               EUROPEISKA KOMMISSIONEN
            Bryssel den 22.5.2017
            COM(2017) 513 final
            Rekommendation till
            RÅDETS REKOMMENDATION
            om Lettlands nationella reformprogram 2017med avgivande av rådets yttrande om Lettlands stabilitetsprogram 2017

               Rekommendation till

               RÅDETS REKOMMENDATION

               om Lettlands nationella reformprogram 2017

                  med avgivande av rådets yttrande om Lettlands stabilitetsprogram 2017

               EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION

               med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 121.2 och 148.4,

               med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken
                  1
               , särskilt artikel 5.2,

               med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation
                  2
               ,

               med beaktande av Europaparlamentets resolutioner
                  3
               ,

               med beaktande av Europeiska rådets slutsatser,

               med beaktande av sysselsättningskommitténs yttrande,

               med beaktande av ekonomiska och finansiella kommitténs yttrande,

               med beaktande av yttrandet från kommittén för socialt skydd,

               med beaktande av yttrandet från kommittén för ekonomisk politik, och

               av följande skäl:

               (1)Den 16 november 2016 antog kommissionen den årliga tillväxtöversikten
                  4
               , som inledde 2017 års europeiska planeringstermin för samordning av den ekonomiska politiken. Prioriteringarna i den årliga tillväxtöversikten godkändes av Europeiska rådet den 9–10 mars 2017. Den 16 november 2016 antog kommissionen, på grundval av förordning (EU) nr 1176/2011, rapporten om förvarningsmekanismen
                  5
               , där det inte angavs att Lettland var en av de medlemsstater som skulle bli föremål för en fördjupad granskning. Samma dag antog kommissionen också en rekommendation till rådets rekommendation om den ekonomiska politiken för euroområdet. Den rekommendationen godkändes av Europeiska rådet den 9–10 mars 2017 och antogs av rådet den 21 mars 2017
                  6
               .

               (2)Med tanke på att ekonomierna i den ekonomiska och monetära unionen är tätt sammanvävda bör Lettland, i egenskap av en medlemsstat som har euron som valuta, se till att rekommendationen för euroområdet, som återspeglas i rekommendationerna 1–2, genomförs fullständigt och i tid.

               (3)Landsrapporten 2017 för Lettland
                  7
                offentliggjordes den 22 februari 2017. Den innehöll en bedömning av hur väl Lettland hade lyckats med de landsspecifika rekommendationer som rådet antog den 12 juli 2016, med uppföljningen av tidigare års rekommendationer och med sina nationella Europa 2020-mål.

               (4)Den 20 april 2017 lade Lettland fram sitt nationella reformprogram för 2017 och sitt stabilitetsprogram för samma år. De båda programmen har bedömts samtidigt för att deras inbördes samband ska kunna beaktas.

               (5)De relevanta landsspecifika rekommendationerna har beaktats i medlemsstaternas program för de europeiska struktur- och investeringsfonderna för perioden 2014–2020. Enligt lagstiftningen om de europeiska struktur- och investeringsfonderna
                  8
                får kommissionen begära att en medlemsstat ser över och ändrar sina berörda program för de europeiska struktur- och investeringsfonderna när så krävs för att stödja genomförandet av relevanta landsspecifika rekommendationer. Kommissionen har lämnat ytterligare vägledning om tillämpningen av dessa bestämmelser
                  9
               .

               (6)Lettland omfattas av stabilitets- och tillväxtpaktens förebyggande del. I sitt stabilitetsprogram för 2017 planerar regeringen en försämring av det totala saldot från att ha varit i balans 2016 till ett underskott på 0,8 % av BNP 2017 och på 1,6 % av BNP 2018, till följd av en genomgripande skattereform, och därefter en förbättring till ett underskott på 0,5 % av BNP 2020. Enligt stabilitetsprogrammet förväntas det strukturella saldot försämras från 0,2 % av BNP under 2016 till -1,7 % av BNP under 2018 och att nå -0,8 % av BNP under 2020. Banan är förenlig med det medelfristiga målet på ett strukturellt underskott på 1 % av BNP och den tillåtna avvikelsen på grund av pensionsreformen och strukturreformen i hälso- och sjukvårdssektorn. Det omräknade
                  10
                strukturella saldot förväntas stiga från -1,9 % av BNP 2017 till -2,3 % av BNP 2018, och därefter sjunka till -0,2 % av BNP 2020. Enligt stabilitetsprogrammet kommer den offentliga skuldkvoten att hålla sig kring 40 % av BNP. Programmets prognos för BNP-tillväxt överensstämmer i stort med kommissionens prognos för 2017, men den framstår som klart gynnsam för 2018.

               (7)Den 12 juli 2016 rekommenderade rådet Lettland att se till att avvikelsen från det medelfristiga budgetmålet 2017 stannar inom de tillåtna avvikelser som är kopplade till reformen av pensionssystemet och den genomgripande strukturreformen på hälso- och sjukvårdsområdet. Med beaktande av dessa tillåtna avvikelser får det strukturella saldot försämras med högst 1,0 % av BNP 2017. På grundval av kommissionens vårprognos 2017 väntas Lettland uppfylla det kravet under 2017. Lettland bör klara sitt medelfristiga budgetmål under 2018 om man beaktar de tillåtna avvikelser för genomförandet av reformen av pensionssystemet som beviljades för 2016 och för strukturreformen som beviljades för 2017, eftersom tillfälliga avvikelser rullas framåt över tre år. Baserat på kommissionens vårprognos 2017 är detta förenligt med en maximal nominell tillväxttakt för de primära offentliga nettoutgifterna
                  11
                på 6,0 % 2018, vilket motsvarar en årlig försämring av det strukturella saldot på 0,3 % av BNP. Om politiken ligger fast riskerar Lettland en betydande avvikelse från det kravet. Sammantaget anser rådet att det kommer att krävas ytterligare åtgärder 2018 för att stabilitets- och tillväxtpaktens regler ska kunna följas.

               (8)Inkomstskillnaderna i Lettland är stora. Förhållandet mellan inkomsterna hos de rikaste 20 % av hushållen och de fattigaste 20 % låg på 6,5 år 2015, vilket var bland de högsta i EU, men detta värde sjönk något under 2016. Skillnaden i inkomstfördelning före och efter skatter och sociala transfereringar är bland de minsta i EU. Lettlands skattesystem är mindre progressivt än i andra EU-medlemsstater, vilket bidrar till den stora ojämlikheten och till fattigdom bland förvärvsarbetande. Skattekilen för låginkomsttagare är fortfarande bland de högsta i EU, samtidigt som intäkter med hjälp av mindre tillväxthämmande skatteinstrument är en möjlighet som underutnyttjas. Den låga andelen skatteintäkter av BNP begränsar de tillgängliga resurserna för hållbara offentliga tjänster. Trots vissa framsteg i kampen mot skatteflykt förblir låg skattemoral ett allvarligt problem. I stabilitetsprogrammet tillkännagavs att en skattereform skulle genomföras. I de viktigaste åtgärderna ingår en sänkning av normalskattesatsen för inkomsttagare från 23 % till 20 %, en höjning av det inkomstbaserade grundavdraget, införande av en bolagsskattesats på 0 % för återinvesterade vinster och anpassning av kapitalskattesatserna till 20 %. I reformen tas den landsspecifika rekommendationen upp genom att skattekilen för låginkomsttagare sänks. Skattereformen är dock begränsad när det gäller att skatteväxla till mindre tillväxthämmande källor och att uppnå de angivna politiska målen att öka andelen skatteinkomster av BNP.

               (9)Brister i de grundläggande sociala skyddsnäten bidrar till stor fattigdom och ojämlikhet, även bland äldre och människor med funktionsnedsättning. Andelen fattiga med funktionsnedsättning är bland de högsta i Europa. Det faktum att det sociala biståndet ligger kvar på en otillräcklig nivå sedan 2009, och att samma gäller för pensionerna, innebär att det saknas ett effektivt skydd mot fattigdom och social utestängning. Att den reform om minimiinkomst som aviserades 2014 aldrig genomfördes inverkar negativt på de fattigaste hushållen, dock finns medelfristiga planer på ett lägsta inkomststöd.

               (10)Arbetskraften krymper, men sysselsättningen har bara ökat något och arbetslösheten sjunker endast långsamt. Utsikterna att hitta arbete är bättre i områden med stor ekonomisk verksamhet och för välutbildade arbetstagare, medan arbetslösheten är mer utbredd bland lågutbildade och på landsbygden. Vidareutbildning för arbetstagare skulle hjälpa till att ta itu med dessa frågor. Men även om den yrkesinriktade utbildningen har blivit mer attraktiv, så har reformen av läroplanen för att anpassa utbildningen till moderna krav på kompetens gjort små framsteg. Regelverket för arbetsplatsförlagt lärande har införts, och det är viktigt att arbetsmarknadsorganisationerna och företagen deltar aktivt i att genomföra det. Vidare deltar de arbetslösa i mindre utsträckning i aktiva arbetsmarknadsåtgärder än i de flesta andra EU-länder, men åtgärder har vidtagits för att förbättra situationen, och de bör fortgå. Deltagandet i livslångt lärande är fortfarande lågt.

               (11)De lettiska myndigheterna har visserligen framgångsrikt påbörjat reformer av hälso- och sjukvården, men höga patientavgifter, långa köer, låg offentlig kostnadstäckning och ineffektiv fördelning av vården inskränker tillgängligheten. Kvotstyrda offentliga utgifter leder till att behandlingar senareläggs och till att patienterna antingen måste vänta länge eller själva betala för vården, vilket innebär att en del av befolkningen blir utan vård. Man har börjat reformera kvalitetssäkringssystemet, och efter hand bör förbättringarna ge resultat för patienterna och befolkningen. Vissa framsteg har gjorts när det gäller att öka effektiviteten inom hälso- och sjukvårdssystemet, men det krävs ytterligare effektivisering av sjukhusvården, förbättrad tillgång till öppenvård och primärvård samt en mer ändamålsenlig koppling mellan budgetanslag och tjänsternas kvalitet och kostnader.

               (12)De lettiska myndigheterna använder normalt förfaranden för offentlig upphandling vid hälso- och sjukvårdsinköp, men ytterligare effektivitetsvinster skulle kunna uppnås genom regelbunden användning av e-upphandling och inköpscentraler, vilket skulle göra de offentliga utgifterna genomsynligare och effektivare.

