               EUROPEISKA KOMMISSIONEN
            Bryssel den23.5.2018
            COM(2018) 426 final
            Rekommendation till
            RÅDETS REKOMMENDATION
            om Sveriges nationella reformprogram 2018med avgivande av rådets yttrande om Sveriges konvergensprogram 2018

               Rekommendation till

               RÅDETS REKOMMENDATION

               om Sveriges nationella reformprogram 2018

                  med avgivande av rådets yttrande om Sveriges konvergensprogram 2018

               EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION

               med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 121.2 och 148.4,

               med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken
                  1
               , särskilt artikel 9.2,

               med beaktande av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1176/2011 av den 16 november 2011 om förebyggande och korrigering av makroekonomiska obalanser
                  2
               , särskilt artikel 6.1,

               med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation
                  3
               ,

               med beaktande av Europaparlamentets resolutioner
                  4
               ,

               med beaktande av Europeiska rådets slutsatser,

               med beaktande av sysselsättningskommitténs yttrande,

               med beaktande av ekonomiska och finansiella kommitténs yttrande,

               med beaktande av yttrandet från kommittén för socialt skydd,

               med beaktande av yttrandet från kommittén för ekonomisk politik, och

               av följande skäl:

               (1)Den 22 november 2017 antog kommissionen den årliga tillväxtöversikten, som inledde 2018 års europeiska planeringstermin för samordning av den ekonomiska politiken. Den tog vederbörlig hänsyn till den europeiska pelaren för sociala rättigheter som proklamerades av Europaparlamentet, rådet och kommissionen den 17 november 2017. Prioriteringarna i den årliga tillväxtöversikten godkändes av Europeiska rådet den 22 mars 2018. Den 22 november 2017 antog kommissionen på grundval av förordning (EU) nr 1176/2011 även rapporten om förvarningsmekanismen, där Sverige konstaterades vara en av de medlemsstater som skulle bli föremål för en fördjupad granskning.

               (2)Landsrapporten 2018 för Sverige
                  5
                offentliggjordes den 7 mars 2018. Den innehöll en bedömning av hur väl Sverige hade lyckats med den landsspecifika rekommendation som rådet antog den 11 juli 2017, med uppföljningen av tidigare års rekommendationer och med sina nationella Europa 2020-mål. Den innehöll också en fördjupad granskning enligt artikel 5 i förordning (EU) nr 1176/2011, vars resultat också offentliggjordes den 7 mars 2018
                  6
               . Av analysen drog kommissionen slutsatsen att Sverige har makroekonomiska obalanser. Framför allt innebär övervärderade bostadspriser i kombination med hushållens ständigt ökande skuldsättning en risk för en oordnad korrigering. Hushållens redan höga skulder fortsätter att öka. Bostadspriserna har ökat snabbt och så gott som oavbrutet i nästan 20 år. Priserna sjönk dock något under det sista kvartalet 2017. Trots det tyder värderingsindikatorerna på att bostadspriserna är mycket höga i förhållande till fundamenta. Trots att bankerna förefaller tillräckligt kapitaliserade, skulle en oordnad korrigering också kunna drabba den finansiella sektorn på grund av bankernas ökande exponering för hushållens bolån. I så fall kan det uppstå spridningseffekter till grannländerna, eftersom det finns kopplingar mellan ländernas systemviktiga finansinstitut. På senare år har åtgärder vidtagits för att tygla bolåneutvecklingen och för att öka bostadsbyggandet. De politiska åtgärder som vidtagits hittills har dock inte varit tillräckliga för att åtgärda de uppblåsta bostadspriserna, och det finns fortfarande luckor i politiken, särskilt när det gäller skatteincitament för bostadsägande samt bostadsutbudets och hyresmarknadens funktion.

               (3)Den 27 april 2018 lade Sverige fram sitt nationella reformprogram för 2018 och sitt konvergensprogram för samma år. För att beakta deras inbördes samband har de båda programmen bedömts samtidigt.

               (4)Vid programplaneringen för de europeiska struktur- och investeringsfonderna (nedan kallade ESI-fonder) för 2014–2020 har relevanta landsspecifika rekommendationer beaktats. Enligt artikel 23 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1303/2013
                  7
                får kommissionen begära att en medlemsstat ska se över och föreslå ändringar av sin partnerskapsöverenskommelse och av relevanta program när så krävs för att stödja genomförandet av relevanta rekommendationer från rådet. Kommissionen har i riktlinjerna för tillämpning av åtgärder som sammanlänkar effektiva europeiska struktur- och investeringsfonder med sund ekonomisk styrning beskrivit närmare hur den kommer att tillämpa denna bestämmelse
                  8
               .

               (5)Sverige omfattas för närvarande av stabilitets- och tillväxtpaktens förebyggande del. Enligt konvergensprogrammet för 2018 planerar regeringen att nå ett överskott på 1,0 % av BNP för 2018 och att fortsätta uppfylla det medelfristiga budgetmålet, dvs. ett strukturellt underskott på 1 % av BNP, under hela programperioden. Enligt konvergensprogrammet för 2018 väntas den offentliga skuldkvoten sjunka till 37,3 % av BNP under 2018 och fortsätta att sjunka till 29,0 % för 2021. Ekonomisk tillväxt och sunda offentliga finanser är de viktigaste drivkrafterna för den sjunkande skuldkvoten. Det makroekonomiska scenario som ligger till grund för dessa budgetprognoser är realistiskt. Enligt kommissionens vårprognos 2018 beräknas det strukturella saldot uppgå till ett överskott på 0,7 % av BNP 2018 och ett överskott på 1,0 % av BNP 2019, vilket är över det medelfristiga budgetmålet. Rådet anser, på grundval av sin bedömning av konvergensprogrammet 2018 och med beaktande av kommissionens vårprognos 2018, att Sverige kan väntas följa stabilitets- och tillväxtpaktens regler under 2018 och 2019.

               (6)Hushållens skuldsättning har fortsatt att öka från redan höga nivåer. Hushållens skulder ökade med 7,0 % under 2017, och uppgick till ca 86 % av BNP och 184 % av den disponibla inkomsten – vilket är bland de högsta nivåerna i EU. Efter en liten nedgång under 2016 ökade skulderna i förhållande till nettoinkomsterna (skuldkvoten) för nya bolånetagare igen under 2017 och uppgick i genomsnitt till 411 %, vilket är en ny högsta nivå. Orsaken till hushållens ökande skulder är främst högre bolån, vilket är kopplat till höga bostadspriser och strukturella snedvridningar som gynnar bolånefinansierade fastighetsinvesteringar. Skuldnivåerna är ojämnt fördelade: låginkomsthushåll och yngre hushåll har särskilt höga skulder i förhållande till sina inkomster. Sverige har infört flera makrotillsynsåtgärder på senare år. Åtgärderna omfattar bland annat tak för belåningsgraden, justeringar av bankernas riskviktsgolv och införande av ett formellt amorteringskrav på bolån i juni 2016. Ett nytt skärpt amorteringskrav för låntagare med hög skuldkvot trädde i kraft i mars 2018. Sverige har också genom lagändringar förstärkt Finansinspektionens möjligheter att vidta makrotillsynsåtgärder. Det nya reglerna gäller från och med februari 2018, och gör det möjligt för Finansinspektionen att reagera snabbare med ett bredare spektrum av åtgärder mot riskerna med hushållens växande skuldsättning. Det förefaller som de makrotillsynsåtgärder som hittills har införts har haft begränsad inverkan på bolåneutvecklingen. Att stegvis begränsa avdragsrätten för utgiftsräntor på bolån eller höja fastighetsskatten skulle bidra till att tygla hushållens skuldsättning, men regeringen har inte gjort några framsteg i detta avseende.

               (7)Sveriges ekonomi växte kraftigt under 2017 (2,4 %) med stöd i en robust inhemsk efterfrågan. Investeringarna, med bostadsinvesteringarna som drivkraft, ökade med 6,0 % (på årsbasis) de första tre kvartalen och bidrog därmed i högsta grad till tillväxten. Trots en kraftig ökning av nyproduktionen av bostäder på senare år råder det fortfarande bostadsbrist, särskilt på boenden till överkomliga priser i storstadsregionerna. Bristen på boende till adekvata priser kan också begränsa rörligheten på arbetsmarknaden, försvåra en effektiv integration av migranter på arbetsmarknaden och öka ojämlikheten mellan generationerna.

               (8)Efter två decennier med snabbt ökande bostadspriser inträffade en viss avmattning på bostadsmarknaden under hösten 2017, men priserna ligger fortfarande över fundamenta. Viktiga drivkrafter är bland annat skatteincitament som gynnar bostadsägande och bolån, och fortsatt fördelaktiga lånevillkor i kombination med fortsatt relativt långsam amorteringstakt på bolån. Dessutom är bostadsbristen kopplad till strukturella ineffektiviteter, till exempel begränsad konkurrens inom byggbranschen på grund av inträdeshinder för småföretag och utländska företag och de stora byggherrarnas förmåga att kontrollera markresurserna. Det finns även hinder för ett effektivt utnyttjande av det befintliga bostadsbeståndet. På hyresmarknaden skapar hyror under marknadspris inlåsnings- och utestängningseffekter. På egnahemsmarknaden motverkar skatten på kapitalvinster husägarnas rörlighet. De svenska myndigheterna fortsätter att gradvis genomföra 22-punktsprogrammet för att öka bostadsbyggandet och effektivisera bostadsmarknaden. Inga signifikanta politiska åtgärder har dock vidtagits för att göra hyressättningen flexiblare eller för att se över kapitalvinstbeskattningen.

               (9)En avancerad ekonomi behöver välutbildad arbetskraft, men en arbetskraftsbrist har börjat växa fram inom till exempel bygg och anläggning, utbildning, hälso- och sjukvård, naturvetenskap, teknik och it. I det här avseendet finns det fortfarande utmaningar att ta itu med, till exempel inträdet för personer med utländsk bakgrund, särskilt kvinnor, på arbetsmarknaden. Sysselsättningsgraden bland kvinnor födda utanför EU är avsevärt lägre än i befolkningen i allmänhet. Skillnaderna i skolresultat för elever med olika socioekonomisk bakgrund ökar. Integrationen av nyanlända elever i skolsystemet måste följas noga, precis som den tilltagande lärarbristen.

               (10)Kommissionen har inom ramen för 2018 års europeiska planeringstermin gjort en omfattande analys av Sveriges ekonomiska politik och redogjort för den i 2018 års landsrapport. Den har även bedömt konvergensprogrammet 2018, det nationella reformprogrammet 2018 samt uppföljningen av de rekommendationer Sverige har fått tidigare år. Kommissionen har beaktat inte bara programmens relevans för hållbarheten i finanspolitiken och den socioekonomiska politiken i Sverige utan också huruvida unionens regler och riktlinjer har iakttagits, mot bakgrund av behovet att stärka den övergripande ekonomiska styrningen i unionen genom att framtida nationella beslut fattas med beaktande av synpunkter på unionsnivå.

               (11)Mot bakgrund av denna bedömning har rådet granskat konvergensprogrammet för 2018 och anser
                  9
                att Sverige väntas följa stabilitets- och tillväxtpakten.

