Avis juridique important

|

52001SC1181

Rekommendation till rådets beslut om tillstånd för kommissionen att i Europeiska gemenskapens namn inom de behöriga instanserna i Europarådet förhandla om ett förslag till konvention om information och samarbete på rättsområdet rörande informationssamhällets tjänster  /* KOM/2001/1181 slutlig */

Rekommendation till RÅDETS BESLUT om tillstånd för kommissionen att i Europeiska gemenskapens namn inom de behöriga instanserna i Europarådet förhandla om ett förslag till konvention om information och samarbete på rättsområdet rörande informationssamhällets tjänster(framlagt av kommissionen)MOTIVERING1. Europarådets ministerkommitté skall under år 2001 behandla och anta ett förslag till konvention om information och samarbete på rättsområdet rörande informationssamhällets tjänster, vilket inspirerats av direktiv 98/48 [1].[1]  Europaparlamentets och rådets direktiv 98/48/EG av den 20 juli 1998 om ändring av direktiv 98/34/EG om ett informationsförfarande beträffande tekniska standarder och föreskrifter. Efter denna ändring har Europaparlamentets och rådets direktiv 98/34/EG av den 22 juni 1998 fått namnet "Europaparlamentets och rådets direktiv om ett informationsförfarande beträffande tekniska standarder och föreskrifter och beträffande föreskrifter för informationssamhällets tjänster"2. I och med detta direktiv infördes genom utvidgning av tillämpningsområdet för direktiv 98/34 (om produkter) ett system med förhandsanmälan och administrativt samarbete mellan Europeiska unionens medlemsstater när det gäller förslag till nationella bestämmelser som särskilt rör informationssamhällets tjänster (d.v.s. tjänster som utförs på distans, på elektronisk väg och på individuell förfrågan). Detta direktiv, som trädde i kraft i augusti 1999, har hittills utgjort ett effektivt verktyg för förhandsinformation och dialog mellan förvaltningar på ett lagstiftningsområde (on-linetjänster) som befinner sig i full utveckling och som rör verksamheter av uttalat gränsöverskridande natur.3. Målet med Europarådets konvention är att - på grundval av den modell för öppenhet om bestämmelser som ges i direktiv 98/34, så som det ändras genom direktiv 98/48 rörande informationssamhällets tjänster - fastställa ett system för förhandsinformation och samarbete som är öppet för ett stort antal deltagande länder men som samtidigt är anpassat till Europarådets speciella förhållanden. Det system som skulle införas genom konventionen skulle i synnerhet vara mer flexibelt än det som inrättas genom EG-direktivet, eftersom den obligatoriska förhandsanmälan av förslag till bestämmelser inte skulle åtföljas av någon vänteperiod (blockering), trots att det rör samma område.4. Det skulle vara fördelaktigt för EG och dess medlemsstater att delta i en sådan konvention, eftersom det planerade systemet skulle ge dem möjlighet att regelbundet få information om förslag till bestämmelser som är under utarbetande i de andra länderna, och sedan i förekommande fall kunna avge observationer om sådana förslag som skulle kunna få allvarliga rättsliga och ekonomiska följder för on-lineverksamhet, särskilt när det gäller utövandet av grundläggande fri- och rättigheter (bl.a. för medborgare eller företag från gemenskapen som verkar i tredje land).5. Ett sådant deltagande skulle i praktiken stödja sig på det system som inrättades 1983 genom direktiv 83/189 (ändrat flera gånger och sedan kodifierat genom direktiv 98/34). Särskilt i syfte att i så stor utsträckning som möjligt förenkla EG:s interna förfaranden, skulle kommissionen skicka Europarådet de anmälningar rörande tjänster den enligt direktiv 98/34 redan får från varje medlemsstat och därefter vidarebefordrar till de 14 andra medlemsstaterna. Gemenskapen måste därför försäkra sig om att den framtida konventionens tillämpningsområde förblir detsamma som för direktiv 98/34 när det gäller nationella förslag till bestämmelser som särskilt rör informationssamhällets tjänster, just för att undvika att medlemsstaternas myndigheter påläggs extra anmälningsplikter förutom de som redan krävs i enlighet med direktiv 98/34, så som det ändras genom direktiv 98/48. Gemenskapen måste dessutom försäkra sig om att alla stater som deltar i konventionen anmäler förslag till bestämmelser som utarbetats på alla institutionella nivåer i de deltagande länderna - federalt eller regionalt - så att konventionens syfte kan genomföras fullt ut.REKOMMENDATION6. Rådet rekommenderas följaktligen att besluta- att ge kommissionen tillåtelse att inom Europarådet förhandla om ett förslag till Europeisk konvention om information och samarbete på rättsområdet rörande informationssamhällets tjänster. Kommissionen kommer att föra dessa förhandlingar i samråd med den särskilda kommitté som utsetts av rådet för att biträda kommissionen i denna uppgift i enlighet med bifogade förhandlingsdirektiv.- att ge kommissionen i uppdrag att handha koordinationen med medlemsstaterna på plats, för att säkerställa att gemenskapens förhandlingsposition blir så god som möjligt.BILAGA: FÖRHANDLINGSDIREKTIV1. Målet med förhandlingarna är att se till att det genom Europarådets konvention om information och samarbete på rättsområdet rörande informationssamhällets tjänster blir möjligt att inom nämnda område inrätta ett obligatoriskt system för förhandsanmälan av bestämmelser (utan vänteperiod) och ett system för regelbundet administrativt samarbete med tredje land som är inspirerat av direktiv 98/34, så som det ändras genom direktiv 98/48.2. Under diskussionerna inom Europarådet måste kommissionen särskilt försäkra sig om- att den framtida konventionens tillämpningsområde förblir detsamma som för direktiv 98/34, när det gäller nationella förslag till bestämmelser som särskilt rör informationssamhällets tjänster, särskilt i syfte att undvika att medlemsstaternas myndigheter påläggs extra anmälningsplikter förutom de som redan krävs i enlighet med direktiv 98/34, så som det ändras genom direktiv 98/48,- att konventionen tar full hänsyn till de särskilda förhållanden som gäller för Europeiska gemenskapen, och att den ger gemenskapen full möjlighet att som avtalspart delta i den beslutsprocess som fastställs i konventionen.FINANSIERINGSÖVERSIKT1. Åtgärdens beteckningRekommendation till rådets beslut att ge kommissionen tillstånd att förhandla om ett förslag till Europarådets konvention om information och rättsligt samarbete rörande informationssamhällets tjänster2. Berörda budgetposterA-110 Tjänstemän och tillfälligt anställd personal med tjänster enligt personalförteckningenA-50 Databehandling3. Rättslig grundArtikel 133 EG4. Beskrivning av åtgärden4.1. Allmänt