               (13)Brister i lagstiftningens kvalitet och den offentliga förvaltningens låga effektivitet och ändamålsenlighet har en negativ inverkan på företagsklimatet. Regeringen lade 2016 fram en ambitiös reformplan inriktad på en effektivare och mer professionell offentlig sektor. Den siktade på att förbättra effektiviteten genom att minska antalet anställda och centralisera stödfunktioner, främja resultatbaserade löner och öka öppenheten. Planen gäller bara statsförvaltningen, men väsentliga effektivitetsvinster torde dock även kunna göras på kommunal nivå.

               (14)Korruptionen håller fortfarande tillbaka Lettlands företagsklimat, och systemet för att förebygga intressekonflikter är fortfarande stelbent och byråkratiskt med otillräcklig kontroll. Reformen av konkursförfarandet är visserligen i stort sett slutförd, men genomförandet behöver övervakas noggrant med särskild uppmärksamhet på att omstruktureringarna är få och graden av tillgångar som återvinns låg.

               (15)Omfattande reformer av högskoleutbildningen och den offentliga forskningen har gjorts under de senaste tre åren för att konsolidera forskningsinstituten och höja forskningsresultatens kvalitet och relevans. Men såväl styrning som organisatorisk uppbyggnad när det gäller finansieringen av den offentliga forskningen i Lettland förblir ineffektiva med medel splittrade mellan flera institut. Ineffektiv finansiering av den offentliga forskningen bidrar till mycket dåliga forskningsresultat, brist på kompetent arbetskraft både i den offentliga och i den privata sektorn samt låga nivåer av offentlig-privat samarbete. Företagens FoU-intensitet i Lettland ligger bland de lägsta i EU.

               (16)Kommissionen har inom ramen för den europeiska planeringsterminen gjort en omfattande analys av Lettlands ekonomiska politik och offentliggjort den i 2017 års landsrapport. Kommissionen har också bedömt stabilitetsprogrammet och det nationella reformprogrammet samt uppföljningen av de rekommendationer Lettland fått tidigare år. Kommissionen har beaktat inte bara programmens relevans för hållbarheten i finanspolitiken och den socioekonomiska politiken i Lettland, utan även i vilken mån EU:s regler och riktlinjer har iakttagits, mot bakgrund av behovet att stärka den övergripande ekonomiska styrningen i unionen genom att framtida nationella beslut fattas med beaktande av synpunkter på EU-nivå.

               (17)Mot bakgrund av denna bedömning har rådet granskat stabilitetsprogrammet, och dess yttrande
                  12
                återspeglas särskilt i rekommendation 1.

               HÄRIGENOM REKOMMENDERAS Lettland att under 2017 och 2018 vidta följande åtgärder:

               1.Fortsätta att föra en finanspolitik som är förenlig med kraven i den förebyggande delen av stabilitets- och tillväxtpakten, vilket innebär att uppnå det medelfristiga budgetmålet 2018, med beaktande av de tillåtna tillfälliga avvikelserna kopplade till genomförandet av reformen av pensionssystemet och till strukturreformerna. Sänka skatten för låginkomsttagare genom skatteväxling till andra mindre tillväxthämmande källor och genom att förbättra skattemoralen.

               2.Förbättra det sociala skyddsnätet och vidareutbilda arbetskraften genom att påskynda reformen av läroplanerna för yrkesutbildning. Förbättra hälso- och sjukvårdens kostnadseffektivitet och tillgänglighet, även genom att minska patientavgifterna och de långa väntetiderna.

               3.Öka effektiviteten och ansvarsskyldigheten i den offentliga sektorn, särskilt genom att förenkla administrativa förfaranden och förstärka reglerna för att förebygga intressekonflikter, även för konkursförvaltarna.

               Utfärdad i Bryssel den

                     På rådets vägnar

                     Ordförande

                     (1)
                  EGT L 209, 2.8.1997, s. 1.

                     (2)
                  COM(2017) 513 final.

                     (3)
                  P8_ TA(2017)0038, P8_ TA(2017)0039 och P8_ TA(2017)0040.

                     (4)
                  COM(2016) 725 final.

                     (5)
                  COM(2016) 728 final.

                     (6)
                  EUT C 92/01, 24.3.2017, s. 1.

                     (7)
                  SWD(2017) 79 final.

                     (8)
                  Artikel 23 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1303/2013 av den 17 december 2013 om fastställande av gemensamma bestämmelser för Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden, Sammanhållningsfonden, Europeiska jordbruksfonden för landsbygdsutveckling och Europeiska havs- och fiskerifonden, om fastställande av allmänna bestämmelser för Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden, Sammanhållningsfonden och Europeiska havs- och fiskerifonden samt om upphävande av rådets förordning (EG) nr 1083/2006 (EUT L 347, 20.12.2013, s. 320).

                     (9)
                  COM(2014) 494 final.

                     (10)
                  Det konjunkturrensade saldot exklusive engångsåtgärder och andra tillfälliga åtgärder, omräknat av kommissionen enligt den allmänt vedertagna metoden.

                     (11)
                  De offentliga nettoutgifterna består av de totala offentliga utgifterna exklusive ränteutgifter, utgifter för EU-program som motsvaras fullt ut av inkomster från EU-medel och icke-diskretionära förändringar i utgifterna för arbetslöshetsförmåner. Nationellt finansierad fast bruttoinvestering fördelas över fyra år. Diskretionära åtgärder på inkomstsidan eller lagstadgade inkomstökningar är inräknade. Engångsåtgärder på såväl inkomst- som utgiftssidan är avräknade.

                     (12)
                  Enligt artikel 5.2 i rådets förordning (EG) nr 1466/97.


               EUROPEISKA KOMMISSIONEN
            Bryssel den 22.5.2017
            COM(2017) 527 final
            Rekommendation till
            RÅDETS REKOMMENDATION
            om Förenade kungarikets nationella reformprogram 2017med avgivande av rådets yttrande om Förenade kungarikets konvergensprogram 2017

               Rekommendation till

               RÅDETS REKOMMENDATION

               om Förenade kungarikets nationella reformprogram 2017

                  med avgivande av rådets yttrande om Förenade kungarikets konvergensprogram 2017

               EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION

               med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 121.2 och 148.4,

               med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken
                  1
               , särskilt artikel 9.2,

               med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation
                  2
               ,

               med beaktande av Europaparlamentets resolutioner
                  3
               ,

               med beaktande av Europeiska rådets slutsatser,

               med beaktande av sysselsättningskommitténs yttrande,

               med beaktande av ekonomiska och finansiella kommitténs yttrande,

               med beaktande av yttrandet från kommittén för socialt skydd,

               med beaktande av yttrandet från kommittén för ekonomisk politik, och

               av följande skäl:

               (1)Den 16 november 2016 antog kommissionen den årliga tillväxtöversikten
                  4
               , som inledde 2017 års europeiska planeringstermin för samordning av den ekonomiska politiken. Prioriteringarna i den årliga tillväxtöversikten godkändes av Europeiska rådet den 9–10 mars 2017. Den 16 november 2016 antog kommissionen, på grundval av förordning (EU) nr 1176/2011, rapporten om förvarningsmekanismen
                  5
               , där Förenade kungariket konstaterades vara en av de medlemsstater som inte skulle bli föremål för en fördjupad granskning.

               (2)Landsrapporten 2017 för Förenade kungariket
                  6
                offentliggjordes den 22 februari 2017. Den innehöll en bedömning av hur väl Förenade kungariket hade lyckats med de landsspecifika rekommendationer som rådet antog den 12 juli 2016, med uppföljningen av tidigare års rekommendationer och med sina nationella Europa 2020-mål.

               (3)Den 21 april 2017 lade Förenade kungariket fram sitt nationella reformprogram för 2017 och den 27 april 2017 sitt konvergensprogram för samma år. De båda programmen har bedömts samtidigt så att deras inbördes samband har kunnat beaktas.

               (4)De relevanta landsspecifika rekommendationerna har beaktats i medlemsstaternas program för de europeiska struktur- och investeringsfonderna för perioden 2014–2020. Enligt lagstiftningen om de europeiska struktur- och investeringsfonderna
                  7
                får kommissionen begära att en medlemsstat ser över och ändrar sina relevanta program för de europeiska struktur- och investeringsfonderna när så krävs för att stödja genomförandet av relevanta landsspecifika rekommendationer. Kommissionen har lämnat ytterligare vägledning om tillämpningen av dessa bestämmelser
                  8
               .

               (5)Förenade kungariket omfattas för närvarande av stabilitets- och tillväxtpaktens korrigerande del. Om en snabb och varaktig korrigering har gjorts 2016–2017 kommer Förenade kungariket att omfattas av stabilitets- och tillväxtpaktens förebyggande del och av övergångsreglerna för skuldkriteriet 2017–2018. Enligt 2017 års konvergensprogram menar regeringen att det alltför stora underskottet kommer att ha korrigerats senast budgetåret 2016–2017, i enlighet med rådets rekommendation av den 19 juni 2015, och nå ett samlat underskott på 2,7 % av BNP. Det samlande underskottet förväntas därefter öka något till 2,8 % av BNP 2017–2018, för att sedan minska till 1,9 % av BNP 2018–2019. Konvergensprogrammet innehåller inte något medelfristigt budgetmål. Enligt konvergensprogrammet kommer den offentliga skuldkvoten att stabiliseras på cirka 87,5 % av BNP från 2016–2017 till 2017–2018 och sedan minska till 84,8 % av BNP 2020–2021. Det makroekonomiska scenario som ligger till grund för budgetprognoserna är gynnsamt. De åtgärder som behöver vidtas för att stödja de planerade underskottsmålen är generellt sett väl definierade, men nedåtriskerna för de makroekonomiska utsikterna innebär en risk för att underskottet inte kommer att minska som planerat.

               (6)Den 12 juli 2016 rekommenderade rådet att Förenade kungariket åtgärdar situationen med det alltför stora offentliga underskottet senast 2016–2017 och, efter korrigeringen av det alltför stora underskottet, uppnår en finanspolitisk korrigering på 0,6 % av BNP 2017–2018 mot det medelfristiga minimibudgetmålet. På grundval av kommissionens vårprognos 2017 beräknas det samlade underskottet ha nått 2,7 % av BNP 2016–2017, i linje med det mål som rekommenderades av rådet. Det finns en risk för viss avvikelse från kraven i den förebyggande delen 2017–2018.