               (12)Mot bakgrund av kommissionens fördjupade granskning och denna bedömning har rådet granskat det nationella reformprogrammet och konvergensprogrammet. Dess rekommendationer enligt artikel 6 i förordning (EU) nr 1176/2011 återspeglas i rekommendation 1.

               HÄRIGENOM REKOMMENDERAS Sverige att 2018 och 2019 vidta följande åtgärder:

               1.Ta itu med risker kopplade till hushållens höga skuldsättning genom att stegvis begränsa avdragsrätten för utgiftsräntor på bolån eller genom att höja fastighetsskatten. Stimulera bostadsbyggandet där bristen är som störst, främst genom att ta bort strukturella hinder för byggandet, och effektivisera bostadsmarknaden, bland annat genom att göra hyressättningen flexiblare och se över kapitalvinstbeskattningen.

               Utfärdad i Bryssel den

                     På rådets vägnar

                     Ordförande

                     (1)

                        EGT L 209, 2.8.1997, s. 1.

                     (2)

                        EUT L 306, 23.11.2011, s. 25.

                     (3)

                        COM(2018) 426 final.

                     (4)

                        P8_TA(2018)0077 och P8_TA(2018)0078.

                     (5)

                        SWD(2018) 225 final.

                     (6)

                        COM(2018) 120 final.

                     (7)

                        Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1303/2013 av den 17 december 2013 om fastställande av gemensamma bestämmelser för Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden, Sammanhållningsfonden, Europeiska jordbruksfonden för landsbygdsutveckling och Europeiska havs- och fiskerifonden, om fastställande av allmänna bestämmelser för Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden, Sammanhållningsfonden och Europeiska havs- och fiskerifonden samt om upphävande av rådets förordning (EG) nr 1083/2006 (EUT L 347, 20.12.2013, s. 320).

                     (8)

                        COM(2014) 494 final.

                     (9)

                        Enligt artikel 5.2 i rådets förordning (EG) nr 1466/97.


               EUROPEISKA KOMMISSIONEN
            Bryssel den 23.5.2018
            COM(2018) 412 final
            Rekommendation till
            RÅDETS REKOMMENDATION
            om Cyperns nationella reformprogram 2018med avgivande av rådets yttrande om Cyperns stabilitetsprogram 2018

               Rekommendation till

               RÅDETS REKOMMENDATION

               om Cyperns nationella reformprogram 2018

                  med avgivande av rådets yttrande om Cyperns stabilitetsprogram 2018

               EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION

               med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 121.2 och 148.4,

               med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken
                  1
               , särskilt artikel 5.2,

               med beaktande av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1176/2011 av den 16 november 2011 om förebyggande och korrigering av makroekonomiska obalanser
                  2
               , särskilt artikel 6.1,

               med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation
                  3
               ,

               med beaktande av Europaparlamentets resolutioner
                  4
               ,

               med beaktande av Europeiska rådets slutsatser,

               med beaktande av sysselsättningskommitténs yttrande,

               med beaktande av ekonomiska och finansiella kommitténs yttrande,

               med beaktande av yttrandet från kommittén för socialt skydd,

               med beaktande av yttrandet från kommittén för ekonomisk politik, och

               av följande skäl:

               (1)Den 22 november 2017 antog kommissionen den årliga tillväxtöversikten, som inledde 2018 års europeiska planeringstermin för samordning av den ekonomiska politiken. Kommissionen tog vederbörlig hänsyn till den europeiska pelaren för sociala rättigheter som proklamerades av Europaparlamentet, rådet och kommissionen den 17 november 2017. Prioriteringarna i den årliga tillväxtöversikten godkändes av Europeiska rådet den 22 mars 2018. Den 22 november 2017 antog kommissionen, på grundval av förordning (EU) nr 1176/2011, även rapporten om förvarningsmekanismen, där det angavs att Cypern var en av de medlemsstater som skulle bli föremål för en fördjupad granskning. Samma dag antog kommissionen också en rekommendation till rådets rekommendation om den ekonomiska politiken för euroområdet, som Europeiska rådet godkände den 22 mars 2018. Den 14 maj 2018 antog rådet rekommendationen om den ekonomiska politiken i euroområdet.

               (2)Med tanke på att ekonomierna i den ekonomiska och monetära unionen är tätt sammanvävda bör Cypern, i egenskap av medlemsstat som har euron som valuta, säkerställa att rekommendationen om den ekonomiska politiken i euroområdet, som återspeglas i rekommendationerna 1,3 och 5, genomförs fullständigt och i tid.

               (3)Landsrapporten 2018 för Cypern
                  5
                offentliggjordes den 7 mars 2018. Den innehöll en bedömning av hur väl Cypern hade lyckats med de landsspecifika rekommendationer som rådet antog den 11 juli 2017, med uppföljningen av tidigare års rekommendationer och med sina nationella Europa 2020-mål. Den innehöll också en fördjupad granskning enligt artikel 5 i förordning (EU) nr 1176/2011, vars resultat också offentliggjordes den 7 mars 2018
                  6
               . Av analysen drog kommissionen slutsatsen att Cypern har alltför stora makroekonomiska obalanser. Framför allt är det viktigt att landet tar itu med de många obalanserna i form av alltför hög privat skuldsättning, alltför stor statsskuld och utlandsskuld samt ett stort antal nödlidande lån.

               (4)Cypern lade fram sitt nationella reformprogram för 2018 den 19 april 2018 och sitt stabilitetsprogram för 2018 den 30 april 2018. För att beakta de båda programmens inbördes samband har de bedömts samtidigt.

               (5)Vid programplaneringen för de europeiska struktur- och investeringsfonderna för 2014–2020 har relevanta landsspecifika rekommendationer beaktats. Enligt artikel 23 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1303/2013
                  7
                får kommissionen begära att en medlemsstat ska se över och föreslå ändringar av sin partnerskapsöverenskommelse och av relevanta program när så krävs för att stödja genomförandet av relevanta rekommendationer från rådet. Kommissionen har i riktlinjerna för tillämpning av åtgärder som sammanlänkar effektiva europeiska struktur- och investeringsfonder med sund ekonomisk styrning beskrivit närmare hur den kommer att tillämpa den bestämmelsen
                  8
               .

               (6)Cypern omfattas för närvarande av stabilitets- och tillväxtpaktens förebyggande del och av skuldkriteriet. I stabilitetsprogrammet för 2018 anger regeringen att det nominella budgetöverskottet väntas uppgå till 1,7 % av BNP under 2018 och till något under 2,0 % av BNP under programperioden. Man räknar med att det medelfristiga budgetmålet, dvs. en balanserad budget i strukturella termer, kommer att nås under perioden 2018–2021. Den offentliga skuldkvoten sjönk till cirka 97,5 % av BNP under 2017 men förväntas enligt stabilitetsprogrammet 2018 öka till 105,6 % under 2018 för att sedan stadigt minska till 88 % fram till 2021. Det makroekonomiska scenario som ligger till grund för dessa budgetprognoser är realistiskt. De risker som är kopplade till de makroekonomiska antaganden som anges i stabilitetsprogrammet är nedåtrisker och främst kopplade till det stora antalet nödlidande lån inom finanssektorn.

               (7)Den 11 juli 2017 rekommenderade rådet Cypern att stå fast vid det medelfristiga budgetmålet under 2018. Detta är förenligt med att de primära offentliga nettoutgifternas nominella tillväxt 2018 får uppgå till högst
                  9
                1,9 %, vilket motsvarar en tillåten försämring av det strukturella saldot med 0,4 % av BNP. Enligt kommissionens vårprognos 2018 beräknas det strukturella saldot uppgå till ett överskott på 0,8 % av BNP 2018 och på 0,5 % av BNP 2019, vilket är över det medelfristiga budgetmålet. Enligt prognoserna kommer Cypern att följa övergångsreglerna för skuldkriteriet 2018 och uppfylla skuldkriteriet 2019. Sammantaget anser rådet att Cypern kan förväntas följa stabilitets- och tillväxtpaktens regler 2018 och 2019. Utgifternas utveckling bör dock övervakas noga på kort och medellång sikt, särskilt med tanke på eventuella framtida risker i fråga om intäkternas stabilitet.

               (8)Trots de åtgärder som vidtagits nyligen i fråga om offentliga e-tjänster, lagstiftningens kvalitet och rörlighet för anställda, är den ineffektiva offentliga förvaltningen fortfarande ett problem som påverkar företagsklimatet. Viktiga lagstiftningsförslag som syftar till en lösning på problemet har ännu inte antagits. Hit hör bland annat utkast till lagar om reformen av den offentliga förvaltningen och de lokala förvaltningarna. Brister i reglerna för styrning av statsägda enheter kan leda till ökade offentliga ansvarsförbindelser och hindra kapaciteten att investera i viktiga allmännyttiga tjänster som telekommunikation och energi. De återhållsamma lönekostnaderna inom den offentliga sektorn har varit avgörande för budgetkonsolideringen i Cypern. Det gällande kollektivavtalet, som begränsar ökningen av lönerna i den offentliga sektorn, löper dock ut 2018 och det saknas fortfarande en mer beständig lösning.

               (9)En nationell strategi och handlingsplan mot korruption antogs i december 2017. Det befintliga organet för korruptionsbekämpning har fortfarande inte tilldelats tillräckliga resurser, men regeringen överväger att inrätta ett nytt oberoende organ. Flera lagstiftningsinitiativ, t.ex. utkast till lagar om skydd för visselblåsare, lobbning och redovisning av tillgångar, behandlas för närvarande av parlamentet och kommer, om de antas, att bidra till ett stärkt nationellt regelverk för korruptionsbekämpning.

               (10)I rekommendationen för euroområdet 2018 anges det att åtgärder mot aggressiv skatteplanering är av största vikt för att förhindra snedvridning av konkurrensen mellan företag, garantera rättvis behandling av skattebetalare och trygga de offentliga finanserna. Skattebetalares aggressiva skatteplanering får spridningseffekter mellan medlemsstaterna och kräver därför samordnade nationella åtgärder som kompletterar EU-lagstiftningen. Den stora andelen utdelningar och räntor (i förhållande till BNP) tyder fortsättningsvis på att Cyperns skattebestämmelser utnyttjas av företag som ägnar sig åt aggressiv skatteplanering. Det faktum att ingen källskatt uppbärs för utdelningar, räntor och i många fall royalties som betalas av företag baserade i Cypern till utlandet (dvs. från personer bosatta i EU till personer bosatta i tredjeland) kan leda till att ingen skatt överhuvudtaget uppbärs för de här utbetalningarna, om de inte heller omfattas av skatt i det mottagande landet. Avsaknaden av sådana skatter kan tillsammans med reglerna för skatterättslig hemvist för företag fortsätta att möjliggöra aggressiv skatteplanering. System med avdrag för fiktiv ränta kan bidra till att minska snedvridningen mellan låne- och egenfinansiering, men de kan även utnyttjas för skatteflykt om det inte finns några effektiva regler för att motverka missbruk. Kommissionen har noterat de positiva åtgärder som antingen planeras eller som har antagits (dvs. den översyn som kommer att göras av reglerna för skatterättslig hemvist för företag och de planerade ändringarna av bestämmelserna om interprissättning). På grundval av de diskussioner som nyligen hållits kommer kommissionen att fortsätta föra en konstruktiv dialog i syfte att bekämpa aggressiv skatteplanering.

