva och riktade aktiva arbetsmarknadsåtgärder och individanpassade tjänster öka dessa gruppers deltagande. Kompetenshöjande initiativ (som även omfattar den digitala färdigheter) skulle kunna förbättra tillträdet till arbetsmarknaden.

               (15)Kommissionen har inom ramen för den europeiska planeringsterminen för 2018 gjort en omfattande analys av Tjeckiens ekonomiska politik och redogjort för den i 2018 års landsrapport. Den har även bedömt konvergensprogrammet för 2018 och det nationella reformprogrammet för 2018 samt uppföljningen av de rekommendationer Tjeckien har fått tidigare år. Kommissionen har beaktat inte bara programmens relevans för hållbarheten i finanspolitiken och den socioekonomiska politiken i Tjeckien utan också huruvida unionens regler och riktlinjer har iakttagits, mot bakgrund av behovet att stärka den övergripande ekonomiska styrningen i unionen genom att framtida nationella beslut fattas med beaktande av synpunkter på unionsnivå.

               (16)Mot bakgrund av denna bedömning har rådet granskat konvergensprogrammet för 2018, och anser att Tjeckien förväntas följa stabilitets- och tillväxtpakten.

               HÄRIGENOM REKOMMENDERAS Tjeckien att under 2018 och 2019 vidta följande åtgärder:

               1.Förbättra de offentliga finansernas långsiktiga hållbarhet, särskilt i pensionssystemen. Åtgärda brister i de offentliga upphandlingsförfarandena, särskilt genom att möjliggöra mer kvalitetsbaserad konkurrens och genom att vidta åtgärder mot korruption.

               2.Minska den administrativa bördan för investeringar, bland annat genom att påskynda tillståndsförfaranden för anläggning av infrastruktur. Undanröja flaskhalsar som hindrar forskning, utveckling och innovation, särskilt genom att öka innovationskapaciteten hos inhemska företag. Stärka utbildningssystemens kapacitet att erbjuda inkluderande utbildning av god kvalitet, bland annat genom att främja läraryrket. Gynna sysselsättningen bland kvinnor, lågutbildade och personer med funktionsnedsättningar, bland annat genom att öka de aktiva arbetsmarknadsåtgärdernas effektivitet.

               Utfärdad i Bryssel den

                     På rådets vägnar

                     Ordförande

                     (1)

                        EGT L 209, 2.8.1997, s. 1.

                     (2)

                        COM(2018) 403 final.

                     (3)

                        P8_TA(2018)0077 och P8_TA(2018)0078.

                     (4)

                        SWD(2018) 202 final.

                     (5)

                        Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1303/2013 av den 17 december 2013 om fastställande av gemensamma bestämmelser för Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden, Sammanhållningsfonden, Europeiska jordbruksfonden för landsbygdsutveckling och Europeiska havs- och fiskerifonden, om fastställande av allmänna bestämmelser för Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden, Sammanhållningsfonden och Europeiska havs- och fiskerifonden samt om upphävande av rådets förordning (EG) nr 1083/2006 (EUT L 347, 20.12.2013, s. 320).

                     (6)

                        COM(2014) 494 final.


               EUROPEISKA KOMMISSIONEN
            Bryssel den 23.5.2018
            COM(2018) 421 final
            Rekommendation till
            RÅDETS REKOMMENDATION
            om Portugals nationella reformprogram 2018med avgivande av rådets yttrande om Portugals stabilitetsprogram 2018

               Rekommendation till

               RÅDETS REKOMMENDATION

               om Portugals nationella reformprogram 2018

                  med avgivande av rådets yttrande om Portugals stabilitetsprogram 2018

               EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION

               med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 121.2 och 148.4,

               med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken
                  1
               , särskilt artikel 5.2,

               med beaktande av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1176/2011 av den 16 november 2011 om förebyggande och korrigering av makroekonomiska obalanser
                  2
               , särskilt artikel 6.1,

               med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation
                  3
               ,

               med beaktande av Europaparlamentets resolutioner
                  4
               ,

               med beaktande av Europeiska rådets slutsatser,

               med beaktande av sysselsättningskommitténs yttrande,

               med beaktande av ekonomiska och finansiella kommitténs yttrande,

               med beaktande av yttrandet från kommittén för socialt skydd,

               med beaktande av yttrandet från kommittén för ekonomisk politik, och

               av följande skäl:

