Avis juridique important

|

32003H0561

Kommissionens rekommendation av den 23 juli 2003 om anmälningar, tidsfrister och samråd i enlighet med artikel 7 i Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/21/EG om ett gemensamt regelverk för elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster (Text av betydelse för EES) [delgivet med nr K(2003) 2647]

Europeiska unionens officiella tidning nr L 190 , 30/07/2003 s. 0013 - 0018

Kommissionens rekommendationav den 23 juli 2003om anmälningar, tidsfrister och samråd i enlighet med artikel 7 i Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/21/EG om ett gemensamt regelverk för elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster[delgivet med nr K(2003) 2647](Text av betydelse för EES)(2003/561/EG)EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR UTFÄRDAT DENNA REKOMMENDATIONmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,med beaktande av Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/21/EG av den 7 mars 2002 om ett gemensamt regelverk för elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster (ramdirektiv)(1), särskilt artikel 19.1 i detta, ochav följande skäl:(1) Enligt det nya regelverket för elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster, är de nationella regleringsmyndigheterna skyldiga att bidra till utvecklandet av den inre marknaden, bland annat genom att samarbeta med varandra och med kommissionen, på ett öppet sätt, för att säkerställa att en enhetlig regleringspraxis utarbetas, och att de direktiv som ingår i det nya regelverket tillämpas konsekvent.(2) I syfte att säkerställa att beslut som fattas på nationell nivå inte får negativa följder för den inre marknaden eller motverkar målen i det nya regelverket, skall en nationell regleringsmyndighet informera kommissionen och andra nationella regleringsmyndigheter om att den avser att vidta sådana åtgärder som anges i artikel 7.3 i direktiv 2002/21/EG (ramdirektivet).(3) Ett ytterligare krav är att de nationella regleringsmyndigheterna skall begära kommissionens godkännande av sådana skyldigheter som omfattas av andra stycket i artikel 8.3 i direktiv 2002/19/EG (tillträdesdirektivet)(2), och som utgör ett separat förfarande.(4) På begäran av de nationella regleringsmyndigheterna kommer kommissionen att ge dessa tillfälle att dryfta åtgärdsförslagen innan dessa blir föremål för en formell anmälan enligt artikel 7 i direktiv 2002/21/EG (ramdirektivet) och artikel 8.3 i direktiv 2002/19/EG (tillträdesdirektivet). Om kommissionen i enlighet med artikel 7.4 i direktiv 2002/21/EG (ramdirektivet) har meddelat den nationella regleringsmyndigheten att den anser att den föreslagna åtgärden skulle utgöra ett hinder för den inre marknaden eller att den hyser allvarliga tvivel om att den är förenlig med gemenskapslagstiftningen, kommer den berörda nationella regleringsmyndigheten att ges tillfälle att på ett tidigt stadium uttrycka sina synpunkter med avseende på de punkter som har lagts fram av kommissionen.(5) Direktiv 2002/21/EG (ramdirektivet) fastställer vissa bindande tidsgränser för beaktande av anmälningar under artikel 7.(6) För att underlätta den mekanism för samarbete och samråd som beskrivs i artikel 7 i direktiv 2002/21/EG (ramdirektivet) och säkerställa att den fungerar effektivt, samt för att uppnå säkerhet i fråga om rättsläget, behövs det tydliga regler för anmälningsförfarandet och för kommissionens granskning av en anmälan och för att beräkna de juridiskt bindande tidsfrister som avses ovan.(7) Det skulle även vara värdefullt att klarlägga förfaranderutinerna enligt andra stycket i artikel 8.3 i direktiv 2002/19/EG (tillträdesdirektivet).(8) I syfte att förenkla och påskynda bedömningen av ett anmält åtgärdsförslag, är det önskvärt att den nationella regleringsmyndigheten använder ett standardiserat format för anmälningarna (sammanfattande anmälningsformulär).(9) Europeiska gruppen av regleringsmyndigheter som upprättades genom kommissionens beslut 2002/627/EG(3) har bekräftat att det finns ett behov av en sådan struktur.(10) För att uppfylla målen i artikel 8 i direktiv 2002/21/EG (ramdirektivet), och särskilt behovet av att säkerställa att en enhetlig regleringspraxis utarbetas och att detta direktiv tillämpas konsekvent, är det av avgörande betydelse att den anmälningsmekanism som avses i artikel 7 i samma direktiv respekteras fullt ut och att den är så effektiv som möjligt.(11) Kommunikationskommittén har avgett sitt yttrande i enlighet med artikel 22.2 i direktiv 2002/21/EG (ramdirektivet).HÄRIGENOM REKOMMENDERAS FÖLJANDE.1. Begrepp som är definierade i direktiv 2002/21/EG (ramdirektivet) (och särdirektiven) har samma betydelse när de används i denna rekommendation. Dessutom används följande beteckningar med de betydelser som här anges:- rekommendationen om relevanta produkt- och tjänstemarknader: kommissionens rekommendation om relevanta produkt- och tjänstemarknader inom området elektronisk kommunikation vilka kan komma i fråga för förhandsreglering enligt Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/21/EG (ramdirektivet)(4).- anmälan: information till kommissionen från en nationell regleringsmyndighet om ett åtgärdsförslag enligt artikel 7.3 i direktiv 2002/21/EG (ramdirektivet) eller en begäran enligt andra stycket i artikel 8.3 i direktiv 2002/19/EG (tillträdesdirektivet), åtföljd av det sammanfattande anmälningsformulär som bifogas denna rekommendation (bilaga).2. Anmälningar skall göras, där så är möjligt, via e-post, med begäran om mottagningsbevis.Handlingar som skickas via e-post skall antas ha kommit mottagaren tillhanda samma dag som de skickades.Om inte annat följer av punkt 6 nedan, kommer anmälningar och styrkande handlingar att registreras i samma ordning som de når mottagaren.3. Anmälan kommer att gälla från den dag de registreras av kommissionen (registreringsdatum). Registreringsdatum kommer att vara den dag då en fullständig anmälan har mottagits av kommissionen.På kommissionens webbplats och via e-post till alla nationella registreringsmyndigheter kommer registreringsdatum för anmälan att offentliggöras, liksom vilket ärende anmälan gäller och vilka styrkande handlingar som har mottagits.4. Anmälan skall göras på ett av gemenskapens officiella språk. Det bifogade sammanfattande anmälningsformuläret (bilaga) kan vara på ett annat språk än det som åtgärdsförslaget är beskrivet på för att underlätta ett effektivt samrådsförfarande med alla de andra nationella regleringsmyndigheterna.De kommentarer som görs eller beslut som fattas av kommissionen enligt artikel 7 i direktiv 2002/21/EG (ramdirektivet) kommer att ske på samma språk som används för åtgärdsförslaget, om möjligt med en översättning till det språk som används i det sammanfattande anmälningsformuläret.5. De åtgärdsförslag som anmäls av en nationell regleringsmyndighet skall åtföljas av de handlingar som behövs för att kommissionen skall kunna fullgöra sina uppgifter. Åtgärdsförslag skall vara omsorgsfullt motiverade.6. I tillämpliga fall skall anmälan innehålla följande uppgifter:a) Den relevanta produkt- eller tjänstemarknaden.b) Den relevanta geografiska marknaden.c) Det eller de största företag som är verksamma på denna marknad.d) En analys av den relevanta