               (7)Mot bakgrund av den finanspolitiska situationen och särskilt landets skuldnivå förväntas Förenade kungariket göra ytterligare en anpassning mot ett lämpligt medelfristigt budgetmål. Enligt den överenskomna anpassningsmatrisen i enlighet med stabilitets- och tillväxtpakten innebär denna anpassning att de primära offentliga nettoutgifternas
                  9
                nominella tillväxttakt får vara högst 1,8 %. Detta skulle motsvara en årlig strukturell anpassning på 0,6 % av BNP. Om politiken förblir oförändrad finns det risk för en viss avvikelse från det kravet under den sammantagna perioden 2017–2018 och 2018–2019. Samtidigt förväntas Förenade kungariket vid första anblicken inte följa övergångsreglerna för skuldkriteriet 2017–2018, men väntas göra det 2018–2019. Sammantaget anser rådet att Förenade kungariket måste vara redo att vidta ytterligare åtgärder från och med 2017–2018 för att stabilitets- och tillväxtpaktens regler ska följas. I enlighet med förordning (EG) nr 1466/97 bör bedömningen av budgetplanerna och utfallet emellertid ta hänsyn till medlemsstatens budgetbalans med beaktande av konjunktursvängningarna. I det meddelande från kommissionen som åtföljde de landsspecifika rekommendationerna erinrade man om att framtida bedömningar kommer att behöva ta vederbörlig hänsyn till målsättningen att nå en finanspolitisk inriktning som bidrar till att både stärka den pågående återhämtningen och säkerställa hållbarheten i Förenade kungarikets offentliga finanser. Kommissionen har för avsikt att använda utrymmet för skönsmässig bedömning med tanke på Förenade kungarikets konjunkturläge.

               (8)De privata investeringarna har genomgående varit betydligt lägre än genomsnittet i EU och de offentliga investeringarna har legat precis under genomsnittet. Produktiviteten är betydligt lägre än G7-ländernas genomsnitt och har stagnerat sedan 2008. Regeringens politik fokuseras starkt på att öka investeringarna och därigenom stärka produktivitetstillväxten. En av de stora utmaningarna består i att ta itu med de betydande kapacitets- och kvalitetsbristerna hos Förenade kungarikets infrastrukturnät. Vägarna är kraftigt överbelastade och järnvägskapaciteten är ställvis allt mer otillräcklig, samtidigt som efterfrågan snabbt ökar. Det finns även ett allt mer akut behov av större investeringar i ny kapacitet för energiproduktion och energiförsörjning. I den nationella planen för förbättrande av infrastrukturen ingår högt ställda mål för en förbättring av den ekonomiska infrastrukturen i Förenade kungariket och 2016 fattades flera beslut om investering i stora transport- och energiprojekt. Det är dock tveksamt om det kommer att finnas tillräckliga offentliga och privata investeringar för att man snabbt och kostnadseffektivt ska kunna komma till rätta med bristerna vad gäller infrastruktur. Det kommer att bli en utmaning för Förenade kungariket att öka utbudet av bostäder. En bestående bostadsbrist leder till höga och stigande bostadspriser och får avsevärda ekonomiska och sociala kostnader, särskilt i ekonomiska tillväxtcentrum. Reformen av markanvändningssystemet kan tillsammans med en rad kompletterande bostadspolitiska åtgärder i viss mån stödja ett ökat bostadsbyggande. Icke desto mindre kvarstår flera begräsningar i fråga om utbudet av bostäder, bland annat den mycket strikta och komplicerade regleringen av marknaden för mark och byggande av bostäder, och utbudet av nya bostäder håller därför inte jämn takt med den ökande efterfrågan.

               (9)Nyckeltalen för arbetsmarknaden är fortsättningsvis positiva och långtidsarbetslösheten och ungdomsarbetslösheten är totalt sett låg. När det gäller antalet personer utanför arbetskraften och andelen deltidsanställda och lågavlönade finns det dock utrymme för förbättringar. Löneökningarna är måttliga till följd av svag produktivitetstillväxt. Farhågorna vad gäller tillgången på kvalificerad arbetskraft, utnyttjande av kompetens och kompetensutveckling kvarstår. En politisk satsning på att öka kompetensen och kompetensutvecklingen har gjorts genom reformer av den tekniska utbildningen och lärlingsutbildningen. Kvaliteten inom lärlingsutbildningen måste inriktas både på kvalifikationens nivå och på ämnesområdet. Andra strategiskt viktiga, finansierade möjligheter till kompetenshöjning, särskilt för personer över 25 år, skulle utöka utbudet av kompetens och kvalifikationer för staten, näringslivet och enskilda individer som vill utvecklas i yrkeslivet. Det finns även problem i fråga om tillgången till barnomsorg och social omsorg, vilket är en bidragande orsak till den höga andelen kvinnor som arbetar deltid. Gradvisa men kontinuerliga reformer av barnomsorgen har gjorts. En genomgripande ändring kommer sannolikt att ske och vissa initiativ kommer att genomföras fullt ut under de kommande två åren. Relativt få barn under tre år deltar i formell barnomsorg. På senare tid har det vidtagits åtgärder för att i viss mån förbättra tillgången till barnomsorg till rimlig kostnad för 3–4-åringar, men möjligheterna till barnomsorg för barn under 3 år har inte förbättrats. Till följd av tidigare meddelade reformer och nedskärningar, särskilt när det gäller stöd till förvärvsarbetande, kan de socialpolitiska konsekvenserna bli svåra på kort till medellång sikt, inte minst när det gäller fattigdom bland barn, särskilt mot bakgrund av att inflationen ökar. Antalet fattiga barn i hushåll med förvärvsinkomster är ett särskilt bekymmer.

               (10)Kommissionen har inom ramen för den europeiska planeringsterminen gjort en omfattande analys av Förenade kungarikets ekonomiska politik och offentliggjort den i 2017 års landsrapport. Kommissionen har också bedömt konvergensprogrammet och det nationella reformprogrammet samt uppföljningen av de rekommendationer Förenade kungariket fått under tidigare år. Kommissionen har beaktat inte bara programmens relevans för hållbarheten i finanspolitiken och den socioekonomiska politiken i Förenade kungariket, utan även huruvida EU:s regler och riktlinjer har iakttagits, mot bakgrund av behovet att stärka EU:s övergripande ekonomiska styrning genom att framtida nationella beslut fattas med beaktande av synpunkter på EU-nivå.

               (11)Mot bakgrund av denna bedömning har rådet granskat konvergensprogrammet, och dess yttrande
                  10
                återspeglas särskilt i rekommendation 1.

               HÄRIGENOM REKOMMENDERAS Förenade kungariket att under 2017 och 2018 vidta följande åtgärder:

               1.Fortsätta med en finanspolitik som är förenlig med kraven i den förebyggande delen av stabilitets- och tillväxtpakten, vilket innebär väsentliga finanspolitiska insatser fram till 2018. När politiska åtgärder vidtas bör en finanspolitisk inriktning eftersträvas som bidrar både till att stärka den pågående återhämtningen och till att säkerställa hållbarheten i Förenade kungarikets offentliga finanser.

               2.Vidta fler åtgärder för att öka utbudet av bostäder, bland annat genom att ändra reglerna för markanvändning och deras tillämpning.

               3.Ta itu med kompetensglapp och skapa förutsättningar för kompetensutveckling, bland annat genom att förbättra lärlingsutbildningens kvalitet och genom att tillhandahålla andra möjligheter till finansierade vidareutbildningsprogram.

               Utfärdad i Bryssel den

                     På rådets vägnar

                     Ordförande

                     (1)
                  EGT L 209, 2.8.1997, s. 1.

                     (2)
                  COM(2017) xxx.

                     (3)
                  P8_ TA(2017)0038, P8_ TA(2017)0039 och P8_ TA(2017)0040.

                     (4)
                  COM(2016) 725 final.

                     (5)
                  COM(2016) 728 final.

                     (6)
                  SWD(2017) 93 final.

                     (7)
                  Artikel 23 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1303/2013 av den 17 december 2013 om fastställande av gemensamma bestämmelser för Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden, Sammanhållningsfonden, Europeiska jordbruksfonden för landsbygdsutveckling och Europeiska havs- och fiskerifonden, om fastställande av allmänna bestämmelser för Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden, Sammanhållningsfonden och Europeiska havs- och fiskerifonden samt om upphävande av rådets förordning (EG) nr 1083/2006 (EUT L 347, 20.12.2013, s. 320).

                     (8)

                        COM(2014) 494 final.

                     (9)
                  De offentliga nettoutgifterna består av de totala offentliga utgifterna exklusive ränteutgifter, utgifter för EU-program som motsvaras fullt ut av inkomster från EU-medel och icke-diskretionära förändringar i utgifterna för arbetslöshetsersättning. Nationellt finansierad fast bruttoinvestering fördelas över fyra år. Diskretionära åtgärder på inkomstsidan eller lagstadgade inkomstökningar är inräknade. Engångsåtgärder på såväl inkomst- som utgiftssidan är avräknade.

                     (10)
                  Enligt artikel 9.2 i rådets förordning (EG) nr 1466/97.


               EUROPEISKA KOMMISSIONEN
            Bryssel den 22.5.2017
            COM(2017) 502 final
            Rekommendation till
            RÅDETS REKOMMENDATION
            om Bulgariens nationella reformprogram 2017, med avgivande av rådets yttrande om Bulgariens konvergensprogram 2017

               Rekommendation till

               RÅDETS REKOMMENDATION

               om Bulgariens nationella reformprogram 2017,

                  med avgivande av rådets yttrande om Bulgariens konvergensprogram 2017

               EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION

               med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 121.2 och 148.4,

               med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken
                  1
               , särskilt artikel 9.2,

               med beaktande av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1176/2011 av den 16 november 2011 om förebyggande och korrigering av makroekonomiska obalanser
                  2
               , särskilt artikel 6.1,

               med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation
                  3
               ,

               med beaktande av Europaparlamentets resolutioner
                  4
               ,

               med beaktande av Europeiska rådets slutsatser,

               med beaktande av sysselsättningskommitténs yttrande,

               med beaktande av ekonomiska och finansiella kommitténs yttrande,

               med beaktande av yttrandet från kommittén för socialt skydd,

               med beaktande av yttrandet från kommittén för ekonomisk politik, och

               av följande skäl:

               (1)Den 16 november 2016 antog kommissionen den årliga tillväxtöversikten
                  5
               , som inledde 2017 års europeiska planeringstermin för samordning av den ekonomiska politiken. Prioriteringarna i den årliga tillväxtöversikten godkändes av Europeiska rådet den 9–10 mars 2017. Den 16 november 2016 antog kommissionen, på grundval av förordning (EU) nr 1176/2011, rapporten om förvarningsmekanismen
                  6
               , där det angavs att Bulgarien var en av de medlemsstater som skulle bli föremål för en fördjupad granskning.

