title: Rekommendation till rådets yttrande enligt artikel 9.3 i rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om Sloveniens uppdaterade konvergensprogram, perioden 2005-2008

text:
Viktigt rättsligt meddelande

|

52006SC0112

Rekommendation till Rådets yttrande enligt artikel 9.3 i Rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om Sloveniens uppdaterade konvergensprogram, perioden 2005-2008  /* SEK/2006/0112 slutlig */

	[pic] | EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION |Bryssel den 1.2.2006KOM(2006) 112 slutligRekommendation tillRÅDETS YTTRANDEenligt artikel 9.3 i rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om Sloveniens uppdaterade konvergensprogram, perioden 2005-2008(framlagt av kommissionen)MOTIVERINGBakgrundStabilitets- och tillväxtpakten, som trädde i kraft den 1 juli 1998, syftar till att genom sunda offentliga finanser förbättra förutsättningarna för prisstabilitet och stark hållbar tillväxt som kan leda till ökad sysselsättning. Pakten ändrades för första gången 2005. Reformen bekräftade att pakten har varit till nytta för att befästa budgetdisciplinen, men syftade till att stärka dess effektivitet och ekonomiska underbyggnad och samtidigt slå vakt om de offentliga finansernas hållbarhet på lång sikt.Enligt rådets förordning (EG) nr 1466/97 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken[1], som utgör en del av pakten, skall medlemsstaterna lägga fram stabilitets- eller konvergensprogram och årliga uppdateringar av dessa för rådet och kommissionen (medlemsstater som redan har övergått till den gemensamma valutan utarbetar (uppdaterade) stabilitetsprogram och medlemsstater som ännu inte har gjort det lägger fram (uppdaterade) konvergensprogram). Sloveniens första konvergensprogram lades fram i maj 2004. I enlighet med förordningen yttrade sig rådet om programmet den 5 juli 2004 på grundval av en rekommendation från kommissionen och efter att ha hört Ekonomiska och finansiella kommittén. Enligt samma förfarande bedöms uppdaterade stabilitets- och konvergensprogram av kommissionen och granskas av den ovannämnda kommittén. De kan även granskas av rådet.I programmen skall medlemsstaterna ange sina budgetmål på medellång sikt och beskriva vilka politiska åtgärder de ämnar vidta för att uppnå dessa mål, samt de underliggande ekonomiska antagandena. Till följd av reformen av stabilitets- och tillväxtpakten skall de medelfristiga målen differentieras mellan enskilda medlemsstater mot bakgrund av de olika ekonomiska och finanspolitiska förhållandena i unionen, bland annat med avseende på de finanspolitiska riskerna för de offentliga finansernas hållbarhet. Andra inslag i reformen är att ett mer symmetriskt synsätt bör eftersträvas för finanspolitiken över konjunkturcykeln, genom ökad budgetdisciplin under ekonomiskt goda tider, samtidigt som hänsyn får tas till ”omfattande strukturreformer” med mätbara effekter på de offentliga finansernas långsiktiga hållbarhet, vid en tillfällig avvikelse från de medelfristiga målen eller anpassningsbanan för att uppnå dessa.Kommissionen har granskat det uppdaterade konvergensprogram som Slovenien nyligen lämnade in med beaktande av kommissionens höstprognos 2005 samt uppförandekoden[2], den allmänt vedertagna metoden för uppskattning av potentiell total produktion och konjunkturrensade saldon och de allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken som ingår i de integrerade riktlinjerna för perioden 2005-2008, och på grundval av nedanstående analys överlämnat en rekommendation till rådets yttrande om programmet.Bedömning1.  En andra uppdatering av Sloveniens konvergensprogram, vilken avser perioden 2005-2008, lades fram den 8 december 2005. Programmet motsvarar i grova drag den modellstruktur för stabilitets- och konvergensprogram som definieras i den nya uppförandekoden[3].2.  I sitt yttrande av den 8 mars 2005 angående den föregående uppdateringen av konvergensprogrammet (2004-2007) uppmanade rådet Slovenien att i) utnyttja alla möjligheter att snabbare minska underskottet i de offentliga finanserna, och ii) ytterligare reformera pensionssystemet samt hälso- och sjukvårdssystemet för att förbättra de offentliga finansernas hållbarhet på lång sikt.3.  Efter en tillfällig konjunkturnedgång i samband med systemskiftet i början av 1990-talet har Sloveniens ekonomi uppvisat en robust tillväxt på i genomsnitt 4 % per år under den gångna tioårsperioden. Man har med framgång lyckats tygla inflationstrycket, och konsumentprisökningarna närmade sig EU-genomsnittet i slutet av 2005. Saldot i de offentliga finanserna försämrades 1997 och har varit negativt sedan dess med ett underskott på i genomsnitt 3 % av BNP (beräknat enligt ENS 95) under perioden 2000–2004.4.  Det makroekonomiska scenario som redovisas bedöms vara realistiskt. BNP-tillväxten beräknas ligga kvar kring 4 % av BNP under programperioden med stöd av en stark inhemsk efterfrågan. Vidare förväntas konjunkturen vara på väg att gradvis förbättras. Bland annat bör det negativa BNP-gapet, uppskattat till ca 1 % av BNP 2005, successivt komma att elimineras till slutet av programperioden. Vidare har tillväxtantagandena gjorts utan hänsyn till effekterna av den reformplan som antogs i oktober 2005, och som förväntas att ytterligare stärka tillväxten – enligt beräkningarna till över 5 % i genomsnitt från och med 2008. Detta förefaller en aning optimistiskt, i synnerhet då det inte anges några detaljer i programmet om på vilket sätt de planerade strukturreformerna förväntas påverka (den potentiella) tillväxten.5.  Inflationsnivån blev mer instabil under 2005, men fortsatte dock att minska i genomsnitt, och sjönk till ca 2,5 % (jämfört med 3,7 % 2004). Regeringen har även fortsättningsvis varit återhållsam när det gäller att reglera utvecklingen av administrerade priser och vad gäller förändringar av indirekta skatter. För att kompensera för höga oljepriser justerades punktskatterna vid flera tillfällen, vilket också bidragit till att stävja inflationen. Inflationsnedgången har också gynnats av Sloveniens medlemskap i ERM II. Tolaren har för övrigt legat mycket nära centralkursen 239,64 SIT/EUR sedan Slovenien gick med i valutasamarbetet den 28 juni 2004. Skillnaden mellan de långfristiga räntorna fluktuerade under 2004 inom 100 räntepunkter, och var ibland väsentligt mindre än så, vilket således nära följer avkastningen på obligationer inom euroområdet. De myndigheter som ansvarar för penning- och valutapolitiken är medvetna om restriktionrna när det gäller att justera reporäntan för att stävja inflationen inför inträdet i EMU. Inflationen förväntas plana ut kring ca 2,5 % under den period som programmet täcker. Denna beräkning förefaller realistisk, men det är viktigt att man fortsätter arbetet med att få bort strukturella stelheter. Med tanke på målet att införa euron i början av 2007 framhålls en återhållen löneutveckling och sunda offentliga finanser som särskilt viktiga faktorer.6.  I fråga om 2005 års budget har den offentliga sektorns underskott beräknats till 1,7 % av BNP enligt kommissionens prognos (hösten 2005), vilket kan jämföras med det mål på 2,1 % av BNP som sattes i den föregående uppdateringen av konvergensprogrammet. Det preliminära utfallet är mer gynnsamt än förväntat, då man hade underskattat intäkterna i viss mån, på grundval av det nya system för direkta skatter som trädde i kraft i januari 2005.7.  Målet med det uppdaterade programmet är att skapa förutsättningar för en smidig integration i EMU, samtidigt som Slovenien fortsätter närma sig EU-genomsnittet vad gäller inkomstnivå. Strategin för de offentliga finanserna syftar till att hålla underskottet med god marginal under 3 %, och till att senast 2008 uppnå det medelfristiga mål för saldon i de offentliga finanserna som avses i stabilitets- och tillväxtpakten. I programmet presenteras vissa planerade skattereformer, som beräknas leda till en minskning av intäkterna motsvarande 1,8 % av BNP, medan åtgärder på utgiftssidan förväntas medföra besparingar på 2,5 % av BNP. Förbättringen av saldot i de offentliga finanserna kommer enligt programmet i huvudsak att äga rum mot slutet av perioden. Inledningsvis beräknas underskottet ligga kring 1,7 % av BNP, för att sedan successivt sjunka mot 1,4 % 2007 och 1,0 % av BNP 2008. Jämfört med den föregående uppdateringen uppskjuts alltså målsättningen att få ned underskottet till 1,0 % av BNP med ett år, trots att det makroekonomiska scenariot är i stort sett oförändrat.8.  Enligt de beräkningar som kommissionen utfört enligt den allmänt vedertagna metoden och i linje med uppgifterna i programmet förväntas det strukturella saldot – dvs. ett konjunkturrensat saldo där hänsyn inte tas till engångsåtgärder och andra tillfälliga åtgärder – förbättras med 0,2 procentenheter över programperioden. För 2005 låg det strukturella underskottet på 1 ¼ % av BNP. Underskottet förväntas först öka något, till 1 ½ % av BNP 2006, för att därefter gradvis minska. Sloveniens medelfristiga mål för saldot i de offentliga finanserna – i den mening som avses i stabilitets- och tillväxtpakten – är enligt det uppdaterade programmet att få ned det strukturella underskottet till 1,0 % av BNP 2008. Eftersom det medelfristiga målet för programmet är mer långtgående än minimistandarden (för vilken målnivån är ett underskott på knappt 2 % av BNP) bör det, om det uppnås, uppfylla villkoret att ge en tillräcklig marginal för att förebygga alltför stora underskott. Programmets medelfristiga mål bedöms vara väl avvägt, eftersom det faller inom det intervall som anges för euroländer och medlemmar i ERM II i såväl stabilitets- och tillväxtpakten som uppförandekoden. Det är också väl anpassat till skuldkvoten och den potentiella produktionstillväxten på lång sikt.9.  De prognosrisker som kan påverka målen för de offentliga finanserna förefaller på det hela taget balansera varandra. Sloveniens faktiska budgetsaldon har på senare år ofta varit mer gynnsamma än vad som beräknats i förväg. Detta är också delvis en följd av ett effektivt system för begränsning av offentliga utgifter som införts för att skapa marginal för oväntade minskningar av intäkterna. Om de planerade strukturreformerna genomförs i rätt skede kan också tillväxten komma att överträffa antagandena. Arbetet för att uppnå målen kan dock försvåras av bristen på klara och konkreta system för att dämpa de offentliga utgifterna som en motvikt mot det inkomstbortfall som följer av skattereformen, inte minst med tanke på att man nyligen beslutade att åter indexera pensionerna enligt löneutvecklingen. Det faktum att över 80 % av utgifterna är obligatoriska till följd av lagar eller bestämmelser speglar det faktum att den rättsliga ramen för budgeten är alltför rigid, och det återstår fortfarande att nå en tillräcklig politisk enighet för att göra systemet mer flexibelt.10.  