marknaden, särskilt information om närvaron eller frånvaron av effektiv konkurrens på denna marknad, samt orsakerna till detta.e) I förekommande fall information om det eller de företag som antingen enskilt eller tillsammans med andra kan anses ha ett betydande inflytande på marknaden i den mening som avses i artikel 14 i direktiv 2002/21/EG (ramdirektivet) och resonemanget bakom dessa uppgifter tillsammans med bevis eller andra faktauppgifter till stöd för detta.f) Resultaten av offentliga samråd som i ett tidigare skede har genomförts av den nationella regleringsmyndigheten.g) I förekommande fall ett yttrande utfärdat av den nationella konkurrensmyndigheten.h) Information som visar att, vid anmälan till kommissionen, erforderliga åtgärder har tagits för att anmäla sådana åtgärder till regleringsmyndigheterna i de övriga medlemsstaterna.i) Om det gäller åtgärdsförslag som faller inom tillämpningsområdet för artiklarna 5 eller 8 i direktiv 2002/19/EG (tillträdesdirektivet) eller artikel 16 i Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/22/EG (direktivet om samhällsomfattande tjänster)(5), de särskilda lagstadgade skyldigheter som föreslås för att råda bot på bristen på effektiv konkurrens på den berörda relevanta marknaden eller, om konkurrensen på en relevant marknad har bedömts vara tillräckligt effektiv och sådana skyldigheter redan har införts där, vilka åtgärder som föreslås för att dra tillbaka dessa skyldigheter.7. Om den marknadsanalys som ligger till grund för ett åtgärdsförslag bygger på en relevant marknad som avviker från de som anges i rekommendationen om relevanta marknader, skall den nationella regleringsmyndigheten ge tillräckligt utförlig motivering till de kriterier som har använts för den marknadsdefinition som valts.8. Anmälningar som gjorts enligt det andra stycket i artikel 8.3 i direktiv 2002/19/EG (tillträdesdirektivet) skall även innehålla en tillräckligt utförlig motivering av varför andra skyldigheter än de som anges i artiklarna 9 till 13 i detta direktiv skall åläggas operatörer med ett betydande inflytande på marknaden.9. Anmälningar som faller inom tillämpningsområdet för artikel 8.5 i direktiv 2002/19/EG (tillträdesdirektivet) skall även innehålla tillräckligt utförlig motivering av varför de planerade åtgärderna är nödvändiga för att internationella åtaganden skall kunna uppfyllas.10. Anmälningar som innehåller de tillämpliga uppgifterna enligt punkt 6 kommer att anses vara fullständiga. Om uppgifterna, inbegripet handlingarna, i anmälan är ofullständiga i väsentlig utsträckning, kommer kommissionen inom fem arbetsdagar räknat från mottagandet av anmälan att underrätta den berörda nationella regleringsmyndigheten och ange i vilken utsträckning den anser anmälan vara ofullständig. Anmälan kommer inte att registreras förrän den berörda nationella regleringsmyndigheten har tillhandahållit de nödvändiga uppgifterna. I sådana fall kommer anmälan enligt artikel 7 i direktiv 2002/21/EG (ramdirektivet) först att börja gälla den dag då kommissionen tar emot de kompletterande upplysningarna.11. Utan att det påverkar tillämpningen av punkt 6 ovan kan kommissionen, efter det att en anmälan har registrerats, begära ytterligare information eller klarlägganden från den berörda nationella regleringsmyndigheten enligt artikel 5.2 i direktiv 2002/21/EG (ramdirektivet). Den nationella regleringsmyndigheten skall eftersträva att tillhandahålla den begärda informationen inom tre arbetsdagar, förutsatt att det handlar om sådan information som redan finns till förfogande.12. När kommissionen yttrar sig enligt artikel 7.3 i direktiv 2002/21/EG (ramdirektivet), kommer den att underrätta den berörda nationella regleringsmyndigheten om detta via e-post och offentliggöra yttrandet på sin webbplats.13. När en nationell regleringsmyndighet yttrar sig enligt artikel 7.3 i direktiv 2002/21/EG (ramdirektivet), skall den skicka sina synpunkter till kommissionen och de övriga nationella regleringsmyndigheterna via e-post.14. När kommissionen vid tillämpningen av artikel 7.4 i direktiv 2002/21/EG (ramdirektivet) anser att en föreslagen åtgärd skulle utgöra ett hinder för den inre marknaden eller att allvarliga tvivel föreligger om att den är förenlig med gemenskapslagstiftningen och särskilt de mål som avses i artikel 8 i direktiv 2002/21/EG (ramdirektivet), eller senarea) drar tillbaka de ovannämnda invändningarna, ellerb) fattar ett beslut om att den nationella regleringsmyndigheten skall dra tillbaka sitt förslag,skall den underrätta den berörda regleringsmyndigheten om detta via e-post och offentliggöra ett meddelande på sin webbplats.15. När det gäller anmälningar enligt andra stycket i artikel 8.3 i direktiv 2002/19/EG (tillträdesdirektivet), kommer kommissionen i enlighet med artikel 14.2 i det direktivet normalt att fatta beslut om att godkänna eller förhindra att en nationell regleringsmyndighet antar den föreslagna åtgärden inom en tidsperiod som inte överstiger tre månader. Kommissionen får fatta beslut om att förlänga denna tidsfrist med ytterligare två månader med hänsyn till beslutets svårighetsgrad.16. En nationell regleringsmyndighet får när som helst fatta beslut om att dra tillbaka ett anmält åtgärdsförslag, och i så fall kommer den anmälda åtgärden att avlägsnas ur registret. Kommissionen kommer att offentliggöra ett lämpligt meddelande om detta på sin webbplats.17. Om en nationell regleringsmyndighet som har mottagit ett yttrande från kommissionen eller en annan nationell regleringsmyndighet enligt artikel 7.3 i direktiv 2002/21/EG (ramdirektivet) antar den föreslagna åtgärden, skall den, vid begäran från kommissionen, tillhandahålla information till kommissionen och andra nationella regleringsmyndigheter om på vilket sätt den har gjort sitt yttersta för att ta hänsyn till de synpunkter den har fått.18. Kommissionen skall, på begäran av en nationell regleringsmyndighet, informellt diskutera ett åtgärdsförslag innan detta anmäls.19. I enlighet med förordning (EEG, Euratom) nr 1182/71(6) bör de tidsfrister som anges i direktiv 2002/21/EG (ramdirektivet) eller i denna rekommendation beräknas på följande sätt:a) Om en tidsfrist uttryckt i dagar, veckor eller månader skall räknas från det ögonblick då en händelse äger rum, skall den dag då händelsen äger rum inte ingå i tidsfristen.b) En tidsfrist uttryckt i veckor eller månader skall upphöra vid utgången av den dag i den sista veckan eller månaden som infaller samma datum som den dag som den händelse som inleder tidsfristen ägde rum. Om, i de fall då tidsfristen uttrycks i månader, den dag då den tidsfrist skulle upphöra infaller på ett datum som inte finns i tidsfristens sista månad, skall tidsfristen upphöra vid utgången av denna månads sista dag.c) I tidsfristerna skall medräknas helgdagar, söndagar och lördagar.d) Alla dagar som inte är officiella eller allmänna helgdagar, lördagar och söndagar skall räknas som arbetsdagar.Om sista dagen av en tidsfrist infaller på en helgdag, lördag eller söndag, skall tidsfristen upphöra vid utgången av påföljande arbetsdag. Förteckningen över allmänna helgdagar fastställda av kommissionen offentliggörs i Europeiska unionens officiella tidning vid början av varje år.20. Kommissionen kommer tillsammans med de nationella regleringsmyndigheterna att utvärdera huruvida det är nödvändigt att se över dessa regler, i princip inte före den 25 juli 2004.21. Denna rekommendation riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdad i Bryssel den 23 juli 2003.På kommissionens vägnarErkki LiikanenLedamot av kommissionen(1) EGT L 108, 24.4.2002, s. 33.