               (11)Brister inom rättsväsendet påverkar fortfarande efterlevnaden av avtal och möjligheterna att snabbt lösa civilrättsliga och handelsrättsliga tvister. Krångliga civilrättsliga förfaranden och svag verkställighet av domstolsbeslut påverkar bankernas incitament att utnyttja regelverken om insolvens och obestånd till att minska antalet nödlidande lån. En serie reformer har införts för att komma till rätta med de mest akuta problemen inom rättsväsendet, särskilt den låga graden av digitalisering vid domstolarna och avsaknaden av fortbildning för domare.

               (12)Få utnyttjar de nya regelverken för insolvens och obestånd, vilket undergräver ansträngningarna för att minska antalet nödlidande lån. En arbetsgrupp bestående av berörda parter har tillsatts för att se över hur regelverken genomförs och fungerar i praktiken. Vissa administrativa åtgärder har vidtagits för att minska eftersläpningen när det gäller utfärdande av lagfarter. Denna eftersläpning är dock stor och det saknas fortfarande en strukturell lösning på bristerna i systemet för fastighetstransaktioner (dvs. utfärdande och överföring av lagfarter).

               (13)Det stora antalet nödlidande lån är fortsättningsvis banksektorns största svaghet och påverkar utlåningen. Bankerna har svårigheter med indrivning av fordringar vid fallissemang och återbetalningsdisciplinen är låg.  Antalet nödlidande lån minskade 2017 till följd av en omstrukturering av skulderna i form av avskrivningar och utbyte av skulder mot tillgångar, men bankernas framsteg på detta område har varit ojämna. Det är osäkert hur hållbara bankernas planer på att minska lånen är, eftersom antalet upprepade fallissemang och omstruktureringar fortfarande är högt och bankernas direktexponering gentemot fastighetsmarknaden ökar. Dessa faktorer visar att en mer omfattande strategi snabbt måste genomföras för att påskynda saneringen av bankernas balansräkningar, med beaktande av de sociala konsekvenserna för utsatta grupper och noggrant utformade incitament som stärker återbetalningsdisciplinen. Som ett led i denna strategi kommer det förmodligen att krävas att lagstiftningen ändras, bland annat när det gäller skydd för låntagare och införande av elektroniska auktioner, för att möjliggöra snabb indrivning av fordringar och underlätta försäljningen av lån. När det gäller tillsyn av försäkrings- och pensionsfonder är styrningen och förvaltningskapaciteten dessutom fortfarande svag. Regeringen har för avsikt att lägga fram lagstiftningsförslag på detta område under 2018.

               (14)Genomförandet av handlingsplanen för tillväxt har lett till vissa framsteg när det gäller strategiska investeringar, företagsamhet och bättre lagstiftning. Vissa viktiga reformer har dock avstannat, särskilt vad gäller beviljandet av tillstånd för investeringsprojekt. Tillgången till finansiering har förbättrats tack vare vissa framsteg i fråga om krav på säkerhet, men är fortfarande ett problem framförallt för små och medelstora företag. De finansiella stödåtgärderna utgörs huvudsakligen av bidrag. Cypriotiska företag utnyttjar inte i nämnvärd grad alternativa finansieringskällor som riskkapital, eget kapital och gräsrotsfinansiering. Privatiseringssatsningar i syfte att locka till sig produktivitetsfrämjande utländska investeringar har i många fall bromsats och bara ett fåtal privatiseringsprojekt framskrider gradvis (t.ex. Larnacas hamn).

               (15)Sysselsättningen har börjat öka och arbetslösheten minskar snabbt, men är fortfarande hög bland unga och långtidsarbetslösa. Arbetet med att förbättra de offentliga arbetsförmedlingarnas administrativa kapacitet fortgår. När det gäller tjänster som erbjuds arbetsgivare, kategorisering av klienter samt individuell vägledning och skräddarsydda aktiveringsåtgärder, inbegripet för personer med garanterad minimiinkomst, kvarstår dock utmaningar. Andelen unga (15–24 år) som varken arbetar eller studerar är fortfarande en av de högsta i EU. Utbudet av uppsökande åtgärder och tidigt, skräddarsytt stöd för unga är begränsat, vilket bekräftas av det låga antalet unga som deltar i relevanta aktiveringsåtgärder.

               (16)Moderniseringen av utbildningssektorn har gått framåt, men betydande problem kvarstår. Läroplanen har nyligen setts över i grunden och ett nytt system för anställning av lärare har införts, vilket är positivt. Utgifterna för utbildning i Cypern är över EU-genomsnittet, vilket visar på en kraftig satsning på allmän och yrkesinriktad utbildning samt på livslångt lärande. Utbildningsresultaten är dock fortfarande svaga och andelen unga med högst grundskoleutbildning har ökat avsevärt, även om den är betydligt lägre än genomsnittet i EU. Deltagandet i yrkesutbildning är lågt, reformen av systemet för utvärdering av lärare har ännu inte införts och en stor andel högskoleutbildade arbetar fortfarande i yrken som inte nödvändigtvis kräver en akademisk examen.

               (17)När det gäller vården har Cypern gjort avsevärda framsteg och antagit lagstiftning om införande av ett nytt nationellt hälso- och sjukvårdssystem. Målet med det nya systemet är att förbättra tillgången till vård, införa allmän hälso- och sjukvård, minska de höga patientavgifterna och åstadkomma mer effektiva vårdtjänster inom den offentliga sektorn. Systemet kommer att vara i full drift 2020, men stora utmaningar kvarstår ifråga om genomförande och det kommer att krävas omfattande investeringar. Det fortsatta arbetet bör inriktas på att hindra att kostnaderna överskrider den planerade budgeten och på att modernisera och effektivisera vårdgivarna, även inom primärvården, samt på att införa e-hälsa och inrätta en nationell läkemedelsorganisation. Utbudet av långvarig vård och omsorg är fortfarande lågt, vilket är en utmaning med tanke på den åldrande befolkningen.

               (18)Kommissionen har inom ramen för den europeiska planeringsterminen 2018 gjort en omfattande analys av Cyperns ekonomiska politik och redogjort för den i 2018 års landsrapport. Den har även bedömt stabilitetsprogrammet för 2018 och det nationella reformprogrammet för 2018 samt uppföljningen av de rekommendationer Cypern har fått tidigare år. Kommissionen har beaktat inte bara programmens relevans för hållbarheten i finanspolitiken och den socioekonomiska politiken i Cypern utan också huruvida unionens regler och riktlinjer har iakttagits, mot bakgrund av behovet att stärka den övergripande ekonomiska styrningen i unionen genom att framtida nationella beslut fattas med beaktande av synpunkter på unionsnivå.

               (19)Mot bakgrund av denna bedömning har rådet granskat stabilitetsprogrammet för 2018 och anser att Cypern kan förväntas följa stabilitets- och tillväxtpakten.

               (20)Mot bakgrund av kommissionens fördjupade granskning och denna bedömning har rådet granskat det nationella reformprogrammet och stabilitetsprogrammet. Dess rekommendationer enligt artikel 6 i förordning (EU) nr 1176/2011 återspeglas i rekommendationerna 1–5.

               HÄRIGENOM REKOMMENDERAS Cypern att under 2018 och 2019 vidta följande åtgärder:

               1.Anta centrala lagstiftningsreformer i syfte att förbättra effektiviteten inom den offentliga sektorn, särskilt vad gäller den offentliga förvaltningens funktion samt styrningen av statsägda företag och lokala myndigheter.

               2.Vidta kraftfullare åtgärder för att förbättra rättsväsendets effektivitet genom att se över civilrättsliga förfaranden, öka domstolarnas specialisering och inrätta ett fungerande system för e-juridik. Vidta åtgärder för att genomföra regelverken för insolvens och obestånd i praktiken och för att säkerställa tillförlitliga och snabba system för utfärdande av lagfarter och överlåtelse av fast egendom.

               3.Genomföra en omfattande strategi för att snabbare minska antalet nödlidande lån, bland annat genom lagstiftningsändringar som möjliggör snabb indrivning av fordringar och underlättar försäljningen av lån. Integrera och stärka tillsynen av försäkringsbolag och pensionsfonder.

               4.Prioritera genomförandet av centrala delar av handlingsplanen för tillväxt, särskilt när det gäller att påskynda strategiska investeringar, och vidta ytterligare åtgärder för att förbättra små och medelstora företags tillgång till finansiering. Förbättra de statsägda företagens resultat, bland annat genom att återuppta genomförandet av privatiseringsprojekt.

               5.Slutföra reformer som syftar till att öka de offentliga arbetsförmedlingarnas kapacitet och effektivitet samt vidta kraftfullare insatser för att nå ut till och aktivera unga som varken arbetar eller studerar. Slutföra reformen av utbildningssystemet, inklusive utvärdering av lärare och åtgärder för att öka kapaciteten inom yrkesutbildningen. Vidta åtgärder för att inrätta ett fullt fungerande nationellt hälso- och sjukvårdssystem till 2020 som planerat.

               Utfärdad i Bryssel den

                     På rådets vägnar

                     Ordförande

                     (1)

                        EGT L 209, 2.8.1997, s. 1.

                     (2)

                        EUT L 306, 23.11.2011, s. 25.

                     (3)

                        COM(2018) 412 final.

                     (4)

                        P8_TA(2018)0077 och P8_TA(2018)0078.

                     (5)

                        SWD(2018) 211 final.

                     (6)

                        COM(2018) 120 final.

                     (7)

                        Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1303/2013 av den 17 december 2013 om fastställande av gemensamma bestämmelser för Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden, Sammanhållningsfonden, Europeiska jordbruksfonden för landsbygdsutveckling och Europeiska havs- och fiskerifonden, om fastställande av allmänna bestämmelser för Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden, Sammanhållningsfonden och Europeiska havs- och fiskerifonden samt om upphävande av rådets förordning (EG) nr 1083/2006 (EUT L 347, 20.12.2013, s. 320).

                     (8)

                        COM(2014) 494 final.

                     (9)

                        De primära offentliga nettoutgifterna består av de totala offentliga utgifterna exklusive ränteutgifter, utgifter för unionsprogram som motsvaras fullt ut av inkomster från unionsmedel och icke-diskretionära förändringar i utgifterna för arbetslöshetsförmåner. De nationellt finansierade fasta bruttoinvesteringarna jämnas ut under en fyraårsperiod. Diskretionära åtgärder på inkomstsidan eller lagstadgade inkomstökningar är inräknade. Engångsåtgärder på såväl inkomst- som utgiftssidan är avräknade.


