title: Rekommendation till RÅDETS BESLUT om ordning för omförhandlingen av det monetära avtalet med Monaco

text:
|

52011DC0023

	[pic] | EUROPEISKA KOMMISSIONEN |Bryssel den 31.1.2011KOM(2011) 23 slutligRekommendation tillRÅDETS BESLUTom ordning för omförhandlingen av det monetära avtalet med MonacoMOTIVERINGDe monetära avtalen mellan Europeiska unionen och Monaco, San Marino respektive Vatikanstaten ingicks för att ge rättslig kontinuitet åt de bestämmelser som innan euron infördes gällde mellan dessa länder å ena sidan och Frankrike och Italien å den andra.Ett årtionde efter det att euron ersatte de tidigare italienska och franska valutor som användes av Monaco, San Marino och Vatikanstaten, uppmanade rådet kommissionen att se över de monetära avtalen[1]. Resultaten av kommissionens bedömning infördes i kommissionens meddelande om hur de monetära avtalen med Monaco, San Marino och Vatikanstaten fungerar[2].Kommissionens slutsats var att de monetära avtalen i sin nuvarande form behövde ändras, för att man skulle få ett mera konsekvent förhållningssätt i förbindelserna mellan unionen och de länder som undertecknat avtalen. Med detta som utgångspunkt fattade rådet den 16 oktober 2009 två beslut som överlät på Europeiska kommissionen och Italien att omförhandla gällande avtal. Den 17 december 2009 ingicks ett nytt monetärt avtal med Vatikanstaten[3], medan diskussionerna med San Marino fortfarande pågår.I detta utkast till rekommendation till rådsbeslut fastställs en ordning för omförhandlingen av avtalet med Monaco.I de befintliga avtalen med Vatikanstaten och San Marino krävdes ett betydande antal ändringar. Däremot bör omförhandlingen av det monetära avtalet med Monaco få betydligt mindre omfattning, eftersom Monaco redan tillämpar all relevant unionslagstiftning på bank- och finansområdet. Kommissionen föreslår därför att följande bestämmelser ändras:-  Tak för utgivning av euromyntAv historiska skäl fastställdes de årliga utgivningstaken för Monaco, San Marino och Vatikanstaten på två olika sätt (Monaco får i nuläget ge ut högst en femhundradel av den mängd mynt som präglas i Frankrike, medan fasta kvoter gäller för Vatikanstaten och San Marino). Detta har fått mycket olika resultat.För att samtliga länder med monetära avtal ska behandlas rättvist, har kommissionen föreslagit att man inför en ny enhetlig metod för beräkning av utgivningstaken för euromynt som även ska användas i alla avtal. Kommissionen har också föreslagit höjda utgivningstak för de länder som undertecknar de monetära avtalen, för att deras mynt i högre utsträckning ska komma i omlopp. Mynt som framställs i små mängder är mycket eftertraktade av myntsamlare. Följaktligen tjänar mynten inte sitt ursprungliga ändamål som betalningsinstrument, utan behålls som samlarobjekt.I linje med det nya avtalet med Vatikanstaten och det som förhandlas med San Marino skulle de nya taken för Monaco få en fast och en rörlig del:1.  Den fasta delen bör syfta till att täcka myntsamlarnas efterfrågan. Enligt allmän uppfattning skulle cirka 2 340 000 euro räcka för att täcka samlarmarknadens efterfrågan.2.  Den rörliga delen skulle i Monacos fall baseras på den genomsnittliga utgivningen per capita i Frankrike. Den genomsnittliga utgivningen av mynt per capita i Frankrike år n-1 skulle multipliceras med antalet invånare i Monaco. Val av behörig domstolEnligt de gällande monetära avtalen har unionen inga andra redskap för det fall att de länder som undertecknat de monetära avtalen inte fullgör sina skyldigheter (exempelvis inte införlivar unionslagstiftningen i rätt tid) utöver den slutgiltiga – och därmed osannolika – möjligheten att ensidigt frånträda avtalet. Kommissionen föreslår således att Europeiska unionens domstol får behörighet att avgöra tvister som kan uppstå med anledning av de monetära avtalens tillämpning.-  Avtalets formDet monetära avtalets form bör anpassas.-  Rekommendation tillRÅDETS BESLUTom ordning för omförhandlingen av det monetära avtalet med MonacoEUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA BESLUTmed beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 219.3,med beaktande av kommissionens rekommendation[4],med beaktande av Europeiska centralbankens yttrande[5], ochav följande skäl:3.  Från och med införandet av euron har unionen behörighet i monetära frågor och växelkursfrågor.4.  Rådet bör besluta om en ordning för avtalsförhandlingar och ingående av avtal som rör monetära frågor eller växelkursfrågor.5.  Den 26 december 2001 ingick Frankrike på gemenskapens vägnar ett monetärt avtal med Furstendömet Monaco.6.  Frankrike har långvariga monetära band med Monaco vilka grundar sig på olika rättsliga instrument. Finansinstituten i Monaco har möjlighet till refinansiering i Banque de France och deltar i vissa franska betalningssystem, på samma villkor som franska banker.7.  I sina slutsatser av den 10 februari 2009 uppmanade rådet kommissionen att se över hur de nuvarande avtalen fungerar och att överväga möjliga höjningar av taken för utgivning av mynt.8.  I sitt meddelande om hur de monetära avtalen med Monaco, San Marino och Vatikanstaten fungerar[6] drog kommissionen slutsatsen att det monetära avtalet med Monaco i sin nuvarande form behöver ändras, för att få ett mer konsekvent förhållningssätt i förbindelserna mellan unionen och de länder som undertecknat ett monetärt avtal.9.  Det monetära avtalet med Monaco bör därför omförhandlas i syfte att anpassa taket för utgivningen av euromynt, utse behörig domstol att avgöra tvister som kan uppstå samt anpassa avtalets utformning till den nya gemensamma formen. Det gällande avtalet bör fortsätta gälla tills parterna ingått ett nytt avtal.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1Republiken Frankrike ska underrätta Furstendömet Monaco om behovet av att snarast möjligt ändra det gällande monetära avtalet mellan Frankrike, på Europeiska unionens vägnar, och Monaco samt erbjuda omförhandling av relevanta bestämmelser i avtalet.Artikel 2Vid omförhandling av avtalet med Monaco ska unionen eftersträva följande ändringar:10.  Avtalet ska ingås mellan unionen, företrädd av Frankrike och Europeiska kommissionen, och Monaco.11.  Metoden för att fastställa taket för utgivning av euromynt i Monaco ska ses över. Det nya taket ska beräknas med hjälp av en metod som kombinerar en fast del, med syftet att undvika myntsamlares överdrivna spekulation i Monacomynt genom att tillfredsställa efterfrågan på denna marknad, och en rörlig del, beräknad som den genomsnittliga myntutgivningen per capita i Frankrike år n-1 multiplicerad med antalet invånare i Monaco. Utan att det påverkar utgivningen av samlarmynt, ska avtalet fastställa att minimiandelen euromynt i Monaco som ska utges till ett nominellt värde ska uppgå till 80 %.12.  Europeiska unionens domstol ska utses som behörig att avgöra tvister som kan uppstå i samband med avtalets tillämpning. Om unionen eller Monaco anser att den andra parten inte har fullgjort en skyldighet enligt det monetära avtalet, får unionen eller Monaco föra ärendet vidare till domstolen. Domstolens dom ska vara bindande för parterna, som ska vidta de åtgärder som krävs för att efterleva domen inom en tidsfrist som fastställs i domen. Om unionen eller Monaco inte vidtar de åtgärder som krävs för att efterleva domen inom tidsfristen, får den andra parten omedelbart säga upp avtalet.13.  Det monetära avtalets form ska anpassas.Artikel 3Förhandlingarna med Monaco ska på unionens vägnar föras av Frankrike och kommissionen. ECB ska i full omfattning medverka vid förhandlingarna och ge samtycke inom sitt kompetensområde. Frankrike och kommissionen ska lägga fram avtalsutkastet för yttrande av ekonomiska och finansiella kommittén.Artikel 4Frankrike och kommissionen ska bemyndigas att ingå avtalet på unionens vägnar, om inte ekonomiska och finansiella kommittén eller ECB anser att avtalet bör föreläggas rådet.Detta beslut riktar sig till Republiken Frankrike, kommissionen och ECB.Utfärdat i Bryssel denPå rådets vägnarOrdförande [1] Rådets slutsatser om ”Gemensamma riktlinjer för utformningen av euromyntens nationella sidor och utgivningen av euromynt avsedda att sättas i omlopp”, 2 922:a mötet i rådet (Ekonomiska och finansiella frågor) den 10 februari 2009.[2] KOM(2009) 359 av den 14 juli 2009.[3] EUT C 28, 4.2.2010, s. 13.[4] EUT C , , s. .[5] EUT C , , s. .[6] KOM(2009) 359.


title: Rekommendation till rådets beslut om evenemanget Europeisk kulturhuvudstad år 2011

text:
Viktigt rättsligt meddelande

|

52007PC0636

	[pic] | EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION |Bryssel den 23.10.2007KOM(2007) 636 slutligRekommendation tillRÅDETS BESLUTom evenemanget Europeisk kulturhuvudstad år 2011(framlagt av kommissionen)MOTIVERINGI Europaparlamentets och rådets beslut 1622/2006/EG av den 24 oktober 2006 om att inrätta en gemenskapsåtgärd för evenemanget ”Europeisk kulturhuvudstad” för åren 2007 till 2019[1], fastställs förfarandet för att utse de europeiska kulturhuvudstäderna. Enligt artikel 2 i det beslutet ska två städer i två medlemsstater från och med 2009 och framåt utses till europeiska kulturhuvudstäder i den kronologiska ordning som anges i bilagan till beslutet.I enlighet med artikel 14 gäller nedanstående övergångsbestämmelser för nomineringen till europeiska kulturhuvudstäder för 2011.De berörda medlemsstaterna ska anmäla de städer som nominerats till Europaparlamentet, rådet, kommissionen och Regionkommittén senast fyra år innan evenemangets början.Kommissionen sammankallar en jury, som utarbetar en rapport om nomineringarna mot bakgrund av åtgärdens mål och karaktär. Juryn är sammansatt av ledande och oberoende personer som är experter på kulturområdet. Juryn lämnar sin rapport till kommissionen, Europaparlamentet och rådet.Europaparlamentet får, senast tre månader efter det att den mottagit rapporten, överlämna ett yttrande om nomineringarna till kommissionen.Kommissionen utfärdar en rekommendation med beaktande av juryns rapport, och på grundval av denna utser rådet officiellt städerna i fråga till europeiska kulturhuvudstäder för det år nomineringen gäller.I enlighet med artikel 2 och bilagan anmälde Finland och Estland före utgången av 2006 städerna Åbo respektive Tallinn som kandidater för 2011.Juryn möttes den 4 juni 2007 för att granska nomineringarna. I samband med denna granskning hördes företrädare från kandidatstäderna. Juryn lade fram sin rapport för kommissionen den 11 juni 2007. På juryns begäran vidarebefordrade kommissionen rapporten till övriga institutioner.Efter en övergripande utvärdering av ansökningarna beslutade juryn – samtidigt som den föreslog en del förbättringar – i samförstånd att rekommendera EU:s institutioner att utse Tallinn och Åbo till europeiska kulturhuvudstäder för 2011.Som uppföljning till juryns rapport sände Europaparlamentets utskott för kultur och utbildning den 13 september en skrivelse till GD Utbildning och kultur där man tog upp relevanta aspekter av det åsiktsutbyte som utskottet haft i frågan. Kommissionen förelägger därför, i enlighet med artikel 14 i beslut 1622/2006/EG, rådet den bifogade rekommendationen att officiellt utse Åbo och Tallinn till europeiska kulturhuvudstäder år 2011.Rekommendation tillRÅDETS BESLUTom evenemanget Europeisk kulturhuvudstad år 2011EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR BESLUTAT FÖLJANDEmed beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,med beaktande av Europaparlamentets och rådets beslut 1622/2006/EG om att inrätta en gemenskapsåtgärd för evenemanget ”Europeisk kulturhuvudstad” för åren 2007 till 2019[2], särskilt artikel 14,med beaktande av juryns rapport från september 2007 som lagts fram för kommissionen, Europaparlamentet och rådet i enlighet med artikel 14.2 i beslut 1622/2006/EG,med beaktande av att kriterierna i artikel 14.3 i beslut 1622/2006/EG uppfylls i sin helhet, ochmed beaktande av kommissionens rekommendation av den  2007.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1Åbo och Tallinn utses härmed till ”Europeisk kulturhuvudstad 2011” i enlighet med artikel 14 i beslut 1622/2006/EG.Artikel 2Båda städerna ska vidta alla åtgärder som krävs för att säkerställa att artikel 3 i beslut 1622/2006/EG genomförs på ett effektivt sätt.Utfärdat i Bryssel den […]På rådets vägnarOrdförande […] [1] EUT L 304, 3.11.2006, s. 1.[2] EUT L 304, 3.11.2006, s. 1.