               (1)Den 22 november 2017 antog kommissionen den årliga tillväxtöversikten, som inledde 2018 års europeiska planeringstermin för samordning av den ekonomiska politiken. Kommissionen tog vederbörlig hänsyn till den europeiska pelaren för sociala rättigheter som proklamerades av Europaparlamentet, rådet och kommissionen den 17 november 2017. Prioriteringarna i den årliga tillväxtöversikten godkändes av Europeiska rådet den 22 mars 2018. Den 22 november 2017 antog kommissionen, på grundval av förordning (EU) nr 1176/2011, rapporten om förvarningsmekanismen, där det angavs att Portugal var en av de medlemsstater som skulle bli föremål för en fördjupad granskning. Samma dag antog kommissionen också en rekommendation till rådets rekommendation om den ekonomiska politiken för euroområdet, som godkändes av Europeiska rådet den 22 mars 2018. Den 14 maj 2018 antog rådet rekommendationen om den ekonomiska politiken för euroområdet (nedan kallad rekommendationen för euroområdet).

               (2)Med tanke på att ekonomierna i den ekonomiska och monetära unionen är tätt sammanvävda bör Portugal, i egenskap av medlemsstat med euron som valuta, se till att rekommendationen för euroområdet, såsom återgiven i rekommendationerna 1–3 nedan, genomförs fullständigt och i tid.

               (3)Landsrapporten 2018 för Portugal
                  5
                offentliggjordes den 7 mars 2018. Den innehöll en bedömning av hur väl Portugal hade lyckats med de landsspecifika rekommendationerna som rådet antog den 11 juli 2017, med uppföljningen av tidigare års rekommendationer och med sina nationella Europa 2020-mål. Den innehöll också en fördjupad granskning enligt artikel 5 i förordning (EU) nr 1176/2011, vars resultat också offentliggjordes den 7 mars 2018
                  6
               . Av analysen drog kommissionen slutsatsen att Portugal har makroekonomiska obalanser. Framför allt det stora beståndet av nettoutlandsskuld, den privata och offentliga skuldsättningen och en stor andel nödlidande lån utgör sårbarheter, mot bakgrund av en låg produktivitetstillväxt. Det krävs en återhållsam bytesbalans och bibehållna konkurrenskraftsökningar för att nettoutlandsskulden ska korrigeras. Den privata skuldsättningen fortsätter att minska från höga nivåer på grund av en återgång till nominell tillväxt och något negativa kreditflöden, medan den offentliga skuldkvoten väntas minska trendmässigt mot bakgrund av ett kvarstående skuldsaneringsbehov. Insatser inom den finansiella sektorn bidrog till att minska stabilitetsriskerna, även om bankerna fortfarande dras med låg lönsamhet och en stor (men krympande) stock av nödlidande lån. Högre produktivitetstillväxt är en förutsättning för bättre utsikter för konkurrenskraften, skuldsaneringen och den potentiella tillväxten. Arbetslösheten har minskat kraftigt i flera år. Det kvarstår dock brister i de politiska åtgärderna, särskilt när det gäller den planerade minskningen av antalet nödlidande lån och förbättringen av företagsklimatet. Det blir nödvändigt att övervaka hur ett antal reformplaner, bl.a. åtgärder mot segmentering av arbetsmarknaden och strukturella reformer för att öka de offentliga finansernas hållbarhet, antas och genomförs.

               (4)Den 27 april 2018 lade Portugal fram sitt nationella reformprogram för 2018 och sitt stabilitetsprogram för 2018. De båda programmen har bedömts samtidigt för att deras inbördes samband ska kunna beaktas. Enligt stabilitetsprogrammet förväntas den offentliga skuldkvoten stadigt minska. Portugals nationella reformprogram omfattar såväl kortsiktiga som långsiktiga åtaganden och även utmaningarna i landsrapporten för 2018. I programmet annonseras framför allt åtgärder inom kvalifikationer och innovation, som kan främja produktiviteten och öka värdet på den portugisiska exporten. Den strategi som lagts fram för att minska nödlidande lån och åtgärden för att främja företagskapitalisering bidrar till att minska skuldsättningen i den portugisiska ekonomin och sanerar bankernas balansräkningar. Sammantaget skulle ett effektivt genomförande av de framlagda programmen stödja korrigeringen av obalanser.