På grundval av denna samlade riskbedömning anses dock den budgetstrategi som presenteras i programmet ge en tillräcklig säkerhetsmarginal för att förhindra ett underskott som överstiger referensvärdet 3 % av BNP under programperioden vid normala makroekonomiska fluktuationer. Strategin förefaller också tillräckligt solid för att garantera att det medelfristiga målet skall kunna uppnås 2008 såsom planerat. Anpassningsbanan uppfyller dock inte helt villkoren i stabilitets- och tillväxtpakten, där det anges att det strukturella saldot bör förbättras med 0,5 % av BNP per år för euroländer och medlemmar i ERM II, och att anpassningen helst bör vara större i ekonomiskt goda tider. Medan man förväntar sig en allt mer fördelaktig konjunktur under programperioden beräknas det strukturella saldot bara förbättras med 0,25 % av BNP.11.  I programmet förklaras att den tillfälliga avvikelsen följer av sådana ”omfattande strukturreformer” som avses i stabilitets- och tillväxtpakten och i den nya uppförandekoden. Avvikelsen från paktens riktmärke för den årliga förbättringen av det strukturella saldot, dvs. en förbättring med minst 0,5 % av BNP, skulle alltså motiveras av de särskilda finanspolitiska ansträngningar som kommer att krävas för att bemöta det inkomstbortfall som skattereformen medför och effekterna av det negativa BNP-gap som förväntas vara neutraliserat först i slutet av programperioden. De strukturreformer som den tillfälliga avvikelsen baseras på förklaras dock inte tillräckligt detaljerat. Programmet innehåller inte heller någon kostnads-/nyttoanalys eller några belägg för att reformerna kommer att få en väsentlig positiv inverkan på de offentliga finansernas hållbarhet på lång sikt. Den tillfälliga avvikelsen från anpassningsbanan mot programmets medelfristiga mål kan därför inte bedömas vara förenlig med den reviderade stabilitets- och tillväxtpakten.12.  Den offentliga bruttoskulden är tämligen liten och kommer att förbli det även under resten av programperioden. Skulden beräknas ha sjunkit till 29,3 % av BNP under 2005, medan den enligt programmet förutses öka något under de följande två åren, och som högst nå nivån 29,8 % av BNP 2007. 2008 beräknas sedan skulden minska något som andel av BNP (till 29,4 %) på grund av en gynnsam stock-/flödesjustering.13.  När det gäller de offentliga finansernas hållbarhet förefaller Slovenien löpa stor risk i form av kostnader för den offentliga sektorn till följd av den åldrande befolkningen. Även om den relativt gynnsamma skuldkvoten kommer att dämpa dessa kostnaders effekt på de offentliga finanserna kommer Slovenien inte att kunna undvika en kraftig ökning av de offentliga utgifterna. 1999 års pensionsreform bidrog visserligen till att kraftigt begränsa de framtida pensionsutgifterna, men denna effekt har delvis kompenserats av beslutet att återgå till en fullständig indexering av pensionerna på grundval av lönernas utveckling. De ytterligare förändringar av pensionssystemet som redogörs för i programmet kommer förr eller senare att bli nödvändiga för att den framtida ökningen av offentliga utgifter skall hållas tillbaka, och risken för att finanserna blir ohållbara på lång sikt därmed motverkas. Hållbarheten är därmed beroende av att ytterligare åtgärder vidtas för att dämpa det åldersrelaterade utgiftstrycket. Det är av yttersta vikt att de planerade åtgärderna planeras väl och sätts in vid rätt tidpunkt.14.  De finanspolitiska åtgärder som föreslås är i grova drag förenliga med de allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken, vilka utgör en del av de integrerade riktlinjerna för perioden 2005–2008. Däremot anges inte de offentliga finansernas hållbarhet på lång sikt som en uttrycklig politisk prioritet. De planerade åtgärderna är fortfarande vaga, och räcker inte till för att strategins långsiktiga verkningar skall kunna bedömas.15.  I det nationella reformprogram som lades fram den 28 oktober 2005 i samband med den förnyade Lissabonstrategin för tillväxt och sysselsättning anges att antagandet av euron är en central prioritet för Slovenien. Det uppdaterade konvergensprogrammet har till syfte att skapa förutsättningar för en framgångsrik integration i euroområdet, bl.a. genom att stärka de offentliga finanserna, och har därmed många kopplingar till det nationella reformprogrammets omfattande åtgärdspaket. Eftersom många av åtgärderna i det nationella reformprogrammet ännu inte är fastställda i detalj har effekterna av dem inte tagits med i de beräkningar av de offentliga finansernas utveckling som redovisas i konvergensprogrammet.Enligt det uppdaterade programmet strävar man efter att hålla inflationen nära EU-genomsnittet medan finanspolitiken successivt anpassas. Mot bakgrund av den samlade bedömning som redogörs för ovan rekommenderas Slovenien atti) påskynda processen för att uppnå programmets medelfristiga mål, bland annat genom att konkretisera och genomföra de åtgärder som planeras för att minska utgifterna samt att tidigarelägga ansträngningarna för att få ned underskottet, ochii) vidta ytterligare åtgärder för att förbättra de offentliga finansernas hållbarhet på lång sikt, i synnerhet i fråga om pensionssystemet.Rekommendation tillRÅDETS YTTRANDEenligt artikel 9.3 i rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om Sloveniens uppdaterade konvergensprogram, perioden 2005-2008EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR AVGETT FÖLJANDE YTTRANDEmed beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken[4], särskilt artikel 9.3 i denna,med beaktande av kommissionens rekommendation, ochefter att ha hört Ekonomiska och finansiella kommittén.HÄRIGENOM FRAMFÖRS FÖLJANDE.16.  Efter en tillfällig konjunkturnedgång i samband med systemskiftet i början av 1990-talet har Sloveniens ekonomi uppvisat en robust tillväxt på i genomsnitt 4 % per år under den senaste tioårsperioden. Man har med framgång lyckats tygla inflationstrycket, och konsumentprisökningarna närmade sig EU-genomsnittet i slutet av 2005. Saldot i de offentliga finanserna försämrades 1997 och har varit negativt sedan dess med ett underskott på i genomsnitt 3 % av BNP (beräknat enligt ENS 95) under perioden 2000–2004.17.  I sitt yttrande av den 8 mars 2005 angående den föregående uppdateringen av konvergensprogrammet (2004-2007) uppmanade rådet Slovenien att i) utnyttja alla möjligheter att snabbare minska underskottet i de offentliga finanserna, och ii) ytterligare reformera pensionssystemet samt hälso- och sjukvårdssystemet för att förbättra de offentliga finansernas hållbarhet på lång sikt.18.  I fråga om 2005 års budget har den offentliga sektorns underskott beräknats till 1,7 % av BNP enligt kommissionens prognos (hösten 2005), vilket kan jämföras med det mål på 2,1 % av BNP som sattes i den föregående uppdateringen av konvergensprogrammet. Det preliminära utfallet är mer gynnsamt än förväntat, då man hade underskattat intäkterna i viss mån, på grundval av det nya system för direkta skatter som trädde i kraft i januari 2005.19.  Den [14 februari 2006] granskade rådet Sloveniens uppdaterade konvergensprogram, som omfattar perioden 2005-2008. Programmet motsvarar i grova drag den modellstruktur för stabilitets- och konvergensprogram som definieras i den nya uppförandekoden[5].20.  Enligt det makroekonomiska scenario som programmet bygger på förutses en stabil tillväxt på omkring 4 % under åren efter 2005. Utifrån den övriga information som finns tillgänglig idag förefaller tillväxtscenariot i programmet bygga på rimliga antaganden. Vidare förväntas konjunkturen vara på väg att gradvis förbättras. Bland annat bör det negativa BNP-gapet, uppskattat till ca 1 % av BNP 2005, successivt komma att elimineras till slutet av programperioden. Inflationsberäkningarna i programmet förefaller också vara realistiska. I fråga om sådana ”omfattande stukturreformer” som avses i stabilitets- och tillväxtpakten hänvisar programmet till genomgripande socioekonomiska reformer för att stärka den slovenska industrins konkurrenskraft, vilka inleddes 2005. Reformerna förväntas stärka BNP-tillväxten ytterligare, till nivåer över 5 % i genomsnitt från och med 2008. Den analys av reformerna som redovisas i programmet är dock inte tillräckligt detaljerad, och effekten på tillväxten synes vara optimistisk i överkant.21.  Målet med det uppdaterade programmet är att skapa förutsättningar för en smidig integration i EMU, samtidigt som Slovenien fortsätter närma sig EU-genomsnittet vad gäller inkomstnivå. Strategin för de offentliga finanserna syftar till att hålla underskottet med god marginal under 3 %, och till att senast 2008 uppnå det medelfristiga mål för saldon i de offentliga finanserna som avses i stabilitets- och tillväxtpakten. I programmet presenteras vissa planerade skattereformer, som beräknas leda till en minskning av intäkterna motsvarande 1,8 % av BNP, medan åtgärder på utgiftssidan förväntas medföra besparingar på 2,5 % av BNP. Förbättringen av saldot i de offentliga finanserna kommer enligt programmet i huvudsak att äga rum mot slutet av perioden. Inledningsvis beräknas underskottet ligga kring 1,7 % av BNP, för att sedan successivt sjunka mot 1,4 % 2007 och 1,0 % av BNP 2008. Jämfört med den föregående uppdateringen uppskjuts alltså målsättningen att få ned underskottet till 1,0 % av BNP med ett år, trots att det makroekonomiska scenariot är tämligen oförändrat.22.  Det strukturella saldot, beräknat enligt den allmänt vedertagna metoden (dvs. ett konjunkturrensat saldo där hänsyn inte tas till engångsåtgärder och andra tillfälliga åtgärder), skall enligt programmet förbättras med ca ¼ % av BNP. Vad gäller det strukturella saldot i de offentliga finanserna är det medelfristiga målet för programmet att få ned underskottet till 1 % av BNP 2008. Eftersom det medelfristiga målet är mer långtgående än minimistandarden (för vilken målnivån är ett underskott på knappt 2 % av BNP) bör det, om det uppnås, uppfylla villkoret att ge en tillräcklig marginal för att förebygga alltför stora underskott. Det medelfristiga målet bedöms vara väl avvägt, eftersom det faller inom det intervall som anges för euroländer och medlemmar i ERM II i såväl stabilitets- och tillväxtpakten som uppförandekoden. Målet är också väl anpassat till skuldkvoten och den potentiella produktionstillväxten på lång sikt.23.  