               EUROPEISKA KOMMISSIONEN
            Bryssel den 23.5.2018
            COM(2018) 425 final
            Rekommendation till
            RÅDETS REKOMMENDATION
            om Finlands nationella reformprogram 2018med avgivande av rådets yttrande om Finlands stabilitetsprogram 2018

               Rekommendation till

               RÅDETS REKOMMENDATION

               om Finlands nationella reformprogram 2018

                  med avgivande av rådets yttrande om Finlands stabilitetsprogram 2018

               EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION

               med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 121.2 och 148.4,

               med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken
                  1
               , särskilt artikel 5.2,

               med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation
                  2
               ,

               med beaktande av Europaparlamentets resolutioner
                  3
               ,

               med beaktande av Europeiska rådets slutsatser,

               med beaktande av sysselsättningskommitténs yttrande,

               med beaktande av ekonomiska och finansiella kommitténs yttrande,

               med beaktande av yttrandet från kommittén för socialt skydd,

               med beaktande av yttrandet från kommittén för ekonomisk politik, och

               av följande skäl:

               (1)Den 22 november 2017 antog kommissionen den årliga tillväxtöversikten, som inledde 2018 års europeiska planeringstermin för samordning av den ekonomiska politiken. Kommissionen tog vederbörlig hänsyn till den europeiska pelaren för sociala rättigheter som proklamerades av Europaparlamentet, rådet och kommissionen den 17 november 2017. Prioriteringarna i den årliga tillväxtöversikten godkändes av Europeiska rådet den 22 mars 2018. Den 22 november 2017 antog kommissionen, på grundval av förordning (EU) nr 1176/2011, rapporten om förvarningsmekanismen, där det inte angavs att Finland var en av de medlemsstater som skulle bli föremål för en fördjupad granskning. Samma dag antog kommissionen också en rekommendation till rådets rekommendation om den ekonomiska politiken för euroområdet, som godkändes av Europeiska rådet den 22 mars 2018. Den 14 maj 2018 antog rådet rekommendationen om den ekonomiska politiken för euroområdet (nedan kallad rekommendationen för euroområdet).

               (2)Med tanke på att ekonomierna i den ekonomiska och monetära unionen är tätt sammanvävda bör Finland, i egenskap av en medlemsstat som har euron som valuta, se till att rekommendationen för euroområdet, som återspeglas i rekommendationerna, särskilt rekommendation 3, genomförs fullständigt och i tid.

               (3)Landsrapporten 2018 för Finland
                  4
                offentliggjordes den 7 mars 2018. Den innehöll en bedömning av hur väl Finland hade lyckats med de landsspecifika rekommendationer som rådet antog den 11 juli 2017, med uppföljningen av tidigare års rekommendationer och med sina nationella Europa 2020-mål.

               (4)Den 13 april 2018 lade Finland fram sitt nationella reformprogram och sitt stabilitetsprogram för 2018. För att beakta deras inbördes samband har de båda programmen bedömts samtidigt.

               (5)Vid programplaneringen för de europeiska struktur- och investeringsfonderna (nedan kallade ESI-fonder) för 2014–2020 har relevanta landsspecifika rekommendationer beaktats. Enligt artikel 23 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1303/2013
                  5
                får kommissionen begära att en medlemsstat ser över och föreslår ändringar av sin partnerskapsöverenskommelse och av relevanta program när så krävs för att stödja genomförandet av relevanta rekommendationer från rådet. Kommissionen har i riktlinjerna för tillämpning av åtgärder som sammanlänkar effektiva ESI-fonder med sund ekonomisk styrning beskrivit närmare hur den kommer att tillämpa den bestämmelsen
                  6
               .

               (6)Finland omfattas för närvarande av stabilitets- och tillväxtpaktens förebyggande del och av skuldkriteriet. I stabilitetsprogrammet för 2018 förutser regeringen, precis som under föregående år, ett totalt budgetsaldo på -0,6 % av BNP under 2018. Enligt regeringen förväntas saldot förbättras under 2019 och efterföljande år för att nå ett litet överskott under 2020 och 2021. Det medelfristiga budgetmålet, dvs. ett underskott på 0,5 % av BNP i strukturella termer, nåddes 2017. Det omräknade strukturella saldot
                  7
                förväntas dock bli marginellt större, 0,6 % av BNP 2018–2019, för att därefter minska. Den offentliga skuldkvoten nådde en topp på 63,6 % under 2015 och minskade därefter till 61,4 % under 2017. Enligt stabilitetsprogrammet 2018 kommer skuldkvoten att fortsätta minska och nå 56,7 % av BNP under 2021. Det makroekonomiska scenario som ligger till grund för budgetprognoserna verkar i stort sett rimligt. De främsta riskerna i budgetprognoserna hänger samman med den planerade social- och hälsovårdsreformen där de förväntade initialkostnaderna kan bli högre än förväntat.

               (7)I stabilitetsprogrammet för 2018 erinras det om att kostnaderna för den exceptionella flyktingströmmen ökade och fick en betydande inverkan på budgeten 2015–2016. Enligt stabilitetsprogrammet 2017 förväntades kostnaderna minska med 0,15 % av BNP 2017. Denna siffra bekräftades inte i stabilitetsprogrammet 2018 och kommissionen har därför inte tagit hänsyn till den. Dessutom beviljades Finland 2017 en tillfällig avvikelse på 0,5 % av BNP från den anpassning som krävs för att nå det medelfristiga budgetmålet för att ta hänsyn till större strukturreformer med positiv inverkan på de offentliga finansernas långsiktiga hållbarhet, framför allt 2017 års pensionsreform och konkurrenskraftsavtalet. År 2017 beviljades Finland också en tillfällig avvikelse på 0,1 % av BNP för att ta hänsyn till nationella investeringsutgifter för projekt som medfinansieras av unionen. Vad gäller den senare avvikelsen är ett av behörighetskriterierna att de totala investeringarna inte får minska. Budgetutfallet för 2017 visade en minskning av de offentliga investeringarna 2017 jämfört med året innan, medan de investeringar som hängde samman med unionens medel fortsättningsvis uppges ha varit stabila. Finland kan därför inte längre beviljas en tillfällig avvikelse på 0,1 % av BNP när det gäller nationella investeringsutgifter för projekt som medfinansierades av unionen under 2017. De återstående tillfälliga avvikelserna från anpassningsbanan på väg mot det medelfristiga budgetmålet överförs så att de gäller under en treårsperiod. De tillfälliga avvikelserna inom ramen för klausulerna för ovanliga händelser och strukturreformer uppgår därför till 0,67 % av BNP 2018 och till 0,5 % av BNP 2019.

               (8)Den 11 juli 2017 rekommenderade rådet Finland att säkerställa att avvikelsen från det medelfristiga budgetmålet 2018 begränsas till tillåtna avvikelser som är kopplade till inverkan på budgeten av ovanliga händelser (beviljat 2016) och tillåtna avvikelser i samband med genomförandet av strukturreformer och investeringar (beviljat 2017). Detta är förenligt med en maximal nominell tillväxttakt för de primära offentliga nettoutgifterna på 1,9 % under 2018, vilket motsvarar en tillåten försämring av det strukturella saldot på 0,1 % av BNP. Enligt kommissionens vårprognos 2018 finns det en risk för en viss avvikelse från den rekommenderade finanspolitiska korrigeringen 2018. Utfallet för 2017 var emellertid bättre än förväntat, och skillnaden till det medelfristiga målet förväntas därför vara mindre än de tillåtna avvikelserna i samband med klausulerna för ovanliga händelser och strukturreformer. Om uppgifterna kan bekräftas ska de beaktas i efterhandsbedömningen för 2018.

               (9)Enligt kommissionens vårprognos 2018 bör Finland under 2019 säkerställa att avvikelsen från det medelfristiga budgetmålet under året begränsas till vad som tillåts med tanke på inverkan på budgeten av genomförandet av strukturreformerna, för vilka en tillfällig avvikelse beviljades 2017. Detta är förenligt med en maximal nominell tillväxttakt för de primära offentliga nettoutgifterna på 2,9 %, vilket motsvarar en tillåten försämring av det strukturella saldot på 0,2 % av BNP. Om politiken förblir oförändrad förväntas Finland uppfylla kravet för 2019. Finland förväntas också uppfylla skuldminskningsmålet under 2018 och 2019. Sammantaget anser rådet att Finland måste vara redo att vidta ytterligare åtgärder för att säkerställa efterlevnad under 2018 och att landet kan förväntas följa stabilitets- och tillväxtpaktens regler 2019.

               (10)Eftersom befolkningen åldras och arbetskraften minskar beräknas utgifterna för pensioner, hälso- och sjukvård samt vård och omsorg vid långvarigt vårdbehov öka från 24 % av BNP 2017 till 27 % av BNP fram till 2030. Förvaltningsreformen och social- och hälsovårdsreformen, som för närvarande diskuteras i riksdagen, syftar till att minska utgiftsökningen på detta område. Andra mål är att säkerställa lika tillgång till hälso- och sjukvård och kortare väntetider för patienter, framför allt i mindre gynnade och avlägsna områden. Andelen som uppger att deras vårdbehov inte tillgodoses ligger över EU-genomsnittet. I synnerhet personer utanför arbetskraften uppger att de har svårt att få den vård som de behöver. En ny regional offentlig förvaltning, landskap, kommer att ha hand om social- och hälsovårdstjänsterna från och med 2020. Genom reformen sammanförs resurser så att de kan användas på ett mer effektivt sätt på landskapsnivå. En ökad användning av digitala och elektroniska tjänster bör också öka produktiviteten. Slutligen kommer social omsorg och primärvård att tillhandahållas av både offentliga och privata social- och hälsocentraler. På så sätt får patienterna större valfrihet, medan konkurrensen mellan tjänsteproducenterna förväntas ge kostnadsbesparingar. Huruvida dessa högt ställda mål kommer att nås beror också på vilka val som görs när reformen genomförs.

               (11)Sysselsättningsgraden i Finland är 74 % av den totala befolkningen i arbetsför ålder 2017 (20–64 år), vilket är relativt lågt jämfört med de övriga nordiska länderna. Deltagandet på arbetsmarknaden var också lägre, framför allt bland kvinnor, män med låg utbildning och personer med invandrarbakgrund. Den strukturella arbetslösheten var relativt hög, cirka 7,5 % av den totala arbetskraften 2017. Trots de insatser som myndigheterna under senare tid gjort för att öka sysselsättningen kvarstår utmaningar när det gäller att anta fler incitament för att ta emot arbete och införa aktivare arbetsmarknadsåtgärder.

               (12)Bidrags- och arbetslöshetsfällorna är fortfarande ett hinder för ett ökat utnyttjande av arbetskraften. Bidragsfällan beror till stor del på bidragssystemet och kombinationen av olika typer av bidrag. Utkomststödet och bostadsbidraget är viktiga orsaker till denna fälla. Dessa och andra förmåner fasas ut mycket snabbt när inkomsterna ökar, och det finns därför en risk för att det inte är tillräckligt ekonomiskt lönsamt att börja arbeta. Snåriga stödbestämmelser i kombination med administrativa rutiner leder till stora arbetslöshetsfällor eller byråkratifällor. Osäkerhet i fråga om förmånernas storlek och karenstid gör det mindre attraktivt att ta emot kortvariga anställningar eller deltidsarbete. Trots att bostadsbyggandet ökat under den senaste tiden kan bristen på bostäder till överkomligt pris i tillväxtcentrum vara ytterligare ett hinder för arbetskraftens rörlighet. De första resultaten av det pågående försöket med basinkomst förväntas under 2019, och kommer sannolikt att användas som underlag för översyn av det sociala trygghetssystemet. En familjeledighetsreform har diskuterats eftersom man vill öka sysselsättningsgraden för kvinnor i fertil ålder och främja jämställdheten. Det finns planer på att ta i bruk ett inkomstregister som uppdateras i realtid, och detta register kunde förbättra de offentliga tjänsternas effektivitet och bidra till att förmånerna fördelas på ett mer ändamålsenligt sätt.