               (5)Vid programplaneringen för de europeiska struktur- och investeringsfonderna (nedan kallade ESI-fonder) för 2014–2020 har relevanta landsspecifika rekommendationer beaktats. Enligt artikel 23 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1303/2013
                  7
                får kommissionen begära att en medlemsstat ska se över och föreslå ändringar av sin partnerskapsöverenskommelse och av relevanta program när så krävs för att stödja genomförandet av relevanta rekommendationer från rådet. Kommissionen har i riktlinjerna för tillämpning av åtgärder som sammanlänkar effektiva ESI-fonder med sund ekonomisk styrning beskrivit närmare hur den kommer att tillämpa denna bestämmelse
                  8
               .

               (6)Portugal omfattas för närvarande av stabilitets- och tillväxtpaktens förebyggande del och av övergångsreglerna för skuldkriteriet. I stabilitetsprogrammet för 2018 planerar Portugal att nå ett samlat underskott på 0,7 % och 0,2 % av BNP 2018 respektive 2019, och en ytterligare förbättring till ett överskott på 1,4 % av BNP senast 2021. I dessa planer ingår inte bankstödåtgärdernas potentiellt minskande effekt på underskottet från och med 2019 och framåt. Det medelfristiga budgetmålet – ett strukturellt överskott på 0,25 % av BNP – är tänkt att uppnås senast 2020. I stabilitetprogrammet för 2018 förväntas den offentliga skuldkvoten nå 122,2 % 2018 och 118,4 % 2019, och därefter 107,3 % 2021. Det makroekonomiska scenario som ligger till grund för dessa budgetprognoser är rimligt för 2018 och därefter gynnsamt under de följande åren. De åtgärder som ska stödja de planerade underskottsmålen från 2018 och framåt har dock inte beskrivits tillräckligt.

               (7)I Portugals stabilitetsprogram för 2018 anges att budgetkonsekvenserna av de omfattande okontrollerade skogsbränderna under 2017 var betydande, och det ges även tillräckliga belägg för dessa extra budgetkostnaders art och omfattning.  Framför allt anger stabilitetsprogrammet att det i 2018 års budget ingår exceptionella utgifter på cirka 0,07 % av BNP till förmån för förebyggande åtgärder för att skydda det nationella territoriet mot okontrollerade skogsbränder. I stabilitetsprogrammet fastställs engångsutgifter för krishantering och förebyggande. På grund av dessa utgifters integrerade natur och den direkta kopplingen till de omfattande okontrollerade skogsbränderna 2017 skulle den särskilda behandlingen av utgifter för att bekämpa okontrollerade skogsbränder kunna beaktas vid tillämpningen av klausulen för ovanliga händelser. Enligt kommissionen uppgår de extra utgifterna för förebyggande åtgärder under 2018 till 0,07 % av BNP. Bestämmelserna i artiklarna 5.1 och 6.3 i förordning (EG) nr 1466/97 gör det möjligt att ta hänsyn till dessa extra utgifter, eftersom dessa aldrig tidigare skådade omfattande okontrollerade skogsbränder betraktas som en ovanlig händelse som har stor inverkan på Portugals offentliga finanser och eftersom den finanspolitiska hållbarheten inte äventyras av att landet tillfälligt tillåts avvika från anpassningsbanan mot det medelfristiga budgetmålet. En slutlig bedömning, även av de stödberättigande beloppen, kommer att göras på våren 2019 på grundval av faktiska uppgifter från de portugisiska myndigheterna.

               (8)Den 11 juli 2017 gav rådet Portugal rekommendationen att säkerställa att de primära offentliga nettoutgifternas nominella tillväxt
                  9
                inte överskrider 0,1 % 2018, vilket motsvarar en årlig strukturell anpassning på minst 0,6 % av BNP. Samtidigt kommer bedömningen av utkastet till 2018 års budgetplan och påföljande bedömning av 2018 års budgetutfall att behöva ta vederbörlig hänsyn till målsättningen att nå en finanspolitisk inriktning som bidrar till att både stärka den pågående återhämtningen och säkerställa hållbarheten i de offentliga finanserna. På grundval av kommissionens bedömning i samband med yttrandet om Portugals utkast till budgetplan av hur stark återhämtningen i Portugal varit, med vederbörlig hänsyn tagen till hållbarhetsutmaningarna, behöver inga ytterligare aspekter i det avseendet beaktas. Enligt kommissionens vårprognos 2018 finns det en risk för en betydande avvikelse från den rekommenderade anpassningen 2018 och under åren 2017 och 2018 tillsammans.