(2) EGT L 108, 24.4.2002, s. 7.(3) EGT L 200, 30.7.2002, s. 38.(4) Kommissionens rekommendation av den 11 februari 2003 om relevanta produkt- och tjänstemarknader inom området elektronisk kommunikation vilka kan komma i fråge för förhandsreglering enligt Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/21/EG om ett gemensamt regelverk för elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster (EUT L 114, 8.5.2003, s. 45).(5) EGT L 108, 24.4.2002, s. 51.(6) EGT L 124, 8.6.1971, s. 1.BILAGAFORMULÄR FÖR ANMÄLAN AV ÅTGÄRDSFÖRSLAG ENLIGT ARTIKEL 7 I DIREKTIV 2002/21/EG (RAMDIREKTIVET)("Sammanfattande anmälningsformulär")InledningI detta formulär specificeras den sammanfattande information som nationella regleringsmyndigheter skall lämna till kommissionen när de anmäler åtgärdsförslag enligt artikel 7 i direktiv 2002/21/EG (ramdirektivet).Kommissionen avser att diskutera frågor med anknytning till genomförandet av artikel 7, särskilt under möten som äger rum före anmälan. På motsvarande sätt uppmuntras de nationella regleringsmyndigheterna att rådfråga kommissionen om alla aspekter av detta formulär och särskilt om vilken typ av information de är skyldiga att tillhandahålla eller möjligheterna att kunna underlåta att lämna viss information i samband med de marknadsanalyser som genomförs av de nationella regleringsmyndigheterna enligt artiklarna 15 och 16 i direktiv 2002/21/EG (ramdirektivet).Korrekt och fullständig informationAll information som lämnas av de nationella regleringsmyndigheterna skall vara korrekt, fullständig och återgiven i en sammanfattad form enligt det formulär som föreskrivs nedan. Avsikten med detta formulär är inte att det skall ersätta det anmälda åtgärdsförslaget, utan att det skall göra det möjligt för kommissionen och de nationella regleringsmyndigheterna i andra medlemsstater att kontrollera att åtgärdsförslaget verkligen innehåller all den information som är nödvändig för att kommissionen skall kunna utöva sina befogenheter enligt artikel 7 i direktiv 2002/21/EG (ramdirektivet) inom den tidsfrist som föreskrivs i det direktivet.Den information som begärs i detta formulär skall inordnas under de avsnitt och punkter som föreskrivs i formuläret, med referenser till de ställen i den fulla texten i åtgärdsförslaget som informationen är hämtad från.SpråkAnmälningsformuläret skall sammanställas på ett av Europeiska gemenskapens officiella språk, och det kan vara ett annat än det som har använts i det anmälda åtgärdsförslaget. De kommentarer som görs eller beslut som fattas av kommissionen enligt artikel 7 i direktiv 2002/21/EG (ramdirektivet) kommer att ske på samma språk som används för det anmälda åtgärdsförslaget, om möjligt med en översättning till det språk som används i det sammanfattande anmälningsformuläret.SAMMANFATTANDE ANMÄLNINGSFORMULÄRAVSNITT 1 MarknadsdefinitionI tillämpliga fall vänligen ange följande:1.1 Berörd relevant produktmarknad eller tjänstemarknad. Är denna marknad specificerad i rekommendationen om relevanta produkt- och tjänstemarknader?1.2 Berörd relevant geografisk marknad.1.3 En kortfattad sammanfattning av yttrandet från den nationella konkurrensmyndigheten om ett sådant yttrande har inhämtats.1.4 En kortfattad översikt över de resultat som hittills kommit fram genom det offentliga samrådet om den föreslagna marknadsdefinitionen (exempelvis hur många synpunkter som kom in, vilka respondenter som instämde med den föreslagna marknadsdefinitionen och vilka respondenter som hade en avvikande mening).1.5 Om den definierade relevanta marknaden avviker från dem som finns upptagna i förteckningen i rekommendationen om relevanta marknader, en sammanfattning av de viktigaste motiven till den föreslagna marknadsdefinitionen med referens till sektion 2 i kommissionens riktlinjer för marknadsanalyser och bedömning av betydande marknadsinflytande(1) samt de tre huvudkriterier som anges i skäl 9-16 i rekommendationen om relevanta marknader och avsnitt 3.2 i den motivering som fogats till rekommendationen.AVSNITT 2 Fastställande av vilka företag som har betydande marknadsinflytandeI tillämpliga fall vänligen ange följande:2.1 Namn på det eller de företag som har fastställts enskilt eller tillsammans ha betydande marknadsinflytande.I tillämpliga fall namn på det eller de företag som inte längre anses ha betydande marknadsinflytande.2.2 De kriterier som har använts för att fastställa huruvida ett företag enskilt eller tillsammans med andra företag har betydande marknadsinflytande.2.3 Namn på de viktigaste företagen (konkurrenterna) på den relevanta marknaden.2.4 Marknadsandelarna för de företag som angetts ovan samt information om hur dessa marknadsandelar har beräknats (t.ex. omsättning eller antal prenumeranter).Vänligen ge en kortfattad sammanfattning av följande:2.5 Yttrandet från den nationella konkurrensmyndigheten om ett sådant yttrande har inhämtats.2.6 De resultat som hittills kommit fram genom det offentliga samrådet om vilka företag som har betydande marknadsinflytande (exempelvis hur många synpunkter som kom in, vilka respondenter som instämde med den föreslagna marknadsdefinitionen och vilka respondenter som hade en avvikande mening).AVSNITT 3 Lagstadgade skyldigheterI tillämpliga fall vänligen ange följande:3.1 Rättslig grund för de skyldigheter som skall införas, bibehållas, ändras eller upphävas (artiklarna 9-13 i direktiv 2002/19/EG [tillrädetsdirektivet]).3.2 Skälen till att införandet, bibehållandet eller ändringen av företagens skyldigheter anses vara proportionella och motiverade mot bakgrund av målen i artikel 8 i direktiv 2002/21/EG (ramdirektivet). Alternativt ange de stycken, avsnitt eller sidor i åtgärdsförslaget där denna information kan utläsas.3.3 Om de korrigerande åtgärder som föreslås är andra än de som anges i artiklarna 9-13 i direktiv 2002/19/EG (tillträdesdirektivet), vänligen ange vilka "exceptionella omständigheter" i den mening som avses i artikel 8.3 i detta direktiv, som motiverar att sådana åtgärder införs. Alternativt ange de stycken, avsnitt eller sidor i åtgärdsförslaget där denna information kan utläsas.AVSNITT 4 Fullföljandet av internationella åtagandenMed avseende på tredje strecksatsen i första stycket i artikel 8.3 i direktiv 2002/19/EG (tillträdesdirektivet), i förekommande fall vänligen ange följande:4.1 Huruvida det ifrågavarande åtgärdsförslaget avser införa, ändra eller upphäva skyldigheter för marknadsaktörer på det sätt som anges i artikel 8.5 i direktiv 2002/19/EG (tillträdesdirektivet).4.2 Namn på det eller de berörda företagen.4.3 Vilka de internationella åtaganden som har ingåtts av gemenskapen och dess medlemsstater är som behöver respekteras.(1) Kommissionens riktlinjer för marknadsanalyser och bedömning av betydande marknadsinflytande inom ramen för gemenskapens regelverk för elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster (EGT C 165, 11.7.2002, s. 6).