målAvsikten med denna framtida konvention är att i Europarådet inrätta ett regelsystem som i stora drag är inspirerat av direktiv 98/48/EG, och som är avsett att skapa öppenhet när det gäller förslag på nationell nivå beträffande informationssamhällets tjänster.Tillämpningsområdet för direktiv 98/34/EG (om produkter) utvidgas i direktiv 98/48/EG, enligt vilket EG:s 15 medlemsstater måste förhandsanmäla alla förslag till bestämmelser som särskilt berör informationssamhällets tjänster (d.v.s. tjänster som utförs på distans, på elektronisk väg och på individuell förfrågan; det rör sig med andra ord om interaktiv on-lineverksamhet). Enligt direktivet inträder efter anmälan en vänteperiod (på minst 3 månader), under vilken det anmälda förslaget inte kan antas på nationell nivå.Det förfarande som Europarådet planerar att införa genom sitt förslag till konvention återskapar det system som redan finns på EG-nivå genom direktiv 98/48/EG beträffande informationssamhällets tjänster, på en större geografisk skala men med något mjukare regler (obligatorisk förhandsanmälan skall göras men någon tremånaders vänteperiod tillämpas inte).Kommissionen rekommenderar rådet att besluta om tillstånd för kommissionen att förhandla om denna konvention eftersom gemenskapens deltagande i ett sådant internationellt system för administrativt samarbete skulle ge betydande fördelar för kommissionen och de 15 medlemsstaterna i EG, i form av systematisk förhandsinformation om förslag till bestämmelser som håller på att utarbetas i tredje land beträffande informationssamhällets tjänster (och dessutom möjligheten att kunna kommentera de mottagna förslagen). Denna sektor befinner sig ju i full utveckling på lagstiftningsområdet och möjligheterna är dessutom stora att åtgärder inom området får verkningar utöver de nationella gränserna.4.2. Period som omfattas av åtgärden och bestämmelser om förnyelse eller förlängningI konventionen fastställs inte någon tidsgräns när det gäller dess tillämpning. Där anges däremot att det finns möjlighet att senare ändra konventionens tillämpningsområde.5. Klassificering av utgifter5.1. Icke-obligatoriska utgifter5.2. Icke-differentierade anslag6. Typ av utgifter100 %7. Budgetkonsekvenser7.1. Konsekvenser för antalet tjänster>Plats för tabell>Verksamheten med avsändande och mottagning av utkast till föreskrifter mellan kommissionen och Europarådets sekretariat kommer att ingå i förvaltningsarbetet enligt direktiv 98/34, som fungerat på EG-nivå sedan 1983.Rimligen torde antalet utkast från tredje land uppgå till omkring 60 per år.GD Näringsliv kommer att stå för följande:- Samordning av den analys av utkasten som andra berörda avdelningar på kommissionen utför (främst GD Informationssamhället och GD Inre marknaden).- Samordning av synpunkter på tredje lands utkast och svar på kommentarer avgivna av tredje land om EU-ländernas utkast.- Administration av databasen och avsändande av meddelanden.Den personal som krävs för åtgärden kommer att tillhandahållas genom omfördelning av personal på GD Näringslivs ansvar.7.2. Total inverkan på personalen>Plats för tabell>Beloppen motsvarar totala utgifter för 12 månader.7.3. Ökning av andra administrativa utgifter till följd av åtgärden>Plats för tabell>Beloppen motsvarar totala utgifter för åtgärden för 12 månader.I. Totalt per år (7.2 + 7.3) 171 000 euroII. Åtgärdens löptid Tills vidareIII. Total kostnad för åtgärdenTvå slags driftskostnader kommer att öka:7.3.1. ÖversättningskostnaderKommissionen kan förvänta sig ett konstant antal anmälda texter på detta område som utvecklas ständigt. Man kan förvänta sig i medeltal 60 anmälningar per år. I omkring 10 % av fallen måste en översättning beställas.Om man förutsätter att texterna i genomsnitt är 10 sidor långa kan man förvänta sig 60-100 sidor översättningar per år, vilket motsvarar en årlig kostnad på 4000 euro (100 sidor à 40 euro/sida). Detta belopp finansieras med GD Näringslivs befintliga anslag.7.3.2. DatorkostnaderMan måste installera en tillämpning för automatisk avsändning av EG-ländernas texter till Europarådet.Installationen av en sådan tillämpning, som omfattar en anpassning av den befintliga tillämpningen för gemenskapssystemet, samt drift kräver omkring 10 arbetsdagar per år, dvs. ett årligt belopp på 5000 euro (10 dagar à 500 euro/dag). Kostnaden finansieras med GD Näringslivs befintliga datorbudget.8. Bestämmelser om bedrägeribekämpningInga (åtgärder och studier i uppföljningssyfte saknas)9. Analys av kostnadseffektivitet9.1. Särskilda och kvantifierbara mål och målgruppMålet med Europarådets konvention är att på internationell nivå fastställa ett system för förhandsanmälan och samarbete som skulle kunna komplettera det system som finns på gemenskapsnivå i form av direktiv 98/48 beträffande informationssamhällets tjänster.Konventionen skulle, som det ser ut, få en relativt stor geografisk täckning eftersom den skulle gälla i ett stort antal länder, nämligen de 41 medlemsländerna i Europarådet och dessutom Europeiska gemenskapen, övriga stater som har deltagit i utformningen av konventionen och alla andra stater som senare skulle kunna underteckna den.9.2. Skäl för åtgärdenDet skulle vara fördelaktigt för EG och dess medlemsstater att delta i en sådan konvention, eftersom det planerade systemet skulle ge dem möjlighet att regelbundet få information om förslag till bestämmelser som är under utarbetande i de andra länderna, och sedan i förekommande fall kunna avge observationer om sådana förslag som skulle kunna få allvarliga rättsliga och ekonomiska följder för on-lineverksamhet, särskilt när det gäller utövandet av grundläggande fri- och rättigheter (bl.a. för medborgare eller företag från gemenskapen som verkar i tredje land).För närvarande saknas ett sådant system för regelbunden information inom detta område, som får allt större betydelse.9.3. Uppföljning och utvärdering av åtgärdenGemenskapens deltagande i den framtida konventionen skulle i praktiken vila på det system som infördes 1983 genom direktiv 83/189/EEG (som successivt ändrats och därefter kodifierats genom direktiv 98/34/EG).För att i största möjliga utsträckning underlätta de interna förfarandena i EG skulle kommissionen till Europarådet i synnerhet även sända de anmälningar beträffande tjänster som den redan får av medlemsstaterna, och som den vidarebefordrar till de andra 14 medlemsstaterna enligt direktiv 98/34/EG.Sammanfattningsvis kommer konventionen att bli ett enkelt men värdefullt redskap för att utvärdera regelpanoramat, såväl som ett instrument för administrativt samarbete när det gäller on-lineverksamhet, ett område som befinner sig i full expansion.