               (9)Mot bakgrund av Portugals offentliga skuldkvot på över 60 % av BNP och förväntade produktionsgap på 1,3 % bör de primära offentliga nettoutgifterna9 inte öka snabbare under 2019 än 0,7 % av BNP, vilket är i linje med den strukturella anpassning på 0,6 % som svarar mot kravmatrisen i stabilitets- och tillväxtpakten. Om politiken förblir oförändrad finns det risk för en betydande avvikelse från det kravet under 2019 och under den sammantagna perioden 2018–2019. Enligt prognoserna kommer Portugal samtidigt att följa övergångsreglerna för skuldkriteriet 2018 och 2019. Allmänt sett anser rådet att de nödvändiga åtgärderna bör vidtas från 2018 för att det ska gå att följa stabilitets- och tillväxtpaktens regler. Det skulle vara klokt att använda oförutsedda intäkter för att ytterligare minska den offentliga skuldkvoten.

               (10)Säkerställandet av en hållbar statsskuld hänger samman med en hållbar budgetkonsolidering genom strukturella förbättringar av de offentliga finanserna i form av effektivare skatteuppbörd och utgiftskontroll. För att utgiftskontrollen ska kunna förbättras krävs en effektiv kontroll av efterlevnaden av lagen om kontroll av åtaganden, ett genomförande av budgetramlagen inom angiven tid och med disciplin och fortsatt översyn och rationalisering av utgifterna. Planeringen och genomförandet av budgeten är fortfarande en stor utmaning, framför allt inom hälso- och sjukvårdssektorn, där antalet sena betalningar (utestående fordringar) fortfarande är stort, vilket också tyder på svagheter i redovisningen och ledningen. För att få till stånd en hållbar budgetkonsolidering måste de höga och stigande kostnaderna för den åldrande befolkningen åtgärdas. På medellång sikt förväntas de större åldersrelaterade finanspolitiska riskerna till stor del hänga samman med kostnaderna för att finansiera pensionerna, medan hälso- och sjukvårdskostnaderna kommer att öka trycket på lång sikt. Insatser för att förbättra pensionssystemets hållbarhet på medellång sikt i kombination med en heltäckande strategi för att täcka hälso- och sjukvårdskostnaderna för en åldrande befolkning skulle bidra till att minska dessa risker.

               (11)Utgiftskontroll, skuldförvaltning och en allmän förbättrad finanspolitisk hållbarhet för statsägda företag kunde avsevärt bidra till en strukturell förbättring av de offentliga finanserna. Även om den totala nettoinkomsten är fortsatt negativ har de statsägda företagens rörelseresultat i allmänhet förbättrats under senare år, förutom inom hälso- och sjukvårdssektorn, där de har försämrats. Den totala okonsoliderade skulden för de offentliga företagen inom den offentliga sektorn är fortsatt hög, cirka 19,0 % av ´BNP i slutet av 2017. Insatser för att förbättra övervakningen av de statsägda företagen planeras, men effekten av dem är osäker. En pågående skuldförvaltnings- och rekapitaliseringsplan för statsägda företag bör minska skuldsättningen och sänka räntekostnaderna, men goda incitament kan förstärkas genom en förutsägbar och transparent ram för begränsade budgetöverföringar.

               (12)Återhämtningen på den portugisiska arbetsmarknaden fortsätter, i linje med de starkare ekonomiska resultaten. Omkring 150 000 fler arbetstillfällen skapades under 2017 och sysselsättningen (20–64 år) ökade till 73,4 % 2017, till de nivåer som rådde före krisen. Arbetslösheten minskade kraftigt och ligger nu under genomsnittet i euroområdet. Långtidsarbetslösheten har också sjunkit snabbt, även om den fortfarande är relativt hög. Vid sidan av pågående aktiva arbetsmarknadsåtgärder, undantag från de sociala avgifterna och en arbetsförmedlingsmodell med individanpassat stöd till arbetssökande ämnar Portugal också införa gemensamma kontaktpunkter för sysselsättning under 2018. Detta kunde bidra till att aktiveringsåtgärderna får större spridning. Fattigdoms- och ojämlikhetsindikatorerna har också förbättrats. Andelen människor som löper risk för fattigdom eller social utestängning närmar sig EU-genomsnittet, och inkomsterna för den fattigaste tjugo procenten har ökat sedan 2015. Men inkomstskillnaderna är fortfarande stora. Dessutom är sociala transfereringar (exklusive pensioner) inte särskilt effektiva när det gäller att lyfta människor ur fattigdomen, minimiinkomstsystemens ändamålsenlighet är begränsad (även om den förbättrats) och bostäder till ett överkomligt pris ett allt större problem för låginkomsthushåll.