				|

		52013DC0248

			Rekommendation till RÅDETS BESLUT om utseende av de europeiska kulturhuvudstäderna för 2017 i Danmark och Cypern och av den europeiska kulturhuvudstaden för 2018 i Malta /* COM/2013/0248 final */

			   	MOTIVERING
I Europaparlamentets och rådets beslut
nr 1622/2006/EG av den 24 oktober 2006 om inrättande av en
gemenskapsåtgärd för evenemanget Europeisk kulturhuvudstad för åren 2007 till
2019[1] fastställs förfarandet för att
utse de europeiska kulturhuvudstäderna. Från och med 2009 ska två städer i två
medlemsstater utses till europeiska kulturhuvudstäder i enlighet med
artikel 2 i det beslutet, i den turordning som anges i bilagan till
beslutet. Danmark och Cypern ska vara värdländer för evenemanget 2017. Malta är
en av de två medlemsstater (den andra är Nederländerna) som ska inneha
värdskapet för evenemanget 2018 och har beslutat att inleda sitt
urvalsförfarande ett år tidigare än vad som brukar ske enligt den ordinarie
tidsplanen.
Nomineringen av europeiska kulturhuvudstäder
för åren 2017 och 2018 sker på följande sätt:
En inbjudan att lämna in ansökningar
offentliggörs av var och en av de berörda medlemsstaterna senast sex år före
evenemangets början. En jury bestående av 13 oberoende experter från kultursektorn
kallas till ett inledande urvalsmöte senast fem år före evenemanget. Juryn
bedömer de mottagna ansökningarna på grundval av kriterierna i artikel 4 i
beslut nr 1622/2006/EG och upprättar en förteckning över städer vars
kandidatur ska bedömas mer ingående när de har utarbetat en fullständig
ansökan.
Nio månader efter det inledande
urvalsmötet sammankallar de berörda medlemsstaterna juryn för det slutliga
urvalet. Efter en omfattande bedömning av de städer som valts ut i första
omgången på grundval av de fastställda kriterierna rekommenderar juryn en stad
i varje berörd medlemsstat.
På grundval av dessa rekommendationer
nominerar varje medlemsstat en stad till europeisk kulturhuvudstad samt
underrättar Europaparlamentet, rådet, kommissionen och Regionkommittén om detta
senast fyra år före evenemangets början.
Europaparlamentet får överlämna ett yttrande
till kommissionen senast tre månader efter att det tagit emot
nomineringarna.
På grundval av en rekommendation från
kommissionen utser rådet officiellt städerna i fråga till europeiska
kulturhuvudstäder för det år för vilket de har nominerats.
Efter att de två urvalsomgångarna som beskrivs
ovan hade avslutats rekommenderade juryn i sina rapporter från september 2012
att Århus (Danmark) och Pafos (Cypern) ska inneha värdskapet för evenemanget
2017 och i sin rapport från november 2012 att Valletta (Malta) ska inneha
värdskapet för evenemanget 2018. De tre medlemsstaterna meddelade dessa
nomineringar till Europaparlamentet, rådet, kommissionen och Regionkommittén
under hösten 2012.
Europaparlamentet lämnade positiva yttranden
till kommissionen i februari 2013.
Därför överlämnar kommissionen i enlighet med
artikel 9.3 i beslut nr 1622/2006/EG den bifogade rekommendationen till rådet
för att officiellt utse Århus i Danmark och Pafos i Cypern till europeiska
kulturhuvudstäder 2017 samt för att officiellt utse Valletta i Malta till
europeisk kulturhuvudstad 2018.
Rekommendation till
RÅDETS BESLUT
om utseende av de europeiska
kulturhuvudstäderna för 2017 i Danmark och Cypern och av den europeiska
kulturhuvudstaden för 2018 i Malta
EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT
DETTA BESLUT
med beaktande av fördraget om Europeiska
unionens funktionssätt,
med beaktande av Europaparlamentets och rådets
beslut nr 1622/2006/EG av den 24 oktober 2006 om inrättande en
gemenskapsåtgärd för evenemanget Europeisk kulturhuvudstad för åren 2007 till
2019[2], särskilt artikel 9.3,
med beaktande av
Europeiska kommissionens rekommendation,
med beaktande av
urvalsjuryns rapporter från september 2012 avseende urvalsförfarandet för
europeiska kulturhuvudstäder i Danmark och Cypern,
med beaktande av
urvalsjuryns rapport från november 2012 avseende urvalsförfarandet för
europeisk kulturhuvudstad i Malta, och
av följande skäl:

Kriterierna i artikel 4
i beslut nr 1622/2006/EG är helt uppfyllda.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
Århus (Danmark) och Pafos (Cypern) utses till
europeiska kulturhuvudstäder 2017.
Valletta (Malta) utses till europeisk
kulturhuvudstad 2018.
Artikel 2
Detta beslut
träder i kraft dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska
unionens officiella tidning.
Utfärdat i Bryssel den
                                                                       På
rådets vägnar
                                                                       Ordförande
[1]               EUT
L 304, 3.11.2006, s. 1.
[2]               EUT
L 304, 3.11.2006, s. 1.


title: Rådets rekommendation av den 10 juli 2012 om Irlands nationella reformprogram 2012, med avgivande av rådets yttrande om Irlands stabilitetsprogram för 2012–2015

text:
               24.7.2012

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               C 219/44

         RÅDETS REKOMMENDATION
   av den 10 juli 2012
   om Irlands nationella reformprogram 2012, med avgivande av rådets yttrande om Irlands stabilitetsprogram för 2012–2015
   2012/C 219/13
   EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION
   med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 121.2 och 148.4,
   med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken (1), särskilt artikel 5.2,
   med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation,
   med beaktande av Europeiska rådets slutsatser,
   med beaktande av sysselsättningskommitténs yttrande,
   efter att ha hört ekonomiska och finansiella kommittén, och
   av följande skäl:

               (1)

               Europeiska rådet antog den 26 mars 2010 kommissionens förslag till en ny strategi för sysselsättning och tillväxt – Europa 2020. Strategin bygger på ökad samordning av den ekonomiska politiken med inriktning på ett antal nyckelområden där åtgärder måste vidtas för att öka Europas potential för hållbar tillväxt och konkurrenskraft.

               (2)

               Rådet antog den 13 juli 2010 en rekommendation om de allmänna riktlinjerna för medlemsstaternas och unionens ekonomiska politik (2010–2014) och den 21 oktober 2010 ett beslut om riktlinjer för medlemsstaternas sysselsättningspolitik (2), vilka tillsammans utgör de integrerade riktlinjerna. Medlemsstaterna uppmanades att beakta de integrerade riktlinjerna i sin nationella ekonomiska politik och sysselsättningspolitik.

               (3)

               Den 12 juli 2011 antog rådet en rekommendation (3) om Irlands nationella reformprogram för 2011 och avgav ett yttrande om Irlands uppdaterade stabilitetsprogram för 2011–2015.

               (4)

               Den 23 november 2011 antog kommissionen den andra årliga tillväxtöversikten som inledde den andra europeiska planeringsterminen för förhandsintegrerad politisk samordning förankrad i Europa 2020-strategin.

               (5)

               Europaparlamentet har vederbörligen involverats i den europeiska planeringsterminen, i enlighet med förordning (EG) nr 1466/97, och antog den 15 februari 2012 en resolution om sysselsättning och sociala aspekter i den årliga tillväxtöversikten 2012 och en resolution om bidraget till den årliga tillväxtöversikten 2012.

               (6)

               Den 2 mars 2012 godkände Europeiska rådet prioriteringarna för att säkerställa finansiell stabilitet, budgetkonsolidering och åtgärder för att främja tillväxten. Det betonade behovet av att genomföra differentierad, tillväxtfrämjande budgetkonsolidering, återskapa normala villkor för utlåning till näringslivet, främja tillväxt och konkurrenskraft, bekämpa arbetslösheten och krisens sociala konsekvenser samt modernisera den offentliga förvaltningen.

               (7)

               Den 2 mars 2012 uppmanade Europeiska rådet också de medlemsstater som deltar i europluspakten att i tid lägga fram sina åtaganden, så att de kan tas med i deras stabilitets- eller konvergensprogram och nationella reformprogram.

               (8)

               Den 27 april 2012 lade Irland fram sitt stabilitetsprogram för perioden 2012–2015 och sitt nationella reformprogram för 2012.