De prognosrisker som omgärdar programmets beräkningar i fråga om de offentliga finanserna verkar i stort sett uppväga varandra. Sloveniens faktiska budgetsaldon har på senare år ofta varit mer gynnsamma än vad som beräknats i förväg. Detta är också delvis en följd av ett effektivt system för begränsning av offentliga utgifter som införts för att skapa marginal för oväntade minskningar av intäkterna, och om de planerade strukturreformerna genomförs i rätt skede kan också tillväxten komma att överträffa antagandena. Bland negativa risker kan nämnas att arbetet för att uppnå målen försvåras av bristen på klara och konkreta system för att dämpa de offentliga utgifterna som motvikt till inkomstbortfallen i samband med skattereformen – inte minst med tanke på att man nyligen beslutade att åter indexera pensionerna enligt löneutvecklingen. Det faktum att över 80 % av utgifterna är obligatoriska till följd av lagar eller bestämmelser speglar det faktum att den rättsliga ramen för budgeten är alltför rigid, och det återstår fortfarande att nå en tillräcklig politisk enighet för att göra systemet mer flexibelt.24.  På grundval av denna samlade riskbedömning anses dock den budgetstrategi som presenteras i programmet ge en tillräcklig säkerhetsmarginal för att förhindra ett underskott som överstiger referensvärdet 3 % av BNP under programperioden vid normala makroekonomiska fluktuationer. Den förefaller också tillräckligt solid för att garantera att det medelfristiga målet skall kunna uppnås 2008 såsom planerat. Den anpassningsbana som planeras för att uppnå det medelfristiga målet uppfyller dock inte helt villkoren i stabilitets- och tillväxtpakten, där det anges att euroländer och medlemmar i ERM II såsom ett riktmärke bör förbättra sitt strukturella budgetsaldo med 0,5 % av BNP per år, och att anpassningen bör vara snabbare i ekonomiskt goda tider, medan det medges en långsammare anpassning i ekonomiskt dåliga tider. Trots att man förväntar sig en allt mer fördelaktig konjunktur under programperioden beräknas det strukturella saldot bara förbättras med 0,25 % av BNP.25.  Enligt stabilitets- och tillväxtpakten bör man, när man skall fastställa anpassningsbanan mot det medelfristiga målet eller medger en tillfällig avvikelse från det målet, ta hänsyn till ”omfattande strukturreformer” som har en kontrollerbar effekt på de offentliga finansernas hållbarhet på lång sikt. Den finanspolitiska strategi som presenteras i programmet innebär en tillfällig avvikelse från anpassningsbanan mot det medelfristiga målet. Under perioden 2005–2007, då de ekonomiska reformerna gradvis skall genomföras, sker det i stor sett ingen anpassning i riktning mot målet. De strukturreformer som den tillfälliga avvikelsen baseras på förklaras dock inte tillräckligt detaljerat. Programmet innehåller inte heller någon kostnads-/nyttoanalys eller några belägg för att reformerna kommer att få en väsentlig positiv inverkan på de offentliga finansernas hållbarhet på lång sikt. Den tillfälliga avvikelsen från anpassningsbanan mot programmets medelfristiga mål kan därför inte bedömas vara förenlig med den reviderade stabilitets- och tillväxtpakten.26.  Bruttoskuldkvoten beräknas ha uppgått till 29,0 % av BNP under 2005, vilket ligger långt under fördragets referensvärde 60 % av BNP. Under de följande två åren förväntas skuldkvoten växa något, och som högst nå nivån 29,8 % av BNP 2007, för att sedan åter minska till 29,4 % av BNP 2008.27.  När det gäller de offentliga finansernas hållbarhet förefaller Slovenien löpa stor risk i fråga om de kostnader som beräknas belasta den offentliga sektorn till följd av den åldrande befolkningen[6]. Den relativt gynnsamma skuldkvoten kommer dock att dämpa dessa kostnaders effekt på de offentliga finanserna. Sammantaget kommer Slovenien emellertid inte att kunna undvika en kraftig ökning av de offentliga utgifterna. 1999 års pensionsreform bidrog visserligen till att kraftigt begränsa de framtida pensionsutgifterna, men denna effekt har delvis kompenserats av beslutet att åter indexuppräkna pensionerna fullt ut enligt löneutvecklingen. De ytterligare förändringar av pensionssystemet som redogörs för i programmet kommer förr eller senare att bli nödvändiga för att den framtida ökningen av offentliga utgifter skall hållas tillbaka, och risken för att finanserna blir ohållbara på lång sikt därmed motverkas. Hållbarheten är därmed beroende av att ytterligare åtgärder vidtas för att dämpa det åldersrelaterade utgiftstrycket. Det är av yttersta vikt att de planerade åtgärderna planeras väl och sätts in vid rätt tidpunkt.28.  De finanspolitiska åtgärder som föreslås är i grova drag förenliga med de allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken, vilka utgör en del av de integrerade riktlinjerna för perioden 2005–2008. Däremot anges inte de offentliga finansernas hållbarhet på lång sikt som en uttrycklig politisk prioritet. De planerade åtgärderna är fortfarande vaga, och räcker inte till för att strategins långsiktiga verkningar skall kunna bedömas.29.  I det nationella reformprogram som lades fram den 28 oktober 2005 i samband med den förnyade Lissabonstrategin för tillväxt och sysselsättning anges att antagandet av euron är en central prioritet för Slovenien. Det uppdaterade konvergensprogrammet har till syfte att skapa förutsättningar för en framgångsrik integration i euroområdet, bl.a. genom att stärka de offentliga finanserna, och har därmed många kopplingar till det nationella reformprogrammets omfattande åtgärdspaket. Eftersom många av åtgärderna i det nationella reformprogrammet ännu inte är fastställda i detalj har effekterna av dem inte tagits med i de beräkningar av de offentliga finansernas utveckling som redovisas i konvergensprogrammet.Mot bakgrund av ovanstående bedömning noterar rådet att programmets mål bl.a. är att hålla inflationen nära EU-genomsnittet medan finanspolitiken successivt anpassas. Rådet bedömer att Slovenien böri) påskynda processen för att uppnå programmets medelfristiga mål, bland annat genom att konkretisera och genomföra de åtgärder som planeras för att minska utgifterna samt att tidigarelägga ansträngningarna för att få ned underskottet, ochii) vidta ytterligare åtgärder för att förbättra de offentliga finansernas hållbarhet på lång sikt, i synnerhet i fråga om pensionssystemet.Jämförelse av centrala makroekonomiska och finansiella prognoser2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 |Real BNP (skillnad i %) | KP dec 2005 | 4,2 | 3,9 | 4,0 | 4,0 | 3,8 |COM nov 2005 | 4,2 | 3,8 | 4,0 | 4,2 | saknas |CP jan 2005 | 4,0 | 3,8 | 3,9 | 4,0 | saknas |Inflation (HIKP) (i %) | KP dec 2005 | 3,6 | 2,5 | 2,5 | 2,4 | 2,4 |COM nov 2005 | 3,6 | 2,6 | 2,5 | 2,5 | saknas |CP jan 2005 | 3,6 | 3,0 | 2,7 | 2,6 | saknas |BNP-gap (i % av BNP) | CP dec 20051 | -1,4 | -1,2 | -0,7 | -0,3 | 0,0 |COM nov 20055 | -1,2 | -0,9 | -0,5 | 0,2 | saknas |CP jan 20051 | -1,2 | -1,2 | -1,3 | -1,3 | saknas |Saldot i den offentliga sektorns finanser (i % av BNP) | KP dec 2005 | -2,1 | -1,7 | -1,7 | -1,4 | -1,0 |COM nov 2005 | -2,1 | -1,7 | -1,9 | -1,6 | saknas |CP jan 2005 | -2,1 | -2,1 | -1,8 | -1,1 | saknas |Primärsaldo (i % av BNP) | KP dec 2005 | -0,5 | -0,2 | -0,3 | -0,1 | 0,2 |COM nov 2005 | -0,2 | -0,1 | -0,4 | -0,2 | saknas |CP jan 2005 | -0,3 | -0,4 | -0,2 | 0,4 | saknas |Konjunkturrensat underskott (i % av BNP) | CP dec 20051 | -1,4 | -1,2 | -1,4 | -1,3 | -1,0 |COM nov 2005 | -1,5 | -1,5 | -1,7 | -1,7 | saknas |CP jan 20051 | Uppgift saknas | Uppgift saknas | Uppgift saknas | Uppgift saknas | saknas |Konjunkturrensat saldo2 (i % av BNP) | CP dec 20053 | -1,4 | -1,2 | -1,4 | -1,3 | -1,0 |COM nov 20054 | -1,5 | -1,5 | -1,7 | -1,7 | saknas |CP jan 2005 | Uppgift saknas | Uppgift saknas | Uppgift saknas | Uppgift saknas | saknas |Offentlig bruttoskuld (i % av BNP) | KP dec 2005 | 29,5 | 29,0 | 29,6 | 29,8 | 29,4 |COM nov 2005 | 29,8 | 29,3 | 29,5 | 29,2 | saknas |CP jan 2005 | 30,2 | 30,7 | 30,9 | 29,7 | saknas |Anmärkningar: 1 Kommissionens beräkningar baserar sig på uppgifterna i programmet. 2 Konjunkturrensat saldo (liksom i raderna ovanför) utan beaktande av engångsåtgärder och tillfälliga åtgärder. 3 Programmet innehåller inga ensgångsåtgärder eller tillfälliga åtgärder. 4 Programmet innehåller inga ensgångsåtgärder eller tillfälliga åtgärder. 5 Baserat på följande beräkningar av potentiell tillväxt: 2004: 3,7 %, 2005: 3,5 %, 2006: 3,5 % och 2007: 3,5 %. Källa: Konvergensprogram (KP), Kommissionens höstprognos 2005 (COM), samt beräkningar som utförts inom kommissionens avdelningar. |[1] EGT L 209, 2.8.1997, s. 1. Förordningen ändrad genom förordning (EG) nr 1055/2005 (EUT L 174, 7.7.2005, s. 1). Alla dokument som det hänvisas till i denna text finns tillgängliga på följande webbplats: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[2] Ekonomiska och finansiella kommitténs yttrande om dokumentet ”Närmare angivelser för genomförandet av stabilitets- och tillväxtpakten samt riktlinjer för stabilitets- och konvergensprogrammens utformning och innehåll”, som godkändes av Ekofinrådet den 11 oktober 2005.[3] Det finns brister i programmet både vad gäller de obligatoriska och de frivilliga uppgifter som anges i den nya uppförandekoden. I synnerhet saknas obligatoriska data om produktivitetstillväxten för arbete. Vidare saknas vissa frivilliga uppgifter angående utvecklingen på arbetsmarknaden, sektorsspecifika saldon och utvecklingen av den offentliga sektorns skuldsättning. Det finns inte heller någon tabell över den offentliga sektorns utgifter indelade efter ändamål.[4] EGT L 209, 2.8.1997, s. 1. Förordningen ändrad genom förordning (EG) nr 1055/2005 (EUT L 174, 7.7.2005, s. 1). De dokument som det hänvisas till i texten återfinns på webbplatsenhttp://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[5] Det finns brister i programmet både vad gäller de obligatoriska och de frivilliga uppgifter som anges i den nya uppförandekoden. I synnerhet saknas obligatoriska data om produktivitetstillväxten för arbete. Vidare saknas vissa frivilliga uppgifter angående utvecklingen på arbetsmarknaden, sektorsspecifika saldon och utvecklingen av den offentliga sektorns skuldsättning. Det finns inte heller någon tabell över den offentliga sektorns utgifter indelade efter ändamål.[6] Mer detaljerad information om hållbarhet på lång sikt ges i kommissionens tekniska bedömning av programmet, som offentliggörs påhttp://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm).