               (2)Landsrapporten 2017 för Bulgarien
                  7
                offentliggjordes den 22 februari 2017. Den innehöll en bedömning av hur väl Bulgarien hade lyckats med de landsspecifika rekommendationer som rådet antog den 12 juli 2016, med uppföljningen av tidigare års rekommendationer och med sina nationella Europa 2020-mål. Den innehöll också en fördjupad granskning enligt artikel 5 i förordning (EU) nr 1176/2011, vars resultat också offentliggjordes den 22 februari 2017
                  8
               . Av analysen drog kommissionen slutsatsen att Bulgarien har alltför stora makroekonomiska obalanser. Framför allt har Bulgarien fortfarande obalanser som beror på kvarstående svagheter i den finansiella sektorn och hög skuldsättning i företagssektorn mot bakgrund av den höga långtidsarbetslösheten.

               (3)Bulgarien lade inte fram sitt nationella reformprogram och sitt konvergensprogram för 2017 inom tidsfristen.

               (4)De relevanta landsspecifika rekommendationerna har beaktats i medlemsstaternas program för de europeiska struktur- och investeringsfonderna för perioden 2014–2020. Enligt lagstiftningen om de europeiska struktur- och investeringsfonderna
                  9
                får kommissionen begära att en medlemsstat ser över och ändrar sina relevanta program för de europeiska struktur- och investeringsfonderna när så krävs för att stödja genomförandet av relevanta landsspecifika rekommendationer. Kommissionen har lämnat ytterligare vägledning om tillämpningen av dessa bestämmelser
                  10
               .

               (5)Bulgarien omfattas för närvarande av stabilitets- och tillväxtpaktens förebyggande del. Regeringen lade inte fram sitt konvergensprogram för 2017 inom den tidsfrist som anges i förordning (EG) nr 1466/97.

               (6)Den 12 juli 2016 rekommenderade rådet Bulgarien att åstadkomma en årlig finanspolitisk korrigering på 0,5 % av BNP på väg mot det medelfristiga budgetmålet. Resultatuppgifter tyder på att Bulgarien nådde sitt medelfristiga budgetmål redan 2016. Enligt kommissionens vårprognos 2017 beräknas det strukturella saldot försämras från ett överskott på 0,1 % av BNP 2016 till ett underskott på 0,4 % av BNP 2017 och 0,3 % av BNP 2018 med oförändrad politik. Trots denna försämring förväntas det strukturella saldot ligga över det medelfristiga budgetmålet under båda dessa år. Sammantaget anser rådet att Bulgarien kan förväntas följa stabilitets- och tillväxtpaktens regler 2017 och 2018.

               (7)Ansträngningar görs för att förbättra skatteuppbörden. Trots förbättringar är skattemoralen ett problem. Nivåerna på den svarta ekonomin och odeklarerat arbete är fortfarande höga. Den skattebetingade administrativa bördan är betydande. Åtgärder för att minska byråkratin verkar hittills ha gett begränsat resultat och inga tecken tyder på några större förbättringar vad gäller den frivilliga uppfyllelsen av skattskyldigheten. Under dessa omständigheter verkar lösningen vara att se till att reglerna efterlevs, inte bara genom att genomföra kontroller utan också genom att stärka det förebyggande arbetet mot bristande efterlevnad av skattereglerna. Handlingsplanen till 2015–2017 års unika nationella strategi för att förbättra skatteuppbörden, motverka den svarta ekonomin och minska efterlevnadskostnaderna verkar vara effektiv, särskilt för att utvärdera och förbättra samordningen och effektiviteten för ett antal administrativa organ på skatteområdet. En efterhandsanalys av de särskilda åtgärdernas konsekvenser skulle kunna bidra till korrekt bedömning, planering och inriktning för framtida åtgärder för att förbättra skattemoralen. De här åtgärderna ska ersätta den nuvarande strategin som upphör i slutet av 2017.

               (8)Myndigheterna har i samråd och samarbete med relevanta europeiska organ genomfört översyner av kvaliteten på tillgångarna och stresstester i bank- och försäkringssektorerna, samt en översyn av de privata pensionsfondernas tillgångar. Även om resultatet tydde på en styrka hos sektorerna totalt, bekräftades vissa sårbarheter, däribland i vissa systemviktiga institutioner. Eftersom uppföljningsåtgärder ännu inte har genomförts fullt ut, finns källan till sårbarheten kvar. Vissa problem, som värdering av icke-likvida finansiella instrument och tillgångar samt exponeringen mot närstående parter, behandlades inte helt i de tre översynerna. Tillsynsmyndigheterna skulle kunna ha en mer försiktig strategi när det gäller dessa frågor. Till de olösta frågorna i försäkringssektorn hör också behandlingen av vissa återförsäkringsavtal, en del försäkringsfordringar och tillsyn på koncernnivå.

               (9)För att hantera risken att liknande obalanser kommer tillbaka i framtiden måste åtgärderna för att förbättra banktillsynen avslutas och det krävs också ytterligare ansträngningar för att förbättra tillsynen i andra sektorer än bansektorn. Att hantera svårvärderade tillgångar och illojala affärsmetoder, inbegripet utlåning till närstående parter och företag, är fortfarande en stor utmaning för myndigheterna. Den bulgariska nationalbanken har lagt fram en plan för att omstrukturera och utveckla banktillsynen, vilken bygger på resultat från Världsbanken och IMF. Planen håller nu på att genomföras men kan behöva ändras mot bakgrund av resultaten från bedömningsprogrammet för den finansiella sektorn. Bristerna i tillsynen som visade sig i översynerna av försäkrings- och pensionsfonderna, tyder på att finansinspektionen måste ta fram och genomföra en omfattande plan för att stärka tillsynen, bland annat genom att förbättra sin egen interna styrning och funktion. För att ge full trovärdighet bör en sådan plan utnyttja internationell bästa praxis på området och bör förberedas och genomföras i nära samarbete med europeiska organ, och efter behov beakta synpunkter från tredjeparts-tjänsteleverantörer.

               (10)Företagens skuldsättning är alltjämt hög (mycket över jämförbara länders), vilket utgör en börda för företagens balansräkningar och kan eventuellt hämma kreditefterfrågan och investeringar på medellång sikt. För att minska det stora antalet nödlidande företagslån bör myndigheterna underlätta omförhandlingsprocessen för bankerna genom att använda många olika verktyg. Det kan exempelvis vara att skynda på reformen av insolvensreglerna vilket skulle förbättra den rättsliga miljön för att hantera osäkra fordringar och ge möjlighet till ett rekonstruktionsförfaranden utanför domstol. Förutom insolvensreglerna kunde verktygen omfatta tillsynsvägledning för banker med särskilt höga nivåer av nödlidande lån. Detta skulle ge mer transparens åt uppgifter om kvaliteten på tillgångarna och bidra till att fördjupa sekundärmarknaden för nödlidande lån.

               (11)Utvecklingen på arbetsmarknaden har på senare tid varit positiv men strukturella problem återstår. Arbetskraften fortsätter att minska på grund av den åldrande befolkningen i kombination med emigration. När ekonomin genomgår strukturförändringar är det viktigt att ta tillvara den outnyttjade arbetskraftspotentialen. För närvarande kännetecknas arbetsmarknaden av hög långtidsarbetslöshet och en hög andel som står utanför arbetskraften, begränsad inkludering av ungdomar på arbetsmarknaden brist på kompetens och kompetensglapp. Även om arbetslösheten föll under EU-genomsnittet under 2016, utgör långtidsarbetslösheten, andelen unga som varken arbetar eller studerar och den låga sysselsättningen bland lågutbildade fortfarande stora utmaningar. Inför dessa utmaningar riktas de aktiva arbetsmarknadsåtgärderna inte i tillräcklig grad mot mindre gynnade grupper och deras behov, vilket hindrar deras anställbarhet. Dessutom kan deltagandet på arbetsmarknaden för dem som får socialt bistånd begränsas av den otillräckliga samordningen mellan arbetsförmedlingen och socialtjänsten.

               (12)Att förbättra utbildningsresultaten och öka tillgången till god grundläggande utbildning för alla är fortfarande en utmaning, med potentiella konskevenser för fattigdom. Även om risken för fattigdom och social utestängning för barn har minskat något, är risken ändå en av de högsta i EU och den hör nära samman med föräldrarnas utbildningsnivå. Resultatet för grundläggande färdigheter som mättes i Pisaundersökningen 2015, visar att andelen som underpresterar i läsning, matematik och naturkunskap i Bulgarien är bland de högsta i EU. Den planerade metoden för att förbättra skolfinansieringen måste fortfarande utvecklas. Syftet är att få rättvisare resultat genom att ge extra stöd till lågpresterande skolor. Barn från familjer med lägre socioekonomisk status, särskilt romer, har inte likvärdiga utbildningsmöjligheter, inte heller när det gäller förskoleverksamhet. Yrkesutbildningen har reformerats men dess kvalitet och samarbetet med näringsliv och arbetsmarknadens parter är otillräckliga. Varvad utbildning håller på att införas. Inom högre utbildning försöker man förbättra kvaliteten och anpassningen till arbetsmarknaden genom resultatbaserad finansiering.

               (13)Inom hälso- och sjukvårdssystemet utgör begränsad tillgång, dålig finansiering, yrkesutbildade som emigrerar och svaga hälsotal fortfarande stora utmaningar. Bristande sjukförsäkringsskydd, inbegripet låg offentlig kostnadstäckning för öppenvårdstjänster och höga patientavgifter, gör det svårt för en del människor att få sjukvård. Tillgången till vård på lika villkor kan förbättras genom åtgärder som vidtagits på senare tid, till exempel selektiva avtal för sjukhustjänster utifrån den nationella sjukvårdskartan, om dessa införs fullt ut.

               (14)Bulgariens minimilönnivå har höjts avsevärt sedan 2011, även om den fortfarande är den lägsta i EU. Trots att arbetsgivare och fackföreningar har enats om kriterierna för en objektiv mekanism har begränsade framsteg har gjorts med att inrätta den. Avsaknaden av en transparent mekanism, som tar hänsyn till ekonomiska och sociala kriterier, arbetsmarknadsvillkor och den institutionella aspekten av tillämpningen av dem, kan äventyra balansen mellan målet att stödja sysselsättning och konkurrenskraft och målet att skydda arbetsinkomsten. Trots vissa spänningar bland arbetsmarknadens parter under de strandade förhandlingarna om minimivärdena för socialförsäkringen för 2017, fungerar den sociala dialogen i landet.