               (9)

               Den 7 december 2010 antog rådet genomförandebeslut 2011/77/EU (4) om att till slutet av 2013 bevilja ekonomiskt bistånd till Irland, i enlighet med rådets förordning (EU) nr 407/2010 av den 11 maj 2010 om inrättandet av en europeisk finansiell stabiliseringsmekanism (5). I det åtföljande samförståndsavtal som undertecknades den 16 december 2010 och dess successiva tillägg fastställs de villkor för den ekonomiska politiken som ligger till grund för utbetalningen av det ekonomiska biståndet.

               (10)

               Allmänt sett har Irland uppfyllt det finansiella biståndsprogrammets villkor som närmare anges i samförståndsavtalet. Bland annat uppfylldes det finanspolitiska underskottsmålet för 2011 (10,6 %) med god marginal och budgetens underskottsmål för 2012 är 8,6 % av BNP, i linje med biståndsprogrammets referensvärde. Finanspolitiska konsolideringsplaner på medellång sikt överensstämmer med biståndsprogrammets referensvärde för underskottet och ett underskott under 3 % av BNP till 2015. Irlands centralbank förutsåg en rekapitalisering av inhemska banker i soliditetsöversynen från 2011 (Prudential Capital Assessment Review). Denna har till stor del slutförts och skuldsaneringen av de inhemska bankerna överskred generellt sett det finansiella biståndsprogrammets mål för 2011. Långt framskridna planer finns på strukturella reformer för ökad konkurrenskraft och skapande av fler arbetstillfällen.

               (11)

               Irlands ekonomiska tillväxt år 2011 blev mer anspråkslös med 0,7 %, vilket i stort sett motsvarade det finansiella biståndsprogrammets beräkningar. Tillväxten drevs på av exporten som gynnades av förbättrad konkurrenskraft och stabil efterfrågan i utlandet. Nettoexporten bidrog med 4,7 procentenheter till BNP-tillväxten, medan den inhemska efterfrågan fortsatte minska till följd av finanspolitisk konsolidering, minskad sysselsättning och sanering av hushållens ekonomi. För 2012 är den beräknade tillväxten bara cirka 0,5 %, till följd av ogynnsamma externa villkor och den fortsatta korrigeringen av inhemsk efterfrågan. Saneringen av hushållens och företagens ekonomi kommer på medellång sikt att fortsätta hämma konsumtion och investeringar. Den exportbaserade tillväxten väntas öka till 1,9 % år 2013 och 2,8 % år 2015, baserat på Irlands gynnsamma demografiska profil och flexibla arbetsmarknad samt betydande outnyttjad kapacitet i ekonomin.

               (12)

               Utifrån en bedömning av stabilitetsprogrammet enligt artikel 5.1 i förordning (EG) nr 1466/97 anser rådet att det makroekonomiska scenario som ligger till grund för programmets beräkningar av de offentliga finanserna är realistiskt. Stabilitetsprogrammets beräkningar av den ekonomiska tillväxten ligger nära kommissionens avdelningars vårprognos 2012. Stabilitetsprogrammets finanspolitiska strategi har som mål att bringa ned underskottet i de offentliga finanserna under referensvärdet på 3 % av BNP till slutet av 2015, vilket är i linje med rådets tidsfrist för korrigering av det alltför stora underskottet. Stabilitetsprogrammet beräknas för närvarande ha ett underskott på 8,3 % av BNP (under programmålet på 8,6 % av BNP) år 2012, 7,5 % år 2013, 4,8 % år 2014 och 2,8 % år 2015, som är programmets slutår. Denna plan bygger på konsolideringsåtgärder motsvarande 2,7 % av BNP i budgeten för 2012, breda konsolideringsåtgärder på 3,9 % av BNP åren 2013–2014 samt en ytterligare, delvis specificerad konsolideringsansträngning på 1,1 % av BNP år 2015. I stabilitetsprogrammet bekräftas återigen det medelfristiga budgetmålet som är ett strukturellt underskott i de offentliga finanserna på 0,5 % av BNP. Detta kommer inte att uppnås under programperioden, men det medelfristiga budgetmålet motsvarar på ett adekvat sätt kraven i stabilitets- och tillväxtpakten. Den offentliga skulden överstiger 60 % av BNP och beräknas öka från 108 % av BNP år 2011 till 120 % år 2013, innan den börjar minska. Under förfarandet vid alltför stora underskott fram till 2015 och tre år därefter kommer Irland att befinna sig i en övergångsperiod och budgetplanerna bör åstadkomma tillräckliga framsteg mot riktmärket för skuldminskning i stabilitets- och tillväxtpakten.

               (13)

               Irland har gjort flera åtaganden inom europluspakten. Dessa åtaganden avser främjad konkurrenskraft och sysselsättning, ökning av de offentliga finansernas hållbarhet och förstärkning av den finansiella stabiliteten.

         HÄRIGENOM REKOMMENDERAS Irland att vidta följande åtgärder under perioden 2012–2013:
   Genomföra de åtgärder som anges i genomförandebeslut 2011/77/EU, som specificeras ytterligare i samförståndsavtalet av den 16 december 2010 och dess efterföljande tillägg.

      Utfärdad i Bryssel den 10 juli 2012.

            På rådets vägnar

         V. SHIARLY

            Ordförande

      (1)  EGT L 209, 2.8.1997, s. 1.

      (2)  Upprätthålls för 2012 genom rådets beslut 2012/238/EU av den 26 april 2012 om riktlinjer för medlemsstaternas sysselsättningspolitik (EUT L 119, 4.5.2012, s. 47).

      (3)  EUT C 215, 21.7.2011, s. 1.

      (4)  EUT L 30, 4.2.2011, s. 34.

      (5)  EUT L 118, 12.5.2010, s. 1.


title: (2014/193/EU): Kommissionens rekommendation av den 4 april 2014 om minskning av förekomsten av kadmium i livsmedel  Text av betydelse för EES

text:
               8.4.2014

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               L 104/80

         KOMMISSIONENS REKOMMENDATION
   av den 4 april 2014
   om minskning av förekomsten av kadmium i livsmedel
   (Text av betydelse för EES)
   (2014/193/EU)
   EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION
   med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 292, och
   av följande skäl:

               (1)

               I kommissionens förordning (EG) nr 1881/2006 av den 19 december 2006 om fastställande av gränsvärden för vissa främmande ämnen i livsmedel (1) fastställs gränsvärden för kadmium i en rad livsmedel.

               (2)

               Vetenskapliga panelen för främmande ämnen i livsmedelskedjan (nedan kallad panelen) vid Europeiska myndigheten för livsmedelssäkerhet (Efsa) antog den 30 januari 2009 ett yttrande om kadmium i livsmedel (2). I det yttrandet fastställde Efsa ett nytt tolerabelt veckointag på 2,5 μg/kg kroppsvikt. I ett uttalande om omprövningen av det tolerabla veckointag för kadmium som hade fastställts av panelen 2009 (3) tog Efsa hänsyn till den riskbedömning som strax innan hade gjorts av WHO:s och FAO:s gemensamma expertkommitté för livsmedelstillsatser (JEFCA, Joint FAO/WHO Expert Committee on Food Additives) (4) och bekräftade det tolerabla veckointaget för kadmium på 2,5 μg/kg kroppsvikt.

               (3)

               I det vetenskapliga yttrandet konstaterade panelen att den genomsnittliga kadmiumexponeringen via kosten ligger nära eller något över det tolerabla veckointaget på 2,5 μg/kg kroppsvikt. Vissa delar av befolkningen kan ha ett veckointag som är ungefär dubbelt så stort som det tolerabla veckointaget. Panelen konstaterade också att exponeringen hos befolkningen i stort bör minskas, även om den exponeringsnivån sannolikt inte har skadliga effekter på njurfunktionen hos enskilda personer.