title: 2005/175/EG: Kommissionens rekommendation av den 1 mars 2005 om ett samordnat program för offentlig kontroll av livsmedel år 2005 (Text av betydelse för EES)

text:
               5.3.2005

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               L 59/27

         KOMMISSIONENS REKOMMENDATION
   av den 1 mars 2005
   om ett samordnat program för offentlig kontroll av livsmedel år 2005
   (Text av betydelse för EES)
   (2005/175/EG)
   EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION UTFÄRDAR DENNA REKOMMENDATION
   med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,
   med beaktande av rådets direktiv 89/397/EEG av den 14 juni 1989 om offentlig kontroll av livsmedel (1), särskilt artikel 14.3 i detta,
   efter samråd med Ständiga livsmedelskommittén om livsmedelskedjan och djurhälsa, och
   av följande skäl:

               (1)

               För att den inre marknaden skall fungera väl är det nödvändigt att inrätta samordnade program för livsmedelskontroll på gemenskapsnivå, vilka har till syfte att underlätta ett harmoniserat genomförande av officiella kontroller i medlemsstaterna.

               (2)

               I sådana program bör tyngdpunkten ligga på efterlevnad av gemenskapens livsmedelslagstiftning, vars främsta uppgift är att skydda folkhälsan och konsumentintressena och att garantera god handelssed.

               (3)

               I direktiv 89/397/EEG fastställs de allmänna principerna för de officiella kontrollerna av livsmedel, bl.a. de inspektioner som skall utföras av medlemsstaternas behöriga myndigheter. Direktivet innehåller också bestämmelser om att kommissionen varje år skall utarbeta en rekommendation om ett samordnat inspektionsprogram för nästkommande år.

               (4)

               Kommissionens rekommendation av den 19 december 2003 om ett samordnat program för officiella kontroller av livsmedel 2004 (2) innehåller rekommendationer till ett samordnat program för officiella kontroller, däribland bedömning av den bakteriologiska säkerheten hos ost som framställts av obehandlad eller termiserad mjölk. Denna undersökning bör utsträckas till att omfatta andra kategorier ost, som framställts av pastöriserad mjölk för att det skall bli möjligt att dra meningsfulla slutsatser om säkerheten hos dessa produkter.

               (5)

               Genom rådets direktiv 93/99/EEG av den 29 oktober 1993 om ytterligare åtgärder för offentlig kontroll av livsmedel (3) kompletteras reglerna i direktiv 89/397/EEG. Här föreskrivs att medlemsstaternas officiella laboratorier enligt artikel 7 i direktiv 89/397/EEG måste uppfylla de kriterier som fastställs i Europastandardserien EN 45000, numera ersatt av EN ISO 17025:2000.

               (6)

               Genomförandet av de samordnade programmen påverkar inte de övriga officiella kontroller som medlemsstaterna genomför inom ramen för sina nationella kontrollprogram.

               (7)

               När nationella och samordnade program genomförs samtidigt, kan resultaten ge upplysningar och erfarenheter som kan ligga till grund för framtida kontrollverksamhet och lagstiftning.

         HÄRIGENOM REKOMMENDERAS FÖLJANDE.
   1.   Under 2005 bör medlemsstaterna genomföra inspektioner och kontroller och i tillämpliga fall ta prover och analysera dessa i laboratorier i syfte att

               a)

               bedöma den bakteriologiska säkerheten hos ost som framställts av pastöriserad mjölk (en fortsättning på det samordnade program som inleddes 2004 med stöd av rekommendationen av den 19 december 2003 om ett samordnat program för officiella kontroller av livsmedel 2004),

               b)

               bedöma den bakteriologiska säkerheten hos blandade sallader vad gäller Listeria monocytogenes,

               c)

               bedöma fjäderfäkötts säkerhet, kvalitet och märkning vad gäller användningen av vattenbindande ämnen,

               d)

               bedöma säkerheten hos vissa livsmedel för spädbarn och små barn vad gäller nitrat- och patulinnivåer.

         2.   Även om det i denna rekommendation inte fastställs hur ofta provtagning och inspektioner skall ske, bör medlemsstaterna ändå se till att sådana sker tillräckligt ofta för att man skall kunna få en överblick över situationen i det aktuella fallet i varje medlemsstat.
   3.   För att underlätta en jämförelse av resultaten bör medlemsstaterna lämna in de begärda uppgifterna uppställda enligt rapportblanketterna i bilagorna I–IV. Uppgifterna bör sändas till kommissionen senast den 1 maj 2006 tillsammans med en rapport med kommentarer om resultaten och de genomförandeåtgärder som vidtagits.
   4.   Livsmedel som skall analyseras enligt det samordnade programmet 2005 bör lämnas till officiella laboratorier som uppfyller bestämmelserna i artikel 3 i direktiv 93/99/EEG. Om sådana laboratorier inte finns i medlemsstaterna för vissa analyser i denna rekommendation, kan medlemsstaterna dock vända sig till andra laboratorier som kan utföra dessa analyser.
   5.   Den bakteriologiska säkerheten hos ost som framställts av pastöriserad mjölk
   5.1   Tillämpningsområde för det samordnade programmet 2005
   Syftet med denna del av programmet är att fortsätta den mikrobiologiska undersökning som inleddes 2004 enligt det samordnade programmet 2004, vilket bara gällde ost som framställts av obehandlad eller termiserad mjölk, så att även sådan ost omfattas som framställts av mjölk som behandlats vid högre temperatur än termisering (dvs. pastörisering). En sådan utökning av det samordnade programmet rekommenderas för att det skall bli möjligt att dra meningsfulla slutsatser om ostarnas säkerhet. Resultaten av denna undersökning kommer att analyseras och presenteras tillsammans med resultaten av 2004 års undersökning för att det skall bli möjligt att få en allmän överblick över denna sektor.
   5.2   Provtagning och analysmetod
   Undersökningarna bör gälla färskost, mjukost och halvhård ost som framställts av pastöriserad mjölk. Medlemsstaternas behöriga myndigheter bör ta representativa stickprov på dessa produkter, både i produktionsledet och i detaljistledet och även på importerade produkter, för att kontrollera förekomsten av Salmonella och Listeria monocytogenes samt för räkning av Staphylococcus aureus och Escherichia coli. Om Listeria monocytogenes upptäcks, bör antalet bakterier kvantifieras. Om stickprover tas i detaljistledet får proverna begränsas till förekomst av Salmonella och kvantifiering av Listeria monocytogenes. Stickproven, som vart och ett skall omfatta minst 100 gram eller en hel ost om den väger mindre än 100 gram, bör behandlas under hygieniska förhållanden, placeras i kylbehållare och omedelbart skickas till laboratorium för analys.
   Laboratorierna bör själva kunna välja den metod de vill använda, under förutsättning att dess effektivitet motsvarar de mål som skall uppnås. Dock rekommenderas användning av den senaste versionen av standarden ISO 6785 eller EN/ISO 6579 för upptäckt av Salmonella, de senaste versionerna av standarderna EN/ISO 11290-1 och 2 för upptäckt av Listeria monocytogenes, den senaste versionen av standarden EN/ISO 6888-1 eller 2 rekommenderas för kvantifiering av Staphylococcus aureus och den senaste versionen av standarden ISO 11866-2,3 eller ISO 16649-1,2 för räkning av Escherichia coli. Andra likvärdiga metoder som godkänts av de behöriga myndigheterna får användas.
   Medlemsstaternas behöriga myndigheter bör själva bestämma provtagningens totala omfattning.
   Resultaten från kontrollerna bör noteras på rapportblanketten i bilaga I.
   6.   Den bakteriologiska säkerheten i blandade sallader vad gäller Listeria monocytogenes