               (13)Trots att de fasta arbetstillfällena ökade kraftigt under 2017, stannade andelen tillfälligt anställda kvar på 22 %, en av de högsta nivåerna i EU. Under 2017 befann sig 82 % av de tillfälligt anställda ofrivilligt i den här situationen. Även om allt fler övergår från tillfälliga till fasta anställningar, är tillfälliga kontrakt normen för arbetslösa som hittar ett arbete. Dessutom växte (den redan breda) löneklyftan mellan tillfälligt och fast anställda under krisen. Åtgärderna för att främja skapande av fasta anställningar (t.ex. åtgärden Contrato-Emprego) och undantagen från sociala avgifter vid rekrytering av personer som hör till sårbara grupper visade sig vara effektiva, men tillämpades endast i begränsad omfattning. Vissa aspekter av anställningsskyddet och besvärliga domstolsförfaranden kan fortfarande avskräcka företag från att anställa på tillsvidareavtal. För tillfället planeras emellertid inga åtgärder för att se över lagen om uppsägningar. Regeringen planerar åtgärder för att avhjälpa segmenteringen på arbetsmarknaden genom trepartsdiskussioner med arbetsmarknadens parter.

               (14)Den totala kompetensnivån hos den vuxna arbetskraften är fortfarande bland de lägsta i Europa och ett hinder för landets innovationspotential och konkurrenskraft. Hit räknas även de digitala färdigheterna: år 2017 hade endast 50 % av befolkningen i åldern 16–74 minst grundläggande digitala kunskaper (jämfört med EU-genomsnittet på 57 %). Program för att förbättra färdigheterna håller på att genomföras (framför allt Qualifica och det nationella initiativet för digitala färdigheter, Incode 2030), men hur effektiva programmen är när det gäller att uppdatera arbetstagarnas grundläggande färdigheter (matematikkunskaper, läskunnighet och digital kompetens) och i slutändan öka produktiviteten beror på utbildningens kvalitet och omfattning, och här är det fråga om mer än enbart erkännande av kompetens. Även om den senaste tidens ökningar av minimilönen (en kumulativ ökning på 18,3 % sedan 2014) inte verkar ha skadat sysselsättningen bland lågutbildade, har den betydande ökningen av antalet arbetstagare som omfattas, upp till 20,4 % under det tredje kvartalet 2017, lett till ökad lönekomprimering. Det här riskerar att minska lönepremierna på grund av färdigheter, särskilt mellan personer med låg eller medelhög utbildning, och sänker på så sätt incitamenten för dem med låg utbildning att investera i utbildning. Regeringen och arbetsmarknadens parter bevakar noga minimilönens utveckling.

               (15)Andelen unga med högst grundskoleutbildning är fortfarande högre än EU-genomsnittet, men sjunker trendmässigt på lång sikt, delvis tack vare insatser som gjorts för att uppmuntra utbildning och minska skolavhopp. Utbildningsresultaten fortsätter att förbättras, men ojämlikheten väcker oro, eftersom det finns stora skillnader i andelen lågpresterande elever mellan den lägsta och den högsta socioekonomiska kvartilen. Antalet personer med högre utbildning (30–34 år) minskade från 34,6 % 2016 till 33,9 2017, vilket är långt från det nationella målet på 40 % senast 2020. Trots att sysselsättningen är hög bland dem som fått en examen inom naturvetenskap, ingenjörsvetenskap, teknik och matematik är det få som vill börja studera dessa ämnen.

               (16)Trots den positiva utvecklingen inom det portugisiska forsknings- och innovationssystemet under de senaste åren, framför allt vad gäller de mänskliga resursernas och den vetenskapliga produktionens kvantitet och kvalitet, finns det fortfarande stora flaskhalsar när man vill skapa en kultur och villkor för ett effektivare samarbete mellan näringslivet och den akademiska världen. De kan bestå av hinder för kunskaps- och tekniköverföring, saluföring av forskningsresultat samt en karriärutveckling för forskare som inte i tillräckligt hög grad sporrar dem att undersöka möjligheterna till forskning inom och samarbete med näringslivet.  Att ytterligare öka medvetenheten om och skapa större klarhet i fråga om immateriella rättigheter vid samarbete mellan den akademiska världen och näringslivet skulle kunna bidra till att förkorta tiden för att nå avtalsenliga mål, förvandla den vetenskapliga kunskapen till något som man kan tjäna pengar på och förbättra den ekonomiska potentialen.