Avis juridique important

|

32003H0054

Rådets rekommendation av den 2 december 2002 om förebyggande av rökning och om initiativ för en effektivare tobakskontroll

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 022 , 25/01/2003 s. 0031 - 0034

Rådets rekommendationav den 2 december 2002om förebyggande av rökning och om initiativ för en effektivare tobakskontroll(2003/54/EG)EUROPEISKA UNIONENS RÅD UTFÄRDAR DENNA REKOMMENDATIONmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 152.4 andra stycket i detta,med beaktande av kommissionens förslag(1), ochav följande skäl:(1) I artikel 152 i fördraget föreskrivs att gemenskapens insatser, som skall komplettera den nationella politiken, skall inriktas på att förbättra folkhälsan, förebygga ohälsa och sjukdomar hos människor och undanröja faror för människors hälsa.(2) I den resolution om ett förbud mot rökning på offentliga platser(2) som antogs av rådet och av medlemsstaternas hälsoministrar, församlade i rådet den 18 juli 1989, ges riktlinjer för medlemsstaterna i syfte att skydda icke-rökare mot passiv rökning. Till följd av kommissionens rapport om medlemsstaternas reaktioner på detta initiativ(3) stärks skyddet i denna rekommendation och inriktas på särskilt sårbara grupper.(3) I rådets resolution av den 26 november 1996 om minskning av rökningen i Europeiska gemenskapen(4) erkänns behovet av att utarbeta en effektiv strategi för bekämpning av tobakskonsumtion; resolutionen innehåller vissa inslag som ingår i denna rekommendation.(4) I rådets slutsatser av den 18 november 1999 om kampen mot tobakskonsumtion(5) framhävs behovet av att utveckla en övergripande strategi som inbegriper vissa av de åtgärder som ingår i denna rekommendation för skydd av minderåriga (bestämmelser om försäljning, elektronisk försäljning och varuautomater).(5) I rådets resolution av den 29 juni 2000 om hälsofaktorer(6) noterades resultatet av överläggningarna vid Europeiska konferensen om hälsofaktorer i Europeiska unionen som hölls i Evora den 15 och 16 mars 2000 och som lade särskild vikt vid bland annat tobak och som rekommenderade en rad praktiska och målinriktade åtgärder för att möta utmaningarna på dessa områden.(6) De åtgärder som rekommenderas är nödvändiga mot bakgrund av 500000 tobaksrelaterade dödsfall årligen i Europeiska gemenskapen och en oroande ökning av antalet barn och ungdomar som börjar röka. Tobaksrökning skadar människors hälsa, då rökare blir beroende av nikotin och drabbas av livshotande och handikappande sjukdomar såsom lungcancer och andra former av cancer, ischemisk hjärtsjukdom och andra hjärt- och kärlsjukdomar samt sjukdomar i andningsorganen såsom emfysem.(7) Förebyggande av rökning och tobakskontroll är redan prioriterade mål i medlemsstaternas och EU:s folkhälsopolitik. Tobaksrökning fortsätter att vara den främsta orsaken till dödsfall inom Europeiska unionen som är möjliga att förebygga, och resultaten när det gäller att minska tobakskonsumtionen och andelen rökare i befolkningen är alltjämt nedslående. Dessutom bidrar tobaksindustrins reklam, marknadsföring och säljfrämjande åtgärder till att öka tobakskonsumtionen, vilket leder till en ökning av den redan nu höga tobaksrelaterade mortaliteten och sjukligheten. Vissa av dessa strategier verkar vara inriktade på skolungdomar och studerande för att ersätta det stora antal rökare som dör årligen. Det har fastställts att 60 % av rökarna börjar röka innan de fyllt 13 år och 90 % innan de fyllt 18.(8) Genom programmet Europa mot cancer(7) har Europeiska gemenskapen ställt upp som ett av sina mål att bidra till bättre hälsa för medborgarna genom att minska antalet cancerfall och andra sjukdomar som orsakas av tobaksrökning.(9) I Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/37/EG av den 5 juni 2001 om tillverkning, presentation och försäljning av tobaksvaror(8) och förslaget till direktiv om reklam för och sponsring till förmån för tobaksvaror(9) behandlas tobakskontroll inom ramen för fullbordandet och konsolideringen av den inre marknaden och undanröjandet av hinder för en smidigt fungerande marknad, med utgångspunkt från en hög nivå på folkhälsoskyddet.(10) Vissa åtgärder som bör vara del av en övergripande politik för tobakskontroll, såsom förbud mot reklamaffischer och reklamskyltar eller reklam på bio, kan för närvarande inte harmoniseras enligt gemenskapens bestämmelser om den inre marknaden i en särskild åtgärd mot tobaksbruk.(11) Alla ovan nämnda faktorer lyfter fram behovet av ett övergripande angreppssätt för tobakskontroll för att minska förekomsten av tobaksrelaterade sjukdomar i gemenskapen.