title: Rekommendation till rådets beslut om fastställande enligt artikel 104.8 i EG-fördraget av att Tyskland inte vidtagit tillräckliga åtgärder som svar på rådets rekommendationer enligt artikel 104.7 i fördraget

text: ---pagebreak---  ---pagebreak---  ---pagebreak---  ---pagebreak---  ---pagebreak---  ---pagebreak---


title: Rekommendation till RÅDETS BESLUT om godkännande av att inleda förhandlingar om ett avtal mellan Europeiska unionen och Republiken Azerbajdzjan om ett regelverk för SOCAR: s kontroll över DESFA

text:
                             RESTREINT UE

                      EUROPEISKA
                      KOMMISSIONEN

                                             Bryssel den 12.2.2014
                                             COM(2014) 68 final

                               Rekommendation till

                               RÅDETS BESLUT

om godkännande av att inleda förhandlingar om ett avtal mellan Europeiska unionen
 och Republiken Azerbajdzjan om ett regelverk för SOCAR:s kontroll över DESFA

                                                           DECLASSIFIE
                                                           | e 29 JUIN 2015
                                                                 • ·*   ·   _   «

                              RESTREINT UE
 ---pagebreak---                                        RESTREINT UE

                                         Rekommendation till

                                         RÅDETS BESLUT

 om godkännande av att inleda förhandlingar om ett avtal mellan Europeiska unionen
  och Republiken Azerbajdzjan om ett regelverk för SOCAR:s kontroll över DESFA

                                            MOTIVERING
1.     BAKGRUND TILL REKOMMENDATIONEN
1.1    Omedelbart skäl till föreliggande rekommendation
Inom ramen för omstruktureringsplanen för Grekland privatiserar Hellenic Republic Asset
Development Fund (nedan kallad HRADF) vissa tillgångar som för närvarande ägs av
Republiken Grekland (nedan kallad Grekland). Tillgångarna utgörs av de aktier som
Grekland, genom HRDAF, för närvarande äger i Hellenic Gas Transmission System Operator
S.A. (nedan kallat DESFA), som är Greklands systemansvariga för gasöverföringssystemet.
HRDAF har till anbudsgivare på DESFA valt Azerbajdzjans statliga oljebolag (nedan kallat
SOCAR), som är etablerat i Azerbajdzjan och kontrolleras av Republiken Azerbajdzjan (nedan
kallad Azerbajdzjan). HRADF och SOCAR avser att ingå ett köpeavtal, varigenom SOCAR,
om och när alla förutgående villkor är uppfyllda1, kommer att förvärva 66 % av aktiekapitalet
och rösträtterna i DESFA i och med att köpeavtalet ingås. Också i fråga om de rättigheter som
tillfaller Grekland enligt det aktieägaravtal som kommer att ingås mellan SOCAR och
Grekland får SOCAR ensamt kontrollen över DESFA när köpeavtalet ingåtts.
1.2    Nuvarande regelverk
Europaparlamentets och rådets direktiv 2009/73/EG om gemensamma regler för den inre
marknaden för naturgas och upphävande av direktiv 2003/55/EG2 (nedan kallat direktiv
2009/73/EG) innehåller gemensamma regler för den inre marknaden för naturgas. I det
direktivet fastställs kort sagt regelverket för en fullständig liberalisering av EU:s
gasmarknader, särskilt på områdena produktion och leverans av gas. I direktivet fastställs
också gemensamma regler för vissa delar av värdekedjan som inte libéraliserais, för att se till
att företag inom de liberaliserade delarna av marknaden konkurrerar på lika villkor. Bland
dessa regler återfinns de gemensamma regler som gäller vissa typer av gasinfrastruktur,
inbegripet gasöverföringssystem, samt deras ägare och systemansvariga, t.ex. DESFA.

        De förutgående villkoren omfattar godkända kontroller av företagskoncentrationer och certifiering i den
        mening som avses i artiklarna 10 och 11 i direktiv 2009/73/EG.
        EUT L 211,14. 8.2009, s. 94.

                                                                              DECLASSIFIE
                                                                              le 29 JUIN 2015

                                        RESTREINT UE
 ---pagebreak---                                    RESTREINT UE
De gemensamma reglerna om gasöverföringssystem innehåller en mekanism för åtskillnad i
enlighet med artikel 9 i direktiv 2009/73/EG, vars syfte är att försöka göra de systemansvariga
för gasöverföringssystemet oberoende av ägarintressen i tidigare eller senare led. För att
säkerställa efterlevnaden av de gemensamma regler som gäller de systemansvariga, innehåller
artikel 10 i direktiv 2009/73/EG ett s.k. certifieringsförfarande, som innebär att den nationella
tillsynsmyndigheten (nedan kallad tillsynsmyndigheten) verifierar att de systemansvariga
uppfyller kraven i artikel 9 i direktiv 2009/73/EG. Om de systemansvariga kontrolleras eller
kommer att kontrolleras av en eller flera personer från tredjeländer, gäller enligt artikel 11 i
direktiv 2009/73/EG att de systemansvariga, utöver att uppfylla kraven i artikel 9 i direktiv
2009/73/EG, under beviljandeförfarandet säkerställer att ett beviljande av certifiering inte
kommer att äventyra en tryggad energiförsörjning i den berörda medlemsstaten och
Europeiska unionen, samtidigt som hänsyn tas till bland annat de rättigheter och skyldigheter
som Europeiska unionen har enligt internationell rätt, även avtal som ingåtts med ett eller
flera tredjeländer, i vilka Europeiska unionen är part och som avser frågor om tryggad
energiförsörjning.
Kommission avger ett yttrande om det utkast till certifieringsbeslut som utarbetats av den
nationella tillsynsmyndigheten, vilken sedan fattar ett slutligt certifieringsbeslut, varefter den
systemansvarige för gasöverföringssystemet kan utses.

1.3      Tillämpningen av regelverket i föreliggande fall
I artikel 9 i direktiv 2009/73/EG fastställs de allmänna principerna om åtskillnad som innebär
att (juridiska) personer som utövar kontroll över ett överföringssystem inte samtidigt får utöva
direkt eller indirekt kontroll över företag som bedriver produktion eller leverans av gas eller
el. SOCAR är ett företag som bland annat producerar och levererar naturgas.

Enligt bestämmelserna i artikel 9 finns också en möjlighet att tillämpa alternativa
åtskillnadsmodeller, förutsatt att villkoren i artikel 9.8 är uppfyllda, vilket de är i fallet
DESFA. Sålunda uppfyller DESFA åtskillnadsvillkoren i kapitel IV i direktiv 2009/73/EG,
det vill säga att företaget planerar att tillämpa modellen med en oberoende systemansvarig för
överföring (även kallad ITO-modelleri). Tillämpningen av denna modell innebär att SOCAR,
trots att företaget bedriver produktion och leverans av gas, kan förvärva kontrollen över
DESFA, förutsatt att det under certifieringsförfarandet kan fastställas att SOCAR uppfyller
alla modellens villkor och fortsätter att göra det så länge som företaget äger DESFA.

 Enligt artikel 10.3 i direktiv 2009/73/EG ska de systemansvariga för överföringssystemet till
 tillsynsmyndigheten anmäla planerade transaktioner som kan komma att kräva en omprövning
 av deras efterlevnad av kraven i artikel 9 i direktivet. Sålunda kräver den planerade åtgärd
 som innebär att SOCAR förvärvar kontroll över DESFA en omprövning av huruvida DESFA
 uppfyller kraven, särskilt de villkor som gäller modellen med en oberoende systemansvarig
 för överföring.

                                                                       DECLASSIFIE
                                                                       le 29 JUIN 2015
                                                 3                                           - í

                                     RESTREINT UE
 ---pagebreak---                                     RESTREINT UE
SOCAR är etablerat i Azerbajdzjan, som också äger företaget. Enligt artikel 11 i direktiv
2009/73/EG ska tillsynsmyndigheten (artikel 11.4) och kommissionen (artikel 11.7) i fall som
detta bedöma två saker, dels om de systemansvariga uppfyller kraven i artikel 9, dels om
beviljandet av certifieringen innebär en risk för den berörda medlemsstatens och Europeiska
unionens energiförsörjning.

I artikel 11 fastsälls att tillsysnmyndigheten ska vägra certifiering om det inte har påvisats att
kontrollen som utförts av en eller flera personer från tredjeländer inte kommer att innebära
någon risk för den berörda medlemsstatens och Europeiska unionens tryggade
energiförsörjning. När denna fråga tas under beaktande ska tillsynsmyndigheten och
kommissionen ta hänsyn till Europeiska unionens rättigheter och skyldigheter med avseende
på detta tredjeland enligt internationell rätt, inbegripet varje avtal som ingåtts med ett eller
flera länder som Europeiska unionen är part i och som rör frågor om tryggad
energiförsörjning.

I skäl 22 i direktiv 2009/73/EG lämnas följande klargörande: "En tryggad energiförsörjning är
absolut nödvändig för den allmänna säkerheten och är därför till sin natur förknippad med en
effektivt fungerande inre marknad för gas och med en integration av medlemsstaternas
separata gasmarknader. [...] Fungerande öppna gasmarknader, och framför allt de nät och
andra tillgångar som är förknippade med gasförsörjningen, har en avgörande betydelse för den
allmänna säkerheten [...]. Personer från tredjeländer bör därför endast tillåtas kontrollera ett
överföringssystem eller en systemansvarig för överföringssystem, om de uppfyller de krav på
effektiv åtskillnad som tillämpas inom gemenskapen. Utan att det påverkar gemenskapens
internationella åtaganden anser gemenskapen att sektorn för överföringssystem för gas är
mycket viktig för gemenskapen och att ytterligare skyddsåtgärder därför behövs när det gäller
att upprätthålla en tryggad energiförsörjning till gemenskapen i syfte att förhindra hot mot den
 allmänna ordningen och den allmänna säkerheten i gemenskapen och unionsmedborgarnas
 välfärd. En trygg energiförsörjning till gemenskapen kräver i synnerhet en bedömning av
 nätdriftens oberoende, nivån på gemenskapens och enskilda medlemsstaters beroende av
 energiförsörjning från tredjeländer samt av hur både inhemsk och internationell handel och
 energiinvesteringar hanteras i ett visst tredjeland. Försörjningstryggheten bör därför bedömas
 mot bakgrund av de faktiska omständigheterna i varje enskilt fall samt de rättigheter och
 skyldigheter som uppkommer enligt internationell rätt, särskilt de internationella avtalen
 mellan gemenskapen och det berörda tredjelandet. Kommissionen uppmanas att vid behov
 lägga fram rekommendationer för förhandlingar om relevanta avtal med tredjeländer
 beträffande en trygg energiförsörjning till gemenskapen, eller ta med de nödvändiga frågorna
 i andra förhandlingar med dessa tredjeländer."

                                                                          DECLASSIFIE
                                                                          le 2 9 JUIN 2015

                                                 4

                                     RESTREINT UE
 ---pagebreak---                                       RESTREINT UE
För närvarande finns inget avtal mellan Azerbajdzjan å ena sidan och Europeiska unionen
eller Grekland å den andra om frågor som rör tryggad energiförsörjning.3

1.4     Problem att åtgärda med hjälp av det mellanstatliga avtalet
DESFA äger och driver både gasöverföringsnät i Grekland och nätens sammanlänkningar
med grannländer, bl.a. Turkiet och Bulgarien, samt LNG-terminalen på Revithoussa.
Dessutom är DESFA:s gasöverföringsnät redan projekterat för att sammanlänkas med annan
infrastruktur som är avgörande för transport av gas till såväl Grekland som andra EU-
medlemsstater och medlemmar av energigemenskapen, vilket blir möjligt i framtiden. I detta
sammanhang är det lämpligt att hänvisa till den projekterade transadriatiska ledningen som
kommer att sammanlänka DESFA:s gasöverföringsnät med Italien och Albanien. Den
kommer också att förstärka sammanlänkningen med såväl Turkiet som sammanlänkningar på
tidigare planeringsstadier, som exempelvis den mellan Grekland och Bulgarien, vilken
kommer att öka gasöverföringskapacitet från Grekland till Bulgarien. Dessa
sammanlänkningar påverkar inte bara de EU-medlemsstater och medlemmar av
energigemenskapen som är anslutna till DESFA-nätet, utan också de områden som redan
förses med eller kan förses med naturgas genom dessa länder, t.ex. EU-medlemsstaterna
Rumänien och Ungern, och medlemmar av energigemenskapen.