               (4)

               Enligt panelens vetenskapliga yttrande står spannmål och spannmålsprodukter, grönsaker, nötter, torkade baljväxter, stärkelsehaltiga rotgrönsaker eller potatis samt kött och köttprodukter för större delen av kadmiumexponeringen via kosten, främst eftersom de förtärs i stora mängder. De högsta kadmiumhalterna har uppmätts i alger, fisk, skaldjur, choklad och livsmedel för särskilda näringsändamål samt svamp, oljeväxtfrön och ätliga slaktbiprodukter.

               (5)

               Gränsvärden för kadmium fastställdes 2001 i ett stort antal livsmedel, bl.a. spannmål, grönsaker, kött, fisk, skaldjur, slaktbiprodukter och kosttillskott. Med beaktande av Efsas nya slutsatser har nya gränsvärden för barnmat och choklad- och kakaoprodukter övervägts, och de väntas bli antagna inom kort.

               (6)

               Till följd av panelens vetenskapliga yttranden om kadmium har kommissionen också undersökt möjligheterna att minska några av de befintliga gränsvärdena för kadmium i livsmedel som står för en stor del av exponeringen (t.ex. spannmål, grönsaker och potatis).

               (7)

               Enligt kommissionen är det knappast genomförbart att omedelbart sänka gränsvärdena. Kadmium förekommer inte i samma utsträckning i alla livsmedel, utan förekomsten varierar i hög grad beroende på t.ex. odlingsytans geografiska läge (varierande naturliga kadmiumhalter i jorden till följd av olika distribution i jordskorpan), upptaget av kadmium från jorden (olika stor överföring från jorden till växter beroende på jordens och andra jordkomponenters pH-värde), olika växtsorter med olika mönster för ackumulering av kadmium, men också antropogena faktorer såsom användningen inom jordbruket av avloppsslam, gödsel eller fosforgödselmedel och andra faktorer. När det gäller förekomsten av kadmium i fosforgödselmedel, där arbete pågår, är kommissionen medveten om behovet av att vidta åtgärder i enlighet med den strategi för att begränsa riskerna beträffande ämnena kadmium och kadmiumoxid som antogs 2008 (5).

               (8)

               Det finns redan metoder för att minska förekomsten av kadmium i livsmedel, men det dröjer innan de fullt ut har börjat användas av jordbrukare och livsmedelsföretag. I några fall måste de befintliga metoderna särskilt anpassas till grödorna och de geografiska områden där de ska användas, och jordbrukarna måste få bättre information och stimuleras att använda dem för att man ska uppnå minskade halter av kadmium i livsmedel på mellanlång och lång sikt. Därför bör medlemsstaterna vidta nödvändiga åtgärder för att säkerställa att jordbrukarna får information om de begränsningsmetoder som redan finns och stimuleras att använda dem, och att de ska börja eller fortsätta att använda dessa metoder i syfte att minska kadmiumhalterna i livsmedel. Vid behov bör ytterligare forskning och undersökningar bedrivas för att fylla eventuella kunskapsluckor om begränsningsmetoder.

               (9)

               Effekterna av de vidtagna åtgärderna bör regelbundet övervakas och rapporteras till kommissionen. Ytterligare uppgifter om förekomsten av kadmium bör samlas in och regelbundet rapporteras till Efsa för att kommissionen ska kunna ompröva situationen senast den 31 december 2018 och därefter fatta beslut om lämpliga åtgärder.

         HÄRIGENOM REKOMMENDERAS FÖLJANDE.

               1.

               Medlemsstaterna bör se till att jordbrukare och livsmedelsföretag successivt inför de tillgängliga begränsningsåtgärderna för att minska kadmiumhalten i livsmedel, särskilt i spannmål, grönsaker och potatis. Bland annat bör de på ett effektivt sätt informera jordbrukare och livsmedelsföretag om kända begränsningsmetoder och främja användningen av dem.

               2.

               I den mån det behövs mer kunskap för att välja lämpliga begränsningsåtgärder, t.ex. för en viss gröda eller i ett visst geografiskt område, bör medlemsstaterna se till att det bedrivs undersökningar och forskning för att fylla dessa kunskapsluckor.

               3.

               Medlemsstaterna bör regelbundet övervaka tillämpningen av begränsningsåtgärderna genom att samla in uppgifter om kadmiumhalterna i livsmedel. Medlemsstaterna bör säkerställa

                           1.

                           att analysresultaten regelbundet överlämnas till Europeiska myndigheten för livsmedelssäkerhet för sammanställning i en enda databas, och

                           2.

                           att en rapport om genomförandet av denna rekommendation lämnas till Europeiska kommissionen i december 2015, följt av en slutrapport senast i februari 2018. I dessa rapporter bör man särskilt uppmärksamma kadmiumhalter som ligger nära eller över gränsvärdena.

               4.

               Provtagning och analys bör göras i enlighet med bestämmelserna i kommissionens förordning (EG) nr 333/2007 av den 28 mars 2007 om provtagnings- och analysmetoder för offentlig kontroll av halten av bly, kadmium, kvicksilver, oorganiskt tenn, 3-MCPD och polycykliska aromatiska kolväten i livsmedel (6).

      Utfärdad i Bryssel den 4 april 2014.

            På kommissionens vägnar

         Tonio BORG

            Ledamot av kommissionen

      (1)  EUT L 364, 20.12.2006, s. 5.

      (2)  The EFSA Journal, nr 980, s. 1–139, 2009.

      (3)  The EFSA Journal, vol. 9(2011):2, artikelnr 1975.

      (4)  WHO Food Additives Series 64, 73:e mötet i JEFCA (Joint FAO/WHO Expert Committee on Food Additives), Världshälsoorganisationen, Genève, 2011.

      (5)  Meddelande från kommissionen om resultatet av riskbedömningen och strategierna för att begränsa riskerna beträffande ämnena kadmium och kadmiumoxid (EUT C 149, 14.6.2008, s. 6).

      (6)  EUT L 88, 29.3.2007, s. 29.


title: EG: Kommissionens rekommendation av den 4 februari 2005 om ytterligare undersökningar av halterna av polycykliska aromatiska kolväten i vissa livsmedel (delgivet med nr K(2005) 256) (Text av betydelse för EES)

text:
               8.2.2005

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               L 34/43

      KOMMISSIONENS REKOMMENDATION

   av den 4 februari 2005
   om ytterligare undersökningar av halterna av polycykliska aromatiska kolväten i vissa livsmedel
   (delgivet med nr K(2005) 256)
   (Text av betydelse för EES)
   (2005/108/EG)
   EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION UTFÄRDAR DENNA REKOMMENDATION
   med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 211 andra strecksatsen i detta, och
   av följande skäl:

               (1)

               I kommissionens förordning (EG) nr 466/2001 (1) fastställs gränsvärden för polycykliska aromatiska kolväten (PAH), särskilt bens(a)pyren, i vissa livsmedel. Eftersom det fortfarande råder osäkerhet vad gäller halten cancerframkallande PAH i livsmedel föreskrivs det i förordningen att en översyn av bestämmelserna bör genomföras senast den 1 april 2007. Det behövs uppgifter som kan ligga till grund för denna översyn.

               (2)

               Vetenskapliga kommittén för livsmedel angav i sitt yttrande av den 4 december 2002 att en rad polycykliska aromatiska kolväten (PAH) är genotoxiska carcinogener. Eftersom det inte finns några gränsvärden för effekterna av genotoxiska ämnen bör PAH-halterna i livsmedel sänkas så lågt som det rimligtvis är möjligt. Enligt Vetenskapliga kommittén för livsmedel kan bens(a)pyren användas som markör när det gäller förekomst och effekter av carcinogena PAH i livsmedel, vilka förtecknas i bilagan. Ytterligare analyser av de relativa proportionerna av dessa polycykliska aromatiska kolväten i livsmedel måste göras med tanke på en framtida översyn av lämpligheten i att behålla bens(a)pyren som markör. Det finns metoder för provning av flera olika PAH.