               (13)Lönebildningen håller på att ändras till förmån för sektorsspecifika och lokala förhandlingar. Eftersom företagen ofta stöter på mycket olika typer av begränsningar borde detta leda till skillnader i lönenivån i olika företag, och på så sätt skulle man säkerställa att de verkliga löneökningarna överensstämmer med produktionstillväxten samtidigt som de stöder en bättre sysselsättning. I de senaste löneavtalen som ingicks i slutet av 2017 och i början av 2018 gavs organiserade arbetsgivare större möjligheter att föra lokala förhandlingar. Vissa hinder kvarstår för arbetsgivare som inte tillhör någon arbetsgivarorganisation. De första positiva resultaten har kunnat skönjas, eftersom den senaste tidens löneförhandlingar pekar på ett resultat med en i stort sett neutral inverkan på kostnadskonkurrenskraften. Trots att en formell samordning av löneavtalen saknas, verkar det i praktiken som om en finländsk modell håller på att skapas, där löneförhöjningar inom den sektor som inte är exponerad för internationell handel följer utvecklingen inom den sektor som är exponerad.

               (14)I takt med att andelen i arbetskraften och sysselsättningen gradvis återgår till de nivåer som rådde före krisen är det troligt att den lägre anställbarheten för arbetslösa och personer utanför arbetskraften kommer att ge upphov till problem som kan dämpa återhämtningen på arbetsmarknaden och därigenom undergräva den långsiktiga hållbarheten i det finska välfärdssamhället. Arbetslösa och personer utanför arbetskraften behöver ändamålsenliga och integrerade aktiverings- och rehabiliteringstjänster. Samtidigt är de resurser som ges till offentliga sysselsättningstjänster, särskilt rådgivning, mindre än EU-genomsnittet. Tjänsterna för arbetslösa, särskilt de med sämre sysselsättningsmöjligheter, är spridda över flera leverantörer. Integration eller bättre samordning skulle bidra till ett heltäckande nät av tjänster (en enda kontaktpunkt för arbetslösa/personer utanför arbetskraften). Det behövs fortsatta insatser för att personer utanför arbetskraften, framför allt 25–49-åringar och personer med invandrarbakgrund, på nytt ska kunna ta sig in på arbetsmarknaden. Migranter kan delvis kompensera för den minskande arbetsföra befolkningen, förutsatt att de är välintegrerade på arbetsmarknaden och i samhället. Bristen på arbetskraft ökar, vilket troligtvis är ett uttryck för de strukturomvandlingar som pågår inom ekonomin, såsom att befolkningen blir äldre. Detta tyder på att fortsatta investeringar i vuxenutbildning och yrkesutbildning är nödvändiga för att möjliggöra yrkesrörlighet och minska kompetensglappen.

               (15)Regeringen har vidtagit åtgärder för att främja entreprenörskap och nystartade företag och den har även förbättrat tillgången till lån och exportgarantier för små och medelstora företag. Arbetslösa får nu också behålla sin arbetslöshetsförmån under de första månaderna efter att de har startat ett eget företag. För att denna åtgärd ska vara framgångsrik kommer den sannolikt att behöva kombineras med utbildning och handledning men den korta tiden kan begränsa dess effekter. Vissa brister i det sociala skyddet för egenföretagare och enskilda näringsidkare kvarstår också, och den relativa risken för fattigdom bland egenföretagare är hög i Finland.

               (16)Hushållens skuldsättning är fortfarande på en historiskt sett hög nivå (67 % av BNP 2016). De flesta lånen har tagits till en rörlig ränta, vilket innebär en risk om räntorna stiger på medellång sikt. Konsumentkrediterna ökar snabbt, och en allt högre andel av lånen beviljas av utländska banker, andra finansiella institut än kreditinstitut, företag som beviljar smålån och genom person-till-person-lån. Finansinspektionen i Finland har beslutat om åtgärder för att hålla hushållens stigande skuldsättning i styr. Emellertid förväntas ingen snar aktiv minskning av skulderna, framför allt inte som räntorna är låga och konsumenternas förtroende starkt.  Avsaknaden av ett kreditregister förhindrar banker från att få en klar översikt över hushållens totala skuldsättning.

               (17)Kommissionen har inom ramen för 2018 års europeiska planeringstermin gjort en omfattande analys av Finlands ekonomiska politik och redogjort för denna i 2018 års landsrapport. Kommissionen har också bedömt stabilitetsprogrammet 2018 och det nationella reformprogrammet 2018 samt uppföljningen till de rekommendationer Finland fått tidigare år. Kommissionen har inte bara beaktat deras relevans för hållbarheten i finanspolitiken och den socioekonomiska politiken i Finland, utan även huruvida unionens regler och riktlinjer har iakttagits, mot bakgrund av behovet att stärka den övergripande ekonomiska styrningen i unionen genom att framtida nationella beslut fattas med beaktande av synpunkter på unionsnivå.

               (18)Mot bakgrund av denna bedömning har rådet granskat stabilitetsprogrammet 2018 och dess yttrande
                  8
                återspeglas särskilt i rekommendation 1.

               HÄRIGENOM REKOMMENDERAS Finland att 2018 och 2019 vidta följande åtgärder:

               1.Uppnå det medelfristiga budgetmålet under 2019, med beaktande av tillåtna avvikelser i samband med genomförandet av strukturreformerna, för vilka en tillfällig avvikelse har beviljats. Se till att förvaltningsreformen antas och genomförs, för att åstadkomma mer kostnadseffektiva social- och hälsovårdstjänster som alla har tillgång till.

               2.Förbättra incitamenten att ta ett arbete och säkerställa ändamålsenliga och välintegrerade tjänster för arbetslösa och personer utanför arbetskraften.

               3.Intensifiera övervakningen av hushållens skuldsättning, bl.a. genom att inrätta ett kreditregistersystem.

               Utfärdad i Bryssel den

                     På rådets vägnar

                     Ordförande

                     (1)

                        EGT L 209, 2.8.1997, s. 1.

                     (2)

                        COM(2018) 425 final.

                     (3)

                        P8_TA(2018)0077 och P8_TA(2018)0078.

                     (4)

                        SWD(2018) 224 final.

                     (5)

                        Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1303/2013 av den 17 december 2013 om fastställande av gemensamma bestämmelser för Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden, Sammanhållningsfonden, Europeiska jordbruksfonden för landsbygdsutveckling och Europeiska havs- och fiskerifonden, om fastställande av allmänna bestämmelser för Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden, Sammanhållningsfonden och Europeiska havs- och fiskerifonden samt om upphävande av rådets förordning (EG) nr 1083/2006 (EUT L 347, 20.12.2013, s. 320).

                     (6)

                        COM(2014) 494 final.

                     (7)

                        Det konjunkturrensade saldot exklusive engångsåtgärder och andra tillfälliga åtgärder, omräknat av kommissionen enligt den allmänt vedertagna metoden.

                     (8)

                        Enligt artikel 5.2 i rådets förordning (EG) nr 1466/97.


               EUROPEISKA KOMMISSIONEN
            Bryssel den 23.5.2018
            COM(2018) 420 final
            Rekommendation till
            RÅDETS REKOMMENDATION
            om Polens nationella reformprogram 2018med avgivande av rådets yttrande om Polens konvergensprogram 2018

               Rekommendation till

               RÅDETS REKOMMENDATION

               om Polens nationella reformprogram 2018

                  med avgivande av rådets yttrande om Polens konvergensprogram 2018

               EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION

               med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 121.2 och 148.4,

               med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken
                  1
               , särskilt artikel 5.2/artikel 9.2,

               med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation
                  2
               ,

               med beaktande av Europaparlamentets resolutioner
                  3
               ,

               med beaktande av Europeiska rådets slutsatser,

               med beaktande av sysselsättningskommitténs yttrande,

               med beaktande av ekonomiska och finansiella kommitténs yttrande,

               med beaktande av yttrandet från kommittén för socialt skydd,

               med beaktande av yttrandet från kommittén för ekonomisk politik, och

               av följande skäl:

               (1)Den 22 november 2017 antog kommissionen den årliga tillväxtöversikten, som inledde 2018 års europeiska planeringstermin för samordning av den ekonomiska politiken. Kommissionen tog vederbörlig hänsyn till den europeiska pelaren för sociala rättigheter som proklamerades av Europaparlamentet, rådet och kommissionen den 17 november 2017. Prioriteringarna i den årliga tillväxtöversikten godkändes av Europeiska rådet den 22 mars 2018. Den 22 november 2017 antog kommissionen, på grundval av förordning (EU) nr 1176/2011, rapporten om förvarningsmekanismen, där det inte angavs att Polen var en av de medlemsstater som skulle bli föremål för en fördjupad granskning.

               (2)Landsrapporten 2018 för Polen
                  4
                offentliggjordes den 7 mars 2018. Den innehöll en bedömning av hur väl Polen hade lyckats med de landsspecifika rekommendationer som rådet antog den 11 juli 2017, med uppföljningen av tidigare års rekommendationer och med sina nationella Europa 2020-mål.

               (3)Den 26 april 2018 lade Polen fram sitt nationella reformprogram och sitt konvergensprogram för 2018. De båda programmen har bedömts samtidigt för att deras inbördes samband ska kunna beaktas.

               (4)Vid programplaneringen för de europeiska struktur- och investeringsfonderna för 2014–2020 har relevanta landsspecifika rekommendationer beaktats. Enligt artikel 23 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1303/2013
                  5
                får kommissionen begära att en medlemsstat ska se över och föreslå ändringar av sin partnerskapsöverenskommelse och av relevanta program när så krävs för att stödja genomförandet av relevanta rekommendationer från rådet. Kommissionen har i riktlinjerna för tillämpning av åtgärder som sammanlänkar effektiva ESI-fonder med sund ekonomisk styrning beskrivit närmare hur den kommer att tillämpa denna bestämmelse
                  6
               .

               (5)Polen omfattas för närvarande av stabilitets- och tillväxtpaktens förebyggande del. I sitt konvergensprogram för 2018 planerar regeringen en stegvis förbättring av saldot i de offentliga finanserna från ett underskott på 1,7 % av BNP 2017 till 0,7 % av BNP 2021. Det medelfristiga budgetmålet, dvs. ett underskott på 1,0 % av BNP, räknar man inte med att nå fram till 2021, dvs. före konvergensprogrammets slut. Det omräknade strukturella saldot
                  7
                tyder på ett litet strukturellt underskott på 1,3 % av BNP under 2021. Enligt konvergensprogrammet för 2018 kommer den offentliga skuldkvoten att sjunka från 50,6 % av BNP 2017 till 50,4 % av BNP under 2018 och till 46,0 % fram till 2021. Det makroekonomiska scenario som ligger till grund för de budgetprognoserna är försiktigt under 2018 och realistiskt därefter.