(12) Som en del av en övergripande politik för tobakskontroll är det viktigt att anta åtgärder som särskilt minskar efterfrågan på tobaksvaror bland barn och ungdomar. Sådana åtgärder kan vara insatser för att minska utbudet av tobaksvaror till barn och ungdomar och för att förbjuda vissa typer av reklam, marknadsföring och säljfrämjande åtgärder för tobaksvaror, med hänsyn till att sådana strategier utan åtskillnad påverkar ungdomar och andra åldersgrupper.(13) Vissa former av försäljning och distribution av tobaksvaror underlättar barns och ungdomars tillgång till dessa varor, och bör därför regleras av medlemsstaterna.(14) Eftersom varuautomater är synliga för såväl konsumenter som icke-konsumenter, bör de inte förses med annat reklammaterial än sådant som är oundgängligt för att upplysa om de produkter som säljs.(15) Två andra viktiga åtgärder på EG-nivå tar itu med tobaksreklam och sponsring av tobaksvaror. Genom direktivet om television utan gränser från 1989(10) förbjuds alla former av TV-reklam för tobaksvaror och i det föreskrivs att TV-program inte får sponsras av fysiska eller juridiska personer, vars huvudsakliga verksamhet består i tillverkning eller försäljning av tobaksvaror. I det aktuella förslaget till direktiv om reklam för och sponsring till förmån för tobaksvaror ingår ett förbud mot tobaksreklam i tidningar och andra tryckta publikationer, i radio och via informationssamhällets tjänster. I förslaget förbjuds även tobaksbolags sponsring av radioprogram och evenemang som äger rum i flera medlemsstater eller på annat sätt har gränsöverskridande effekter.(16) Rekommendationen behandlar andra typer av reklam, marknadsföring och säljfrämjande åtgärder som industrin använder för att främja tobakskonsumtion, som kan nå barn och ungdomar utan åtskillnad. Sådana metoder är användningen av tobaksvarumärken på varor eller tjänster som inte har något samband med tobak (brand-stretching) och/eller kläder (merchandising), användning av PR-material (vanliga föremål som askkoppar, tändare, parasoller och andra liknande föremål) och av tobaksvaruprover, användning och förmedling av säljfrämjande åtgärder, (t.ex. rabatter, gåvor, premier eller möjligheter att delta i reklamtävlingar eller spel) användning av skyltar, affischer och andra reklammetoder inomhus eller utomhus (reklam på varuautomater), tobaksreklam på biografer samt alla andra former av reklam, sponsring eller metoder som direkt eller indirekt syftar till att främja tobaksvaror. Medlemsstaternas myndigheter bör anta lämpliga lagstiftnings- eller förvaltningsåtgärder för att, i enlighet med nationella konstitutioner eller konstitutionella principer, särskilt förbjuda sådan verksamhet som på något sätt främjar tobaksvaror samtidigt som den kringgår sådana förbud mot direkt tobaksreklam som redan gäller för vissa medier.(17) Världshälsoorganisationen och Världsbanken rekommenderar alla länder att förbjuda alla former av tobaksreklam och marknadsföring av tobak. I de fall då endast vissa former av direkt tobaksreklam förbjuds, flyttar tobaksindustrin ofta reklambudgeten till andra strategier för marknadsföring, sponsring och säljfrämjande åtgärder genom att använda kreativa och indirekta sätt att främja tobaksvaror, särskilt till ungdomar. På så sätt kan effekten av partiella förbud mot reklam för tobaksvaror bli begränsad. Vidare har Världsbanken dragit slutsatsen att reklam ökar konsumtionen av cigaretter och att lagstiftning som förbjuder reklam skulle minska konsumtionen under förutsättning att förbudet är övergripande och omfattar alla medier och all användning av varumärkesnamn och logotyper. En sådan minskning av cigarettkonsumtionen skulle ha omedelbara positiva följder för folkhälsan på både kort och lång sikt. Uppgifter om tobaksindustrins totala utgifter för säljfrämjande åtgärder för tobaksvaror är därför en viktig förutsättning för att man skall kunna kontrollera om politiken för tobakskontroll är effektiv ur ett folkhälsoperspektiv. Med hjälp av sådana uppgifter kan man fastställa om bestämmelser kringgås, särskilt genom omläggning av budgetmedel till nya eller oreglerade marknadsföringsformer. Tobaksindustrin bör ha skyldighet att regelbundet redovisa sådana utgifter.(18) Med tanke på hälsoriskerna med passiv rökning, bör medlemsstaterna inrikta sig på att rökare och icke-rökare skyddas mot passiv rökning.(19) Medlemsstaterna bör fortsätta utvecklingen av strategier och insatser för att minska tobaksbruket, bland annat genom att stödja program för hälsoundervisning för att öka förståelsen för riskerna med tobaksbruk och andra förebyggande program för att motverka rökning.