               (3)

               PAH kan bildas i livsmedel vid upphettning, torkning och rökning eftersom dessa processer gör det möjligt för förbränningsprodukter att komma i direkt kontakt med livsmedlen. I de fall då höga PAH-halter uppmätts i livsmedel bör tillverknings- och bearbetningsmetoderna undersökas. Till exempel kan torkning eller upphettning över öppen eld vid tillverkning av matoljor, t.ex. olivolja av pressrester, resultera i höga halter av PAH. Aktivt kol kan användas för att avlägsna bens(a)pyren vid raffineringen av oljor, men det är fortfarande oklart om raffineringsprocesserna effektivt kan avlägsna alla de PAH som vållar problem. Man bör använda tillverknings- och bearbetningsmetoder som redan från början hindrar att råolja förorenas med PAH.

         HÄRIGENOM REKOMMENDERAS FÖLJANDE.

               1.

               Medlemsstaterna bör undersöka halterna av bens(a)pyren och andra polycykliska aromatiska kolväten (PAH) i livsmedel, särskilt de PAH som Vetenskapliga kommittén för livsmedel klassat som cancerframkallande, se förteckningen i bilagan (2). Medlemsstaterna bör analysera de relativa proportionerna av dessa PAH i de livsmedel som finns förtecknade i förordning (EG) nr 208/2005. De bör också undersöka PAH-halterna i andra livsmedel som kan innehålla höga halter av PAH, t.ex. torkad frukt och kosttillskott. Medlemsstaterna bör rapportera halterna av varje cancerframkallande PAH som uppmätts i enskilda prov från särskilda livsmedel, t.ex. vilken PAH-halt som uppmätts i varje enskilt prov som tagits på olivolja av pressrester, solrosolja, rökt fisk (med artens namn) eller rökt skinka osv. Kommissionen kommer att samla in och lägga fram rådatan. Medlemsstaterna bör senast den 31 oktober 2006 sända in resultaten av undersökningarna till kommissionen, så att den senast den 1 april 2007 kan se över gränsvärdena och lämpligheten att behålla bens(a)pyren som en markör.

               2.

               Medlemsstaterna bör undersöka tillverknings- och bearbetningsmetoderna för matoljor och matfetter. I de fall när man vid tillverkning av råolja eller fett använder metoder som kan orsaka höga halter av PAH-föroreningar, t.ex. direkt torkning och upphettning över öppen låga, bör medlemsstaterna tillsammans med tillverkarna undersöka alternativa eller optimerade metoder som skulle kunna sänka PAH-halterna. Medlemsstaterna bör senast den 31 oktober 2006 rapportera om de resultat som uppnåtts och vilka framsteg som gjorts för att undvika att metoder som kan orsaka PAH-föroreningar används.

               3.

               Medlemsstaterna bör undersöka de tillverknings- och bearbetningsmetoder som används vid rökning och torkning av livsmedel. I de fall då metoder som kan orsaka höga PAH-halter tillämpas, bör medlemsstaterna tillsammans med tillverkarna undersöka alternativa eller optimerade metoder som skulle kunna sänka PAH-halterna. Medlemsstaterna bör senast den 31 oktober 2006 rapportera till kommissionen om de resultat som uppnåtts och vilka framsteg som gjorts för att undvika att metoder som kan orsaka PAH-föroreningar används.

               4.

               Medlemsstaterna bör undersöka förekomsten av PAH i kakaosmör och hur man kan förebygga detta. De bör senast den 31 oktober 2006 skicka resultaten av undersökningen till kommissionen. Det är nödvändigt att få uppgifter om bens(a)pyrenhalterna och halterna av andra PAH i kakaosmör, om källorna till den eventuella föroreningen och om olika sätt att reducera föroreningarna. Dessa uppgifter kommer att ligga till grund för en översyn av det undantag för kakaosmör som fastställs i förordning (EG) nr 208/2005.

               5.

               Medlemsstaterna bör informera kommissionen om eventuella andra undersökningar av miljömässiga skäl till PAH-föroreningar i livsmedel.

      Utfärdad i Bryssel den 4 februari 2005.

            På kommissionens vägnar

         Markos KYPRIANOU

            Ledamot av kommissionen

      (1)  EGT L 77, 16.3.2001, s. 1. Förordningen senast ändrad genom förordning (EG) nr 208/2005 (se sidan 3 i detta nummer av EUT).

      (2)  Nya uppgifter om andra PAH än dem som förtecknats av Vetenskapliga kommittén för livsmedel välkomnas om de är av betydelse för folkhälsan.

      BILAGA
      Polycykliska aromatiska kolväten (PAH) som av Vetenskapliga kommittén för livsmedel har klassats som cancerframkallande (1), och vars halter i vissa livsmedel måste undersökas närmare:

                  bens(a)antracen

                  bens(b)fluoranten

                  bens(j)fluoranten

                  bens(k)fluoranten

                  bens(g,h,i)perylen

                  bens(a)pyren

                  krysen

                  cyklopenta(c,d)pyren

                  dibens(a,h)antracen

                  dibens(a,e)pyren

                  dibens(a,h)pyren

                  dibens(a,i)pyren

                  dibens(a,l)pyren

                  indeno(1,2,3-cd)pyren

                  5-metylkrysen


Avis juridique important

|

32003H0887

Kommissionens rekommendation av den 11 december 2003 om genomförandet och användningen av Eurokoder för byggnadsverk och byggprodukter som ingår i en bärande konstruktion (Text av betydelse för EES) [delgivet med nr K(2003) 4639]