Därför spelar DESFA en avgörande roll för importen av gas till EU och gasens transport till
andra medlemmar av EU och energigemenskapen. Det är således fråga om en strategisk
tillgång som påverkar Europeiska unionens energiförsörjning.

Genom sin sammanlänkning med Turkiet är Grekland för närvarande den enda
inloppspunkten till EU för gas producerad i Azerbajdzjan, också gas som produceras av
SOCAR. Den planerade transadriatiska ledningen och tidigare sammanlänkningar på den
kommer avsevärt att öka de volymer av azerisk gas som kan importeras till EU. Dessutom
möjliggör DESFA-nätet import av gas också från andra källor, exempelvis rysk gas (genom
Bulgarien), LNG (via LNG-terminalen på Revithoussa) och i framtiden även gas från olika
källor som är tillgängliga i Italien (genom den transadriatiska ledningen, som kommer att
erbjuda omvänd kommersiell och fysisk cirkulation).

Medan reglerna om åtskillnad i direktiv 2009/73/EG torde säkerställa att överföringssystemet
drivs oberoende av de produktions- och leveransintressen som företräds av anknutna företag,
krävs det enligt regeln om tredjeländer att ytterligare ett test genomförs om en systemansvarig

        De rättsinstrument som för närvarande finns är i) ett avtal mellan Hellenska republiken och
        Azerbajdzjans regering om främjande och ömsesidigt skydd av investeringar (undertecknat den 21 juni
        2004, ikraftträdande den 3 september 2006) och ii) ett partnerskaps- och samarbetsavtal mellan
        Europeiska gemenskaperna å ena sidan och Azerbajdzjan å den andra (undertecknat den 18 maj 2004,
        ikraftträdande den 1 november 2005). Inget av dessa instrument täcker de frågor som omfattas av det
        mellanstatliga avtalet.

                                                                            DECLASSIFIE
                                                    5                        j e 29 JUIN 2015

                                       RESTREINT UE
 ---pagebreak---                                       RESTREINT UE
för överföringssystemet kontrolleras av en eller flera personer från tredjeländer. Testet ska
säkerställa en tryggad energiförsörjning i såväl medlemsstaten som EU.

I föreliggande fall skulle försörjningen bland annat kunna äventyras av följande:

(1)     Azerbajdzjan fattar beslut som, genom att de skapar rättsosäkerhet eller lagkonflikter
        mellan azerisk lag och EU-lagstiftningen, omöjliggör eller försvårar för SOCAR eller
        DESFA att uppfylla kraven både i tredje lagstiftningspaketet för EU:s inre marknad
        för gas och elektricitet4 (nedan kallat tredje lagstiftningspaketet) och i fördraget.
(2)      Det uppkommer rättsosäkerhet eller lagkonflikter av sådant slag att det försvårar eller
         omöjliggör det faktiska genomförandet av beslut som fattats av bland andra
         tillsynsmyndigheter och domstolar inom EU i fall av bristande efterlevnad.
(3)      Azerbajdzjan utövar sin äganderätt i SOCAR på ett sådant sätt att SOCAR eller
         DESFA agerar i motsats till kraven i tredje lagstiftningspaktetet, annan tillämplig
         EU-lag och skyldigheterna enligt fördraget.
(4)      Azerbajdzjan fattar, eller hotar att fatta, beslut som direkt eller indirekt undergräver
         genomförandet av EU-beslut rörande SOCAR eller DESFA, exempelvis åtgärder
         rörande leveranser av naturgas till EU eller villkoren för dessa.
1.5      Behovet av ett mellanstatligt avtal
Mot bakgrund av de tänkbara risker som identifierats ovan anses det nödvändigt att ingå ett
mellanstatligt avtal som medger att DESFA certifieras som tillsynsmyndighet, kontrollerad av
Azerbajdzjan genom SOCAR i enlighet med artikel 11 i direktiv 2009/73/EG. Det
mellanstatliga avtalet bör, med stöd i juridiskt bindande överenskommelser enligt
internationell rätt, säkerställa att DESFA:s slutliga ägare, Azerbajdzjan, både som suverän stat
och som ägare med rätt att utöva sin äganderätt i SOCAR, kommer att agera i fullständig
enlighet med EU:s regelverk.5

I nuvarande förslag till beslut i rådet eftersträvas åtgärder för att "upprätthålla en tryggad
energiförsörjning till gemenskapen i syfte att förhindra hot mot den allmänna ordningen och
den allmänna säkerheten i gemenskapen och unionsmedborgarnas välfärd."6 Följaktligen är
den föreslagna åtgärden ett försök att förhindra tänkbara negativa effekter av SOCAR:s
planerade förvärv av DESFA.

        Exempelvis krav som rör databehandling och skyddet av kritisk infrastruktur.
        I tillämplig mån kan liknande krav ställas på SOCAR som ett villkor för certifiering med stöd i annan
        lagstiftning.
        Skäl 22 i direktiv 2009/73/EG.

                                                                             DECLASSIFIE
                                                     6                       le 29 JUIN 2015

                                        RESTREINT UE
 ---pagebreak---                                     RESTREINT UE
2.      JURIDISKA ASPEKTER AV REKOMMENDATIONEN
2.1     Europeiska unionens behörighet att ingå mellanstatliga avtal
Det föreslagna avtalets ärende omfattas till fullo av interna gemensamma regler:

(1)     Direktiv 2009/73/EG ingår som en del i tredje lagstiftningspaketet. I direktivet
        fastställs gemensamma regler för gasmarknaderna i allmänhet och systemansvariga
        för gasöverföringssystemet i synnerhet.
         I direktiv 2009/73/EG fastställs de allmänna reglerna för driften av EU:s
         gasmarknader, inbegripet skyldigheten att tillhandahålla allmännyttiga tjänster,
         godkännande av marknadstillträde, åtskillnad mellan systemansvariga för
         gasöverföringssystemet och systemansvariga för distributionssystemet, ny
         infrastruktur, öppnande av marknaderna, tillsyn och rättigheter samt
         marknadsaktörernas       skyldigheter. Därutöver   fastställs  regelverket    för
         systemansvariga för distributionssystemet med avseende på åtskillnad, tredje parts
         tillträde och nätinvesteringar.
Vad gäller åtskillnaden av systemansvariga för gasöverföringssystemet, innehåller artiklarna
9, 14-16 och kapitel IV (artiklarna 17-23) i direktiv 2009/73/EG specifika villkor för
tillämpningen av reglerna om åtskillnad.
I artikel 10 i direktiv 2009/73/EG fastställs dessutom certifieringsförfarandet för att
säkerställa efterlevnaden av reglerna om åtskillnad. I artikel 11 föreskrivs ytterligare ett
förfarande som är tillämpligt om nätverkets ägare kommer från ett tredjeland och detta
förhållande framtvingar en bedömning av om certifieringen äventyrar försörjningstryggheten.
(2)      I artikel 8.6 i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 715/2009 av den 13
         juli 2009 om villkor för tillträde till naturgasöverföringsnäten och om upphävande av
         förordning (EG) nr 1775/2005 (nedan kallad gasförordningen)7 fastställs
         nätföreskrifter för ingående reglering, dels av flera            frågor som rör hur
         systemansvariga       för      gasöverföringssystemet      får     agera,  dels    av
         certifieringsförfarandet, närmare bestämt i artikel 3.
 (3)     I rådets direktiv 2008/114/EG av den 8 december 2008 om identifiering av, och
         klassificering som, europeisk kritisk infrastruktur och bedömning av behovet att
         stärka skyddet av denna8 (nedan kallat direktiv 2008/114) fastställs gemensamma
         bestämmelser om åtgärder för att skydda kritisk energiinfrastruktur.
 Det planerade mellanstatliga avtalets ärende omfattas av interna gemensamma regler. Dessa
 innehåller ett kriterium som ger Europeiska unionen exklusiv befogenhet att ingå

        EUT L211,14.8.2009, s. 6.
        EUT L 345, 23.12.2008, s. 75-82
                                                                  DECLASSINE
                                                                  le 2 9 JUIN 2015
                                               7

                                      RESTREINT UE
 ---pagebreak---                                            RESTREINT UE
     internationella avtal enligt artikel 3.2 i EUF-fördraget, vilket också tolkats genom EU-
     domstolens rättspraxis mot bakgrund av den europeiska överenskommelsen om
     arbetsförhållanden för fordonsbesättningar vid internationella vägtransporter9. Sålunda har
     Europeiska unionen exklusiv befogenhet att ingå ett mellanstatligt avtal med Azerbajdzjan i
     syfte att säkerställa att den senare parten kommer att agera både i sin egenskap av suverän stat
     och som ägare med rätt att utöva sin äganderätt i SOCAR i fullständig enlighet med EU:s
     regelverk för gasmarknader.

     Syftet med det föreslagna innehållet i det mellanstatliga avtalet är först och främst att EU:s
     regelverk tillämpas och genomförs på ett korrekt sätt inom EU. Följaktligen kan det betraktas
     som nödvändighet att ingå det internationella avtalet för att Europeiska unionen ska kunna
     utöva sina interna befogenheter, vilket motiveras ytterligare i artikel 3.2 i EUF-fördraget där
     Europeiska unionens exklusiva befogenhet att ingå internationella avtal fastställs.

     2.2      Det rekommenderade mellanstatliga avtalets innehåll
     Det mellanstatliga avtalet bör omfatta azerbajdzjanska garantier på följande punkter:

     (1)      SOCAR:s ägande i DESFA ska uteslutande regleras i EU-lag och grekisk lag.
     (2)      Azerbajdzjan ska godta de exklusiva befogenhet som tillkommer domstolarna inom
              EU i frågor som rör tillämpningen på DESFA av de regler om åtskillnad och andra
              lagstadgade rättigheter och skyldigheter som följer av grekisk lag och EU-lag.
     (3)      Azerbajdzjan får inte vidta några lagstiftningsåtgärder som påverkar SOCAR och
              inte heller utöva sådan kontroll i SOCAR som leder till att SOCAR eller DESFA inte
              fullgör sina skyldigheter enligt EU-lag, särskilt inte de skyldigheter som hänger
              samman med tillsynsmyndigheternas maktutövning, såsom den är definierad i EU-
              lag, för att övervaka och genomdriva DESFA:s och SOCAR:s lagstadgade
              skyldigheter.
     (4)      Azerbajdzjan kommer inte att göra, låta SOCAR göra eller försöka göra leverenaser
              av naturgas till EU, eller villkoren för dessa, avhängiga av frågor som rör
              tillämpningen av grekisk lag på DESFA.
     (5)       Azerbajdzjan kommer till fullo att efterleva och säkerställa fullständig efterlevnad av
               all EU-lag och grekisk lag som är tillämplig på DESFA, inbegripet såväl EU:s regler
               om den inre marknaden som EU-lagstiftning om databehandling och skydd av kritisk
               infrastruktur.

             Mål 22/70, Kommissionen mot rådet [1971] ECR 263, om den europeiska överenskommelsen om
             arbetsförhållanden för fordonsbesättningar vid internationella vägtransporter (AETR). Se även mål C-
             471/98, Kommissionen mot Belgien (Open Skies), yttrande 1/03 [2006] ECR 1150, om
             Luganokonventionen, punkterna 116 ff., mål C-45/07, Kommissionen mot Grekland, dom av den 12
             februari 2009, punkterna 16 och 17.

                                                                                ĐECLASSIFIE
SV                                                                                le 29 JUIN 2015                 SV
                                            RESTREINT UE
 ---pagebreak---                                 RESTREINT UE
3.      BUDGETKONSEKVENSER
De rekommenderade åtgärderna påverkar inte budgeten.