(20) I Världshälsoorganisationens ramkonvention om tobakskontroll, för närvarande under förhandling, ingår många av de frågor som tas upp i denna rekommendation. Därför är det viktigt att se till att åtgärderna i denna rekommendation stämmer överens med det utkast till ramkonvention som just nu diskuteras.HÄRIGENOM REKOMMENDERAS ATT MEDLEMSSTATERNA1. antar lämpliga lagar och/eller andra författningar i överensstämmelse med nationell praxis och nationella förhållanden för att förhindra tobaksförsäljning till barn och ungdomar, och bland annata) kräver att de som säljer tobaksvaror tar reda på att köparna har uppnått den lägsta ålder för inköp av sådana varor som fastställs i nationell lagstiftning, om en sådan åldersgräns finns,b) undantar tobaksvaror från självbetjäning i butiker,c) begränsar tillgången till tobaksautomater till platser dit endast sådana personer har tillträde som uppnått den lägsta ålder för inköp av tobaksvaror som fastställs i nationell lagstiftning, om en sådan åldersgräns finns, eller på annat, lika effektivt sätt reglerar tillgången till de tobaksvaror som säljs i sådana automater,d) begränsar distansförsäljning av tobaksvaror inom detaljhandeln, såsom försäljning via Internet, till vuxna genom att använda relevanta tekniska medel,e) förbjuder försäljning av sötsaker och leksaker avsedda för barn och tillverkade med en klar avsikt att produkten och/eller dess förpackning till utseendet skall likna en typ av tobaksvara,f) förbjuder försäljning av cigaretter styckevis eller i förpackningar om mindre än 19 cigaretter.2. antar lämpliga lagar och/eller andra författningar för att i överensstämmelse med nationella konstitutioner eller konstitutionella principer förbjuda följande former av reklam och marknadsföring:a) användning av tobaksvarumärken på varor eller tjänster som inte har något samband med tobak,b) användning av PR-material (askkoppar, tändare, parasoller osv.) och tobaksvaruprover,c) användning och förmedling av säljfrämjande åtgärder, t.ex. rabatter, gåvor, premier eller möjligheter att delta i reklamtävlingar och spel,d) användning av skyltar, affischer och andra reklammetoder inomhus eller utomhus (såsom reklam på tobaksautomater),e) användning av reklam på biografer, samtf) alla andra former av reklam, sponsring eller metoder som direkt eller indirekt syftar till att marknadsföra tobaksvaror,3. antar lämpliga åtgärder, genom att införa lagstiftning eller genom andra metoder i överensstämmelse med nationell praxis och nationella förhållanden, kräver att tillverkare, importörer och andra som i stor skala handlar med tobaksvaror och med andra varor och tjänster som har samma varumärke som tobaksvaror, för medlemsstaterna redovisar sina utgifter för reklam, marknadsföring, sponsring och säljfrämjande kampanjer som inte omfattas av förbud i nationell lagstiftning eller gemenskapslagstiftning,4. ser till att myndigheter eller andra organ på lämplig nivå genomför lagstiftning och/eller andra effektiva åtgärder i överensstämmelse med nationell praxis och nationella förhållanden som ger ett adekvat skydd mot exponering för passiv rökning på arbetsplatser inomhus, på avgränsade offentliga lokaler och på kollektiva färdmedel. Prioritet bör bland annat ges åt utbildningsanstalter, sjukvårdsinrättningar och platser som tillhandahåller tjänster åt barn,5. fortsätter att utarbeta strategier och insatser för att minska tobaksbruket, bland annat genom att stödja program för en övergripande hälsoinformation, särskilt i skolor, och allmänna program för att motverka tobaksbruk och övervinna tobaksberoendet,6. ser till att ungdomars bidrag till hälsorelaterad politik och verksamhet riktad mot ungdomar utnyttjas fullt ut, särskilt på informationsområdet, samt främjar särskilda verksamheter som igångsätts, planeras, genomförs och utvärderas av ungdomar,7. antar och genomför lämpliga pris- och skatteåtgärder på tobaksvaror för att motverka tobakskonsumtion,8. inför alla nödvändiga och lämpliga förfaranden för att kontrollera efterlevnaden av de regler som anges i denna rekommendation, och9. informerar kommissionen en gång vartannat år om de åtgärder som vidtagits på grundval av denna rekommendation.HÄRIGENOM UPPMANAS KOMMISSIONEN ATT1. följa och bedöma utvecklingen och de åtgärder som vidtas i medlemsstaterna och på gemenskapsnivå,2. rapportera om genomförandet av de föreslagna åtgärderna på grundval av uppgifter från medlemsstaterna, senast ett år efter mottagandet av denna information från medlemsstaterna enligt denna rekommendation, och3. överväga om de åtgärder som anges i denna rekommendation fungerar effektivt och överväga behovet av ytterligare åtgärder, särskilt om skillnader konstateras inom den inre marknaden på de områden som omfattas av denna rekommendation.Utfärdad i Bryssel den 2 december 2002.På rådets vägnarB. BendtsenOrdförande(1) Förslag av den 18 juni 2002 (ännu ej offentliggjort i EGT).(2) EGT C 189, 26.7.1989, s. 1.(3) KOM(96) 573 slutlig.(4) EGT C 374, 11.12.1996, s. 4.(5) EGT C 86, 24.3.2000, s. 4.(6) EGT C 218, 31.7.2000, s. 8.(7) EGT L 95, 16.4.1996, s. 9.(8) EGT L 194, 18.7.2001, s. 26.(9) EGT C 270, 25.9.2001, s. 97.(10) EGT L 298, 17.10.1989, s. 23.