               (6)Den 11 juli 2017 rekommenderade rådet Polen att säkerställa att de primära offentliga nettoutgifternas nominella tillväxt
                  8
                inte överskrider 3,7 % 2018, vilket motsvarar en årlig strukturell anpassning på minst 0,5 % av BNP. Samtidigt kommer bedömningen av budgetplanerna att behöva ta vederbörlig hänsyn till målsättningen att nå en finanspolitisk inriktning som bidrar till att både stärka den pågående återhämtningen och säkerställa hållbarheten i de offentliga finanserna. Kommissionen har gjort en kvalitativ bedömning av hur stark återhämtningen i Polen är, med vederbörlig hänsyn tagen till hållbarhetsutmaningarna, På grundval av detta kan slutsatsen dras att inga ytterligare aspekter i det avseendet behöver beaktas. Enligt kommissionens vårprognos 2018 finns det en risk för en betydande avvikelse den rekommenderade anpassningen under 2018.

               (7)Mot bakgrund av Polens förväntade produktionsgap på 1,5 % bör de primära offentliga nettoutgifterna inte öka nominellt mer än 4,2 % av BNP under 2019, vilket är i linje med den strukturella anpassning på 0,6 % som svarar mot kravmatrisen i stabilitets- och tillväxtpakten. Enligt kommissionens vårprognos 2018 finns det en risk för en betydande avvikelse från det kravet under 2019. Allmänt sett anser rådet att de nödvändiga åtgärderna bör vidtas från 2018 om Lettland ska lyckas följa stabilitets- och tillväxtpaktens regler.

               (8)På medellång och lång sikt kommer Polen att utsättas för tryck på de offentliga utgifterna på flera områden, särskilt i samband med en åldrande befolkning, vilket kräver nya mekanismer för att bedöma de offentliga utgifternas effektivitet och ändamålsenlighet och för att underlätta en omfördelning av resurser. Mot bakgrund av detta har regeringen börjat arbeta med en reform av budgetprocessen, särskilt för att stärka den medelfristiga budgetramen och integrera utgiftsöversyner i budgetprocessen. Polen är den enda medlemsstaten som inte har ett fullvärdigt oberoende finanspolitiskt råd och som inte heller har några kända planer på att inrätta ett sådant. Det finns dock oberoende finanspolitiska institutioner vilkas verksamhet omfattar vissa av funktionerna i ett finanspolitiskt råd. I landsrapporten 2018 anser man att Polen inte gjort några framsteg med att begränsa den omfattande användningen av reducerade skattesatser för mervärdesskatt. De polska finansministeriet håller emellertid på att förenkla hur de gällande satserna tilldelas varor och tjänster.

               (9)Den polska arbetsmarknaden har varit stark de senaste åren och sysselsättningen har fortsatt att öka. Arbetskraftsdeltagandet hos vissa grupper, särskilt kvinnor, lågutbildade och äldre, har varit fortsatt låg i jämförelse med andra medlemsstater. Flera politiska åtgärder den senaste tiden har tenderat att sänka incitamentet att arbeta, särskilt för kvinnor och äldre arbetstagare. I det polska sociala trygghetssystemet är incitamenten att börja arbeta otillräckliga. Även om barnbidraget har minskat fattigdomen och ojämlikheten, har det redan haft en negativ effekt på föräldrars, framför allt kvinnors, deltagande på arbetsmarknaden, eftersom dess storlek och begränsade behovsprövning motverkar de incitament för arbete som finns inbyggda i andra sociala förmåner. Andelen barn under tre år i formell barnomsorg är fortfarande bland de lägsta i EU och hindrar ytterligare kvinnors deltagande på arbetsmarknaden. Människor som under lång tid ägnar sig åt vård och omsorg får begränsat stöd vilket hindrar dem från att komma in på arbetsmarknaden. Sänkningen av den lagstadgade pensionsåldern har uppmuntrat en del äldre arbetstagare att gå i pension. Invandringen från länder utanför EU bidrar till att möta den ökade efterfrågan på arbetskraft.

               (10)Ett kompletterande sätt att stödja både arbetskraftsdeltagandet och ekonomins innovativa kapacitet är att ge elever och vuxna rätt kompetens och färdigheter som underlättar anställning på en arbetsmarknad i snabb förändring. Andelen vuxna som deltar i utbildning är mycket lägre än EU-genomsnittet. Detta i kombination med vissa svagheter i digital kompetens samt läs- och räknefärdigheter, särskilt bland vuxna och personer utan högre utbildning, hindrar deras anställbarhet. I vilken utsträckning politiska åtgärder som nyligen införts och som nu planeras, t.ex. förändringar i organisationen av allmän utbildning, yrkesutbildning och högre utbildning, kommer att påverka kompetensnivåerna är ännu inte känt.

               (11)Polen har fortsatt att vidta åtgärder för att ta itu med segmenteringen av arbetsmarknaden genom att begränsa möjligheten att missbruka tillfälliga anställningar, öka socialförsäkringsavgifterna för vissa atypiska anställningsformer och införa en minimilön per timme för vissa av dessa anställningsavtal. Antalet och andelen fasta anställningar har ökat sedan slutet av 2016, men andelen visstidsanställningar är fortfarande bland de högsta i EU. Vissa ytterligare ändringar av lagstiftningen som är relevanta för tudelningen på arbetsmarknaden skulle kunna inkluderas i den reformerade arbetslagstiftningen. Den sociala tryggheten för egenföretagare och anställda med atypiska anställningsformer framstår som ett potentiellt problem, särskilt när det gäller tillräckliga framtida pensioner. Flera åtgärder har införts sedan 2015 för att förbättra den sociala tryggheten för egenföretagare och anställda med atypiska anställningsformer.

               (12)Den genomsnittliga pensionsåldern har stigit de senaste åren, vilket avspeglar tidigare reformer, t.ex. minskade möjligheterna till förtidspension och en gradvis höjning av den lagstadgade pensionsåldern. En fortsatt höjning av den genomsnittliga pensionsåldern är avgörande för den ekonomiska tillväxten på medellång sikt och för ett tillräckligt pensionssystem som är hållbart för de offentliga finanserna. Den sänkning av den lagstadgade pensionsåldern till 60 år för kvinnor och 65 för män är dock ett steg i motsatt riktning. Pensionsåldern för domare, både män och kvinnor, ändrades till 65, vilket överensstämmer med kommissionens krav. Det särskilda socialförsäkringssystemet för jordbrukare som subventioneras för en kostnad nära 1 % av BNP, är en av orsakerna till låg rörlighet för arbetskraften och en dold arbetslöshet inom jordbruket.

               (13)Bättre tillgång till hälso- och sjukvård och ökad effektivitet inom vården behövs för att förbättra hälsoresultaten i Polen. Självupplevda icke tillgodosedda behov av läkarvård är bland de högsta i EU, och väntetiderna för vissa ingrepp är särskilt långa. Antalet sjukhusplatser är relativt hög men inte optimalt fördelade geografiskt. Öppenvård och primärvård är i allmänhet underutvecklad, med läkare som har incitament att hänvisa utredningar och behandlingar till specialister. Att ta itu med dessa frågor är särskilt problematiskt, då den offentliga finansieringen och antalet läkare och sjuksköterskor i vissa specialiseringar i Polen ligger långt under EU-genomsnittet. Under 2017 gjordes vissa insatser för att fördela vårdresurser mer effektivt, men resultatet av detta har ännu inte visat sig.

               (14)Att öka ekonomins kapacitet för innovation är strategiskt för att Polen ska kunna röra sig uppåt i den globala värdekedjan och ha fortsatta möjligheter att förbättra levnadsstandarden. Detta kräver politiska åtgärder på många områden i en successiv process under flera år. De viktigaste relevanta politikområdena inbegriper ökat förtroende för regelverken, incitament för näringslivet att satsa på forskning och utveckling, en starkare vetenskaplig bas även genom reformer av den högre utbildningen, och ett starkt kunskapsflöden samt ett nära samarbete mellan näringsliv och forskningsinstitutioner. Det senare handlar om att erbjuda gynnsamma villkor för kommersialisering av forskning som utvecklas och stöds av offentlig finansiering. Flera politiska åtgärder har redan vidtagits på dessa områden och regeringen planerar nu flera.

               (15)De snabba förändringarna i regelverket och den begränsade användningen av offentliga och sociala samråd om en rad viktiga lagar påverkar lagstiftningens kvalitet och ökar osäkerheten för företagen. Att garantera rättsstatsprincipen och ett oberoende domstolsväsen är också nödvändigt i det här sammanhanget. Kommissionen drog slutsatsen att de införda ändringarna av rättsväsendet utgör en klar risk för ett allvarligt åsidosättande av rättsstatsprincipen. Rättslig säkerhet samt förtroende för kvalitet och förutsägbarhet när det gäller regelverk, beskattning, politik och institutioner är viktiga faktorer för att öka investeringarna. Ordentliga konsekvensbedömningar, både i förväg och efteråt, samt väl utformade och genomförda sociala och offentliga samråd kan bidra till att förbättra lagstiftningens kvalitet, begränsa behovet av efterföljande ändringar och på så sätt göra regleringen mer förutsägbar. Detta kan även bidra till att begränsa negativa sidoeffekter av nya lagar på kort sikt, t.ex. den tillfälligt ökade administrativa bördan till följd av ändrade skatteregler.

               (16)Vägnätet har utvecklats snabbt tack vare EU-medel men dödligheten i trafiken är fortfarande en av de högsta i EU. Dessutom står städer inför allt större utmaningar när det gäller rörlighet, t.ex. trafikstockningar och luftföroreningar som skapas av det ökade antalet personbilar och den stora andelen gamla bilar. De nuvarande incitamenten att använda kollektiva färdmedel med låga utsläpp och aktiva transportsätt är inte tillräckliga för möta utmaningarna. Genomförandet av EU:s samfinansierade järnvägsprojekt har fortfarande stora flaskhalsar, huvudsakligen på grund av den begränsade kapaciteten inom byggsektorn och de institutionella bristerna hos förvaltaren av järnvägsinfrastruktur. Fortfarande saknas strategisk diskussion om den långsiktiga utvecklingen av transportnäten inom alla transportsätt efter 2023, där deras olika roller borde fastställas tydligt.

               (17)Kommissionen har inom ramen för 2018 års europeiska planeringstermin gjort en omfattande analys av Polens ekonomiska politik och redogjort för den i 2018 års landsrapport. Den har även bedömt konvergensprogrammet 2018, det nationella reformprogrammet 2018 samt uppföljningen av de rekommendationer Polen har fått tidigare år. Kommissionen har beaktat inte bara programmens relevans för hållbarheten i finanspolitiken och den socioekonomiska politiken i Polen utan också huruvida unionens regler och riktlinjer har iakttagits, mot bakgrund av behovet att stärka den övergripande ekonomiska styrningen i unionen genom att framtida nationella beslut fattas med beaktande av synpunkter på unionsnivå.

               (18)Mot bakgrund av denna bedömning har rådet granskat konvergensprogrammet för 2018, och dess yttrande
                  9
                återspeglas särskilt i rekommendation 1 nedan.