   6.1   Tillämpningsområde för det samordnade programmet 2005
   Under senare år har användningen av konsumtionsfärdiga livsmedel ökat, t.ex. blandade sallader som innehåller råa grönsaker och andra ingredienser såsom kött, fisk och skaldjur. Sådana produkter kan innebära en potentiell risk för folkhälsan, därför att de kan innehålla patogena bakterier, t.ex. Listeria monocytogenes. Det är väsentligt att vidta särskilda hygieniska åtgärder, t.ex. lämplig lagerhållning och temperaturkontroll, för att undvika att eventuellt förekommande patogena bakterier i produkterna utvecklas och för att skydda folkhälsan.
   Syftet med den här delen av programmet är att bedöma den mikrobiologiska säkerheten hos färdigblandade sallader som innehåller råa grönsaker och andra ingredienser såsom kött, fisk eller skaldjur vad gäller förekomsten av Listeria monocytogenes. Härigenom främjas en hög konsumentskyddsnivå och man får information om förekomsten av sådana bakterier i dessa produkter.
   6.2   Provtagning och analysmetod
   Undersökningarna bör avse förpackade blandade sallader av råa grönsaker som innehåller kött, fisk och skaldjur eller andra ingredienser som

               a)

               inte upphettas i den slutliga förpackningen,

               b)

               måste lagras kallt,

               c)

               är avsedda att ätas eller kan ätas utan uppvärmning.

         Medlemsstaternas behöriga myndigheter bör ta prover av dessa produkter i detaljistledet, helst i snabbköpen, för att kontrollera förekomsten av och kvantifiera Listeria monocytogenes på samma gång. Ett prov består av en enhet (en oöppnad förpackning). Proven, som om möjligt tas i nära anslutning till att bäst före-datum löper ut, placeras i kylbehållare och skickas omedelbart till laboratorium för analys. Produkternas lagringstemperatur och lagringstid bör noteras då provet tas och uppgifterna föras in i den rapport som bifogas undersökningsresultaten.
   I laboratoriet bör provet behandlas på ett sådant sätt att alla ingredienserna blandas ordentligt.
   Den senaste versionen av standarden EN/ISO 11290-1 och 2 rekommenderas för upptäckt och kvantifiering av Listeria monocytogenes. Laboratorierna bör emellertid själva kunna välja den metod de vill använda, under förutsättning att dess effektivitet motsvarar de mål som skall uppnås.
   Medlemsstaternas behöriga myndigheter bör själva bestämma provtagningens totala omfattning.
   Resultaten från kontrollerna bör noteras på rapportblanketten i bilaga II.
   7.   Fjäderfäkötts säkerhet, kvalitet och märkning vad gäller vattenbindande ämnen
   7.1   Tillämpningsområde för det samordnade programmet 2005
   Prov som nyligen tagits i vissa medlemsstater har visat att ett betydande antal produkter saluförs med tillsats av stora mängder vatten och hydrolyserat protein som vattenbindande ämne i fjäderfäkött och fjäderfäköttberedningar.
   Enligt artikel 5.1 i rådets direktiv 71/118/EEG av den 15 februari 1971 om hygienproblem som påverkar handeln med färskt kött av fjäderfä (4) är det förbjudet att saluföra färskt fjäderfäkött som innehåller medel med vattenbindande effekt.
   I ett nyligen presenterat arbetsdokument från kommissionen (SEK(2004) 1130) görs medlemsstaterna också uppmärksamma på att även om det är tillåtet att använda vattenbindande medel i beredningar och produkter av fjäderfä, måste de användas enligt de regler som medlemsstaterna godkänt eller enligt goda tillverkningsprinciper och med vederbörlig hänsyn till lagstiftningen om konsumentskyddet och märkningen av livsmedel enligt Europaparlamentets och rådets direktiv 2000/13/EG av den 20 mars 2000 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om märkning och presentation av livsmedel samt om reklam för livsmedel (5).
   Syftet med denna del av programmet är att på EU-nivå kontrollera en korrekt tillämpning av direktiv 71/118/EEG vad gäller användningen av vattenbindande medel i kylt eller djupfryst fjäderfäkött (kycklingbröst) och användning av dessa medel i djupfrysta fjäderfäberedningar (kycklingbröst) för att främja konsumentskyddet och kontrollera korrekt märkning.
   7.2   Provtagning och analysmetod
   För provtagning, analys och resultatberäkning bör de behöriga myndigheterna följa analysprotokollet i bilaga V.
   Provtagningen bör inriktas på grossistpartier av djupfryst kycklingbröst och detaljistpartier av kylda och djupfrysta kycklingbröst. Medlemsstaternas behöriga myndigheter bör själva bestämma provtagningens totala omfattning.
   Resultaten från de följande kontrollerna bör noteras på rapportblanketten i bilaga III.
   8.   Säkerheten hos vissa livsmedel för spädbarn och små barn vad gäller nitrat- och patulinnivåer.
   8.1   Tillämpningsområde för det samordnade programmet 2005
   Livsmedel som innehåller främmande ämnen över de nivåer som är toxikologiskt godtagbara kan utgöra en potentiell risk mot folkhälsan, särskilt för känsliga grupper såsom spädbarn och små barn. Förekomsten av främmande ämnen kan minskas genom goda tillverknings- och jordbruksmetoder.
   För att skydda folkhälsan har särskilda gränsvärden för nitrat och patulin i livsmedel för spädbarn och små barn fastställts i kommissionens förordning (EG) nr 466/2001 av den 8 mars 2001 om fastställande av högsta tillåtna halt för vissa främmande ämnen i livsmedel (6) och i kommissionens förordning (EG) nr 655/2004 av den 7 april 2004 om ändring av förordning (EG) nr 466/2001 beträffande nitrat i livsmedel för spädbarn och småbarn (7).
   Syftet med denna del av programmet är att kontrollera att saluförda livsmedel avsedda för spädbarn och småbarn inte överskrider de gränsvärden för nitrat och patulin som fastställs i gemenskapens lagstiftning för att på detta sätt garantera en hög folkhälsonivå.
   8.2   Provtagning och analysmetod
   Medlemsstaternas behöriga myndigheter skall ta representativa prover på livsmedel för spädbarn och småbarn, särskilt livsmedel som innehåller morötter, potatis, bladgrönsaker och äppelprodukter, i första hand i detaljistledet, utan att för den skull bortse från produktion och import (i relevanta fall) för att undersöka förekomsten av nitrat (livsmedel som innehåller morötter, potatis och bladgrönsaker) och patulin (livsmedel som innehåller andra äppelprodukter än bearbetade spannmålsbaserade livsmedel).
   De provtagnings- och analysmetoder som fastställs i följande gemenskapslagstiftning rekommenderas för den officiella kontrollen av nitrat- och patulinnivåer:

               —

               Kommissionens direktiv 2002/63/EG av den 11 juli 2002 om fastställande av gemenskapens provtagningsmetoder för den offentliga kontrollen av bekämpningsmedelsrester i och på produkter av vegetabiliskt och animaliskt ursprung och om upphävande av direktiv 79/700/EEG (8) vad gäller nitrat.

               —

               Kommissionens direktiv 2003/78/EG av den 11 augusti 2003 om provtagnings- och analysmetoder för offentlig kontroll av halten av patulin i livsmedel (9) vad gäller patulin.

         Medlemsstaternas behöriga myndigheter bör själva bestämma provtagningens totala omfattning.
   Resultaten från de följande kontrollerna bör noteras på rapportblanketten i bilaga IV.

      Utfärdat i Bryssel den 1 mars 2005.

            På kommissionens vägnar

         Markos KYPRIANOU

            Ledamot av kommissionen

      (1)  EGT L 186, 30.6.1989, s. 23.

      (2)  EUT L 6, 10.1.2004, s. 29.

      (3)  EGT L 290, 24.11.1993, s. 14. Direktivet senast ändrat genom Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1882/2003 (EUT L 284, 31.10.2003, s. 1).

      (4)  EGT L 55, 8.3.1971, s. 23. Direktivet senast ändrat genom förordning (EG) nr 807/2003 (EUT L 122, 16.5.2003, s. 36).

      (5)  EGT L 109, 6.5.2000, s. 29. Direktivet senast ändrat genom direktiv 2003/89/EG (EUT L 308, 25.11.2003, s. 15).

      (6)  EGT L 77, 16.3.2001, s. 1. Förordningen senast ändrad genom förordning (EG) nr 208/2005 (EUT L 34, 8.2.2005, s. 3).

      (7)  EUT L 104, 8.4.2004, s. 48.

      (8)  EGT L 187, 16.7.2002, s. 30.