Viktigt rättsligt meddelande

|

52005SC0150

Rekommendation till rådets yttrande i enlighet med artikel 5.3 i rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om Italiens uppdaterade stabilitetsprogram, 2004-2008  /* SEK/2005/0150 slutlig */

	Bryssel den 2.2.2005SEK(2005) 150 slutligRekommendation tillRÅDETS YTTRANDEi enlighet med artikel 5.3 i rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om Italiens uppdaterade stabilitetsprogram, 2004-2008(framlagt av kommissionen)MOTIVERINGGenom rådets förordning (EG) nr 1466/97 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken[1] fastställdes att de deltagande medlemsstaterna, dvs. de länder som införde den gemensamma valutan, skulle lägga fram stabilitetsprogram till rådet och kommissionen senast den 1 mars 1999. Enligt artikel 5 i förordningen skall rådet granska dessa program på grundval av de bedömningar som gjorts av kommissionen och av den kommitté, Ekonomiska och finansiella kommittén, som inrättas genom artikel 114 i fördraget. På grundval av rekommendationer från kommissionen och efter yttrande från Ekonomiska och finansiella kommittén lade rådet därefter fram yttranden sedan programmen granskats. Enligt förordningen skall medlemsstaterna årligen lägga fram uppdaterade program, som också kan granskas av rådet enligt samma förfarande.Italiens första stabilitetsprogram, som omfattade perioden 1998–2001, lades fram den 22 december 1998 och granskades av rådet den 8 februari 1999. Uppdaterade program har därefter lagts fram varje år. Italien lade fram den senaste uppdateringen av sitt stabilitetsprogram den 1 december 2004. Kommissionens avdelningar har gjort en teknisk bedömning av det uppdaterade programmet, och därvid beaktat kommissionens höstprognoser 2004, uppförandekoden[2], den allmänt vedertagna metoden för uppskattning av potentiell total produktion och konjunkturrensade saldon, rekommendationerna i de allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken avseende perioden 2003-2005 samt de principer som fastställs i kommissionens meddelande till rådet och Europaparlamentet av den 27 november 2002 om bättre samordning av finanspolitiken[3]. Bedömningen kan sammanfattas enligt följande:-  Det uppdaterade programmet uppfyller delvis uppgiftskraven i uppförandekoden för stabilitets- och konvergensprogrammens innehåll och utformning. När det gäller 2006 och därefter anges endast korrigeringens totala storlek och inte korrigeringens beståndsdelar och budgetspecifikationen överensstämmer inte heller med de budgetmål för som anges i programmet.-  Det makroekonomiska scenario som presenteras i programmet visar på en gradvis ökande ekonomisk aktivitet, som bygger på en stark inhemsk efterfrågan, fram till 2006 då tillväxten av reala BNP förväntas stabilisera sig kring 2,3 % per år. Scenariot bygger på de uppgifter som fanns tillgängliga i slutet av första halvåret 2004. Scenariot tar inte hänsyn till utvecklingen efter det att de ekonomiska och finansiella ramarna på medellång sikt ( Documento di programmazione economico-finanziaria – DPEF ) presenterades i juli 2004. Prognosen över tillväxten på kort sikt förefaller därför lite för optimistisk i förhållande till kommissionens höstprognos från 2004. Detta gäller också prognosen på medellång sikt. Enligt beräkningar som gjorts enligt den allmänt vedertagna metoden förväntas den potentiella produktionstillväxten ligga på 1¾ % per år, vilket skall jämföras med kommissionens höstprognos 2004 där den beräknas till 1¼ %.-  Programmet syftar till en gradvis minskning av det nominella underskottet i de offentliga finanserna från ett förväntat underskott på 2,9 % av BNP 2004 till ett mål på 2,7 % av BNP 2005 och ett mål på 0,9 % av BNP 2008. Detta innebär att programmet inte längre syftar till en budget som är nära balans eller som uppvisar överskott på medellång sikt. I förhållande till den förra uppdateringen ligger underskottssiffrorna mer än en procentenhet högre och den planerade korrigeringen har skjutits fram till följd av ett mindre gynnsamt makroekonomiskt scenario. Eftersom konjunkturförhållandena i stort sett är oförändrade, vilket framgår av BNP-gapet, kan emellertid större delen av revideringen ses som strukturell.-  Det konjunkturrensade saldot förväntas öka med 1,1 procentenheter under programperioden, framförallt under 2006 (0,5 procentenheter). Ingen ökning i konjunkturrensade termer förväntas under 2005.-  Bedömningen av stabilitetsprogrammet visar att det finns en tydlig risk för ett sämre budgetutfall än vad som anges i programmet. Målen för de offentliga finanserna har fastställts utifrån en tämligen optimistisk makroekonomisk prognos, särskilt beträffande 2005. Samtidigt finns det ett antal osäkerhetsmoment kopplade till genomförandet av 2005 års budget, som klassificeringen av ANAS, ett företag som ansvarar för underhåll av vägnätet, och ett antal tillfälliga åtgärder för att öka inkomsterna. Beträffande 2006 finns ytterligare ett antal osäkerhetsmoment, trots att detta är det år då de största förbättringarna i konjunkturrensade termer förväntas infalla och regeringen planerar att fullt ut ersätta engångsåtgärderna med permanenta åtgärder. Det anges inte i programmet hur korrigeringen skall åstadkommas. Mot bakgrund av de erfarenheter som gjorts kan det inte uteslutas att det avseende 2006 och åren därefter gjorts en för låg uppskattning av behovet av finanspolitisk konsolidering i och med klyftan mellan det oförändrade lagstadgade underskottet och det underskottsmål som anges i programmet.