               HÄRIGENOM REKOMMENDERAS Polen att 2018 och 2019 vidta följande åtgärder:

               1.Säkerställa att de primära offentliga nettoutgifternas nominella tillväxt inte överskrider 4,2 % 2019, vilket motsvarar en årlig strukturell anpassning på 0,6 % av BNP. Förbättra effektiviteten i de offentliga utgifterna, även genom att förbättra budgetprocessen.

               2.Öka deltagandet på arbetsmarknaden, även genom att förbättra tillgången till barnomsorg och genom att gynna kompetens som är relevant på arbetsmarknaden, särskilt genom vuxenutbildning, och genom att undanröja återstående hinder för mer permanenta anställningsformer. Säkerställa hållbara och tillräckliga pensionssystem genom att vidta åtgärder för att öka den faktiska pensionsåldern och genom att reformera pensionssystemen.

               3.Stärka ekonomins innovationskapacitet, även genom att stödja närmare samarbete mellan näringsliv och forskningsinstitutioner. Förbättra regelverket, särskilt genom att säkerställa effektiva offentliga och sociala samråd i lagstiftningsprocessen.

               Utfärdad i Bryssel den

                     På rådets vägnar

                     Ordförande

                     (1)

                        EGT L 209, 2.8.1997, s. 1.

                     (2)

                        COM(2018) 420 final.

                     (3)

                        P8_TA(2018)0077 och P8_TA(2018)0078.

                     (4)

                        SWD(2018) 219 final.

                     (5)

                        Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1303/2013 av den 17 december 2013 om fastställande av gemensamma bestämmelser för Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden, Sammanhållningsfonden, Europeiska jordbruksfonden för landsbygdsutveckling och Europeiska havs- och fiskerifonden, om fastställande av allmänna bestämmelser för Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden, Sammanhållningsfonden och Europeiska havs- och fiskerifonden samt om upphävande av rådets förordning (EG) nr 1083/2006 (EUT L 347, 20.12.2013, s. 320).

                     (6)

                        COM(2014) 494 final.

                     (7)

                        Det konjunkturrensade saldot exklusive engångsåtgärder och andra tillfälliga åtgärder, omräknat av kommissionen enligt den allmänt vedertagna metoden.

                     (8)

                        De primära offentliga nettoutgifterna består av de totala offentliga utgifterna exklusive ränteutgifter, utgifter för EU-program som motsvaras fullt ut av inkomster från EU-medel och icke-diskretionära förändringar i utgifterna för arbetslöshetsförmåner. Nationellt finansierade fasta bruttoinvesteringar fördelas över fyra år. Diskretionära åtgärder på inkomstsidan eller lagstadgade inkomstökningar är inräknade. Engångsåtgärder på såväl inkomst- som utgiftssidan är avräknade.

                     (9)

                        Enligt artikel 5.2 i rådets förordning (EG) nr 1466/97.


               EUROPEISKA KOMMISSIONEN
            Bryssel den 23.5.2018
            COM(2018) 432 final
            Rekommendation till
            RÅDETS BESLUT
            om fastställande av att Rumänien inte har vidtagit effektiva åtgärder för att följa rådets rekommendation av den 5 december 2017
            {SWD(2018) 366 final}

               Rekommendation till

               RÅDETS BESLUT

               om fastställande av att Rumänien inte har vidtagit effektiva åtgärder för att följa rådets rekommendation av den 5 december 2017

               EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA BESLUT

               med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,

               Med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97
                  1
               , särskilt artikel 10.2, fjärde stycket,

               med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation, och

               av följande skäl:

               (1)Den 16 juni 2017 fastställde rådet i enlighet med artikel 121.4 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (nedan kallat EUF-fördraget) att en konstaterad betydande avvikelse från anpassningsbanan mot det medelfristiga budgetmålet förelåg i Rumänien. Med anledning av den betydande avvikelse som konstaterats utfärdade rådet den 16 juni 2017 en rekommendation
                  2
                till Rumänien om att landet skulle vidta nödvändiga åtgärder för att säkerställa att den nominella ökningen i de primära offentliga nettoutgifterna
                  3
                inte överstiger 3,3 % 2017, vilket motsvarar en årlig strukturell anpassning på 0,5 % av BNP.

               (2)Den 5 december 2017 slog rådet fast
                  4
                att Rumänien inte vidtagit effektiva åtgärder till följd av rådets rekommendation av den 16 juni 2017. På denna grundval utfärdade rådet den 5 december 2017 en reviderad rekommendation
                  5
                till Rumänien om att landet skulle vidta nödvändiga åtgärder för att säkerställa att den nominella ökningen i de primära offentliga nettoutgifterna inte överstiger 3,3 % 2018, vilket motsvarar en årlig strukturell anpassning på 0,8 % av BNP. Rumänien rekommenderades även använda alla oväntade inkomster för att minska sitt underskott, samtidigt som åtgärder för att konsolidera de offentliga finanserna på ett tillväxtfrämjande sätt bör säkerställa en varaktig förbättring av det strukturella saldot i de offentliga finanserna. Rådet fastställde den 15 april 2018 som tidsfrist för Rumänien att rapportera om åtgärder som vidtagits till följd av rekommendationen.

               (3)Den 10 och den 11 april 2018 utförde kommissionen ett utökat övervakningsuppdrag i Rumänien på plats enligt artikel 11.2 i rådets förordning (EG) nr 1466/97. Efter att ha översänt sina preliminära resultat till de rumänska myndigheterna för synpunkter lade kommissionen fram sina slutsatser för rådet den 23 maj 2018. Dessa slutsatser har därefter offentliggjorts. Kommissionens rapport finner att de rumänska myndigheterna inte har för avsikt att följa rådets rekommendation av den 5 december 2017. Myndigheterna bekräftade för övervakningsdelegationen att målet för 2018 fortfarande är ett samlat underskott på strax under 3 % av BNP. Med tanke på det positiva och växande produktionsgapet innebär detta en ytterligare försämring av det underliggande strukturella underskottet, vilket är i strid med rådets rekommendation och beror på en klart expansiv finanspolitik.

               (4)Den 20 april 2018, efter den av rådet fastställda tidsfristen, överlämnade de rumänska myndigheterna en rapport om de åtgärder som vidtagits till följd av rådets rekommendation av den 5 december 2017. I rapporten upprepade myndigheterna att målet för 2018 fortfarande är ett samlat underskott på strax under 3 % av BNP. Den offentligfinansiella effekten av de rapporterade åtgärderna ligger långt under kravet i rådets rekommendation.

               (5)Enligt kommissionens vårprognos 2018 kommer ökningen i de primära offentliga nettoutgifterna att uppgå till 10,8 %, vilket är klart över utgiftsriktmärket på 3,3 %. Det strukturella saldot kommer att försämras med 0,5 % av BNP 2018 till ett underskott på 3,8 % av BNP. Detta går tvärtemot den rekommenderade strukturella förbättringen på 0,8 % av BNP i förhållande till 2017. Båda pelarna pekar alltså på en kraftig avvikelse från den rekommenderade anpassningen. Utgiftsriktmärket pekar på en avvikelse på 2,4 % av BNP. Det strukturella saldot bekräftar detta, även om det tyder på en något mindre avvikelse på 1,8 % av BNP. Storleken på den betydelse som framgår av det strukturella saldot påverkas negativt av den högre underliggande skattningen av potentiell BNP-tillväxt jämfört med det medelfristiga genomsnitt som ligger till grund för utgiftsriktmärket. Om hänsyn tas till detta bekräftar den samlade bedömningen en mycket betydande avvikelse från den rekommenderade anpassningen.

               (6)Försämringen jämfört med 2017 beror till största delen på de ökade löneutgifter för offentliganställda som beslutades sommaren 2017 och trädde i kraft i januari 2018. Sedan kommissionens höstprognos 2017, som låg till grund för rådets rekommendation av den 5 december 2017, har myndigheterna delvis rivit upp delar av reformen av pensionssystemet genom att minska andelen sociala avgifter som överförs till den andra pensionspelaren från och med 2018. Denna nedskärning kommer att ha en positiv, kortsiktig effekt på de offentliga inkomsterna och därmed på den offentliga förvaltningens saldo. Denna offentligfinansiella förbättring kommer dock försvinna på sikt eftersom avledandet av sociala avgifter från den andra pelaren innebär en framtida skyldighet att betala ut ålderspensioner.

               (7)Slutsatsen blir därför att Rumäniens åtgärder till följd av rådets rekommendation av den 5 december 2017 har varit otillräckliga. Den finanspolitiska justeringen motsvarar inte den årliga strukturella anpassning på 0,8 % av BNP för 2018 som förutsätter en nominell ökning i de primära offentliga nettoutgifterna som inte överstiger 3,3 % 2018.

               HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

               Artikel 1

               Rumänien har inte vidtagit effektiva åtgärder till följd av rådets rekommendation av den 5 december 2017.

               Artikel 2

               Detta beslut riktar sig till Rumänien.

               Utfärdat i Bryssel den

                     På rådets vägnar

                     Ordförande

                     (1)

                        EGT L 209, 2.8.1997, s. 1.

                     (2)

                        EUT C 216, 6.7.2017, s. 1.

                     (3)

                        Primära offentliga nettoutgifter består av totala offentliga utgifter exklusive ränteutgifter, utgifter för EU-program som motsvaras fullt ut av EU-medel, samt icke-diskretionära förändringar i utgifterna för arbetslöshetsförmåner. Nationellt finansierade fasta bruttoinvesteringar utjämnas över en fyraårsperiod. Diskretionära åtgärder på inkomstsidan eller lagstadgade inkomstökningar är inräknade. Engångsåtgärder på såväl inkomst- som utgiftssidan är avräknade.

                     (4)

                        EUT L 340, 20.12.2017, s. 49.

                     (5)

                        EUT C 439, 20.12.2017, s. 1.


               EUROPEISKA KOMMISSIONEN
            Bryssel den 6.6.2018
            COM(2018) 332 final
            Rekommendation till
            RÅDETS BESLUT
            om bemyndigande att inleda förhandlingar om ett avtal med Amerikas förenta stater om import av nötkött av hög kvalitet från djur som inte behandlats med vissa tillväxtbefrämjande hormoner

               MOTIVERING

               1.BAKGRUND TILL FÖRSLAGET

               •Motiv och syfte med förslaget

               Syftet med detta initiativ är att ändra de nuvarande överenskommelserna med Förenta staterna när det gäller import av hormonfritt nötkött. Avsikten är inte att EU:s förbud mot hormonbehandlat nötkött som sådant ska påverkas på något sätt.

               I december 2016 vidtog Förenta staterna åtgärder för att återinföra höjda avgifter för vissa produkter från EU som en följd av de farhågor som uttryckts av den amerikanska nötköttsindustrin, som påstod att Europeiska unionen eventuellt bröt mot det ändrade samförståndsavtalet med Amerikas förenta stater om import av nötkött från djur som inte behandlats med vissa tillväxtbefrämjande hormoner och Förenta staternas tillämpning av höjda avgifter för vissa produkter från Europeiska unionen av den 21 oktober 2013
                  1
                (nedan kallat det ändrade samförståndsavtalet). Det ändrade samförståndsavtalet ingicks mellan Europeiska unionen och Förenta staterna efter WTO:s tvistlösningsförfarande avseende DS26 EG – åtgärder för kött och köttprodukter (hormoner) och anmäldes till WTO:s tvistlösningsorgan den 14 april 2014 som en ömsesidigt godtagbar lösning för att omsätta rapporten i tvistlösningsförfarandena i praktiken.