                                                       DECLASSIFIE
                                                       le 29 JUIN 2015

                                            9

                                 RESTREINT UE
 ---pagebreak---                                    RESTREINT UE

                                    Rekommendation till

                                     RÅDETS BESLUT

                                              om

 godkännande av att inleda förhandlingar om ett avtal mellan Europeiska unionen och
    Republiken Azerbajdzjan om ett regelverk för SOCAR:s kontroll över DESFA

EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA BESLUT,
med beaktande av Fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 218.3 och
4,
med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation, och
av följande skäl:
(1)      Republikens Azerbajdzjans statliga oljebolag (även kallat SOCAR), som är ett företag
         etablerat i Azerbajdzjan och kontrollerat av Azerbajdzjan, har för avsikt att förvärva
         kontrollen över Hellenic Gas Transmission System Operator S.A. (även kallat
         DESFA), som är Greklands systemansvariga för gasöverföringssystemet.
(2)      I artikel 11 i direktiv 73/2009 fastslås följande: i fall av övertagande av kontrollen
         ska det säkerställas, att om en eller flera personer från tredjeländer får kontroll över
         ett överföringssystem eller en systemansvarig för överföringssystem, kommer detta
         inte att äventyra en tryggad energiförsörjning till Europeiska unionen.
(3)      Fakta i föreliggande fall visar att i) nätet i den form som det drivs av DESFA utgör
         en strategisk tillgång som påverkar Europeiska unionens försörjningstrygghet på
         energiområdet, och att ii) Azerbajdzjan och SOCAR har strategiska intressen som
         inte nödvändigtvis ligger i linje med EU-lagstiftning som är tillämplig på
         gasöverföringsnät. Detta leder till betänkligheter avseende försörjningstryggheten på
         energiområdet som behöver skingras.
(4)      DESFA kommer, genom SOCAR, ytterst att kontrolleras av Azerbajdzjan, och därför
         är ett mellanstatligt avtal det lämpligaste rättsliga instrumentet för att skingra
         betänkligheterna i föreliggande fall.
(5)      Det mellanstatliga avtalets ärende omfattas till fullo av EU:s lagstiftning. Dessutom
         är det mellanstatliga avtalet nödvändigt för att Europeiska unionen ska kunna utöva
         sina interna befogenheter. Sålunda faller det under Europeiska unionens exklusiva
         befogenhet att sluta sådana mellanstatliga avtal.
(6)      Förhandlingar bör därför inledas i syfte att ingå ett mellanstatligt avtal mellan
         Europeiska unionen och Azerbajdzjan om ett regelverk för SOCAR:s kontroll över
         DESFA, som syftar till att säkerställa att det planerade förvärvet inte äventyrar en
         tryggad energiförsörjning till Europeiska unionen.
                                                                      DECLASSIFIE
                                                                      i e 29 JUIN 2015
                                               io                     №

                                    RESTREINT UE
 ---pagebreak---                                    RESTREINT UE

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

                                             Artikel 1
Kommission bemyndigas härmed att på Europeiska unionens vägnar förhandla om ett avtal
mellan Europeiska unionen och Azerbajdzjan med ett regelverk om SOCAR:s kontroll över
DESFA.

                                             Artikel 2
Förhandlingsdirektiven anges i bilagan.

                                             Artikel 3
Förhandlingarna ska föras i samråd med [to be inserted by the Council] i egenskap av särskild
kommitté.

                                             Artikel 4
Detta beslut riktar sig till kommissionen.

Utfärdat i Bryssel,

                                               På rådets vägnar
                                               [•••]
                                               Ordförande

                                                                  DECLASSIFIE
                                                                  le 29 JUIN 2015

                                                 11                     -ц,

                                    RESTREINT UE
 ---documentbreak---                               RESTREINT UE

                       EUROPEISKA
                       KOMMISSIONEN

                                              Bryssel den 12.2.2014
                                              COM(2014) 68 final

                                              ANNEX 1

                                     BILAGA

Rekommendation om RÅDETS BESLUT om godkännande av att inleda förhandlingar
om ett avtal mellan Europeiska unionen och Republiken Azerbajdzjan om ett regelverk
                         för SOCAR:s kontroll över DESFA

                                                        DECLASSIFIE
                                                       le 29 JUIN 2015

                               RESTREINT UE
 ---pagebreak---                                     RESTREINT UE
FÖRHANDLINGSDIREKTIV FÖR FÖRHANDLINGAR OM ETT AVTAL MELLAN EUROPEISKA
UNIONEN OCH REPUBLIKEN AZERBAJDZJAN OM ETT REGELVERK OM SOCAR:S KONTROLL
ÖVERDESFA

Avtalet ska säkerställa följande:

Att SOCAR:s och Republiken Azerbajdzjans kontroll över DESFA inte äventyrar en tryggad
energiförsörjning till Europeiska unionen, vilket ska ske genom säkerställande av att

(1)     EU-lagstiftning och grekisk lagstiftning som är tillämplig på såväl DESFA som detta
        företag i varje framtida förändrad form tillämpas till fullo, och
(2)     att lagstiftningen är till fullo genomförbar på DESFA, SOCAR och Republiken
        Azerbajdzjan.

                                                          declassifie
                                                          le 29 JUIN 2015

                                             1

                                    RESTREINT UE


Viktigt rättsligt meddelande

|

52007PC0839(01)

Rekommendation till rådets beslut om Bulgariens och Rumäniens anslutning till konventionen av den 23 juli 1990 om undanröjande av dubbelbeskattning vid justering av inkomst mellan företag i intressegemenskap  /* KOM/2007/0839 slutlig - CNS 2007/0283 */

	[pic] | EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION |Bryssel den 20.12.2007KOM(2007) 839 slutlig2007/0283 (CNS)Rekommendation tillRÅDETS BESLUTom Bulgariens och Rumäniens anslutning till konventionen av den 23 juli 1990 om undanröjande av dubbelbeskattning vid justering av inkomst mellan företag i intressegemenskapFörslag tillRÅDETS BESLUTom ändring av bilaga I till anslutningsakten för Bulgarien och Rumänien(framlagt av kommissionen)MOTIVERINGGenom 2005 års anslutningsakt för Bulgarien och Rumänien[1] infördes ett förenklat system för Bulgariens och Rumäniens anslutning till de konventioner (och protokoll) som medlemsstaterna ingått på grundval av artikel 34 (tidigare artikel K.3) i fördraget om Europeiska unionen eller artikel 293 i EG-fördraget. Det är inte längre nödvändigt att såsom tidigare förhandla fram och ingå särskilda protokoll om anslutning till dessa konventioner (vilket hade krävt ratificering av 27 stater). Enligt artikel 3.3 i anslutningsakten ska Bulgarien och Rumänien helt enkelt ansluta sig till dessa konventioner och protokoll i kraft av anslutningsakten.Enligt artikel 3.3 och 3.4 i anslutningsakten ska rådet anta ett beslut för att fastställa vilken dag dessa konventioner ska träda i kraft för Bulgarien och Rumänien och för att göra alla de anpassningar i konventionerna som krävs på grund av de två nya medlemsstaternas anslutning (vilket i alla händelser skulle omfatta antagandet av konventionerna på bulgariska och rumänska språken, så att dessa språkversioner äger samma giltighet). Rådet ska vidta åtgärder på rekommendation av rådet efter att ha hört Europaparlamentet.I bilaga I till anslutningsakten ingår en förteckning över de berörda konventionerna och protokollen.Förteckningen omfattar konvention 90/436/EEG av den 23 juli 1990 om undanröjande av dubbelbeskattning vid justering av inkomst mellan företag i intressegemenskap (den så kallade skiljedomskonventionen), konventionen av den 21 december 1995 om Österrikes, Finlands och Sveriges anslutning till skiljedomskonventionen och protokollet av den 25 maj 1999 om ändring av skiljedomskonventionen.Under tiden före Bulgariens och Rumäniens anslutning till Europeiska unionen undertecknade medlemsstaterna den 8 december 2004 en konvention om Tjeckiens, Estlands, Cyperns, Lettlands, Litauens, Ungerns, Maltas, Polens, Sloveniens och Slovakiens anslutning till skiljedomskonventionen.Det är därför lämpligt att besluta om Bulgariens och Rumäniens anslutning till skiljedomskonventionen i dess lydelse efter ändring genom konventionen av den 8 december 2004, och den konventionen bör därför läggas till i bilaga I till anslutningsakten. I enlighet med artikel 3.6 har kommissionen i detta syfte utarbetat ett förslag om att förteckningen borde kompletteras med konventionen av den 8 december 2004 om anslutning av tio nya medlemsstater till konvention 90/436/EEG.Syftet med kommissionens rekommendation till ett rådsbeslut är att i enlighet med artikel 3.4 i anslutningsakten göra de anpassningar som krävs på grund av Bulgariens och Rumäniens anslutning till ovannämnda konvention.2007/0283 (CNS)Rekommendation tillRÅDETS BESLUTom Bulgariens och Rumäniens anslutning till konventionen av den 23 juli 1990 om undanröjande av dubbelbeskattning vid justering av inkomst mellan företag i intressegemenskapEUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR BESLUTAT FÖLJANDEmed beaktande av fördraget om Europeiska unionen,med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,med beaktande av anslutningsakten för Bulgarien och Rumänien, särskilt artikel 3.4,med beaktande av kommissionens rekommendation[2],med beaktande av Europaparlamentets yttrande[3], ochav följande skäl:(1) Konvention 90/436/EEG av den 23 juli 1990 om undanröjande av dubbelbeskattning vid justering av inkomst mellan företag i intressegemenskap[4] (nedan kallad skiljedomskonventionen ) undertecknades i Bryssel den 23 juli 1990 och trädde i kraft den 1 januari 1995.(2) Skiljedomskonventionen ändrades genom ett protokoll[5] som undertecknades den 25 maj 1999 och som trädde i kraft den 1 november 2004.(3) Österrike, Finland och Sverige anslöt sig till skiljedomskonventionen genom en konvention[6] som undertecknades den 21 december 1995.(4) Tjeckien, Estland, Cypern, Lettland, Litauen, Ungern, Malta, Polen, Slovenien och Slovakien anslöt sig till skiljedomskonventionen genom en konvention[7] som undertecknades den 8 december 2004.(5) Enligt artikel 3.3 i 2005 års anslutningsakt ska Bulgarien och Rumänien ansluta sig till de konventioner och protokoll mellan medlemsstaterna som finns förtecknade i bilaga I till anslutningsakten, däribland skiljedomskonventionen. För Bulgariens och Rumäniens del ska de träda i kraft den dag som rådet fastställer.(6) I enlighet med artikel 3.4 i 2005 års anslutningsakt ska rådet vidta alla justeringar som föranleds av anslutningarna till dessa konventioner och protokoll.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1Skiljedomskonventionen ska ändras på följande sätt:(1) Artikel 2.2 a–y ska ersättas med följande:i) i Belgien:a) impôt des personnes physiques/personenbelastingb) impôt des sociétés/vennootschapsbelastingc) impôt des personnes morales/rechtspersonenbelastingd) impôt des non-résidents/belasting der niet-verblijfhouderse) taxe communale et la taxe d'agglomération additionnelles à l'impôt des personnes physiques/aanvullende gemeentebelasting en agglomeratiebelasting op de personenbelastingii) i Bulgarien:a) данък върху доходите на физическите лицаb) корпоративен данъкiii) i Tjeckien:a) daň z příjmů fyzických osobb) daň z příjmů právnických osobiv) i Danmark:a) indkomstskat til statenb) den kommunale indkomstskatc) den amtskommunale indkomstskatv) i Tyskland:a) Einkommensteuerb) Körperschaftsteuerc) Gewerbesteuer, i den utsträckning den är baserad på rörelsevinstervi) i Estland:a) tulumaksvii) i Grekland:a) foros eisodimatos fysikon prosoponb) foros eisodimatos nomikon prosoponc) eisfora yper ton epicheiriseon ydrefsis kai apochetefsisviii) i Spanien:a) Impuesto sobre la Renta de las Personas Físicasb) Impuesto sobre Sociedadesc) Impuesto sobre la Renta de no Residentesix) i Frankrike:a) impôt sur le revenub) impôt sur les sociétésx) i Irland:a) Income Taxb) Corporation Taxxi) i Italien:a) imposta sul reddito delle persone fisicheb) imposta sul reddito delle societàc) imposta regionale sulle attività produttivexii) i Cypern:a) Φόρος Εισοδήματοςb) Έκτακτη Εισφορά για την Άμυνα της Δημοκρατίαςxiii) i Lettland:a) uzņēmumu ienākuma nodoklisb) iedzīvotāju ienākuma nodoklisxiv) i Litauen:a) Gyventojų pajamų mokestisb) Pelno mokestisxv) i Luxemburg:a) impôt sur le revenu des personnes physiquesb) impôt sur le revenu des collectivitésc) impôt commercial, i den utsträckning den är baserad på rörelsevinsterxvi) i Ungern:a) személyi jövedelemadób) társasági adóc) osztalékadóxvii) i Malta:a) taxxa fuq l-incomexviii) i Nederländerna:a) inkomstenbelastingb) vennootschapsbelastingxix) i Österrike:a) Einkommensteuerb) Körperschaftsteuerxx) i Polen:a) podatek dochodowy od osób fizycznychb) podatek dochodowy od osób prawnychxxi) i Portugal:a) imposto sobre o rendimento das pessoas singularesb) imposto sobre o rendimento das pessoas singularesc) derrama para os municípios sobre o imposto sobre o rendimento das pessoas colectivasxxii) i Rumänien:a) impozitul pe venitb) impozitul pe profitc) impozitul pe veniturile obținute din România de nerezidențixxiii) i Slovenien:a) dohodninab) davek od dobička pravnih osebxxiv) i Slovakien:a) daň z príjmov právnických osôbb) daň z príjmov fyzických osôbxxv) i Finland:a) valtion tuloverot/de statliga inkomstskatternab) yhteisöjen tulovero/inkomstskatten för samfundc) kunnallisvero/kommunalskattend) kirkollisvero/kyrkoskattene) korkotulon lähdevero/källskatten å ränteinkomstf) rajoitetusti verovelvollisen lähdevero/källskatten för begränsat skattskyldigxxvi) i Sverige:a) statlig inkomstskattb) kupongskattc) kommunal inkomstskattxxvii) i Förenade kungariket:a) Income Taxb) Corporation Tax(2) I artikel 3.1 ska följande strecksatser läggas till:-  i Bulgarien:Министъра на финансите или негов упълномощен представител,-  i Rumänien:Agenția Naționala de Administrare Fiscala.Artikel 2Skiljedomskonventionen, ändrad genom protokollet av den 25 maj 1999, konventionerna av den 21 december 1995 och av den 8 december 2004 samt det här beslutet, upprättad på bulgariska och rumänska och bifogad det här beslutet, ska vara giltig på samma villkor som de övriga språkversionerna av skiljedomskonventionen och protokollet.Artikel 3Skiljedomskonventionen, ändrad genom protokollet av den 25 maj 1999, konventionerna av den 21 december 1995 och av den 8 december 2004 samt det här beslutet, ska träda i kraft den 1 januari 2007 mellan Bulgarien, Rumänien och övriga medlemsstater för vilka skiljedomskonventionen gäller. Den träder i kraft mellan Bulgarien, Rumänien och var och en av de övriga medlemsstaterna, samma dag som den träder i kraft för den medlemsstaten.Artikel 4Detta beslut får verkan samma dag som det offentliggörs i Europeiska unionens officiella tidning .Utfärdat i Bryssel den […]På rådets vägnarOrdförande[…]BILAGAKonventionen om undanröjande av dubbelbeskattning vid justering av inkomst mellan företag i intressegemenskap, ändrad genom protokollet av den 25 maj 1999, konventionerna av den 21 december 1995 och av den 8 december 2004, på bulgariska och rumänska.Förslag tillRÅDETS BESLUTom ändring av bilaga I till anslutningsakten för Bulgarien och RumänienEUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR BESLUTAT FÖLJANDEmed beaktande av fördraget om Europeiska unionen,med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,med beaktande av anslutningsakten för Bulgarien och Rumänien, särskilt artikel 3.6,med beaktande av kommissionens förslag[8], ochav följande skäl:(1) Enligt artikel 3.3 i 2005 års anslutningsakt ska Bulgarien och Rumänien ansluta sig till de konventioner och protokoll mellan medlemsstaterna som finns förtecknade i dess bilaga I.(2) Under tiden före Bulgariens och Rumäniens anslutning till Europeiska unionen undertecknade medlemsstaterna den 8 december 2004 en konvention om Tjeckiens, Estlands, Cyperns, Lettlands, Litauens, Ungerns, Maltas, Polens, Sloveniens och Slovakiens anslutning till konventionen av den 23 juli 1990 om undanröjande av dubbelbeskattning vid justering av inkomst mellan företag i intressegemenskap[9] (nedan kallad skiljedomskonventionen ).(3) Det är lämpligt att besluta om Bulgariens och Rumäniens anslutning till skiljedomskonventionen i dess lydelse enligt ändring genom konventionen av den 8 december 2004. Den konventionen bör därför läggas till i bilaga I till 2005 års anslutningsakt.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1Bilaga I till 2005 års anslutningsakt ska ändras på följande sätt:I punkt 2 ska följande strecksats läggas till:” Konventionen av den 8 december 2004 om Republiken Tjeckiens, Republiken Estlands, Republiken Cyperns, Republiken Lettlands, Republiken Litauens, Republiken Ungerns, Republiken Maltas, Republiken Polens, Republiken Sloveniens och Republiken Slovakiens anslutning till konventionen om undanröjande av dubbelbeskattning vid justering av inkomst mellan företag i intressegemenskap (EUT C 160, 30.6.2005, s. 1). ”Artikel 2Detta beslut får verkan samma dag som det offentliggörs i Europeiska unionens officiella tidning .Utfärdat i Bryssel den […]På rådets vägnarOrdförande [1] EUT 21.6.2005, L 157, s. 203.[2] EUT C […], […], s. […].[3] EUT C […], […], s. […].[4] EGT L 225, 20. 8.1990, s. 10.[5] EGT C 202, 16.7.1999, s. 1.[6] EGT C 26, 31.1.1996, s. 1.[7] EUT C 160, 30.6.2005, s. 1.[8] EUT C […], […], s. […].[9] EGT L 225, 20. 8.1990, s. 10.


      EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION

                                    Bryssel den 01.07.1998
                                    KOM(1998) 412 slutlig

                   Rekommendation till

                    RÅDETS BESLUT

               beträffande växelkursfrågor
som har samband med CFA-francen och den komoriska francen

                (framlagt av kommissionen)
 ---pagebreak---  ---pagebreak---          Rekommendation till rådets beslut beträffande växelkursfrågor
        som har samband med CFA-francen och den komoriska francen

                                       MOTIVERING

Frankrike har slutit flera avtal beträffande växelkursfrågor med UEMOA (Union
économique et monétaire ouest-africaine - "Västafrikanska ekonomiska och monetära
unionen"), med CEMAC (Communauté économique et monétaire de l'Afrique
Centrale - "Centralafrikas ekonomiska och monetära gemenskap") och med
Komorerna1.

Förekomsten av en gemensam valuta i detta område, vilket är en följd av avtalen
mellan Frankrike och länderna i CFA-zonen, är ett viktigt komplement till
gemenskapens utvecklingspolitik. Det är i överensstämmelse med gemenskapens
ansträngningar att förstärka regionalt samarbete och tillväxt genom större inbördes
beroende och solidaritet, t.ex. i UEOMA. En gemensam valuta ökar därför
effektiviteten för det betydande stöd som gemenskapen ger till de deltagande
länderna, vare sig det sker i form av nationella vägledande program, stöd till
strukturanpassning eller regionalt stöd.

Bruket av en gemensam valuta är givetvis en monetär fråga. I detta specifika fall har
det dock en verklig utvecklingsaspekt genom att det kompletterar gemenskapens
utvecklingsstrategi, vilken syftar till att uppnå tillväxt, minskad fattigdom och
integrering i världsekonomin genom regional integrering.

Från och med den 1 januari 1999 kommer gemenskapen att ha den exklusiva
behörigheten i monetära frågor och växelkursfrågor för de medlemsstater som inför
euron. Eventuella avtal med tredje land beträffande monetära frågor eller
växelkursfrågor måste avspegla denna behörighetsfördelning. Gemenskapen måste
därför besluta omframtidenfördessa avtal. I detta syfte lägger kommissionen fram ett
utkast till rådsbeslut genom vilket Frankrike tillåts behålla de nuvarande avtal

       Convention de coopération monétaire du 23 novembre 1972 entre les Etats membres de la
       Banque des Etats de l'Afrique Centrale (BEAC) et la République française, (ändrat).
       Convention de compte d'opérations du 13 mars 1973 entre le ministre de l'Economie et des
       Finances de la République Française et le Président du Conseil de l'administration de la
       Banque des Etats de l'Afrique Centrale, (ändrat). Accord de coopération du 4 décembre 1973
       entre la République française et les Républiques membres de l'Union monétaire ouest-
       africaine, (ändrat). Convention de compte d'opérations du 4 décembre 1973 entre le ministre
       de l'Economie et des Finances de la République Française et le Président du conseil des
       ministres de l'Union monétaire ouest-africaine, (ändrat). Accord de coopération monétaire du
       23 novembre 1979 entre la République Française et la République fédérale islamique des
       Comores, (ändrat). Convention de compte d'opérations du 23 novembre 1979 entre le ministre
       de l'Economie et des Finances de la République Française et le ministre des Finances, de
       l'Economie et du Plan de la République fédérale des Comores, (ändrat).

                                                                                z
 ---pagebreak--- beträffande växelkursfrågor som har samband med CFA-francen (vilken ges ut av
Banque Centrale des Etats de l'Afrique de l'Ouest, "De västafrikanska staternas
centralbank", och av Banque des Etats de l'Afrique Centrale, "De centralafrikanska
staternas bank") och den komoriska francen (vilken ges ut av Banque Central des
Comores, "Kömorernas centralbank").

I.    Allmänt
I artikel 109.3 ifördragetföreskrivsatt "Om gemenskapen behöverföraförhandlingar
om avtal angående monetära frågor eller växelkursfrågor med en eller flera andra
stater eller internationella organisationer skall rådet, med avvikelse från artikel 228,
med kvalificerad majoritet på rekommendation av kommissionen och efter att ha hört
ECB besluta om en ordningförförhandlingarnaochförhur sådana avtal skall ingås."

Enligt de befintliga avtalen mellan Frankrike och UEMOA, CEMAC och Komorerna
råder det en fast växelkurs för CFA-francen och den komoriskafrancengentemot den
franskafrancen,vilken kommer att ersättas med euron från och med den 1 januari
1999.

Det är inte troligt att dessa avtal i någon betydande utsträckning kommer att påverka
euroområdets gemensamma penning- och valutapolitik. Garantin för CFA-francens
och den komoriskafrancenskonvertibilitet grundar sig på ett budgetåtagande från det
franskafinansministerietssida. Var och en av de banker som är part i avtalen (Banque
Centrale des Etats de l'Afrique de l'Ouest, Banque des Etats de l'Afrique Centrale och
Banque Central des Comores) har ett transaktionskonto hos det franska
finansministeriet, med en i princip obegränsad rätt till övertrassering för respektive
centralbank. Centralbankerna är samtidigt skyldiga att placera en stor del (i princip
minst 65 %) av sina valutatillgångar på transaktionskontot.

Frankrikes centralbank, som från och med den 1 januari 1999 kommer att vara en
integrerad del av Europeiska centralbankssystemet, har ingen skyldighet att garantera
konvertibiliteten för CFA-francen och den komoriska francen. Det bör därför inte
innebära ett hinder för EMU:s smidiga funktion om de nuvarande avtalen fortsätter att
vara i kraft.

II.   Kommentarer till artiklarna
Artikel 1

I denna artikel avspeglas det faktum att avtalen mellan Frankrike och UEMOA (Union
économique et monétaire ouest-africaine), CEMAC (Communauté économique et
monétaire de l'Afrique Centrale) och Komorerna beträffande växelkursfrågor omfattas
av gemenskapens behörighet från och med dagen för eurons införande. Genom denna
artikel tillåts Frankrike att fortsätta med de nuvarande avtalen.
 ---pagebreak--- Artikel 2
Enligt denna artikel skall Frankrike och de afrikanska signatärerna av avtalen
ensamma behålla ansvaret för tillämpningen av de avtal som ingåtts mellan Frankrike
och UEOMA, CEMAC och Komorerna. Artikeln behandlar inte ändringar av dessa
avtal.

Artikel 3
Enligt denna artikel skall Frankrike regelbundet informera kommissionen och
Ekonomiska ochfinansiellakommittén om tillämpningen av avtalen. Intervallen skall
vara sådana att varje utveckling som kan påverka den gemensamma penning- och
valutapolitiken rapporteras i god tid.

Vidförändringarav den fasta kursen mellan denfranskafrancenoch CF A-francen och
den komoriskafrancenskall Frankrike iförväginformera Ekonomiska och finansiella
kommittén.

Artikel 4
I artikel 4-5 fastställs regler för eventuella framtida ändringar av avtalen mellan
Frankrike, UEOMA, CEMAC och Komorerna. Det görs en distinktion mellan de
ändringar som förändrar avtalens karaktär eller räckvidd och de som inte gör det. I
artikel 4 behandlas ändringar av det sistnämnda slaget. I dessa fall får Frankrike avtala
om ändringar efter att ha informerat kommissionen och Ekonomiska och finansiella
kommittén.

Genom att delegera behörigheten till Frankrike att förhandla och avtala om sådana
ändringar av befintliga avtal använder sig rådet av sina befogenheter att besluta om
hurförhandlingoch ingående av avtal som rör monetära eller valutakurs regim frågor
skall gå till.