-  Överlag förefaller målen för de offentliga finanserna i programmet inte vara tillräckliga för att motverka att referensvärdet på 3 % av BNP överskrids vid normala makroekonomiska konjunktursvängningar under 2006 och därefter. Med tanke på de risker som finns för att den makroekonomiska utvecklingen blir sämre än väntat och de risker som finns när det gäller genomförandet av 2005-års budget, kan det komma att krävas kompletterande åtgärder för att det nominella målet för underskottet i de offentliga finanserna skall kunna uppnås och närmare bestämt för att förhindra att det nominella underskottet överskrider referensvärdet på 3 % av BNP under 2005. Det kan också komma att krävas kompletterande åtgärder under 2006 och därefter.-  För 2004 förväntas den offentliga skulden i förhållande till BNP, som fortfarande ligger på 106 %, minska endast marginellt, trots de avsevärda intäkter som privatiseringarna gett. Den praktiskt taget uteblivna förbättringen jämfört med 2003 beror på att man inte lyckats uppnå det utsatta målet primärbalansöverskottet och på betydande skuldökande transaktioner vid sidan finansieringen av budgetunderskottet. Skuldminskningen förväntas ta fart igen under perioden 2005–2008 tack vare en väntad förbättring av det primära saldot, ett ambitiöst privatiseringsprogram och en gradvis ökning av den ekonomiska tillväxten. Emellertid förtas de positiva effekterna av de väntade privatiseringsintäkterna av det faktum att det förekommer icke specificerade transaktioner utanför budgeten. Skuldkvoten förväntas falla under 100 % -strecket först 2007, dvs. fyra år efter fristen 2003 som Italien åtog sig att hålla 1998 inför inträdet i EMU.-  Den finanspolitiska strategin i programmet präglas av behovet av att begränsa de löpande primära utgifterna för att konsolidera de offentliga finanserna och möjliggöra skattesänkningar. 2005-års skattereform förväntades inte ge några effekter för underskottet, men det visar sig att den kan komma att påverka saldot negativt. Dessutom förefaller det tvåprocentiga taket för ökningar av de primära utgifterna och översynen av den nationella stabilitetspakten inte vara tillräckligt underbyggda med trovärdiga genomförandeåtgärder. Den ramlagstiftning för pensionsreformen som antogs 2004 är ett viktigt steg när det gäller att ta itu med de konsekvenser som befolkningens ökande medelålder för de offentliga finanserna. När pensionsreformen genomförs fullt ut förväntas kostnaderna minska med mellan 0,6 % och 0,7 % av BNP under perioden 2011–2033. Från och med 2008 kommer villkoren för att få pension att skärpas och den lägsta pensionsåldern för ålderspensionärer kommer att ligga avsevärt högre. I programmet ingår också en plan för avyttring av finansiella tillgångar till ett värde av 1,6 % av BNP per år. Det ges emellertid inga uppgifter om hur detta kommer att gå till. Slutligen ger ett antal åtgärder kortsiktiga positiva effekter, men detta sker på bekostnad av åtgärder för att stegvis vända den framtida utvecklingen.-  Det förefaller som om vissa risker föreligger för Italiens del när det gäller de offentliga finansernas långsiktiga hållbarhet. En hållbar utveckling kan säkras på villkor att Italien genomför målen för de offentliga finanserna och pensionsreformen fullständigt. Med tanke på dessa risker för målen för de offentliga finanserna måste varje avvikelse från strategin med stora primära överskott omedelbart korrigeras så att det kan säkras att de offentliga finanserna är långsiktigt hållbara.-  Den ekonomiska politik som beskrivs i det uppdaterade programmet överensstämmer delvis med de landsspecifika allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken. För det första syftar programmet inte till offentliga finanser som är nära balans eller som uppvisar överskott på medellång sikt. För det andra säkrar målen för de offentliga finanserna inte någon förbättring av det konjunkturrensade saldot på minst 0,5 procentenheter per år. För det tredje är inte den planerade skattesänkningen 2005 inte fullständigt finansierad genom strukturella nedskärningar i de primära utgifterna. Slutligen innehåller programmet inte tillräckligt med information om hur Italien tänker stärka utgiftskontrollen och inte heller finns det tydlig information om varifrån de medel som behövs för finansieringen av regionala utgifter skall komma.