               (15)Den höga andelen som löper risk att drabbas av fattigdom eller social utestängning är alltjämt en stor ekonomisk och social utmaning. Bulgarien är fortfarande den fattigaste medlemsstaten i EU, med utsatta grupper som romer, barn, äldre och människor i landsbygdsområden som påverkas i oproportionerlig grad. Efter många år av varaktiga förbättringar har fattigdomsrisken bland äldre ökat avsevärt. Äldre kvinnor löper särskild risk för fattigdom och social utestängning på grund av att de vanligtvis har betalt in pensionsavgifter under kortare tid. Även om situationen har förbättrats vad gäller relativ fattigdom för barn, är fattigdomen i denna grupp mycket hög. Avinstitutionaliseringen av barn pågår i samma takt som antagandet av den nya handlingsplanen. Processen släpar dock efter för vuxna och personer med funktionsnedsättning. Inkomstskillnaderna utgör ett stort och växande problem. Förhållandet mellan inkomsterna hos de rikaste 20 % av hushållen och de fattigaste 20 % steg från 6,1 under 2012 till 7,1 under 2015 och är bland de högsta i EU. I Bulgarien är skillnaden i inkomstfördelning före och efter skatter och sociala transfereringar bland de minsta i EU. De sociala trygghetssystemen, inbegripet det allmänna systemet för minimiinkomst, som består av månatligt socialt bistånd och uppvärmningsbidrag, ger inte tillräckligt stöd. Andelen som får sociala förmåner är låg, beroende på mycket restriktiva kvalifikationskrav. Nivån för minimiinkomsten är fortfarande låg och har inte uppdaterats sedan 2009 och det finns ingen transparent justeringsmekanism.

               (16)Åtgärder som ska förbättra systemet för offentlig upphandling har införts, men det konkreta mervärdet har inte visat sig ännu. Lämpligt och effektivt genomförande av det nya riskbaserade förhandskontrollsystemet måste säkerställas. Det är fortfarande en utmaning att genomföra de rekommendationer som gavs vid översynen av system för överklagande eftersom effektiva möjligheter till överklagande är viktiga när stora projekt ska genomföras. När den administrativa kapaciteten hos myndigheten för offentlig upphandling har bedömts, kommer den att behöva justeras för att stämma med myndighetens funktioner. Dessutom bör den administrativa kapaciteten hos de upphandlande myndigheterna förbättras, bland annat genom stöd från myndigheten för offentlig upphandling och inköpscentraler för den centrala förvaltningen, kommuner och hälso- och sjukvårdssektorn. Arbetet med att införa e-upphandling för att öka insynen i den offentliga upphandlingen är fortfarande inte avslutat. Att säkra opartiskheten vid offentliga upphandlingar och förebygga intressekonflikter är fortfarande viktiga frågor. Trots reformerna som syftade till att modernisera den offentliga förvaltningen är ändamålsenligheten och effektiviteten hos de offentliga institutionerna begränsad. Ett antal rättsliga förändringar avslutades 2016 för att införa ett lämpligt regelverk, men det är svårt att verkställa och genomföra dem på ett effektivt och systematiskt sätt.

               (17)Under 2016 antog Bulgarien stora reformer för att hantera de fortlöpande problemen med rättsystemets oberoende och kvalitet. Men eftersom dessa reformer inte antogs förrän helt nyligen, är det för tidigt att bedöma effekten av dem. Det krävs ytterligare åtgärder på många områden. Korruption är ett stort problem i Bulgarien och påverkar investeringsbeslut negativt, både nationellt och lokalt. Under 2015 lade myndigheterna fram en omfattande strategi för att bekämpa korruptionen, men genomförandet är fortfarande i en första fas. Bulgariens politik för korruptionsbekämpning hindras av svaga och fragmenterade institutioner, svaga resultat vad gäller lagföring i fall på hög nivå och sviktande parlamentariskt stöd för reformen. Inom ramen för samarbets- och kontrollmekanismen får Bulgarien rekommendationer om reform av rättsväsendet och kamp mot korruption och organiserad brottslighet. Dessa områden omfattas därför inte av de landsspecifika rekommendationerna för Bulgarien.

               (18)Kommissionen har inom ramen för den europeiska planeringsterminen gjort en omfattande analys av Bulgariens ekonomiska politik och offentliggjort den i 2017 års landsrapport. Kommissionen har också bedömt uppföljningen av de rekommendationer Bulgarien har fått tidigare år.

               (19)Mot bakgrund av denna bedömning anser rådet att Bulgarien förväntas följa stabilitets- och tillväxtpakten.

               (20)Mot bakgrund av kommissionens fördjupade granskning och denna bedömning återspeglas rådets rekommendationer enligt artikel 6 i förordning (EU) nr 1176/2011 i rekommendationerna 2 och 3.

               HÄRIGENOM REKOMMENDERAS Bulgarien att under 2017 och 2018 vidta följande åtgärder:

               1.Ytterligare stärka skatteuppbörden och skattemoralen, bland annat genom ett omfattande åtgärdspaket efter 2017. Intensifiera genomförandet av åtgärder för att minska den informella ekonomins omfattning, inklusive odeklarerat arbete.

               2.Vidta uppföljningsåtgärder för översynerna av finanssektorn, särskilt vad gäller återförsäkringsavtal, översyn på koncernnivå, svårvärderade tillgångar och exponeringen mot närstående parter. Förbättra tillsynen i banksektorn och andra sektorer genom omfattande handlingsplaner, i nära samarbete med europeiska organ. Underlätta minskningen av de alltjämt höga nödlidande företagslånen, med hjälp av omfattande åtgärder, däribland en påskyndad reform av insolvensreglerna och genom att främja en funktionsduglig sekundärmarknad för nödlidande lån.

               3.Förbättra inriktningen på aktiva arbetsmarknadsåtgärder och samverkan mellan arbetsförmedling och socialtjänst för utsatta grupper. Öka utbudet av god grundläggande utbildning, särskilt för romer. Öka andelen som omfattas av sjukförsäkringen, sänka patientavgifterna och åtgärda bristen på yrkesutbildade inom vården. I samråd med arbetsmarknadens parter, fastställa en transparent mekanism för hur minimilönen ska bestämmas. Förbättra täckningen och nivån för minimiinkomsten.

               4.Säkerställa att den nationella strategin för offentlig upphandling 2014–2020 genomförs effektivt.

               Utfärdad i Bryssel den

                     På rådets vägnar

                     Ordförande

                     (1)
                  EGT L 209, 2.8.1997, s. 1.

                     (2)
                  EUT L 306, 23.11.2011, s. 25.

                     (3)
                  COM(2017) 502 final.

                     (4)
                  P8_ TA(2017)0038, P8_ TA(2017)0039 och P8_ TA(2017)0040.

                     (5)
                  COM(2016) 725 final.

                     (6)
                  COM(2016) 728 final.

                     (7)
                  SWD(2017) 68 final/3.

                     (8)
                  COM(2017) 90 final.

                     (9)
                  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1303/2013 av den 17 december 2013 om fastställande av gemensamma bestämmelser för Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden, Sammanhållningsfonden, Europeiska jordbruksfonden för landsbygdsutveckling och Europeiska havs- och fiskerifonden, om fastställande av allmänna bestämmelser för Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden, Sammanhållningsfonden och Europeiska havs- och fiskerifonden samt om upphävande av rådets förordning (EG) nr 1083/2006 (EUT L 347, 20.12.2013, s. 320).

                     (10)
                  COM(2014) 494 final.


               EUROPEISKA KOMMISSIONEN
            Bryssel den 22.5.2017
            COM(2017) 268 final
            Rekommendation till
            RÅDETS REKOMMENDATION
            för korrigering av den konstaterade betydande avvikelsen från anpassningsbanan för att uppnå det medelfristiga budgetmålet i Rumänien
            {SWD(2017) 174 final}

               Rekommendation till

               RÅDETS REKOMMENDATION

               för korrigering av den konstaterade betydande avvikelsen från anpassningsbanan för att uppnå det medelfristiga budgetmålet

                  i Rumänien

               EUROPEISKA UNIONENS RÅD UTFÄRDAR DENNA REKOMMENDATION

               med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 121.4,

               med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken
                  1
               , särskilt artikel 10.2 andra stycket,

               med beaktande av kommissionens rekommendation, och

               av följande skäl:

               (1)Enligt artikel 121 i fördraget ska medlemsstaterna verka för sunda offentliga finanser på medellång sikt genom samordning av den ekonomiska politiken och genom multilateral övervakning för att undvika alltför stora underskott i den offentliga sektorns finanser.

               (2)Stabilitets- och tillväxtpakten grundas på målet att genom sunda offentliga finanser stärka förutsättningarna för prisstabilitet och en stark varaktig tillväxt som främjar skapandet av sysselsättning.

               (3)Den 12 juli 2016 rekommenderade rådet Rumänien att under 2016 begränsa avvikelsen från det medelfristiga budgetmålet och uppnå en årlig finanspolitisk korrigering på 0,5 % av BNP under 2017, såvida inte det medelfristiga budgetmålet kunde uppnås med mindre ansträngning
                  2
               .

               (4)Beräknat på grundval av kommissionens vårprognos 2017 och de uppgifter om utfallet för 2016 som validerats av Eurostat försämrades under 2016 det strukturella saldot från -0,6 % av BNP, dvs. en nivå som var bättre än det medelfristiga budgetmålet på -1 % av BNP, till -2,6 % av BNP, vilket innebär en betydande avvikelse från det medelfristiga budgetmålet (en avvikelse på 1,6 % av BNP). De offentliga utgifterna, beräknade netto efter diskretionära åtgärder på inkomstsidan och engångsåtgärder, ökade betydligt mer än utgiftsriktmärket, vilket också tyder på en betydande avvikelse (motsvarande -2,0 % av BNP). Skillnaden mellan indikatorerna förklaras främst av de olika årliga nominella potentiella BNP-tillväxtsatser som använts vid beräkningen. Oavsett denna skillnad bekräftar båda indikatorerna att en betydande avvikelse från kraven enligt stabilitets- och tillväxtpaktens förebyggande del kan konstateras för 2016.

               (5)Efter en samlad bedömning konstaterade kommissionen den 16 maj 2017 att det förekom en betydande avvikelse från det medelfristiga budgetmålet i Rumänien och utfärdade en varning för landet i enlighet med artikel 121.4 i fördraget och artikel 10.2 första stycket i förordning (EG) nr 1466/97.

               (6)Enligt artikel 10.2 andra stycket i samma förordning ska rådet inom en månad efter antagandet av en varning rikta en rekommendation till den berörda medlemsstaten om att vidta nödvändiga politiska åtgärder. I förordningen anges att rekommendationen ska innehålla en tidsfrist på högst fem månader inom vilken medlemsstaten ska komma till rätta med avvikelsen. Således bör tidsfristen den 15 oktober 2017 anges för Rumänien. Inom den tidsfristen bör Rumänien också rapportera till rådet om åtgärder som vidtagits med anledning av denna rekommendation.