Artikel 5

I denna artikel behandlas sådana eventuella framtida ändringar av avtalen mellan
Frankrike, UEOMA, CEMAC och Komorerna som kan förändra de nuvarande
avtalens räckvidd eller karaktär.

Frankrike åläggs att överlämna sådana planer till kommissionen och Ekonomiska och
finansiella kommittén. Kommissionen skall överlämna en rekommendation till beslut
till rådet. I enlighet med artikel 109.3 kommer ECB att hörasförevarje rådsbeslut.

Alla ändringar utöver tekniskaförändringaroch som innebär enförändringav avtalens
karaktär eller räckvidd kommer därför att behöva godkännas av rådet. Detta gäller alla
förändringar beträffande vilka länder som är parter i avtalen och allaförändringarav
den princip om full konvertibilitet till en fast kurs mellan euron och CFA-francen och

                                                                                U
 ---pagebreak--- den komoriska francen som garanteras genom ett budgetåtagande från det franska
finansministeriet.

Artikel 6-7
Genom denna artikel tillses att beslutet, vilket riktar sig till Frankrike, kommer att
gälla från och med den första dagen för den tredje etappen av den ekonomiska och
monetära unionen, dvs. från och med den 1 januari 1999. Det är även den första dag
som artikel 109.3 är tillämplig.

                                                                                <
 ---pagebreak---                     Rekommendation till rådets beslut

         beträffande växelkursfrågor som har samband med CFA-francen

                                och den komoriska francen

EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR FATTAT DETTA BESLUT

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel
109.3 i detta,

med beaktande av kommissionens rekommendation,

med beaktande av Europeiska centralbankens yttrande, och

avföljandeskäl:

1)   Enligt rådets förordning (EG) nr 974/98 av den 3 maj 19981 kommer varje
     deltagande medlemsstats valuta från och med den 1 januari 1999 att ersättas med
     euron till omräkningskursen.

2)   Från och med samma dag kommer det att vara gemenskapen som är behörig i
     monetära och valutapolitiskafrågori de medlemsstater som inför euron.

3)   Det är rådet som kommer att fastställa lämpliga bestämmelser för förhandling och
     ingående av avtal som rör monetära eller valutakurs regim frågor.

4)   Frankrike har slutit flera avtal med UEMOA (Union économique et monétaire
     ouest-africaine), CEMAC (Communauté économique et monétaire de l'Afrique
     Centrale) och Komorerna i syfte att garantera konvertibilitet för CFA-francen och
     den komoriskafrancentill en fast kurs gentemot denfranskafrancen2.

       EGTL139, 11.5.1998, s. 1.

2      Convention de coopération monétaire du 23 novembre 1972 entre les Etats membres de la Banque
       des Etats de l'Afrique Centrale (BEAC) et la République française, (ändrat). Convention de
       compte d'opérations du 13 mars 1973 entre le ministre de l'Economie et des Finances de la

                                                                                G
 ---pagebreak--- 5)   Euron kommerfrånoch med den 1 januari 1999 att ersätta denfranskafrancen.

6)   Konvertibiliteten för CFA-francen och den komoriskafrancengaranteras genom ett
     budgetåtagande från de franska myndigheterna. De franska myndigheterna har
     försäkrat att avtalen med UEOMA, CEMAC och Komorerna inte har några
     väsentligafinansiellakonsekvenser för Frankrike.

7)   Det är inte troligt att dessa avtal i någon betydande utsträckning kommer att
     påverka euroområdets gemensamma penning- och valutapolitik. Det är inte heller
     troligt att avtalen som de för närvarande ser ut och tillämpas kommer att innebära
     ett hinder för Ekonomiska och monetära unionens smidiga funktion.

8)   Frankrike och de afrikanska signatärema av avtalen vill fortsätta med de nuvarande
     avtalen efter det att euron ersatt denfranskafrancen.Det är lämpligt att Frankrike
     får fortsätta med de nuvarande avtalen efter det att euron ersatt denfranskafrancen
     och att Frankrike och de afrikanska signatärema av avtalen ensamma har ansvaret
     för tillämpningen av dem.

9)   Det är nödvändigt att gemenskapen regelbundet informeras om tillämpningen och
     planerade ändringar av avtalen.

10) Det är nödvändigt att de behöriga gemenskapsorganen är införstådda innan
    eventuella ändringar görs av de nuvarande avtalens karaktär eller räckvidd. Detta
    gäller vilka länder som omfattas av avtalen samt principen om full konvertibilitet
    till en fast växelkurs mellan euron och CFA-francen och den komoriska francen,
    varvid konvertibiliteten garanteras genom ett budgetåtagande från det franska
    finansministeriet.

11) Medlemsstaterna får ingå internationella avtal, utan att det påverkar gemenskapens
    behörighet och gemenskapens avtal beträffande den ekonomiska och monetära
    unionen.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

                                           Artikel 1

      République Française et le Président du Conseil de l'administration de la Banque des Etats de
      l'Afrique Centrale, (ändrat). Accord de coopération du 4 décembre 1973 entre la République
      française et les Républiques membres de l'Union monétaire ouest-africaine, (ändrat). Convention
      de compte d'opérations du 4 décembre 1973 entre le ministre de l'Economie et des Finances de la
      République Française et le Président du conseil des ministres de l'Union monétaire ouest-
      africaine, (ändrat). Accord de coopération monétaire du 23 novembre 1979 entre la République
      Française et la République fédérale islamique des Comores, (ändrat). Convention de compte
      d'opérations du 23 novembre 1979 entre le ministre de l'Economie et des Finances de la
      République Française et le ministre des Finances, de l'Economie et du Plan de la République
      fédérale des Comores, (ändrat).
 ---pagebreak--- Frankrike får fortsätta med sina nuvarande avtal beträffande växelkursfrågor med
UEMOA (Union économique et monétaire ouest-africaine), CEMAC (Communauté
économique et monétaire de l'Afrique Centrale) och Komorerna efter det att euron ersatt
denfranskafrancen.

                                         Artikel 2
Frankrike och de afrikanska signatärerna av avtalen skall ensamma behålla ansvaret för
tillämpningen av dessa avtal.

                                         Artikel 3
Frankrike skall regelbundet informera kommissionen, Europeiska centralbanken och
Ekonomiska och finansiella kommittén om tillämpningen av avtalen. De franska
myndigheterna skall informera Ekonomiska ochfinansiellakommitténföreförändringar
av den fasta kursen mellan euron och CFA-francen eller den komoriska francen.

                                         Artikel 4
Frankrike får förhandla och avtala om ändringar av de nuvarande avtalen i den mån det
inte innebär förändringar av avtalens karaktär eller räckvidd. Frankrike skall i förväg
informera kommissionen och Ekonomiska och finansiella kommittén om sådana
ändringar.

                                         Artikel 5

Frankrike skall överlämna alla eventuella planer på att ändra avtalens karaktär eller
räckvidd till kommissionen och Ekonomiska och finansiella kommittén. Sådana planer
fordrar rådets godkännande på grundval av en rekommendation från kommissionen och
efter det att ECB hörts.

                                         Artikel 6
Detta beslut gäller från och med den 1 januari 1999.

                                         Artikel 7

Detta beslut riktar sig till Republiken Frankrike.

Utfärdat i Bryssel                                                   På rådets vägnar
                                                 8
                                                                          Ordförande
 ---pagebreak---                                                                     ISSN 1024-4506

                                                        KOM(98) 412 slutlig

                                               DOKUMENT

SV                                                                  09 06 11

                                     Katalognummer : CB-CO-98-431-SV-C

                                                               ISBN 92-78-37883-6

Byrån för Europeiska gemenskapernas officiella publikationer
L-2985 Luxemburg

                                          \


               EUROPEISKA KOMMISSIONEN
            Bryssel den 18.2.2016
            COM(2016) 66 final
            Rekommendation till
            RÅDETS BESLUT
            om godkännande av ingåendet, av Europeiska kommissionen på Europeiska atomenergigemenskapens vägnar, av protokollet till avtalet om partnerskap och samarbete mellan Europeiska gemenskaperna och deras medlemsstater, å ena sidan, och Turkmenistan, å andra sidan, med anledning av Republiken Bulgariens, Republiken Tjeckiens, Republiken Estlands, Republiken Kroatiens, Republiken Cyperns, Republiken Lettlands, Republiken Litauens, Ungerns, Republiken Maltas, Republiken Polens, Rumäniens, Republiken Sloveniens och Republiken Slovakiens anslutning till Europeiska unionen

               MOTIVERING

               Åtföljande förslag utgör det rättsliga instrumentet för en rekommendation till rådets beslut om godkännande av ingåendet, av Europeiska kommissionen på Europeiska atomenergigemenskapens vägnar, av ett protokoll till avtalet om partnerskap och samarbete mellan Europeiska gemenskaperna och deras medlemsstater, å ena sidan, och Turkmenistan, å andra sidan, med anledning av Bulgariens, Tjeckiens, Estlands, Kroatiens, Cyperns, Lettlands, Litauens, Ungerns, Maltas, Polens, Rumäniens, Sloveniens och Slovakiens anslutning till Europeiska unionen.

               i) Rekommendation till rådets beslut om godkännande av ingåendet, av Europeiska kommissionen på Europeiska atomenergigemenskapens vägnar, av protokollet.

               Detta förslag läggs fram tillsammans med

               ii) ett förslag till rådets beslut om undertecknande av protokollet på Europeiska unionens och dess medlemsstaters vägnar,

               iii) ett förslag till rådets beslut om ingående av protokollet på Europeiska unionens och dess medlemsstaters vägnar.

               Enligt anslutningsakterna för Bulgarien, Tjeckien, Estland, Kroatien, Cypern, Lettland, Litauen, Ungern, Malta, Polen, Rumänien, Slovenien och Slovakien ska dessa länder ansluta sig till internationella avtal som undertecknats eller ingåtts av Europeiska unionen och dess medlemsstater genom ett protokoll till avtalen i fråga.

               Avtalet om partnerskap och samarbete mellan Europeiska gemenskaperna och deras medlemsstater, å ena sidan, och Turkmenistan, å andra sidan, nedan kallat avtalet, undertecknades i Bryssel den 25 maj 1998 (avtalet håller på att ratificeras och har ännu inte trätt i kraft).

               Genom det föreslagna protokollet blir Bulgarien, Tjeckien, Estland, Kroatien, Cypern, Lettland, Litauen, Ungern, Malta, Polen, Rumänien, Slovenien och Slovakien avtalsslutande parter i avtalet och åtar sig EU att tillhandahålla den giltiga versionen av avtalet på bulgariska, kroatiska, tjeckiska, danska, nederländska, engelska, estniska, finska, franska, tyska, grekiska, italienska, lettiska, litauiska, ungerska, maltesiska, polska, portugisiska, rumänska, slovakiska, slovenska, spanska och svenska språken.

               Kommissionen bedömer resultatet av förhandlingarna såsom tillfredsställande och uppmanar rådet att anta ett beslut om godkännande av ingåendet, av Europeiska kommissionen på Europeiska atomenergigemenskapens vägnar, av protokollet till avtalet om partnerskap och samarbete mellan Europeiska gemenskaperna och deras medlemsstater, å ena sidan, och Turkmenistan, å andra sidan, med anledning av Republiken Bulgariens, Republiken Tjeckiens, Republiken Estlands, Republiken Kroatiens, Republiken Cyperns, Republiken Lettlands, Republiken Litauens, Ungerns, Republiken Maltas, Republiken Polens, Rumäniens, Republiken Sloveniens och Republiken Slovakiens anslutning till Europeiska unionen.

               Rekommendation till

               RÅDETS BESLUT

               om godkännande av ingåendet, av Europeiska kommissionen på Europeiska atomenergigemenskapens vägnar, av protokollet till avtalet om partnerskap och samarbete mellan Europeiska gemenskaperna och deras medlemsstater, å ena sidan, och Turkmenistan, å andra sidan, med anledning av Republiken Bulgariens, Republiken Tjeckiens, Republiken Estlands, Republiken Kroatiens, Republiken Cyperns, Republiken Lettlands, Republiken Litauens, Ungerns, Republiken Maltas, Republiken Polens, Rumäniens, Republiken Sloveniens och Republiken Slovakiens anslutning till Europeiska unionen

               EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA BESLUT

               med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska atomenergigemenskapen, särskilt artikel 101 andra stycket,

               med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation, och

               av följande skäl:

               (1)I enlighet med artikel 6.2 i 2003 års anslutningsakt för Republiken Tjeckien, Republiken Estland, Republiken Cypern, Republiken Lettland, Republiken Litauen, Republiken Ungern, Republiken Malta, Republiken Polen, Republiken Slovenien och Republiken Slovakien, artikel 6.2 i 2005 års anslutningsakt för Republiken Bulgarien och Rumänien och artikel 6.2 i 2011 års anslutningsakt för Republiken Kroatien, ska anslutningen till avtalet om partnerskap och samarbete mellan Europeiska gemenskaperna och deras medlemsstater, å ena sidan, och Turkmenistan, å andra sidan (nedan kallat avtalet), godkännas genom ett protokoll till avtalet. Enligt artikel 6.2 i 2003, 2005 och 2011 års anslutningsakter ska ett förenklat förfarande tillämpas vid sådana anslutningar, genom att ett protokoll ingås mellan rådet – som därvid ska besluta enhälligt på medlemsstaternas vägnar – och de berörda tredjeländerna.