               I enlighet med det ursprungliga samförståndsavtalet och dess ändrade version införde EU en årlig tullkvot för nötkött av hög kvalitet
                  2
               .

               Efter det att Förenta staterna inlett förfarandet för att återinföra höjda avgifter för vissa produkter från EU i december 2016 höll parterna samråd om tillämpningen av det ändrade samförståndsavtalet, såsom avses i artikel IV.

               Genom rekommendationen söker kommissionen bemyndigande att föra förhandlingar om ett avtal med Förenta staterna efter de nämnda samråden när det gäller tillämpningen av tullkvoten för nötkött av hög kvalitet och eventuellt dess landstilldelning.

               Förhandlingar med andra leverantörsländer kan behövas för att säkerställa att varje godkänd landstilldelning av nämnda tullkvot med Förenta staterna respekterar andra leverantörsländers befintliga rättigheter i enlighet med WTO-/Gatt-avtalen.

               •Förenlighet med befintliga bestämmelser inom området

               Ej tillämpligt.

               •Förenlighet med unionens politik inom andra områden

               Ej tillämpligt.

               2.RÄTTSLIG GRUND, SUBSIDIARITETSPRINCIPEN OCH PROPORTIONALITETSPRINCIPEN

               •Rättslig grund

               Artikel 207 i EUF-fördraget (den gemensamma handelspolitiken) jämförd med artikel 218.3 och 218.4.

               •Subsidiaritetsprincipen (för icke-exklusiv befogenhet)

               Ej tillämpligt, eftersom unionen har exklusiv befogenhet på området för den gemensamma handelspolitiken (artikel 3.1 e i EUF-fördraget).

               •Proportionalitetsprincipen

               Ej tillämpligt.

               •Val av instrument

               Ingående av ett internationellt avtal är den enda metod som säkerställer att undertecknarna inte i ett senare skede kommer att ifrågasätta det som man kommit överens om.

               3.RESULTAT AV EFTERHANDSUTVÄRDERINGAR, SAMRÅD MED BERÖRDA PARTER OCH KONSEKVENSBEDÖMNINGAR

               •Efterhandsutvärderingar/kontroller av ändamålsenligheten med befintlig lagstiftning

               Ej tillämpligt.

               •Samråd med berörda parter

               En färdplan för initiativet om bemyndigande att inleda förhandlingar om ett avtal med Förenta staterna om import av nötkött av hög kvalitet från djur som inte behandlats med vissa tillväxtbefrämjande hormoner var föremål för offentligt samråd under perioden 27 mars–24 april 2018. Sammanlagt lämnades 37 bidrag in, varav 24 från enskilda, företag eller branschorganisationer i EU och 13 från företag och myndigheter utanför EU.

               Tolv bidrag kom från EU-medborgare (Belgien, Tyskland, Grekland, Italien, Spanien och Sverige). Där uttrycktes stöd för ett jordbruk som tar hänsyn till miljön, djurskydd och hälsosamma produkter och vikten av att producera kött utan hormoner och antibiotika. En del hävdade att köttkonsumtionen bör minska.

               Fyra bidrag kom från små och medelstora företag i EU (Grekland, Italien och Förenade kungariket), varav vissa var antingen för EU:s initiativ eller krävde att förvaltningssystemet också skulle ses över, medan andra efterlyste en avvaktande hållning. Ett förslag var att man skulle rådgöra med företag som är verksamma inom handeln med nötkött och ge dem tid att anpassa sig till resultatet. I ett bidrag var man nöjd med det nuvarande utbudet av nötkött inom kvoten.

               De sista åtta bidragen kom från branschorganisationer: på EU-nivå och i Frankrike, Tyskland, Italien och Förenade kungariket. De påminde om att hormoner är förbjudna inom EU i tillväxtbefrämjande syfte när det gäller djuruppfödning och att standarder för livsmedelssäkerhet och hälsa som gäller inom EU måste finnas kvar. I två bidrag betonades att förhandlingarna inte bör öka den volym som får importeras inom kvoten. I ett bidrag påpekades att antibiotika används i stället för tillväxtbefrämjande medel. I ett annat bidrag underströks att alla avtal måste vara förenliga med WTO:s regler. I två bidrag argumenterade man för att EU:s myndigheter ska stödja EU:s nötköttssektor och i två underströks att det är viktigt att man kommer fram till en lösning tillsammans med Förenta staterna, så att skadliga handelskrig undviks.

               Tretton bidrag från länder utanför EU kom främst från argentinska företag och branschorganisationer som förespråkar att Argentina ska erkännas som part i förhandlingarna. En nyzeeländsk köttorganisation, som stöds av sin regering, betonade att även om Nya Zeeland är en liten leverantör inom kvoten, är denna export viktig för landets ekonomi, och begärde därför att Nya Zeeland skulle rådfrågas. De två sista bidragen kom från australiska och uruguayanska myndigheter som hävdar att de enligt WTO:s regler ska få delta i förhandlingarna.

               •Insamling och användning av sakkunnigutlåtanden

               Ej tillämpligt.

               •Konsekvensbedömning

               Ej tillämpligt.

               •Lagstiftningens ändamålsenlighet och förenkling

               Ej tillämpligt.

               •Grundläggande rättigheter

               Ej tillämpligt.

               4.BUDGETKONSEKVENSER

               Inga.

               Rekommendation till

               RÅDETS BESLUT

               om bemyndigande att inleda förhandlingar om ett avtal med Amerikas förenta stater om import av nötkött av hög kvalitet från djur som inte behandlats med vissa tillväxtbefrämjande hormoner

               EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA BESLUT

               med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 207 och 218.3 och 218.4,

               med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation, och

               av följande skäl:

               (1)Den 21 oktober 2013 ingick Europeiska unionen det ändrade samförståndsavtalet med Amerikas förenta stater om import av nötkött från djur som inte behandlats med vissa tillväxtbefrämjande hormoner och Förenta staternas tillämpning av höjda avgifter för vissa produkter från Europeiska unionen
                  3
                (nedan kallat det ändrade samförståndsavtalet).

               (2)Det ändrade samförståndsavtalet ingicks efter WTO:s tvistlösningsförfarande avseende DS26 EG – åtgärder för kött och köttprodukter (hormoner) – och anmäldes till WTO:s tvistlösningsorgan den 14 april 2014.

               (3)I enlighet med det ursprungliga samförståndsavtalet och dess ändrade version införde EU en årlig tullkvot för nötkött av hög kvalitet
                  4
               .

               (4)Europeiska unionen och Amerikas förenta stater genomförde samråd om tillämpningen av det ändrade samförståndsavtalet, såsom föreskrivs i artikel IV i detta avtal.

               (5)Kommissionen bör därför bemyndigas att inleda förhandlingar med Amerikas förenta stater om tillämpningen, inbegripet landstilldelningen, av den tullkvot som införts enligt det ändrade samförståndsavtalet. Kommissionen bör, i enlighet med tillämpliga WTO-regler och i den utsträckning det är nödvändigt, även försöka nå överenskommelser med andra viktiga leverantörsländer när det gäller landstilldelningen av nämnda tullkvot.

               HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

               Artikel 1

               Kommissionen bemyndigas härmed att inleda förhandlingar på Europeiska unionens vägnar med Amerikas förenta stater om tillämpningen av den tullkvot som införts i enlighet med det ändrade samförståndsavtalet med Amerikas förenta stater om import av nötkött från djur som inte behandlats med vissa tillväxtbefrämjande hormoner och Förenta staternas tillämpning av höjda avgifter för vissa produkter från Europeiska unionen av den 21 oktober 2013, inklusive landstilldelningen av samma tullkvot. Kommissionen bemyndigas härmed att även inleda förhandlingar på Europeiska unionens vägnar med andra viktiga leverantörsländer för att försöka nå överenskommelser med dem när det gäller landstilldelningen av samma tullkvot, i enlighet med tillämpliga WTO-regler, i den utsträckning det är nödvändigt.

               Artikel 2

               Förhandlingarna ska föras på grundval av rådets förhandlingsdirektiv som anges i bilagan.

               Artikel 3

               Kommissionen ska föra förhandlingarna i enlighet med WTO:s regler och i samråd med [namnet på den särskilda kommittén ska införas av rådet].

               Artikel 4

               Detta beslut riktar sig till kommissionen.

               Utfärdat i Bryssel den

                     På rådets vägnar

                     Ordförande

                     (1)

                        EUT L 27, 30.1.2014, s. 2.

                     (2)

                        EUT L 148, 8.6.2012, s. 9.

                     (3)

                        EUT L 27, 30.1.2014, s. 2.

                     (4)

                        EUT L 148, 8.6.2012, s. 9.

    ---documentbreak---

               EUROPEISKA KOMMISSIONEN
            Bryssel den6.6.2018
            COM(2018) 332 final
            BILAGA
            till
            rekommendation tillRÅDETS BESLUT
            om bemyndigande att inleda förhandlingar om ett avtal med Amerikas förenta stater om import av nötkött av hög kvalitet från djur som inte behandlats med vissa tillväxtbefrämjande hormoner

               BILAGA

               Förhandlingsdirektiv

               (1)Kommissionen bör inleda förhandlingar med Förenta staterna om ett avtal om import av nötkött av hög kvalitet från djur som inte behandlats med vissa tillväxtbefrämjande hormoner, särskilt avseende tillämpningen av den tullkvot för nötkött av hög kvalitet som fastställs i artikel II i det ändrade samförståndsavtalet av den 21 oktober 2013.

               (2)För detta ändamål får kommissionen i synnerhet erbjuda Förenta staterna en landsspecifik tilldelning av en viss andel av den årliga tullkvot för nötkött av hög kvalitet som avses i artikel II.4 i det ändrade samförståndsavtalet av den 21 oktober 2013. Kommissionen är inte bemyndigad att förhandla om en höjning av de årliga kvantiteterna inom den tullkvot för nötkött av hög kvalitet (45 000 ton, produktvikt) som fastställs i artikel II.4 i det ändrade samförståndsavtalet av den 21 oktober 2013.

               (3)Ett avtal med Förenta staterna, särskilt all landsspecifik tilldelning av kvantiteter inom den tullkvot för nötkött av hög kvalitet som avses i artikel II.4 i det ändrade samförståndsavtalet, bör respektera WTO:s relevanta regler på området, inbegripet de WTO-/Gattregler som rör rättigheter för andra leverantörsländer som använder denna tullkvot.

               (4)Kommissionen bör försöka nå överenskommelser med andra viktiga leverantörsländer när det gäller landstilldelningen av nämnda tullkvot, i enlighet med tillämpliga WTO-regler, i den utsträckning det är nödvändigt.

               (5)Kommissionen ska inför rådet redogöra för resultatet av förhandlingarna och, om det är lämpligt, för eventuella problem som kan ha uppstått under förhandlingarna.