               (7)Det strukturella saldot för 2016 uppskattas avvika från landets medelfristiga budgetmål med 1,6 % av BNP. Utifrån beräkningarna av produktionsgapet enligt kommissionens vårprognos 2017 anses ett normalt ekonomiskt läge råda i Rumänien under 2017. Landets offentliga skuldkvot underskrider tröskelvärdet på 60 % av BNP. Den minsta finanspolitiska konsolideringsinsats som föreskrivs i förordning (EG) nr 1466/97 och enligt anpassningsmatrisen, som beaktar rådande ekonomiska omständigheter och möjliga hållbarhetsproblem, uppgår till 0,5 % av BNP. Enligt kommissionens vårprognos 2017 kommer det strukturella saldot att försämras med ytterligare 1,3 % av BNP under 2017. En minsta strukturell förbättring på 0,5 % av BNP för 2017 innebär följaktligen att landet behöver vidta finanspolitiska åtgärder motsvarande totalt 1,8 % av BNP, jämfört med det nuvarande referensscenariot i kommissionens vårprognos 2017. Med tanke på den betydande strukturella konsolideringsinsats som krävs för att uppnå den minsta anpassningen enligt stabilitets- och tillväxtpakten bör någon ytterligare anpassning utöver miniminivån 0,5 % av BNP inte krävas.

               (8)Den erforderliga förbättringen av det strukturella saldot med 0,5 % av BNP under 2017 är förenlig med en nominell ökning av de primära offentliga nettoutgifterna på högst 3,3 % under 2017.

               (9)Enligt kommissionens vårprognos 2017 kommer underskottet i de offentliga finanserna för 2017 att uppgå till 3,5 % av BNP, vilket överskrider fördragets tröskelvärde på 3 % av BNP. Den begärda strukturella anpassningen framstår också som lämplig för att landet ska kunna iaktta tröskelvärdet för det offentliga underskottet på 3 % av BNP under 2017.

               (10)Denna rekommendation bör offentliggöras.

               (11)För att uppnå de rekommenderade budgetmålen är det väsentligt att Rumänien antar och strikt genomför nödvändiga åtgärder och noga övervakar utvecklingen av de löpande utgifterna.

               HÄRIGENOM REKOMMENDERAS FÖLJANDE.

               (1)Rumänien bör vidta nödvändiga åtgärder för att säkerställa att de primära offentliga nettoutgifterna nominellt sett inte ökar med mer än 3,3 % under 2017, vilket motsvarar en årlig strukturell anpassning på 0,5 % av BNP och skulle innebära att landet uppnår en lämplig anpassningsbana mot det medelfristiga budgetmålet.

               (2)Rumänien bör använda oförutsedda intäkter för att minska underskottet. Budgetkonsolideringsåtgärderna bör säkerställa en bestående förbättring av det strukturella saldot i de offentliga finanserna på ett tillväxtfrämjande sätt.

               (3)Rumänien bör senast den 15 oktober 2017 rapportera till rådet om de åtgärder som vidtagits med anledning av denna rekommendation.

               Denna rekommendation riktar sig till Rumänien.

               Utfärdad i Bryssel den

                     På rådets vägnar

                     Ordförande

                     (1)
                  EGT L 209, 2.8.1997, s. 1.

                     (2)
                  EUT C 299, 18.8.2016, s. 73.


               EUROPEISKA KOMMISSIONEN
            Bryssel den 22.5.2017
            COM(2017) 509 final
            Rekommendation till
            RÅDETS REKOMMENDATION
            om Frankrikes nationella reformprogram 2017med avgivande av rådets yttrande om Frankrikes stabilitetsprogram 2017

               Rekommendation till

               RÅDETS REKOMMENDATION

               om Frankrikes nationella reformprogram 2017

                  med avgivande av rådets yttrande om Frankrikes stabilitetsprogram 2017

               EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION

               med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 121.2 och 148.4,

               med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken
                  1
               , särskilt artikel 5.2,

               med beaktande av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1176/2011 av den 16 november 2011 om förebyggande och korrigering av makroekonomiska obalanser
                  2
               , särskilt artikel 6.1,

               med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation
                  3
               ,

               med beaktande av Europaparlamentets resolutioner
                  4
               ,

               med beaktande av Europeiska rådets slutsatser,

               med beaktande av sysselsättningskommitténs yttrande,

               med beaktande av ekonomiska och finansiella kommitténs yttrande,

               med beaktande av yttrandet från kommittén för socialt skydd,

               med beaktande av yttrandet från kommittén för ekonomisk politik, och

               av följande skäl:

               (1)Den 16 november 2016 antog kommissionen den årliga tillväxtöversikten
                  5
               , som inledde 2017 års europeiska planeringstermin för samordning av den ekonomiska politiken. Prioriteringarna i den årliga tillväxtöversikten godkändes av Europeiska rådet den 9–10 mars 2017. Den 16 november 2016 antog kommissionen, på grundval av förordning (EU) nr 1176/2011, rapporten om förvarningsmekanismen
                  6
               , där det angavs att Frankrike var en av de medlemsstater som skulle bli föremål för en fördjupad granskning. Samma dag antog kommissionen också en rekommendation till rådets rekommendation om den ekonomiska politiken för euroområdet. Den rekommendationen godkändes av Europeiska rådet den 9–10 mars 2017 och antogs av rådet den 21 mars 2017
                  7
               .

               (2)Med tanke på att ekonomierna i den ekonomiska och monetära unionen är tätt sammanvävda bör Frankrike, i egenskap av en medlemsstat som har euron som valuta, se till att rekommendationen för euroområdet, som återspeglas i rekommendation 1 och 4, genomförs fullständigt och i tid.

               (3)Landsrapporten för Frankrike
                  8
                2017 offentliggjordes den 22 februari 2017. Den innehöll en bedömning av hur väl Frankrike hade lyckats med de landsspecifika rekommendationer som rådet antog den 12 juli 2016, med uppföljningen av tidigare års rekommendationer och med sina nationella Europa 2020-mål. Den innehöll också en fördjupad granskning enligt artikel 5 i förordning (EU) nr 1176/2011, vars resultat också offentliggjordes den 22 februari 2017
                  9
               . Av analysen drog kommissionen slutsatsen att Frankrike har alltför stora makroekonomiska obalanser. Frankrike lider framför allt svag konkurrenskraft och en hög och ökande statsskuld, i kombination med låg produktivitetstillväxt. Det finns en betydande risk för en negativ effekt på den franska ekonomin och med tanke på landets storlek även för negativa spridningseffekter till den ekonomiska och monetära unionen.

               (4)Den 28 april 2017 lade Frankrike fram sitt nationella reformprogram för 2017 och sitt stabilitetsprogram för samma år. De båda programmen har bedömts samtidigt så att deras inbördes samband har kunnat beaktas.

               (5)De relevanta landsspecifika rekommendationerna har beaktats i medlemsstaternas program för de europeiska struktur- och investeringsfonderna för perioden 2014–2020. Enligt lagstiftningen om de europeiska struktur- och investeringsfonderna
                  10
                får kommissionen begära att en medlemsstat ser över och ändrar sina relevanta program för de europeiska struktur- och investeringsfonderna när så krävs för att stödja genomförandet av relevanta landsspecifika rekommendationer. Kommissionen har lämnat ytterligare vägledning om tillämpningen av dessa bestämmelser
                  11
               .

               (6)Frankrike omfattas för närvarande av stabilitets- och tillväxtpaktens korrigerande del. Enligt 2017 års stabilitetsprogram planerar regeringen att korrigera det alltför stora underskottet under 2017, i enlighet med rådets rekommendation av den 10 mars 2015, med ett samlat underskott på 2,8 % av BNP. Det samlade underskottet förväntas minska ytterligare till 1,3 % av BNP fram till 2020. Det medelfristiga budgetmålet – ett strukturellt underskott på 0,4 % av BNP – är tänkt att uppnås senast 2019. Det omräknade
                  12
                strukturella saldot förväntas nå -1,2 % av BNP 2020 och därför kommer det medelfristiga budgetmålet inte att nås under programperioden. Enligt stabilitetsprogrammet förväntas den offentliga skuldkvoten sjunka från 95,9 % av BNP 2018 till 93,1 % av BNP 2020. Det makroekonomiska scenario som ligger till grund för dessa budgetprognoser är realistiskt. Men de åtgärder som ska stödja de planerade underskottsmålen från 2018 och framåt har inte beskrivits tillräckligt.

               (7)Den 10 mars 2015 rekommenderade rådet Frankrike att få situationen med det alltför stora offentliga underskottet att upphöra senast 2017 och nå ett allmänt underskott i statens finanser på 2,8 % av BNP, vilket är i linje med en förbättring av det strukturella saldot på 0,9 % av BNP under 2017. Enligt kommissionens vårprognos 2017 beräknas det totala underskottet ligga på 3,0 % av BNP 2017, över det mål som rådet rekommenderar. För 2018 väntas det totala underskottet med oförändrad politik nå 3,2 % av BNP, vilket är över referensvärdet i fördraget och tyder på risker när det gäller att uppnå en hållbar korrigering av det alltför stora underskottet. De rekommenderade finanspolitiska insatserna väntas dessutom inte bli genomförda under den period som omfattas av förfarandet vid alltför stora underskott, eftersom Frankrikes konsolideringsstrategi huvudsakligen bygger på bättre konjunkturförutsättningar och fortsatt låg ränta, något som ligger utanför myndigheternas kontroll.