               (17)En omfattande strategi håller på att genomföras för att snabbare minska antalet nödlidande lån. På så sätt kunde andelen nödlidande lån minska från 17,2 % av bruttolånen i slutet av 2016 till 14,6 % under det tredje kvartalet 2017. Företagens nödlidande lån väcker särskild oro, eftersom de står för cirka två tredjedelar av det totala antalet. Andelen nödlidande lån är fortsatt hög, cirka 26,6 % av de totala lånen. Att minska andelen problemtillgångar är viktigt för att man ska kunna frigöra lån för nya investeringar och hållbar tillväxt. Emellertid gör förfarandena i samband med insolventa företag och de små sekundärmarknaderna för problemtillgångar det svårt att minska andelen nödlidande lån. Även om kapitalökningarna, tillsammans med de pågående ansträngningarna att minska kostnaderna, förbättrar utsikterna inom den finansiella sektorn, har landet fortfarande låg lönsamhet och svaga kapitalbuffertar och är exponerat för statsskuldsrisker.

               (18)Tillgången till finansiering och kapital är fortfarande en av de stora utmaningarna för den portugisiska ekonomin. Att få en stabil tillgång till finansiering, framför allt eget kapital, anses vara en av de största utmaningarna för de portugisiska företagen, något som ytterligare förvärras av kraven på skuldsanering. De alternativa finansieringskällornas betydelse är ringa. Under de senaste åren har nya program och kreditmöjligheter skapats och företagsklimatet förbättrats, men det finns fortfarande utrymme för förbättringar. Samtidigt är antalet nödlidande lån högt och företagens skulder stora, även om bägge håller på att minska, och en bättre fördelning av kapital till mer produktiva företag skulle gynna investeringsklimatet.

               (19)Trots att framsteg gjorts med att åstadkomma en administrativ förenkling vid övergripande frågor som påverkar invånarnas och företagens dagliga liv, bromsas investeringar och en effektiv resursfördelning av sektorsspecifika rättsliga och administrativa hinder. Här är behovet av sektorsspecifika reformer mycket stort. Arbetsflöden måste ses över och tidsfrister för beslutsfattande förkortas, undantag från principen om tyst godkännande bör göras endast i mycket speciella fall och godkännandesystem som kräver att flera handlingar ska lämnas in bör ersättas med ”ansvarsförklaringar”. De administrativa avgifterna inom byggsektorn bör strömlinjeformas med de verkliga kostnaderna. Konkurrensen inom den offentliga upphandlingen är begränsad. Översynen av lagen om offentlig upphandling syftar till att främja insyn, konkurrens och bättre förvaltning av offentliga kontrakt. Genomförande av de nya reglerna bör övervakas, inklusive effekten av de strängare reglerna för direkt tilldelning. Även om det portugisiska rättssystemet blir allt effektivare, är längden på förfarandena vid förvaltningsdomstolar fortfarande ett problem. Enligt företagen ställer korruption och bristande insyn fortfarande till med problem. Även om framsteg gjorts för att lagföra korruption har ansträngningarna för att förbättra integriteten inom de offentliga institutionerna hittills inte uppvisat tillräckliga resultat.

               (20)Efter det finansiella stödprogrammet har lagstiftningsreformerna varit få eller också har de stannat upp eller upphävts. Koncerner får inte tillhandahålla vissa yrkesmässiga tjänster. De förordningar som reglerar vissa yrkesmässiga affärstjänster, framför allt rättsliga tjänster, är mindre omfattande än ramlagen i avgörande frågor, såsom rättslig form, aktieinnehav, förvaltning, reklam och sektorsövergripande rutiner. En reform av godkännandet och registreringen av tillhandahållare av byggtjänster har i liten grad kompletterats med lättare kontroller för installationstjänster och byggkontroll.