      (9)  EUT L 203, 12.8.2003, s. 40.
   BILAGA I
   BAKTERIOLOGISK SÄKERHET HOS OST SOM FRAMSTÄLLTS AV PASTÖRISERAD MJÖLK
   Medlemsstat: _

               Bakteriegrupp/ kriterier (1)

               Provtagningsstadium

               Produktbeskrivning

               Antal prov

               Analysresultat (2)

               Åtgärd som vidtagits (antal och art) (3)

               S

               A

               U

                  Salmonella spp.
               n=5 c=0
               Inga fynd 25 g

               Produktion

               olagrad (färsk) mjukost

               lagrad mjukost

               halvhård ost

               Detaljistledet

               olagrad (färsk) mjukost

               lagrad mjukost

               halvhård ost

                  Staphylococcus aureus

               n=5 c=2
               m=100 cfu/g
               M=1 000 cfu/g

               Produktion

               olagrad (färsk) mjukost

               lagrad mjukost

               halvhård ost

               Detaljistledet

               olagrad (färsk) mjukost

               lagrad mjukost

               halvhård ost

                  Escherichia coli

               n=5 c=2
               m=100 cfu/g
               M=1 000 cfu/g

               Produktion

               olagrad (färsk) mjukost

               lagrad mjukost

               halvhård ost

               Detaljistledet

               olagrad (färsk) mjukost

               lagrad mjukost

               halvhård ost

               A

               P

               ≤ 100 cfu/g

               > 100 cfu/g

                  Listeria monocytogenes

               n=5 c=0
               Inga fynd i 25 g

               Produktion

               olagrad (färsk) mjukost

               lagrad mjukost

               halvhård ost

               Detaljistledet

               olagrad (färsk) mjukost

               lagrad mjukost

               halvhård ost

      (1)  Antalet prov (n) får minskas om provtagningen sker i detaljistledet. I så fall skall detta anges i rapporten.

      (2)  S=Tillfredsställande, A=Godtagbart, U=Otillfredsställande; för Listeria monocytogenes A=Inga fynd, P=Förekomst. När det gäller Staphylococcus aureus och Escherichia coli är resultatet tillfredsställande om alla funna värden är mindre än m; det är acceptabelt, om högst c antal värden ligger mellan m och M och det är icke tillfredsställande om ett eller flera värden är större än M eller mer än c antal värden ligger mellan m och M.

      (3)  För rapportering av genomförandeåtgärder rekommenderas följande kategorier: muntlig varning, skriftlig varning, krav på förbättrad internkontroll, krav på återkallande av produkten, administrativ sanktion, rättssak, övrigt.
   BILAGA II
   MIKROBIOLOGISK SÄKERHET I BLANDADE SALLADER
   (beträffande Listeria monocytogenes)
   Medlemsstat: _

               Bakteriologiska patogener

               Produktidentifikation (1)

               Antal prov

               Analysresultat

               Åtgärd som vidtagits (antal och art) (2)

               Detektion i 25 g

               Räkning cfu/g

               Inga

               Förekomst

               <10

               10–99

               100–999

               ≥1 000

                  Listeria monocytogenes

      (1)  Produkten bör identifieras utifrån sina huvudbeståndsdelar.

      (2)  För rapportering av genomförandeåtgärder rekommenderas följande kategorier: muntlig varning, skriftlig varning, krav på förbättrad internkontroll, krav på återkallande av produkten, administrativ sanktion, rättslig åtgärd, övrigt.
   BILAGA III
   FJÄDERFÄKÖTTS SÄKERHET, KVALITET OCH MÄRKNING VAD GÄLLER VATTENBINDANDE ÄMNEN
   Medlemsstat:_

               Provkod

               Produktnamn och märkning

               Förpackning/processor och kontrollmärke

               Ingrediensförteckning

               Märkning: kycklingdeklaration

               %
               Vätska

               %
               Fett

               %
               Nitrogen

               %
               Protein

               %
               Aska

               Hydroxy-prolin
               g/100 g

               Överskotts hydroxy-prolin
               g/100 g

               %
               Karbohydrat

               Beräknad kycklinghalt
               med stöd av faktorn 3,85

               Korrigerad kycklinghalt
               om det finns mer hydroprolin än 0,08

               Åtgärd som vidtagits
               (antal och art) (1)

      (1)  För rapportering av genomförandeåtgärder rekommenderas följande kategorier: muntlig varning, skriftlig varning, krav på förbättrad internkontroll, krav på återkallande av produkten, administrativ sanktion, rättslig åtgärd, övrigt.
   BILAGA IV
   SÄKERHETEN HOS VISSA LIVSMEDEL FÖR SPÄDBARN OCH SMÅ BARN VAD BETRÄFFAR NITRAT- OCH PATULINNIVÅN
   Medlemsstat: _
   1.   NITRAT

               Provtagningsstadium

               Produktbeteckning

               Antal prov

               Analysresultat (mg/kg)

               Åtgärd som vidtagits
               (antal och art) (1)

               <100

               100–150

               151–200

               >200

               Detaljistledet

               Produktion

               Import
               (i förekommande fall)

   2.   PATULIN

               Provtagningsstadium

               Produktbeteckning

               Antal prov

               Analysresultat (μg/kg)

               Åtgärd som vidtagits
               (antal och art) (1)

               <10

               10–25

               >25

               Detaljistledet

               Produktion

               Import
               (i förekommande fall)

      (1)  För rapportering av genomförandeåtgärder rekommenderas följande kategorier: muntlig varning, skriftlig varning, krav på förbättrad internkontroll, krav på återkallande av produkten, administrativ sanktion, rättslig åtgärd, övrigt.
   BILAGA V
   ANALYSPROTOKOLL
   Förfarande för att fastställa mängden kyckling eller tillsatt vatten och kollagenbaserade proteiner i kycklingbröstprodukter
   FÄRSKT KYCKLINGBRÖST (KYLT ELLER DJUPFRYST)
   Om kycklingbröstet inte innehåller några proteintillsatser, stabiliseringsmedel eller andra ingredienser, används för beräkning av vattentillsatser den officiella EG-metoden för främmande vatten (kommissionens förordning (EEG) nr 1538/91 (1)). Det minsta provet för den officiella metoden är fem skinn- och benfria kycklingbröst. Vattentillsatsen kan fastställas med hjälp av ett diagram över proportionerna vatten och proteiner i relation till främmande vatten hos skinn- och benfria kycklingbröst (figur 1). Proportionerna mellan vatten och protein i skinn- och benfria kycklingbröst utan vattentillsats är 3,28 och för 2 % främmande vatten (gränsen för skinn- och benfria kycklingbröst) är proportionen mellan vatten och protein 3,40.
   BEREDNINGAR AV DJUPFRYSTA KYCKLINGBRÖST
   1.   Mottagande och lagring av prover

               1.1

               I grossistledet omfattar varje prov normalt en 10 kilos låda med djupfryst skinn- och benfritt kycklingbröst. I detaljistledet bör provet omfatta minst fem skinn- och benfria kycklingbröst med samma hållbarhetsdatum eller lotmärkning.

               1.2

               Vid mottagandet bör proverna kontrolleras så att förpackningarna inte är skadade och så att proverna håller rätt temperatur för djupfrysning (för djupfrysta produkter).

               1.3

               Vid mottagande bör proverna förvaras djupfrysta (– 18 °C ± 4 °C) före analysen.

         2.   Syfte och omfattning

               2.1

               Med denna metod fastställs kycklinghalten (och vattentillsatsen som differens) och de kollagenbaserade proteinerna hos skinn- och benfria kycklingbröst. Härigenom fastställs också andelen protein, nitrogen, vätska, aska, fett och hydroxyprolin.

         3.   Princip

               3.1

               Den (skenbart) fettfria kycklingmängden beräknas med hjälp av proteinnitrogenmängden och en nitrogenfaktor för skinn- och benfria kycklingbröst (avsnitt 9). Om kollagenbaserade proteiner har tillsatts kycklingbröstet måste dessa proteiner först dras ifrån det totala proteinnitrogenet. Den totala kycklinghalten beräknas genom att lägga fetthalten till den fettfria kycklinghalten. Ett mått på vattentillsatsen kan beräknas genom att subtrahera alla kycklingdelarna (kycklinghalt, aska och kolhydrat) från 100.

         4.   Hälsa och säkerhet

               4.1

               Den här metoden kräver användning av maskiner som kan vara farliga, t.ex. en kraftig köttkvarn och en homogeniseringsmaskin. Lämpliga säkerhetsåtgärder bör vidtas.

         5.   Förkunskaper

               5.1

               Det krävs utbildning i användning av industriell slaktutrustning.

         6.   Utrustning

               6.1

               Vågar med större exakthet än ± 0,1 g.

               6.2

               Kraftig köttkvarn och mixer som klarar av att homogenisera djupfrysta kycklingbröst.

                  Anmärkning: Något märke på köttkvarn rekommenderas inte. Den bör emellertid ha tillräcklig kraft för att mala djupfrysta eller snabbfrysta kycklingar så att resultatet blir en homogen blandning som motsvarar den som erhålls från en köttkvarn med en 4 mm hålskiva.

               6.3

               Utrustning enligt ISO 1442:1997 (BS 4401 – 3:1997) för bestämning av vattenhalten.

               6.4

               Utrustning enligt ISO 937:1978 (BS 4401 – 2:1980) för bestämning av proteinhalten eller motsvarande.

               6.5

               Utrustning enligt ISO 936:1998 (BS 4401 – 1:1997) för bestämning av den totala askan.

               6.6

               Utrustning enligt BS 4401 – 4:1970 för bestämning av det totala fettet.

               6.7

               Utrustning enligt ISO 3496:1994 (BS 4401 – 11:1995) för bestämning av hydroxyprolinet.

         7.   Förfarande

      Anmärkning: Provet måste hållas fruset tills analysen enligt punkterna 7.1–7.10 (nedan) börjar.

               7.1

               Tag provet ur förpackningen och placera det på en stor rengjord plastbricka täckt med folie för att förhindra vätskeförlust.

               7.2

               Mal eller homogenisera delar av provet och lägg tillbaka det på plastbrickan. Fortsätt tills hela provet har malts/homogeniserats.

               7.3

               Blanda hela det malda provet med en stor plastsked och se till att ingen del av provet går till spillo.

               7.4

               Då det handlar om ett prov i grossistledet ta en alikvot på 2 kg av provet eller om det är i detaljistledet ta allt om det är mindre än 2 kg och homogenisera det fint i en mixer eller matberedare.