               (2)Den 8 december 2003 bemyndigade rådet kommissionen att med Turkmenistan och på gemenskapens och dess medlemsstaters vägnar förhandla fram ett protokoll till avtalet om partnerskap och samarbete mellan Europeiska gemenskaperna och deras medlemsstater, å ena sidan, och Turkmenistan, å andra sidan, med anledning av Tjeckiens, Estlands, Cyperns, Lettlands, Litauens, Ungerns, Maltas, Polens, Sloveniens och Slovakiens anslutning till Europeiska unionen.

               (3)Den 23 oktober 2006 bemyndigade rådet kommissionen att med Turkmenistan och på gemenskapens och dess medlemsstaters vägnar förhandla fram ett protokoll till avtalet om partnerskap och samarbete mellan Europeiska gemenskaperna och deras medlemsstater, å ena sidan, och Turkmenistan, å andra sidan, med anledning av Bulgariens och Rumäniens anslutning till Europeiska unionen.

               (4)Den 14 september 2012 bemyndigade rådet kommissionen att inleda förhandlingar med berörda tredjeländer
                  1
                om anpassning av avtal som har undertecknats eller ingåtts av Europeiska unionen eller Europeiska unionen och dess medlemsstater med anledning av Kroatiens anslutning till Europeiska unionen.

               (5)Kommissionens ingående av protokollet bör godkännas när det gäller frågor som omfattas av Europeiska atomenergigemenskapens behörighet.

               (4)När det gäller frågor som omfattas av unionens och dess medlemsstaters behörighet gäller ett annat förfarande för undertecknande och ingående av protokollet.

               HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

               Enda artikel

               Härmed godkänns ingåendet, av Europeiska kommissionen på Europeiska atomenergigemenskapens vägnar, av protokollet till avtalet om partnerskap och samarbete mellan Europeiska gemenskaperna och deras medlemsstater, å ena sidan, och Turkmenistan, å andra sidan, med anledning av Republiken Bulgariens, Republiken Tjeckiens, Republiken Estlands, Republiken Kroatiens, Republiken Cyperns, Republiken Lettlands, Republiken Litauens, Ungerns, Republiken Maltas, Republiken Polens, Rumäniens, Republiken Sloveniens och Republiken Slovakiens anslutning till Europeiska unionen.

               Texten till protokollet åtföljer beslutet om undertecknande av protokollet.

               Utfärdat i Bryssel den

                     På rådets vägnar

                     Ordförande

                     (1)
                  Rådets beslut om bemyndigande att inleda förhandlingar om anpassning, med anledning av Republiken Kroatiens anslutning till Europeiska unionen, av avtal som har undertecknats eller ingåtts av Europeiska unionen eller Europeiska unionen och dess medlemsstater med ett eller flera tredjeländer eller internationella organisationer (rådets dok. 13351/12 LIMITED).


Avis juridique important

|

52001SC1742

Rekommendation till rådets beslut om gemenskapens deltagande i det tjugoförsta mötet i den ständiga kommittén för Bernkonventionen om skydd av europeiska vilda djur och växter samt deras naturliga miljö  /* SEK/2001/1742 slutlig */

Rekommendation till RÅDETS BESLUT om gemenskapens deltagande i det tjugoförsta mötet i den ständiga kommittén för Bernkonventionen om skydd av europeiska vilda djur och växter samt deras naturliga miljö(framlagt av kommissionen)I. MOTIVERINGBernkonventionen syftar till att bevara europeiska vilda djur och växter samt deras naturliga miljö. Denna målsättning ligger i linje med artikel 174 i EG-fördraget där det föreskrivs att miljön skall bevaras, skyddas och förbättras.Gemenskapen antog denna konvention genom rådets beslut 82/72/EEG [1].[1]  EGT L 38, 10.2.1982.Det tjugoförsta mötet i den ständiga kommittén för Bernkonventionen äger rum den 26-30 november 2001 i Strasbourg.Kommissionen kommer att förhandla med medlemsstaterna under detta möte inom ramen för förhandlingsdirektiven.II. REKOMMENDATIONKommissionen rekommenderara) att rådet bemyndigar kommissionen att delta i förhandlingarna vid det tjugoförsta mötet i den ständiga kommittén för Bernkonventionen om skydd av europeiska vilda djur och växter samt deras naturliga miljö, som äger rum i Strasbourg den 26-30 november 2001,b) att kommissionen i enlighet med fördraget för dessa förhandlingar på Europeiska gemenskapens vägnar och att rådet utser en särskild kommitté för att biträda kommissionen med denna uppgift,c) att kommissionen och medlemsstaterna, i den utsträckning de beslut som skall fattas faller under medlemsstaternas behörighet, genom ett nära samarbete under förhandlingarna säkerställer att gemenskapens internationella representation är enig,d) att rådet antar de bifogade förhandlingsdirektiven.BILAGAFÖRHANDLINGSDIREKTIV1. Kommissionen skall sörja för att den ständiga kommitténs beslut överensstämmer med den berörda gemenskapslagstiftningen.2. Kommissionen skall redovisa förhandlingsresultaten för rådet och, i förekommande fall, de problem som uppkommer under förhandlingarna.


Avis juridique important

|

52002SC0152

Rekommendation till rådets beslut om bemyndigande för kommissionen att föra förhandlingar om en konvention mellan EG och FN:s hjälporganisation för palestinaflyktingar (UNRWA) beträffande gemenskapens bidrag till UNRWA:s budget för perioden 2002-2005  /* SEK/2002/0152 slutlig */