Europeiska unionens officiella tidning nr L 332 , 19/12/2003 s. 0062 - 0063

Kommissionens rekommendationav den 11 december 2003om genomförandet och användningen av Eurokoder för byggnadsverk och byggprodukter som ingår i en bärande konstruktion[delgivet med nr K(2003) 4639](Text av betydelse för EES)(2003/887/EG)EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSIONEN UTFÄRDAR DENNA REKOMMENDATIONmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt andra strecksatsen i artikel 211 i detta, ochav följande skäl:(1) Eurokoderna är en serie europeiska standarder som utgör en gemensam serie metoder för att beräkna den mekaniska hållfastheten hos element som ingår i byggnadverkets bärande konstruktion (nedan kallade "byggprodukter som ingår i en bärande konstruktion"). Dessa metoder gör det möjligt att utforma och kontrollera stabiliteten hos byggnadsverket eller delar av detta och att avgöra vilka dimensioner byggprodukter som ingår i en bärande konstruktion bör ha.(2) Rådets direktiv 89/106/EEG av den 21 december 1988 om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om byggprodukter(1) behandlar upprättandet av den inre marknaden för byggprodukter och dess funktion enligt artikel 95 i fördraget och tillämpas på produkter som omfattas av tekniska specifikationer enligt artikel 4 i direktiv 89/106/EEG.(3) Byggprodukter som ingår i en bärande konstruktion är en viktig del av marknaden för byggprodukter och bör därför omfattas av bestämmelserna i direktiv 89/106/EEG, särskilt när det gäller kraven på CE-märkning. För att ge tillverkare och anmälda organ möjlighet att bedöma den mekaniska hållfastheten hos byggprodukter som ingår i en bärande konstruktion - vilket är nödvändigt för att kunna göra en bedömning av produktens överensstämmelse - bör de tekniska specifikationerna hänvisa till de beräkningsmetoder som utvecklats när det gäller Eurokoderna. Den mekaniska hållfastheten bör anges som produktens prestanda i de dokument som åtföljer CE-märkningen enligt direktiv 89/106/EEG.(4) Skillnaderna i fråga om beräkningsmetoder enligt nationella byggföreskrifter utgör ett hinder för den fria rörligheten för ingenjörs- och arkitekttjänster inom gemenskapen. Användningen av Eurokoder bör underlätta den fria rörligheten när det gäller att erbjuda tjänster inom byggteknik och arkitektur genom att skapa förutsättningar för ett harmoniserat system med allmänna bestämmelser.(5) Byggnadsverk och byggprodukter som ingår i en bärande konstruktion är oftast föremål för offentlig upphandling. De upphandlande myndigheterna skall i de tekniska specifikationerna använda Eurokoderna enligt artikel 14.1 och 14.2 i rådets direktiv 92/50/EEG av den 18 juni 1992 om samordning av förfarandena vid offentlig upphandling av tjänster(2), och enligt artikel 10.1 och 10.2 i rådets direktiv 93/37/EEG av den 14 juni 1993 om samordning av förfarandena vid tilldelning av offentliga upphandlingskontrakt för bygg- och anläggningsarbeten(3). I de direktiven föreskrivs att de tekniska specifikationerna för offentlig upphandling av tjänster och offentliga upphandlingskontrakt för bygg- och anläggningsarbeten skall anges i de allmänna handlingar eller kontraktshandlingar som rör varje enskilt kontrakt och att dessa tekniska specifikationer skall fastställas av de upphandlande myndigheterna genom hänvisning till nationella standarder som inför europeiska standarder, dock utan att det påverkar rättsligt bindande nationella tekniska bestämmelser i den mån dessa är förenliga med gemenskapslagstiftningen.(6) Eurokoderna skall också användas enligt artikel 18.2 i rådets direktiv 93/38/EEG av den 14 juni 1993 om samordning av upphandlingsförfarandet för enheter som har verksamhet inom vatten-, energi-, transport- och telekommunikationssektorerna(4), som föreskriver att de tekniska specifikationerna skall fastställas av dessa enheter genom hänvisning till europeiska specifikationer, om sådana finns. I artikel 1.13 i direktiv 93/38/EEG fastställs dessutom att man med "europeisk specifikation" i direktivet avser en gemensam teknisk specifikation, ett europeiskt typgodkännande eller en nationell standard som inför en europeisk standard.(7) Medlemsstaterna bör vidta alla åtgärder som krävs för att se till att Eurokoderna används vid beräkningar för byggprodukter som ingår i en bärande konstruktion och bör därför hänvisa till Eurokoderna i sina nationella bestämmelser om utformning.(8) Medlemsstaterna bör också införa Eurokoderna för byggnadsverk och produkter som ingår i en bärande konstruktion och erkänna att användningen av dessa Eurokoder innebär att produkterna förutsätts uppfylla de väsentliga kraven i direktiv 89/106/EEG.(9) För att beakta särskilda geografiska, geologiska eller klimatrelaterade förhållanden och särskilda skyddsnivåer som är tillämpliga på deras territorium får medlemsstaterna vid behov använda särskilda parametrar och Eurokoderna innehåller därför "nationellt beslutade parametrar". För varje nationellt beslutad parameter ger Eurokoderna ett rekommenderat värde. Medlemsstaterna får dock välja ett annat specifikt värde som nationellt beslutad parameter, om de anser det nödvändigt för att se till att bygg- och anläggningsarbeten utformas och genomförs på ett sätt som inte innebär en fara för personers, husdjurs eller egendomars säkerhet.(10) För att uppnå en högre grad av harmonisering bör en jämförelse göras av de olika nationellt beslutade parametrar som används av medlemsstaterna, varefter en anpassning kan göras om det anses lämpligt.(11) Om det inte finns några tekniska specifikationer enligt artikel 4 i direktiv 89/106/EEG, är det nödvändigt att garantera den fria rörligheten för byggprodukter som ingår i en bärande konstruktion och vars mekaniska hållfasthet har bedömts med hjälp av Eurokoderna. Medlemsstaterna bör därför införa Eurokoderna i sina nationella bestämmelser för de berörda produkterna.(12) Eurokoderna bör underlätta utvecklingen av gemensamma forskningsinsatser som genomförs av olika aktörer i gemenskapen och spridningen av resultaten av dessa insatser, särskilt genom fortbildning. Detta kommer att leda till säkrare bygg- och anläggningsarbeten inom gemenskapen.HÄRIGENOM REKOMMENDERAS1. Medlemsstaterna bör införa Eurokoderna som ett lämpligt verktyg för att utforma byggnadsverk och kontrollera byggnadsdelarnas mekaniska hållfasthet eller den bärande konstruktionens stabilitet. Medlemsstaterna bör slå fast att man, när det gäller byggnadsverk som utformats på grundval av de beräkningsmetoder som beskrivs i Eurokoderna, antar att produkterna uppfyller det väsentliga kravet nr 1 Bärförmåga, stadga och beständighet - inbegripet de aspekter av krav nr 4 Säkerhet vid användning som rör mekanisk hållfasthet - samt delar av det väsentliga kravet nr 2 Brandskydd enligt bilaga I till direktiv 89/106/EEG.2. Medlemsstaterna bör fastställa de parametrar som kan användas på deras territorium, (nedan kallade "nationellt beslutade parametrar").3. Medlemsstaterna bör använda de rekommenderade värden som tillhandahålls av Eurokoderna för de nationellt beslutade parametrar som anges i Eurokoderna. De bör endast avvika från dessa rekommenderade värden om det är nödvändigt med hänsyn till geografiska, geologiska eller klimatrelaterade förhållanden eller för att bibehålla en viss skyddsnivå. Medlemsstaterna bör inom två år efter den dag då Eurokoderna finns tillgängliga informera kommissionen om de nationellt beslutade parametrar som används på deras territorium.4. Medlemsstaterna bör tillsammans och under ledning av kommissionen jämföra de nationellt beslutade parametrar som används av varje medlemsstat och göra en konsekvensanalys avseende de tekniska skillnaderna när det gäller byggnadsverk eller delar därav. Medlemsstaterna bör ändra de nationellt beslutade parametrarna om kommissionen begär detta, för att minska avvikelsen från de rekommenderade värden som anges i Eurokoderna.5. Om det inte finns några tekniska specifikationer enligt artikel 4 i direktiv 89/106/EEG, bör medlemsstaterna hänvisa till Eurokoderna i nationella bestämmelser om byggprodukter som ingår i en bärande konstruktion.6. Medlemsstaterna bör bedriva forskning för att göra det lättare att integrera den senaste utvecklingen i fråga om vetenskapligt och tekniskt kunnande i Eurokoderna. Medlemsstaterna bör se till att de nationella medlen som ställts till förfogande för sådan forskning används gemensamt på europeisk nivå för att utveckla befintliga tekniska och vetenskapliga forskningsresurser inom kommissionen i samarbete med det Gemensamma forskningscentret och därigenom se till att skyddsnivån i fråga om bygg- och anläggningsarbeten, särskilt när det gäller jordbävnings- och brandskydd ständigt förbättras.7. Medlemsstaterna bör främja undervisning i användningen av Eurokoderna särskilt inom ingenjörsutbildningen och som en del av fortbildningen för ingenjörer och tekniker.Medlemsstaterna bör informera kommissionen om alla nationella åtgärder som vidtas enligt denna rekommendation.Denna rekommendation riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdad i Bryssel den 11 december 2003.På kommissionens vägnarErkki LiikanenLedamot av kommissionen(1) EGT L 40, 11.2.1989 s. 12. Direktivet senast ändrat genom Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1882/2003 (EUT L 284, 31.10.2003, s. 1).(2) EGT L 209, 24.7.1992, s. 1. Direktivet senast ändrat genom anslutningsakten 2003.(3) EGT L 199, 9.8.1993, s. 54. Direktivet senast ändrat genom anslutningsakten 2003.(4) EGT L 199, 9.8.1993, s. 84. Direktivet senast ändrat genom anslutningsakten 2003.