                  Observera att de återstående åtta kilona av grossistprovet inte används.

               7.5

               Ta 2 alikvoter om 50 g (för eventuellt DNA) från 2 kg-provet och lägg dem i ett kärl av lämplig storlek. Lägg återstoden i en ren plastpåse försedd med etikett eller dela av praktiska skäl upp den i mängder om 200 g. Alla prov som inte analyseras omedelbart skall lagras djupfrysta.

               7.6

               Ta ett prov från den homogeniserade massan och fastställ vätskehalten i enlighet med ISO 1442.

               7.7

               Ta ett prov från den homogeniserade massan och fastställ nitrogenhalten i enlighet med ISO 937 (eller motsvarande).

               7.8

               Ta ett prov från den homogeniserade massan och fastställ askhalten i enlighet med ISO 936.

               7.9

               Ta ett prov från den homogeniserade massan och fastställ fetthalten i enlighet med BS 4401 – 4.

               7.10

               Ta ett prov från den homogeniserade massan och fastställ hydroxyprolinhalten i enlighet med ISO 3496.

         8.   Analytisk kvalitetskontroll

               8.1

               Alla laboratorier bör i varje omgång analysera dubbelt ett lämpligt referensmaterial med bestämda nivåer nitrogen, vätska, fett, aska och hydroxyprolin som en kvalitetskontroll. Värdena för de acceptabla omgångarna måste ligga inom två standardavvikelser av det bestämda värdet. De dubbla analyserna måste ligga inom metodens upprepningsegenskaper.

         9.   Resultatberäkning
   Resultatberäkningen har hämtats från Agency Food Surveillance Information Sheet 20/01 från december 2001, som återfinns på byråns webbplats under följande adress:
   http://www.food.gov.uk/science/surveillance/fsis-2001/20chick
   9.1   Kycklinghalt med hjälp av nitrogenfaktorn
   På grundval av Stubbs and More (The Analyst, 1919, 44, 125) analyseras provet för förekomst av nitrogen, vätska, fett och aska.
   De uppgifter som analysen ger används först för att beräkna den skenbara halten av fettfritt kött enligt följande:

                  Halt av skenbart fettfritt kött = Total Nitrogen/NF × 100

               NF = nitrogenfaktorn i kombination med den analyserade produkten

         (3,85 för magert kött av kycklingbröst enligt AMC:s rekommendationer (The Analyst, 2000, 125, 1359–1366)). Observera att denna faktor har konstaterats gälla kycklingar från tredje land.
   Den uppmätta fetthalten adderas därefter till denna siffra för att ge den skenbara totala kycklinghalten.

      Skenbar total kycklinghalt = Halt av skenbart fettfritt kött + fett

   9.2   Tillsatt kollagenprotein
   Hydrolyserat protein av kollagen kan anses finnas i ett prov om det bestämda hydroxyprolinet är högre än det som normalt associeras med magert kycklingbröst (AMC data 0,08 g/100 g – The Analyst, 2000, 125, 1359–1366)
   Den beräkning av den skenbara totala kycklinghalten enligt ovan förutsätter att allt det bestämda nitrogenet härleds från samma kycklingmuskel. Om det finns ett överskott av hydroxyprolin måste det korrigeras.
   Den procentsats nitrogen som tillförs genom kollagen i ett prov beräknas ur hydroxyprolinet enligt följande:

                  NITROGEN FRÅN KOLLAGEN = ÖVERSKOTTSHYDROXYPROLIN × 1,28

         Procentsatsen kollagent nitrogen subtraheras sedan från procentsatsen totalt nitrogen och den skenbara totala kycklinghalten beräknas som ovan.
   9.3   Tillsatt vatten
   Mängden tillsatt vatten kan uppskattas genom att subtrahera kycklinghalten och alla tillsatta ingredienser från 100 med hjälp av följande ekvation:

                  Tillsatt vatten i % = 100 – (skenbar total kycklinghalt + aska + kolhydrat + andra ingredienser)

               Kolhydrat = 100 – (protein + fett + aska + vätska)

         där totalt protein = totalt nitrogen × omräkningsfaktorn (6,25)

   Från ovanstående kan det tillsatta vattnet beräknas enligt följande:

                  Tillsatt vatten i % = 100 – (skenbar total kycklinghalt + aska + kolhydrat)

         9.4   Mätosäkerhet
   Den genomsnittliga osäkerhetsfaktorn vid bestämning av kycklinghalten uppskattas till strax under 3 % kycklinghalt vid 95 % konfidensintervall. Därför kan beräkningarna anses ha blivit fel om den bestämda kötthalten är 5 % lägre än vad som sagts.
   Figur 1 – Främmande vatten (%) i relation till gränsvärdena för vatten: protein

      (1)  EGT L 143, 7.6.1991, s. 11. Förordningen senast ändrad genom förordning (EG) nr 814/2004 (EUT L 153, 30.4.2004, s. 1).


				|

		52011SC0805

			Rekommendation till RÅDETS REKOMMENDATION om Finlands nationella reformprogram 2011och rådets yttrandeom Finlands uppdaterade stabilitetsprogram för 2011-2014 /* SEC/2011/0805 slutlig  */