               (8)Om en hållbar korrigering i rätt tid så småningom kan uppnås under 2018, skulle Frankrike omfattas av stabilitets- och tillväxtpaktens förebyggande del och av övergångsreglerna för skuldkriteriet. Mot bakgrund av den finanspolitiska situationen och särskilt Frankrikes skuldnivå förväntas landet ytterligare anpassa sitt medelfristiga budgetmål på ett strukturellt underskott på 0,4 % av BNP. Enligt den överenskomna anpassningsmatrisen inom stabilitets- och tillväxtpakten innebär den anpassningen ett krav på en nominell tillväxt för nettobeloppet för de primära offentliga utgifterna
                  13
                på högst 1,2 % 2018. Det skulle motsvara en strukturell anpassning på 0,6 % av BNP. Om politiken ligger fast finns det risk för en betydande avvikelse från det kravet under 2018. Det finns också en risk att Frankrike inte uppfyller övergångsreglerna för skuldkriteriet under 2018, eftersom det strukturella saldot förväntas försämras med 0,5 % av BNP jämfört med den minsta linjära strukturella anpassningen på 0,4 % av BNP. Rådet anser överlag att Frankrike måste vara redo att vidta ytterligare åtgärder för att uppfylla kraven 2017 och att ytterligare åtgärder kommer att krävas från 2018 för att följa stabilitets- och tillväxtpaktens regler. I enlighet med förordning (EG) nr 1466/97 bör bedömningen av budgetplanerna och utfallet emellertid ta hänsyn till medlemsstatens budgetbalans med beaktande av konjunktursvängningarna. I det meddelande från kommissionen som åtföljde de landsspecifika rekommendationerna erinrade man om att bedömningen av 2018 års utkast till budgetplan och påföljande bedömning av 2018 års utfall av budgeten kommer att behöva ta vederbörlig hänsyn till målsättningen att nå en finanspolitisk inriktning som bidrar både till att stärka den pågående återhämtningen och säkerställa hållbarheten i Frankrikes offentliga finanser. Kommissionen har för avsikt att använda utrymmet för skönsmässig bedömning med tanke på Frankrikes konjunkturläge.

               (9)Nivån på de offentliga utgifterna i Frankrike är en av de högsta i EU. Utgifterna förväntas nå 56,2 % av BNP under 2017, vilket är 9,7 procentenheter högre än i EU. Frankrike har följt en utgiftsbaserad konsolideringsstrategi som främst har byggt på sjunkande räntesatser och minskade offentliga investeringar. Det är dock inte sannolikt att den låga räntan kommer att bestå på medellång sikt och nedskärningarna av produktiva investeringar kan skada den framtida ekonomiska potentialen. I översynen av utgifterna har dock ett antal möjliga effektivitetsvinster identifierats vilka ännu inte har genomförts. I utgiftsöversynen påträffades en fraktion – mindre än 2 % – av de totala planerade utgiftsbesparingarna på 50 miljarder euro under perioden 2015–2017. Endast en del av dessa har dock lett till konkreta åtgärder i 2016 års budget, fastän åtgärderna i 2017 års budgetlag byggde på dem som redan hade identifierats i utgiftsöversynen 2015. Besparingar som härrör från utgiftsöversyner skulle kunna öka avsevärt om fler utgiftsområden granskades och om de identifierade besparingarna omsattes i konkreta budgetåtgärder med hjälp av en flerårsstrategi.

               (10)Höga sociala avgifter i kombination med höga skattenivåer för företagen kan avskräcka från privata investeringar och hämma företagens tillväxt och nyanställningar. Politiska åtgärder för att sänka arbetskraftskostnaderna har fortlöpande genomförts, med början i april 2016 med andra fasen av sänkningarna av arbetsgivaravgifterna som planerades i det paket som kallas pacte de responsabilité et de solidarité. Dessutom har regeringen för 2017 höjt skatteavdraget för konkurrenskraft och sysselsättning från 6 % till 7 %. Dessa åtgärder ska minska skattekilen för låginkomsttagare och har förbättrat Frankrikes konkurrenskraft sedan 2013 men de tidigare förlusterna har ännu inte tagits igen. Med genomsnittslönen hade Frankrike 2015 de högsta sociala avgifterna i EU som en del av de totala arbetskraftskostnader som arbetsgivaren betalar, även om de har börjat gå nedåt. Aktuella utvärderingar av dessa åtgärder har visat på en positiva effekt på sysselsättningen och företagens vinstmarginaler men ytterligare utvärderingar måste göras om man fullt ut ska kunna bedöma effekten på löner, investeringar, sysselsättning och företagens marginaler. Aktuella utvärderingar visar också att konsolideringen av alla åtgärder för att minska arbetskostnaderna och omvandla dem till permanenta minskningar av arbetsgivaravgifterna skulle optimera effekterna på sysselsättning och investeringar.

               (11)Den effektiva genomsnittliga bolagsskatten var med 38,4 % 2016 den högsta i EU och andra skatter på produktion är också mycket höga. För att motverka denna trend har Frankrike aviserat åtgärder för att minska skattesatsen för bolagens inkomster till 28 % under 2020. Samtidigt sjunker skattebördan på konsumtion mindre än i andra medlemsländer. Under 2014 låg Frankrike på 27:e plats i EU vad gäller skatteinkomster från konsumtion som en procentandel av den totala beskattningen. Momssystemet kännetecknas av en genomsnittlig standardsats och låga nedsatta skattesatser som tillämpas på en bred skattebas. Det komplicerade skattesystemet är ett hinder för ett välfungerande företagsklimat. Frankrike har ett högt skattetryck i kombination med många skattelättnader, nedsatta skattesatser och ett stort antal skattesystem som ger större efterlevnadskostnader och osäkerhet. De totala skatteutgifterna är omfattande i Frankrike, över 3 % av BNP. De administrativa kostnaderna för skattemyndigheternas skatteuppbörd är också höga och över genomsnittet i EU.

               (12)Under 2016 minskade arbetslösheten till 10,1 %. Arbetslösheten är högre bland ungdomar, lågutbildade och personer födda utanför EU. Pågående styrningsreformer är viktiga för att anpassa utbildningsmöjligheterna till sysselsättningsprognoserna och de ekonomiska behoven. Samtidigt ställs jobbsökande, lågutbildade arbetstagare och anställda på små och medelstora företag inför bestående svårigheter att få tillgång till fortbildning. För att säkerställa deras deltagande och fortbildningens relevans kan det krävas att de befintliga åtgärderna förstärks och att resurserna omfördelas. Ungdomar, och bland dem de mest lågutbildade, har fortfarande svårt att komma in på arbetsmarknaden. Här har åtgärder som vidtagits till stöd för lärlingsplatser hittills visat positivt resultat. Den grundläggande yrkesutbildningen och praktiken som erbjuds, särskilt den som är skolbaserad och inom vissa tjänstesektorer, är dock inte tillräckligt kopplad till anställningsmöjligheter. Elever med en mindre gynnad bakgrund uppmanas ofta att söka till grundläggande yrkesutbildning, som också har den största andelen elever som hoppar av skolan, vilket bidrar till stor ojämlikhet i utbildning. Den socioekonomiska bakgrundens påverkan på elevernas resultat är den högsta i OECD.

               (13)2016 var det endast 54,5 % av alla personer födda utanför EU i arbetsför ålder som hade jobb. Kvinnornas sysselsättningsgrad på 45,4 % är bland de lägsta i EU. Skillnaden i sysselsättningsgrad mellan personer födda utanför EU och dem födda i Frankrike ökade till 17,5 procentenheter under 2016 (23,7 procentenheter för kvinnor). De dåliga siffrorna för personer födda utanför EU drar ner den totala sysselsättningsgraden och utgör ett permanent underutnyttjande av arbetskraften. Andra generationens invandrare har också sämre sysselsättningsresultat som inte kan förklaras med ålder, utbildning eller kompetens. Skillnaderna i utbildningsresultat är dessutom bestående, eftersom andra generationens invandrare endast delvis kommer ikapp. För att hantera detta krävs en omfattande strategi, framför allt riktade åtgärder vad gäller språkkunskaper, kompetenslyft och fortbildning, yrkesvägledning och andra riktade aktiva arbetsmarknadsåtgärder. Effektiv tillgång till tjänster är viktigt för att främja deltagande på arbetsmarknaden, men också åtgärder mot diskriminerande metoder som påverkar anställningen av personer födda utanför EU och andra generationens invandrare.

               (14)Sedan 2013 har minimilönen i Frankrike följt dess indexreglering. I kombination med låg inflation och långsam löneökning har minimilönen ökat långsammare än referenslönerna. Minimilönen är hög i jämförelse med medianlönen, medan arbetskostnaden vid minimilön har sänkts genom undantag från socialförsäkringsavgifter. Höjd minimilön leder till löneökningar för de flesta kategorier av arbetstagare och till risk för lönetryck uppåt. Indexeringen av minimilönen är viktig för att bevara arbetstagarnas köpkraft, men det nuvarande indexeringssystemet kan bidra till att fördröja den nödvändiga övergripande lönejusteringen. Med dagens höga arbetslöshet finns det risk för att arbetskostnaden vid minimilön minskar möjligheterna för lågutbildade personer att få jobb. En grupp oberoende experter utvärderar varje år minimilönen i Frankrike och ger icke-bindande yttranden om hur den utvecklas. Deras synpunkter på tillfälliga höjningar har hittills alltid respekterats och spelar en viktig roll för att styra användningen av sådana tillfälliga höjningar.

               (15)Med lagen från juli 2016 om arbetskraft, social dialog och karriärvägar infördes åtgärder i syfte att förbättra företagens förmåga att anpassa sig till konjunkturen och minska segmenteringen. Lagen förtydligar reglerna om enskilda uppsägningar av ekonomiska skäl, utökar omfattningen för avtal på företagsnivå som måste godkännas av en majoritet av arbetstagarna ökar kollektivavtalens ändamålsenlighet. Den bestående höga arbetslösheten har satt hållbarheten i systemet för arbetslöshetsersättning under press. Arbetsmarknadens parter träffade i mars 2017 ett avtal om en ny konvention om arbetslöshetsersättning som ska godkännas av den franska regeringen och som syftar till att minska det årliga underskottet med 1,2 miljarder euro.

               (16)Även om Frankrike har förbättrat sitt resultat när det gäller reglering totalt sett är företagsklimatet fortfarande medelmåttigt jämfört med de främsta konkurrenterna. Trots kontinuerliga förenklingssatsningar ställs företagen fortfarande inför betungande reglering och föränderlig lagstiftning. Det är ett av de största hindren för privata investeringar. Med förenklingsprogrammet har Frankrike vidtagit åtgärder för att minska byråkratin för företag men ett stort antal åtgärder som beslutades för 2016 har ännu inte genomförts. Samtidigt fortsätter tröskeleffekterna att påverka företagens utveckling vilket får konsekvenser för deras ekonomi och marknadsresultat. Ökade sociala och finanspolitiska skyldigheter som gäller för företag med mer än ett visst antal anställda kan avskräcka dem från att expandera till en storlek som skulle göra det möjligt för dem att exportera och vara innovativa. Effekten av dessa tröskelvärden kan i sin tur påverka företagens produktivitet, konkurrenskraft och internationalisering. Enligt empiriska belägg är tröskelvärdena 10 och 50 anställda särskilt kostsamma för arbetsgivarna, samtidigt som den franska ekonomin kännetecknas av en oproportionerligt låg andel företag över dessa värden, vilket tyder på en koppling mellan dessa två fenomen.