Rekommendation till RÅDETS BESLUT om bemyndigande för kommissionen att föra förhandlingar om en konvention mellan EG och FN:s hjälporganisation för palestinaflyktingar (UNRWA) beträffande gemenskapens bidrag till UNRWA:s budget för perioden 2002-2005(framlagt av kommissionen)SAMMANFATTNINGKommissionen rekommenderar med detta meddelande rådet att bemyndiga kommissionen att föra förhandlingar om en förnyelse av konventionen mellan EG och FN:s hjälporganisation för palestinaflyktingar (UNRWA) till perioden 2002--2005.Genom en sådan konvention skulle EG:s bidrag till organisationens ordinarie budget under denna period fastställas i förväg och gemenskapens bidrag till dess budget för livsmedelsbistånd kunna fastställas årligen efter årliga diskussioner mellan tjänstemän från de respektive organisationerna och flyktingbefolkningens årligen fastställda behov.Meddelandet innehåller en motivering med en uppdelning av de sannolika kostnaderna och ett förslag till åtgärder.MOTIVERING1. INLEDNINGFN:s hjälporganisation för palestinaflyktingar (UNRWA) har kontaktat kommissionen i syfte att inleda förhandlingar om en elfte konvention mellan Europeiska gemenskapen och UNRWA för perioden 2002--2005. Sonderande överläggningar ägde rum vid möten mellan företrädare för UNRWA och kommissionen (GD Yttre förbindelser) den 1 mars och den 14 oktober 2001.EG och UNRWA har sedan 1972 undertecknat tio konventioner [1] som reglerar EG:s bidrag till organisationens ordinarie budget och till budgeten för livsmedelsbistånd. I varje konvention[1]  EEG-UNRWA-konvention 1972-74, EGT L 304, 31.12.1972, s. 24. EEG-UNRWA-konvention 1975-78, EGT L 203, 28.7.1976, s. 40. EEG-UNRWA-konvention 1979-80, EGT L 108, 26.4.1980, s. 56. EEG-UNRWA-konvention 1981-83, EGT L 392, 31.12.1981, s. 3-6. EEG-UNRWA-konvention 1984-86, EGT L 188, 16.7.1984, s. 18-19. EEG-UNRWA-konvention 1987-89, EGT L 136, 26.5.1987, s. 43. EEG-UNRWA-konvention 1990-92, EGT L 118, 9.5.1990, s. 36. EEG-UNRWA-konvention 1993-95, EGT L 9/16, 13.1.1994. EG-UNRWA-konvention 1996-98, EGT L 282, 1.11.1996, s. 69-71. EG-UNRWA-konvention 1999-2001, EGT L 261, 7.10.1999.* har bidraget till den ordinarie budgeten (programmen för utbildning, hälsa samt bistånd och sociala tjänster) för de kommande tre åren fastställts, och* utrymme getts för en årlig förhandling om bidraget till budgeten för livsmedelsbistånd.I enlighet med UNRWA:s tvåårsbudget och rekommendationen från kommissionens revisorer skall den nya konventionen omfatta en period av fyra år och genomföras genom två avtal på vartdera två år med årliga budgetanslag på grundval av 1999 års avtal mellan FN och Europeiska gemenskapen om principerna för gemenskapens finansiering eller samfinansiering av program och projekt som förvaltas av FN.Vid utarbetandet av bidragsavtalen kommer kommissionen att ta hänsyn till den utvärdering som den gjort under 1999 och 2001, särskilt när det gäller internationellt accepterade redovisnings- och revisionsnormer.De anslag som föreslås i den nya konventionen är avsedda att bidra till finansieringen av UNRWA:s ordinarie program för cirka 3,9 miljoner palestinska flyktingar inom de fem områden som är föremål för åtgärderna, nämligen Jordanien, Syrien, Libanon, Västbanken och Gazaremsan. De skulle också ge utrymme för den årliga förhandlingen om gemenskapens bidrag till programmet för livsmedelsbistånd. UNRWA äskar ett bidrag till sin allmänna budget (budgeten för de ordinarie programmen) på 55 miljoner euro för 2002 och därefter en årlig ökning på 5 % för vart och ett av de följande åren. Detta innebär 55 miljoner euro under 2002, 57,75 miljoner euro under 2003, 60 637 500 euro under 2004 och 63 669 375 euro under 2005. Denna indexeringsprincip har varit vägledande för EG:s bidrag också i de tidigare konventionerna. Till de ordinarie program som finansieras med medel från den allmänna budgeten hör UNRWA:s utbildningsprogram, hälsoprogram och program för bistånd och sociala tjänster.De bidrag som UNRWA äskar grundar sig på de bidrag som beviljades i den tionde konventionen med en ökning på 10 miljoner euro, detta utöver en indexering på 5 %, som svar på inflation, befolkningstillväxt, nya behov på grund av de nya långsiktiga krav som den aktuella krisen i Mellanöstern ställer på UNRWA och kravet att tillhandahålla nya tjänster.2. UNRWA:s verksamhet2.1. AllmäntFN:s hjälporganisation för palestinaflyktingar (UNRWA) bildades genom generalförsamlingens resolution 302 (IV) av den 8 december 1949 som en separat enhet inom FN. UNRWA har vid upprepade tillfällen fått sitt uppdrag förlängt, nu senast genom generalförsamlingens resolution 53/46 av den 3 december 1998.UNRWA:s mål är att främja flyktingarnas välfärd och att stärka flyktingsamhällets oberoende. Bärkraftiga och varaktiga program är nyckelbegrepp för verksamheten. UNRWA:s övergripande strategi är att fortsätta att tillhandahålla grundläggande utbildning, hälsa, bistånd och sociala tjänster.UNRWA har undan för undan anpassat sin roll och sina tjänster till flyktingarnas behov och till den föränderliga omvärld som organisationen verkar i. Den aktuella situationen i Mellanöstern har gett upphov till ett antal scenarier för UNRWA:s fortsatta arbete. Om oron fortsätter kommer UNRWA:s arbete att präglas av säkerhetsfrågor, försämrade ekonomiska villkor för flyktingarna och begränsningar i flödena av varor, tjänster och personer. Om fredssamtalen återupptas och mynnar ut i en lösning kan det hända att organisationen ombes åta sig nya uppgifter eller lämna ifrån sig en del av eller alla sina uppgifter.Under de senaste åren har man bland flyktingarna och i regionen som helhet kunnat konstatera en ökad oro över nedskärningarna i UNRWA:s tjänster (200 US-dollar per capita under 1970-talet jämfört med 70 US-dollar under 1990-talet). Återkommande brist på finansiering med åtstramningar och kostnadsnedskärningar som följd har lett till att programmen inte kunnat expandera i takt med flyktingbefolkningens tillväxt, att pågående programåtgärder fått skäras ned och att vissa åtgärder, som vanligtvis hade ingått i UNRWA:s ordinarie arbete, inte kunnat genomföras. Allvarligast är att dessa åtgärder lett till en ökning av antalet elever per klass i UNRWA:s skolor, av antalet patienter per anställd inom vården och i arbetsbördan för de socialarbetare som arbetar med de fattigaste flyktingarna.Organisationens förmåga att tillhandahålla tjänster är helt och hållet beroende av att den varje år erhåller tillräckligt med frivilliga bidrag. Konventionen syftar därför till att hjälpa UNRWA att säkra den finansiella bas som krävs för en hållbar och kostnadseffektiv verksamhet utan åtstramningar och andra kostnadsbesparingar ad hoc och att garantera kvaliteten och nivån på de tjänster som tillhandahålls flyktingarna. Med tanke på stabiliteten i regionen får den nuvarande miniminivån på tjänsterna inte sjunka ytterligare.2.2. UtbildningsprogrammetGenom sitt utbildningsprogram tillhandahåller UNRWA utbildning för mer än 475 000 elever (en ökning på mer än 30 000 elever sedan den tionde konventionen trädde i kraft) i sina 639 grundskolor, förberedande skolor och sekundärskolor (sekundärskolor endast i Libanon). UNRWA tillhandahåller också mer än 6 000 lärlingar utbildning vid 8 yrkesutbildningscentrum och 3 fakulteter för lärarutbildning i Jordanien, Syrien, Libanon, på Västbanken och i Gaza. Utbildningsprogrammet har utvecklats i nära samarbete med UNESCO. Utbildningsprogrammets övergripande mål är att inom ramen för de läroplaner som föreskrivs av värdländerna och av den palestinska myndigheten tillhandahålla de palestinska flyktingarna allmän grundutbildning, lärarutbildning, yrkesutbildning och teknisk utbildning, så att deras utbildningsmöjligheter på alla nivåer inom utbildningssystemet förbättras.Utbildningsprogrammet står inför budgetbegränsningar till följd av nya krav från värdländernas myndigheter, t.ex. införandet av engelska för klass ett till fyra i Jordanien, och andra förändringar i de olika nationella läroplanerna. Utbildningsprogrammet har även att hantera en ovanligt stort tillflöde av elever, bl.a. på grund av de flyktingfamiljer som återvänt till Gaza och Västbanken sedan den palestinska myndigheten upprättades och vars barn flyttats till UNRWA-skolor från skolor på tidigare bostadsorter i arabländerna, skolor som inte tillhörde organisationen. Den palestinska myndigheten sänkte nyligen åldern för att börja första klass, vilket kommer att leda till en betydande ökning av det antal elever som kan skriva in sig på UNRWA:s skolor. Med tanke på de palestinska flyktingarnas mycket speciella situation i Libanon, har UNRWA infört sekundärskoleutbildning i flera delar av Libanon.Överbeläggningen fortsätter att prägla skolorna i alla fem områdena på grund av begränsade finansiella medel för anställning av lärare eller för nya skolor och klassrum. Budgetbegränsningarna har lett till en frysning av underhållet av skollokalerna. Många av skollokalerna är nu i behov av omfattande underhåll eller förbättringar. UNRWA måste byta ut möbler och utrustning på vissa skolor där möblerna och utrustningen på grund av överanvändning inte längre kan användas, huvudsakligen i skolor med dubbla skift.2.3. HälsoprogrammetUNRWA:s hälsoprogram är lokalt baserat med tyngdpunkt på primärvården och med ett mycket selektivt utnyttjande av sjukhusens tjänster. Primärvården tillhandahålls genom UNRWA:s 122 egna anläggningar. Sekundärvården tillhandahålls genom kontrakt med statliga och icke-statliga sjukhus eller partiell ersättning för behandlingskostnader. Två tredjedelar av flyktingbefolkningen utgörs av kvinnor i fruktbar ålder och barn under 15 år, varför mödra- och barnhälsovården, inbegripet familjeplanering, utgör ett prioriterat område. Stödet inom hela organisationen till primärvården i Gaza och familjeplaneringsprogrammet prioriterades i den tionde konventionen. Hälsoprogrammets övergripande strategiska policy kommer även i fortsättningen att vara att programmet skall inriktas på att upprätthålla den långsiktiga investering som uppnåtts inom primärvården, att höja kvaliteten på den grundläggande hälsovården för de palestinska flyktingarna och att anpassa hälsopolitiken och normerna för tjänsterna till värdlandets och den palestinska myndighetens normer. UNRWA strävar även efter att tillgodose behovet av en rimlig personalökning för att justera antalet anställda per invånare, som ligger långt under de aktuella nivåerna i alla värdländer och på den palestinska myndighetens område.UNRWA kommer att anta de nya utmaningar som följer av större förändringar i det demografiska mönstret och sjukdomsmönstret bland flyktingarna med ökad dödlighet i icke överförbara sjukdomar såsom hypertoni, diabetes mellitus, hjärtsjukdomar, cancer osv., vilket kräver en aktiv strategi för övervakning, förebyggande och hantering av dessa sjukdomar så att de höga kostnaderna för behandling av påföljande komplikationer/funktionshinder kan undvikas. Organisationen kommer att anpassa sin behandling av diabetespatienter till värdländernas läkemedelspolitik.2.4. Bistånd och sociala tjänsterUNRWA strävar efter att kunna tillhandahålla en miniminivå när det gäller mat och logi till flyktingarna, och organisationens biståndstjänster och sociala tjänster stöder de fattigaste flyktingfamiljerna, som inte kan tillgodose sina egna grundläggande behov. Programmet underlättar på längre sikt även den sociala och ekonomiska utvecklingen för flyktingarna och deras samhällen.Inom biståndstjänsterna organiseras direkt materiellt och ekonomiskt bistånd till de flyktingfamiljer som inte har någon vuxen man som är frisk nog för att förvärvsarbeta och som inte har några andra identifierbara sätt att skaffa sig en ekonomisk bas som räcker för att täcka mat, logi och andra grundläggande behov. Inom de sociala tjänsterna främjas flyktingarnas oberoende genom program för fattigdomsbekämpning och lokalt baserade, lokalt styrda institutioner och tjänster inom vilka man ägnar sig åt kvinnor och utveckling, rehabilitering och integrering av flyktingar med funktionshinder, ungdomsverksamhet och ledarskapsträning.3. Programmet för livsmedelsbiståndUNRWA begär att det i den nya konventionen skall ges möjlighet till en årlig förhandling om gemenskapens bidrag in natura och kontant till UNRWA:s program för livsmedelsbistånd och om dess bidrag in natura till programmet för kompletterande livsmedelstillförsel (som ingår i hälsoprogrammet).4. SlutsatsKommissionen har noterat de särskilda uppfordringarna från FN:s generalsekreterare och FN:s medlemsstaters arbetsgrupp för finansieringen av UNRWA om att fortsätta och öka gemenskapens stöd till UNRWA. Kommissionen konstaterar att givarna, däribland EU:s medlemsstater, stöder uppfattningen att det i givarnas bidrag till UNRWA bör tas hänsyn till de höjda krav som den aktuella krisen i Mellanöstern, den palestinska befolkningstillväxten och inflationen ställer på organisationen. Gemenskapens bidrag bör i alla händelser åtminstone nå en sådan nivå att en skälig nivå när det gäller tjänster till flyktingarna kan upprätthållas.Om någon av UNRWA:s funktioner överförs till den palestinska myndigheten under perioden 2002-2005, bör i förekommande fall gemenskapens bidrag till UNRWA i enlighet med konventionen justeras. Justeringar bör även kunna ske om UNRWA framför ytterligare äskanden. UNRWA föreslås innan konventionen löper ut underrätta gemenskapen om de planer som organisationen gör upp eller genomför när det gäller att eventuellt lämna ifrån sig några av eller alla sina funktioner.Kommissionen rekommenderar därför rådet att bemyndiga den att föra förhandlingar om en förnyelse av konventionen mellan Europeiska gemenskapen och FN:s hjälporganisation för palestinaflyktingar för en period av ytterligare fyra år, 2002--2005, i samråd med en särskild kommitté utsedd av rådet för att biträda kommissionen i denna uppgift och på grundval av bifogade direktiv.Utkast till direktiv för förhandlingar om en konvention mellan EG och FN:s hjälporganisation för palestinaflyktingar (UNRWA) beträffande gemenskapens bidrag till UNRWA:s budget för perioden 2002--2005.* Kommissionen kommer att föra förhandlingar om en förnyelse av den nuvarande EG--UNRWA-konventionen för perioden 2002-2005 i syfte att sluta bidragsavtal som täcker två cykler av UNRWA:s tvååriga budget (2002/2003 och 2004/2005).* Den nya konventionen kommer att möjliggöra årliga bidrag från gemenskapen till UNRWA:s allmänna budget. Den årliga förhandlingen om gemenskapens bidrag till UNRWA:s program för livsmedelsbistånd kommer att ske genom separata avtal som skall slutas i enlighet med tillämpliga förfaranden.* Gemenskapens bidrag genom tvåårsavtalen till UNRWA:s allmänna budget kommer - förutsatt att budgeten medger det - inte att överstiga 55 miljoner euro under 2002, 57,75 miljoner euro under 2003, 60 637 500 euro under 2004 och 63 669 375 euro under 2005.* Konventionen bör medge att de bidrag som fastställts genom den vid behov kan sänkas eller höjas genom avtal mellan de två parterna under konventionens löptid, vilka ingås genom skriftväxling mellan UNRWA och gemenskapen på gemenskapens vägnar.* I konventionen bör föreskrivas att UNRWA i vilket fall som helst och inte senare än ett år efter konventionens utgång bör meddela gemenskapen vilka planer organisationen har och tänker genomföra när det gäller att eventuellt lämna ifrån sig några av eller alla sina funktioner.* Bidragsavtal som vardera täcker en tvåårsperiod i överensstämmelse med UNRWA:s budgetcykel kommer att slutas på grundval av konventionen, med full respekt för bestämmelserna i avtalet av den 9 augusti 1999 mellan FN och Europeiska gemenskapen om principerna för gemenskapens finansiering eller samfinansiering av program och projekt som förvaltas av FN.FINANSIERINGSÖVERSIKT - BILAGA1. Berörda budgetposter i gemenskapens budgetBidrag till det ordinarie programmet: B7-421 (bistånd till FN:s hjälporganisation för palestinaflyktingar).2. Beskrivning av åtgärdenInledande av förhandlingar om en ny konvention mellan EG och UNRWA rörande gemenskapens bidrag till UNRWA:s allmänna budget.3. Rättslig grundArtikel 181 jämförd med artikel 300.3 i Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen.4. Budgetkonsekvenser4.1. Ordinarie program (allmänna budgeten)UNRWA äskar stöd till sina ordinarie program (allmänna budgeten) enligt följande:* 55 000 000 euro för 2002 (Obs: I budgetposten för UNRWA har summan 45 miljoner euro fastställts. Summan kommer dock att höjas till 55 miljoner euro förutsatt att budgeten medger det.).* 57 750 000 euro för 2003.* 60 637 500 euro för 2004.* 63 669 375 euro för 2005.Detta motsvarar ett totalt bidrag på 237 056 875 euro över fyraårsperioden, vilket dessutom innebär en årlig ökning i gemenskapens bidrag på 5 % eller en ökning på 10 miljoner euro från den tionde konventionens sista år till den elfte konventionens första år. Dessa bidrag kommer sannolikt att belasta budgetpost B7-421 (Bistånd till FN:s hjälporganisation för palestinaflyktingar).4.2. Bidrag till programmet för livsmedelsbiståndEnligt konventionen kommer det att föras separata förhandlingar om storleken på och innehållet i det årliga bidraget till UNRWA:s program för livsmedelsbistånd, och beslut kommer att fattas enligt förfarandet i förordning (EEG) nr 3972/86.UNRWA bedömer att behovet av bidrag från EG till programmet för livsmedelsbistånd för perioden 2002-2005 kommer att uppgå till 89,23 miljoner euro, varav 44,38 miljoner euro i kontanta bidrag och 44,85 miljoner euro in natura.4.3. Ökning av bidragVarje ökning av bidragen utöver de belopp som fastställts i denna konvention skall godkännas av budgetmyndigheten inom ramen för budgetplanen.