			   	Rekommendation till
RÅDETS REKOMMENDATION
om Finlands nationella reformprogram 2011
och rådets yttrande
om Finlands uppdaterade stabilitetsprogram för 2011-2014
EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT
DENNA REKOMMENDATION
med beaktande av fördraget om Europeiska
unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 121.2 och 148.4,
med beaktande av rådets förordning (EG) nr
1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga
finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken[1], särskilt artikel 5.3,
med beaktande av Europeiska kommissionens
rekommendation[2],
med beaktande av Europeiska rådets slutsatser,
med beaktande av sysselsättningskommitténs
yttrande,
efter att ha hört ekonomiska och finansiella
kommittén, och
av följande skäl:
(1)
Den 26 mars 2010 antog Europeiska rådet
kommissionens förslag till en ny strategi för sysselsättning och tillväxt,
Europa 2020-strategin. Denna strategi bygger på en utökad samordning av den
ekonomiska politiken med inriktning på ett antal nyckelområden där åtgärder
måste vidtas för att stimulera EU:s potential för hållbar tillväxt och
konkurrenskraft.
(2)
Den 13 juli 2010 antog rådet en rekommendation om
de allmänna riktlinjerna för medlemsstaternas och unionens ekonomiska politik
(2010–2014) och den 21 oktober 2010 ett beslut om riktlinjer för
medlemsstaternas sysselsättningspolitik[3],
vilka tillsammans utgör de ”integrerade riktlinjerna”. Medlemsstaterna
uppmanades att beakta de integrerade riktlinjerna i sin nationella ekonomiska
politik och sysselsättningspolitik.
(3)
Den 12 januari 2011 antog kommissionen den första
årliga tillväxtöversikten, varigenom en ny era av ekonomisk styrning i EU och
den första europeiska planeringsterminen för förhandsintegrerad politisk
samordning inleddes, med förankring i Europa 2020-strategin.
(4)
Den 25 mars 2011 godkände Europeiska rådet
prioriteringarna för konsolidering av de offentliga finanserna och
strukturreformer (i linje med rådets slutsatser av den 15 februari och den 7
mars 2011 och med hänvisning till kommissionens årliga tillväxtöversikt).
Europeiska rådet underströk behovet av att ge prioritet åt att sanera
budgetarna och återställa hållbara offentliga finanser, minska arbetslösheten
genom arbetsmarknadsreformer och göra nya insatser för att öka tillväxten. Medlemsstaterna
uppmanades att omsätta dessa prioriteringar i konkreta åtgärder som ska ingå i
deras stabilitets- eller konvergensprogram och nationella reformprogram.
(5)
Den 25 mars 2011 uppmanade Europeiska rådet också
de medlemsstater som deltar i Euro plus-pakten att i tid lägga fram sina
åtaganden så att de kan tas med i deras stabilitets- eller konvergensprogram
och nationella reformprogram.
(6)
Den 6 april 2011 lade Finland fram sin uppdatering
av sitt stabilitetsprogram för perioden 2011–2014 och 2011 års nationella
reformprogram. För att kunna beakta inbördes samband mellan de båda programmen
har de granskats samtidigt.
(7)
När den globala ekonomiska krisen var som djupast
drabbades Finland av en kraftig BNP-nedgång, vilket avspeglar den finska
ekonomins beroende av exporten från de största företagen. 2009 krympte BNP med
8,2 %, till stor del beroende på en synnerligen kraftig nedgång i exporten
(20 % räknat i volym) och därtill kopplade negativa förtroendeeffekter på
investeringarna. Arbetslösheten ökade med ungefär två procentenheter, från
6,4 % av arbetskraften 2008 till 8,3 % 2010. Finland har upplevt en
kraftig ekonomisk återhämtning, och BNP har ökat med 3,1 % under 2010,
parallellt med ökad intern efterfrågan och återhämtning i exporterna. Efter en tillfällig
nedgång under 2009 har fastighetspriserna och bostadsbyggandet snabbt
återhämtat sig till en högre nivå än före krisen, vilket leder till en viss oro
för en alltför stor ökning av fastighetsmarknaden. Finland kom ur den
ekonomiska krisen med ett offentligt underskott på 2,5 % av BNP 2010 och
en offentlig skuld på 48,5 % av BNP.
(8)
Baserat på en bedömning av det uppdaterade
stabilitetsprogrammet enligt rådets förordning (EG) nr 1466/97 anser rådet att
det makroekonomiska scenario som ligger till grund för programmet framstår som
rimligt för 2011–2012, men något för smickrande därefter. För 2011–2012 är det
makroekonomiska scenariot i linje med kommissionens vårprognos. För 2013-2015
förutses det enligt programmet en tillväxt på cirka 2 % av BNP, vilket är
aningen högre än prognosen för den potentiella tillväxten (1,5 %) och därför
riskerar att behöva anpassas nedåt. Den finanspolitiska strategin har som mål
att få ned underskottet till 0,9 % av BNP under 2011 och till 0,7 %
av BNP 2012, och därmed spegla den cykliska återhämtningen av ekonomin och
vissa konsolideringsåtgärder som redan beslutats av den föregående regeringen.
Uppdateringen av stabilitetsprogrammet omfattar emellertid inga planer för
ytterligare finanspolitisk konsolidering under perioden 2013–2015. Riskerna för
de finanspolitiska målen förefaller vara balanserade. Den mest uppenbara risken
har att göra med det globala makroekonomiska klimatet, som av hävd har stor
inverkan på den exportberoende finska ekonomin.
(9)
Den senaste programuppdateringen tar inte hänsyn
till de prognostiserade förbättringarna av de ekonomiska villkoren för några
finanspolitiska konsolideringar på medellång sikt. Det medelfristiga målet, som
de finska myndigheterna har angivit som ett strukturellt överskott på 0,5 %
av BNP, förväntas vara uppnått under 2011, men under de följande åren förväntas
det strukturella saldot sjunka under målsättningen.
(10)
Flera finska regeringar i rad har prioriterat
åtgärder för att motverka effekterna av en åldrande befolkning. Finland
förefaller, med tanke på dessa insatser, vara utsatt för medelstora risker när
det gäller de offentliga finansernas hållbarhet på lång sikt. Landet står
emellertid inför en kraftig och nära förestående demografisk omvälvning, och
det finns fortfarande ett stort hållbarhetsgap i de offentliga finanserna.
Detta har följder för många politikområden. När befolkningen åldras kommer
efterfrågan på tjänster för äldre att öka kraftigt. I Finland tillhandahålls
dessa tjänster mestadels av lokala myndigheter. Flera studier har visat att
produktivitetsstegringen för offentliga tjänster varit dålig under de senaste
åren. De finska myndigheterna har redan genomfört flera reformer för att
organisera om offentliga tjänsteleverantörer och öka produktiviteten på både
central och lokal nivå. De relativt stora investeringarna i informationsteknik
i den offentliga sektorn har ännu inte lett till några produktivitetsökningar.
Detta tyder på att de behöver kompletteras med förändringar i strukturer och
förvaltning. Det skulle generellt sett behövas ytterligare åtgärder för att
uppnå produktivitetsökningar och kostnadsbesparingar i tillhandahållandet av
offentliga tjänster.
(11)
Den nuvarande ökningen av långtidsarbetslösheten
ger anledning till oro. Mellan 2005 och 2008 sjönk långtidsarbetslösheten
kraftigt, men började öka igen 2009. I slutet av mars 2011 uppgick antalet
långtidsarbetslösa till 57400, en ökning med 12400 sedan föregående år. Många
långtidsarbetslösa är i dag i åldersgruppen 55–64 år. Till följd av
pensioneringsmönstren kommer den kraftigaste ökningen av arbetslösheten att
drabba åldersgruppen 45–54 år. Även om arbetslöshetssiffrorna är lägre än
EU-genomsnittet i Finland bör frågan betraktas utifrån behovet att garantera
framtida tillgång till arbetskraft och att garantera social sammanhållning.
Erfarenheterna visar att långtidsarbetslöshet medför särskilt hög risk för
fattigdom och social utslagning.  De finska myndigheterna ser visserligen den
ökande långtidsarbetslösheten som en trängande fråga, men har inte utvecklat
någon omfattande strategi för att bekämpa problemet. Under krisen utvidgade
Finland med framgång sina aktiva arbetsmarknadsåtgärder för att bekämpa
ungdomsarbetslösheten. Detta ledde till att ungdomsarbetslösheten sjönk under
perioden 2010-2011, men den ligger fortfarande över EU-genomsnittet och kan
kräva ytterligare satsningar. På samma sätt skulle kraftigare och bättre
riktade aktiva arbetsmarknadsåtgärder bidra till att vända den negativa
utvecklingen i fråga om långtidsarbetslöshet.
(12)
Med tanke på den demografiska förändringen är det
viktigt för de offentliga finanserna och avgörande för sysselsättningspolitiken
att man lyckas öka sysselsättningsandelen för äldre arbetstagare och därmed
skapar förutsättningarna för att kunna tillgodose framtida behov av arbetskraft.
Det finska pensionssystemet reformerades 2005, och 2009 kopplades
pensionsförmånerna till en koefficient för förväntad livslängd. Den lagstadgade
pensionsåldern är emellertid i dag inte kopplad till förväntad livslängd. Med
tanke på den ständigt ökande förväntade livslängden skulle en sådan koppling
inte bara bidra till tillgången till arbetskraft utan också till att
pensionerna förblir adekvata.
 System för förtidspensionering har skurits ned under de senaste
åren, men det finns fortfarande utrymme för ytterligare insatser för att
förbättra sysselsättningsincitamenten för äldre. Exempelvis fungerar den
utvidgade arbetslöshetsersättningen för äldre ungefär som den avskaffade
pensionen för arbetslösa. Trots förbättringar under de senaste tio åren är
sysselsättningssiffrorna för äldre arbetstagare och den faktiska pensionsåldern
låga, med nordiska mått mätt. Funktionshinder är mycket ofta orsaken till
förtidspensionering. Om man vill höja den faktiska pensionsåldern krävs
åtgärder som också berör arbetslivets kvalitet, bland annat arbetstagarnas
välfärd och hälsa. Detta är särskilt viktigt med tanke på det stora antalet
sjukpensionärer. Sedan 2009 har Finland givit ut ungefär 14 miljoner euro för
att förbättra arbetsmiljön. Effekterna av dessa satsningar förtjänar att
granskas. Deltagandet i livslångt lärande har av tradition varit mycket starkt
i Finland, och kommer att fortsätta att vara av vikt med tanke på de ständigt
tillkommande nya kunskapskraven och de demografiska förändringarna.
(13)
Det har blivit allt viktigare att öka konkurrensen,
särskilt inom servicesektorn, för att höja produktiviteten och öka
tillväxtpotentialen. Finlands perifera läge och glesa befolkning försvagar
företagens konkurrenskraft, vilket har lett till en relativt låg
produktivitetsökning i sektorn för varor och tjänster utanför handelsflödet.
Befintliga företagsstrukturer är ibland kraftigt koncentrerade, inte minst inom
livsmedelsindustrin och grossist- och detaljhandeln. Det kan bidra till den
relativt höga konsumentprisnivån, även om de långa transportsträckorna också
kan spela en roll. Finlands detaljhandelspriser hör till de högsta i EU.
Konkurrensen inom detaljhandeln är fortfarande mycket kraftigt begränsad av
reglering, trots en viss avreglering under senare år, men också av hinder för
utländska och inhemska företag som vill ta sig in på eller lämna marknaden.
(14)
I Finlands stabilitetsprogram och nationella
reformprogram görs inga uttryckliga hänvisningar till särskilda åtaganden inom
ramen för Euro plus-pakten, men sådana väntas komma så snart den nya regeringen
har bildats.
(15)
Kommissionen har granskat stabilitetsprogrammet och
det nationella reformprogrammet[4],
i ljuset av inte bara deras relevans för en hållbar finanspolitik och
socioekonomisk politik i Finland, utan också av hur de överensstämmer med EU:s
regler och riktlinjer, med tanke på behovet av att förstärka Europeiska
unionens allmänna ekonomiska styre. Kommissionen anser att medelfristiga
konsolideringsåtgärder bör fastställas och att det krävs ytterligare insatser
för att göra de offentliga finanserna mer hållbara, bland annat genom en ökning
av den offentliga sektorns produktivitet.  Det krävs också ytterligare insatser
för att förbättra incitamenten för att arbeta och för att höja den faktiska
utträdesåldern från arbetsmarknaden, samtidigt som man måste förbättra
produktivitet och konkurrenskraft på tjänstesektorns marknader.
(16)
Mot bakgrund av denna bedömning, och med beaktande
av rådets rekommendation enligt artikel 126.7 i fördraget om Europeiska
unionens funktionssätt av den 2 juni 2010, har rådet granskat Finlands
uppdaterade stabilitetsprogram för 2011 och dess ståndpunkt[5] speglas bland annat i
rekommendationernas punkter 1 och 2 nedan. Med beaktande av Europeiska rådets
slutsatser av den 25 mars 2011 har rådet granskat Finlands nationella
reformprogram.
HÄRIGENOM REKOMMENDERAS att Finland
vidtar åtgärder under perioden 2011–2012 i enlighet med följande:
(1)
Den finanspolitiska konsolideringen bör fortsätta,
och eventuella oförutsedda intäkter bör användas för att minska underskottet,
samtidigt som ytterligare åtgärder bör vidtas för att bibehålla de offentliga
finansernas ställning över det medelfristiga målet.
(2)
Ytterligare åtgärder bör vidtas för att uppnå
produktivitetsökningar och kostnadsbesparingar för offentliga tjänster, inbegripet
strukturella förändringar i syfte att lösa de problem som uppstår till följd av
en åldrande befolkning.
(3)
Arbetsmarknadsåtgärder bör bättre inriktas på
långtidsarbetslösa och ungdomar.
(4)
Åtgärder bör vidtas för att öka äldre arbetstagares
förutsättningar att återanställas och förbättra deras deltagande i livslångt
lärande. Det bör vidtas åtgärder för att ytterligare avskräcka från tidigt
utträde från arbetsmarknaden och för att ytterligare koppla den lagstadgade
pensionsåldern till den förväntade livslängden.
(5)
Det bör vidtas ytterligare åtgärder för att öppna
tjänstesektorn genom att de rättsliga ramarna omarbetas och hinder avlägsnas, i
syfte att underlätta nyinträde på tjänstesektorns marknader, inte minst
detaljhandeln.
Utfärdad i Bryssel den
                                                                       På
rådets vägnar
                                                                       Ordförande
[1]               EGT L 209, 2.8.1997, s. 1.
[2]               EUT C , , s. .
[3]               Bibehålls för 2011 genom rådets beslut 2011/308/EU av
den 19 maj 2011.
[4]               SEK(2011) 734.
[5]               Enligt artikel 5.3 i rådets
förordning (EG) nr 1466/97.