               (17)Konkurrensen inom tjänster har ökat inom flera sektorer, men vissa ekonomiskt viktiga sektorer som redovisning, arkitektur, hemtjänst, hotell och restaurang, taxi och privat biluthyrning präglas fortfarande av låg konkurrens och/eller regleringshinder. Hindren finns kvar för dessa tjänster, bland annat alltför omfattande regelkrav, och det avskräcker nya aktörer eller begränsar faktisk konkurrens. Om dessa hinder kunde avlägsnas skulle befintliga eller nya företag, med hjälp av ny teknik och digital utveckling, kunna öka sin konkurrenskraft och/eller ge sig in på nya marknader, vilket skulle ge fördelar för konsumenterna genom lägre priser och bättre kvalitet. Som en del i åtgärdspaketet för att hantera hinder på tjänstemarknaden
                  14
                lanserade kommissionen i januari 2017 en ömsesidig utvärdering där man inbjöd medlemsländerna att genomföra utvärderingar av de hinder som de har för att begränsa tillträdet till vissa yrken.

               (18)Innovationen i Frankrike matchar inte resultatet hos Europas främsta innovatörer. Det råder fortfarande stor komplexitet och den övergripande samordningen utgör ett problem. Skillnaden mellan mängden offentligt stöd som tilldelas och Frankrikes medelhöga innovationsförmåga ger upphov till frågor om effektiviteten i systemen för offentligt stöd. Det är framför allt samarbetet mellan den offentliga forskningen och företagen som är otillfredsställande och påverkar innovationssystemets ekonomiska resultat negativt.

               (19)Inom ramen för den europeiska planeringsterminen har kommissionen gjort en omfattande analys av Frankrikes ekonomiska politik och offentliggjort den i 2017 års landsrapport. Kommissionen har också bedömt stabilitetsprogrammet och det nationella reformprogrammet samt uppföljningen till de rekommendationer Frankrike fått tidigare år. Kommissionen har beaktat inte bara programmens relevans för hållbarheten i finanspolitiken och den socioekonomiska politiken i Frankrike, utan även i vilken utsträckning EU:s regler och riktlinjer har iakttagits, mot bakgrund av behovet att stärka EU:s övergripande ekonomiska styrning genom att framtida nationella beslut fattas med beaktande av synpunkter på EU-nivå.

               (20)Mot bakgrund av denna bedömning har rådet granskat stabilitetsprogrammet och dess yttrande
                  15
                återspeglas särskilt i rekommendation 1 nedan.

               (21)Mot bakgrund av kommissionens fördjupade granskning och denna bedömning har rådet granskat det nationella reformprogrammet och stabilitetsprogrammet. Dess rekommendationer enligt artikel 6 i förordning (EU) nr 1176/2011 återspeglas i rekommendationerna 1–4 nedan.

               HÄRIGENOM REKOMMENDERAS Frankrike att under 2017 och 2018 vidta följande åtgärder:

               1.Säkerställa efterlevnad av rådets rekommendation av den 10 mars 2015 i enlighet med förfarandet vid alltför stora underskott. Därefter fortsätta att föra en finanspolitik som är förenlig med kraven i den förebyggande delen av stabilitets- och tillväxtpakten, vilket innebär väsentliga finanspolitiska insatser fram till 2018. När beslut om politiken tas bör en finanspolitisk inriktning eftersträvas som bidrar både till att stärka den pågående återhämtningen och säkerställa hållbarheten i Frankrikes offentliga finanser. Genomföra en omfattande kontroll av utgifter i syfte att uppnå effektivitetsvinster som leder till utgiftsbesparingar.s

               2.Konsolidera åtgärderna som kan minska arbetskostnaderna för att maximera effekten på ett budgetneutralt sätt och för att utöka effekten på sysselsättning och investering. Bredda den totala skattebasen och vidta ytterligare åtgärder för att genomföra den planerade minskningen av skattesatsen för bolagens inkomster.

               3.Öka tillgången till arbetsmarknaden för arbetssökande, bland andra lågutbildade arbetstagare och personer med invandrarbakgrund, genom att se över systemet för yrkesinriktad utbildning och fortbildning. Sörja för att minimilönens utveckling är förenlig med målen om att främja sysselsättning och konkurrenskraft.

               4.Ytterligare minska regleringsbördan för företag, bland annat genom att fortsätta genomförandet av förenklingsprogrammet. Fortsätta att undanröja hinder för konkurrens i tjänstesektorn, särskilt för företagstjänster och reglerade yrken. Förenkla och förbättra effektiviteten i offentliga program för innovationsstöd.

               Utfärdad i Bryssel den

                     På rådets vägnar

                     Ordförande

                     (1)
                  EGT L 209, 2.8.1997 s. 1.

                     (2)
                  EUT L 306, 23.11.2011 s. 25.

                     (3)
                  COM(2017) 509 final.

                     (4)
                  P8_ TA(2017)0038, P8_ TA(2017)0039 och P8_ TA(2017)0040.

                     (5)
                  COM(2016) 725 final.

                     (6)
                  COM(2016) 728 final.

                     (7)
                  EUT C 92, 24.3.2017, s. 1.

                     (8)
                  SWD(2017) 75 final.

                     (9)
                  COM(2017) 90 final.

                     (10)
                  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1303/2013 av den 17 december 2013 om fastställande av gemensamma bestämmelser för Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden, Sammanhållningsfonden, Europeiska jordbruksfonden för landsbygdsutveckling och Europeiska havs- och fiskerifonden, om fastställande av allmänna bestämmelser för Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden, Sammanhållningsfonden och Europeiska havs- och fiskerifonden samt om upphävande av rådets förordning (EG) nr 1083/2006 (EUT L 347, 20.12.2013, s. 320).

                     (11)
                  COM(2014) 494 final.

                     (12)
                  Det konjunkturrensade saldot exklusive engångsåtgärder och andra tillfälliga åtgärder, omräknat av kommissionen enligt den allmänt vedertagna metoden.

                     (13)
                  De offentliga nettoutgifterna består av de totala offentliga utgifterna exklusive ränteutgifter, utgifter för EU-program som motsvaras fullt ut av inkomster från EU-medel och icke-diskretionära förändringar i utgifterna för arbetslöshetsersättning. Nationell fast bruttoinvestering är utjämnad över fyra år. Diskretionära åtgärder på inkomstsidan eller lagstadgade inkomstökningar är inräknade. Engångsåtgärder på såväl inkomst- som utgiftssidan är avräknade.

                     (14)
                  COM(2016) 820 final, COM(2016) 821 final, COM(2016) 822 final, COM(2016) 823 final, COM(2016) 824 final.

                     (15)
                  I enlighet med artikel 5.2 i rådets förordning (EG) nr 1466/97.


|

52010DC0131

Utkast till Kommissionens rekommendation av den […] om bemyndigande för kommissionen att inleda förhandlingar på Europeiska unionens vägnar för att förnya protokollet till partnerskapsavtalet om fiske med Demokratiska republiken São Tomé och Príncipe  /* KOM/2010/0131 slutlig */

	[pic] | EUROPEISKA KOMMISSIONEN |Bryssel den 7.4.2010KOM(2010)131 slutligUtkast tillKOMMISSIONENS REKOMMENDATIONav den […]om bemyndigande för kommissionen att inleda förhandlingar på Europeiska unionens vägnar för att förnya protokollet till partnerskapsavtalet om fiske med Demokratiska republiken São Tomé och Príncipe(framlagt av kommissionen)Utkast tillKOMMISSIONENS REKOMMENDATIONav den […]om bemyndigande för kommissionen att inleda förhandlingar på Europeiska unionens vägnar för att förnya protokollet till partnerskapsavtalet om fiske med Demokratiska republiken São Tomé och PríncipeMOTIVERINGDen 23 juli 2007 ingick Europeiska unionen och Demokratiska republiken São Tomé och Príncipe ett partnerskapsavtal om fiske[1]. Avtalets protokoll, som trädde i kraft den 1 juni 2006 och som fastställer de fiskemöjligheter och den ekonomiska ersättning som föreskrivs i avtalet, löper ut den 31 maj 2010.Kommissionen föreslår att det förs förhandlingar om ett nytt protokoll som är bättre anpassat till möjligheterna och behoven för medlemsstaternas flotta, i enlighet med rådets slutsatser från 2004 om partnerskapsavtal om fiske. Om ett nytt protokoll paraferas innan det nuvarande protokollet löper ut kan fiskeverksamheten fortsätta utan avbrott.Rådet uppmanas därför att godkänna de förhandlingsdirektiv som bifogas den här rekommendationen.REKOMMENDATIONMed beaktande av ovanstående rekommenderar kommissionen därför följande:-  Att rådet bemyndigar kommissionen att inleda och föra förhandlingar för att förnya protokollet till partnerskapsavtalet om fiske med Demokratiska republiken São Tomé och Príncipe.-  Att kommissionen utses till förhandlare.-  Att kommissionen för dessa förhandlingar i samråd med en särskild kommitté i enlighet med bestämmelserna i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt-  Att rådet godkänner de förhandlingsdirektiv som bifogas den här rekommendationen.BILAGAFörhandlingsdirektiv-  Syftet med förhandlingarna är att förnya protokollet till partnerskapsavtalet om fiske mellan Europeiska unionen och Demokratiska republiken São Tomé och Príncipe, i enlighet med rådets slutsatser av den 15 juli 2004 som grundas på kommissionens meddelande av den 23 december 2002.-  För att se till att det nya protokollet främjar ett hållbart och ansvarsfullt fiske kommer kommissionen att ha följande mål som grund för förhandlingarna:-  Tillgången till Demokratiska republiken São Tomé och Príncipes ekonomiska zon och de tillstånd som krävs för att den europeiska flottans fartyg ska kunna bedriva fiske efter tonfisk i den berörda ekonomiska zonen.-  Beaktande av bästa tillgängliga vetenskapliga råd.-  En garanterad tillgång till resurserna som grundas på de parametrar som fastställs i det gällande protokollet och på de senaste årens utveckling, framför allt när det gäller godkänd fiskemängd och antal tillgängliga fisketillstånd etc.-  Intensifiering av dialogen om sektorspolitiken för att främja genomförandet av en ansvarsfull fiskeripolitik, kopplat till landets utvecklingsmål, framför allt när det gäller fiskerikontroll och fiskeriövervakning, förvaltning av fiskeresurser och förbättring av de hälso- och hygienmässiga förhållandena i fråga om fiskeriprodukter.[1] Förordning (EG) nr 894/2007 av den 23 juli 2007, EUT L 205, 7.8.2007, s. 35.