               (21)Kommissionen har inom ramen för den europeiska planeringsterminen för 2018 gjort en omfattande analys av Portugals ekonomiska politik och redogjort för den i 2018 års landsrapport. Den har även bedömt stabilitetsprogrammet för 2018, det nationella reformprogrammet för 2018 samt uppföljningen av de rekommendationer Portugal har fått tidigare år. Kommissionen har beaktat inte bara programmens relevans för hållbarheten i finanspolitiken och den socioekonomiska politiken i Portugal utan också i vilken utsträckning unionens regler och riktlinjer har iakttagits, mot bakgrund av behovet att stärka den övergripande ekonomiska styrningen i unionen genom att framtida nationella beslut fattas med beaktande av synpunkter på unionsnivå.

               (22)Mot bakgrund av denna bedömning har rådet granskat stabilitetsprogrammet för 2018 och dess yttrande
                  10
                återspeglas särskilt i rekommendation 1 nedan.

               (23)Mot bakgrund av kommissionens fördjupade granskning och denna bedömning har rådet granskat det nationella reformprogrammet och stabilitetsprogrammet. Dess rekommendationer enligt artikel 6 i förordning (EU) nr 1176/2011 återspeglas i rekommendationerna 1–3 nedan.

               HÄRIGENOM REKOMMENDERAS Portugal att under 2018 och 2019 vidta följande åtgärder:

               1.Säkerställa att de primära offentliga nettoutgifternas nominella tillväxt inte överskrider 0,7 % 2019, vilket motsvarar en årlig strukturell anpassning på 0,6 % av BNP. Använda oförutsedda intäkter för att påskynda minskningen av den offentliga skuldkvoten. Förbättra utgiftskontrollen, kostnadseffektiviteten och budgeteringen, framför allt inom hälso- och sjukvård med fokus på att minska de utestående betalningarna på sjukhusen. Förbättra den finanspolitiska hållbarheten för de statsägda företagen, framför allt genom att förbättra deras totala nettoinkomst och minska skulderna.

               2.Skapa gynnsamma förutsättningar för tillsvidareanställningar, bl.a. genom att se över den rättsliga ramen i samråd med arbetsmarknadsparterna. Öka de vuxnas kompetens, bl.a. digitala kompetens, genom att stärka och bredda tillämpningsområdet för utbildningskomponenten i utbildningsprogram för vuxna. Öka antalet studerande inom den högre utbildningen, framför allt inom naturvetenskap och teknik.

               3.Effektivisera förfarandena vid insolvens och indrivning och minska hindren för sekundärmarknader för nödlidande lån. Förbättra företagens tillgång till finansiering. Minska den administrativa bördan genom att förkorta förfarandefristerna och i större utsträckning använda tyst godkännande samt minska kraven på inlämnande av dokument. Avlägsna kvarstående regleringshinder genom att säkerställa ett korrekt genomförande av ramlagen för mycket reglerade yrken. Öka effektiviteten i förvaltningsdomstolarna, bl.a. genom att förkorta handläggningstiden.

               Utfärdad i Bryssel den

                     På rådets vägnar

                     Ordförande

                     (1)

                        EUT L 209, 2.8.1997, s. 1.

                     (2)

                        EUT L 306, 23.11.2011, s. 25.

                     (3)

                        COM(2018) 421 final.

                     (4)

                        P8_TA(2018)0077 och P8_TA(2018)0078.

                     (5)

                        SWD(2018) 220 final.

                     (6)

                        COM(2018) 120 final.

                     (7)

                        Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1303/2013 av den 17 december 2013 om fastställande av gemensamma bestämmelser för Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden, Sammanhållningsfonden, Europeiska jordbruksfonden för landsbygdsutveckling och Europeiska havs- och fiskerifonden, om fastställande av allmänna bestämmelser för Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden, Sammanhållningsfonden och Europeiska havs- och fiskerifonden samt om upphävande av rådets förordning (EG) nr 1083/2006 (EUT L 347, 20.12.2013, s. 320).

                     (8)

                        COM(2014) 494 final.

                     (9)

                        De primära offentliga nettoutgifterna består av de sammanlagda offentliga utgifterna exklusive ränteutgifter, utgifter för unionsprogram som fullt ut motsvaras av inkomster från unionsmedel och icke-diskretionära förändringar i utgifterna för arbetslöshetsersättning. Nationella fasta bruttoinvesteringar är utjämnade över fyra år. Diskretionära åtgärder på inkomstsidan eller lagstadgade inkomstökningar är inräknade. Engångsåtgärder på såväl inkomst- som utgiftssidan är avräknade.

                     (10)

                        Enligt artikel 5.2 i rådets förordning (EG) nr 1466/97.