-  Mot bakgrund av ovanstående rekommenderas Italien att (i) vidta nödvändiga åtgärder för att säkra att målet för de offentliga finanserna för 2005 uppnås, (ii) under 2006 och därefter vidta nödvändiga strukturella åtgärder för att säkra Italien uppnår en situation nära balans i slutet av den period som programmet omfattar, (iii) se till att skuldkvoten börjar sjunka mot fördragets referensvärde på 60 % av BNP i en snabbare takt, och därvid ta särskild hänsyn till andra faktorer än den offentliga sektorns finansiella sparande som bidrar till förändringen av skuldnivån.På grundval av denna bedömning har kommissionen antagit denna rekommendation till rådets yttrande om Italiens uppdaterade stabilitetsprogram, som härmed överlämnas till rådet.Rekommendation tillRÅDETS YTTRANDEi enlighet med artikel 5.3 i rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om Italiens uppdaterade stabilitetsprogram, 2004-2008EUROPEISKA UNIONENS RÅD AVGER FÖLJANDE YTTRANDEmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken[4], särskilt artikel 5.3 i denna,med beaktande av kommissionens rekommendation, ochefter samråd med Ekonomiska och finansiella kommittén.HÄRIGENOM FRAMFÖRS FÖLJANDE.Den [17 februari 2005] granskade rådet Italiens uppdaterade stabilitetsprogram, som omfattar perioden 2004–2008. Det uppdaterade programmet uppfyller delvis uppgiftskraven i uppförandekoden för stabilitets- och konvergensprogrammens innehåll och utformning. När det gäller 2006 och därefter anges endast korrigeringens totala storlek och inte korrigeringens beståndsdelar och budgetspecifikationen överensstämmer inte heller med de budgetmål för som anges i programmet. Italien uppmanas därför att se till att programmet följer uppförandekoden.Det makroekonomiska scenario som ligger till grund för programmet har tagits fram med hjälp av de uppgifter som fanns tillgängliga efter det första halvåret 2004. Den reala BNP-tillväxten förväntas öka från 1,2 % under 2004 till 2,1 % under 2005 och därefter till en genomsnittlig nivå på 2,3 % under resten av programperioden. Utifrån de uppgifter som finns tillgängliga kan det konstateras att scenariot förefaller bygga på optimistiska tillväxtantaganden då (i) den ekonomiska tillväxt som förutses för 2005 ligger högt i förhållande till de prognoser som gjorts och (ii) prognoserna över ekonomisk tillväxt på medellång sikt förefaller relativt optimistiska. Programmets prognoser över prisutvecklingen så som den uppmätts genom BNP-deflatorn förefaller realistiska[5].Programmet syftar till en gradvis minskning av det nominella underskottet i de offentliga finanserna från ett förväntat underskott på 2,9 % av BNP 2004 till ett mål på 2,7 % av BNP 2005 och ett mål på 0,9 % av BNP 2008. Detta innebär att programmet inte längre syftar till offentliga finanser som är nära balans eller som uppvisar överskott på medellång sikt. Det konjunkturrensade saldot förväntas öka med 1,1 procentenheter under programperioden, framförallt under 2006 (0,5 procentenheter). Ingen förbättring av detta slag förväntas under 2005. I jämförelse med den förra uppdateringen ligger uppgifterna om det nominella underskottet mer än en procentenhet högre och den planerade korrigeringen har skjutits fram till följd av att den makroekonomiska utvecklingen är mindre gynnsam än väntat. Eftersom konjunkturförhållandena i stort sett är oförändrade, vilket framgår av BNP-gapet, kan emellertid större delen av revideringen ses som strukturell.Det finns en tydlig risk för att budgetutfallet blir sämre än vad som anges i programmet. Särskilt under 2005, då marginalerna är snäva, finns det en risk för referensvärdet på 3 % av BNP överskrids på grund av att tillväxten kan bli lägre än väntat och att det kan förekomma mindre avvikelser från den planerade korrigeringen på mer än 2 % av BNP. Vidare finns det risker i samband med vissa engångsåtgärder och den eventuella omklassificeringen av ANAS, ett företag som ansvarar för underhåll av vägnätet. Det är svårt att göra en fullständig prognos för utvecklingen för 2006 och framåt då programmet inte innehåller några detaljerade uppgifter om vilka åtgärder som krävs för att målen för de offentliga finanserna skall kunna uppnås. Mot bakgrund av de erfarenheter som gjorts kan det när det gäller samma period dessutom inte uteslutas att de korrigeringar som krävs för att programmets mål skall kunna uppnå har fastställts till en för låg nivå.Med tanke på riskbedömningen förefaller den finanspolitik som förutses i programmet dessutom inte erbjuda en tillräcklig säkerhetsmarginal mot att referensvärdet på 3 % av BNP överskrids vid normala konjunktursvängningar, åtminstone fram till 2006. Den verkar inte heller kunna säkerställa att stabilitets- och tillväxtpaktens mål med offentliga finanser nära balans på medellång sikt har uppnåtts i slutet av programperioden.Skuldkvoten beräknas ha nått upp till 106 % av BNP under 2004, vilket endast är marginellt lägre än under 2003 och långt över fördragets referensvärde på 60 % av BNP. Enligt programmet beräknas skuldkvoten minska med 8 procentenheter under loppet av programperioden, huvudsakligen tack vare en ambitiös privatiseringsplan, ett förbättrat primärt saldo och en snabbare ekonomisk tillväxt. Det är inte möjligt att öka skuldminskningstakten då skulden ökar på grund av transaktioner utanför budgeten på i genomsnitt mer än 2 procentenheter av BNP per år. Skuldsituationen kan komma att utvecklas sämre än väntat till följd av (i) de risker som omgärdar målen för de offentliga finanserna och (ii) privatiseringsprogrammets höga ambitionsnivå.Italien förefaller befinna sig i en relativt gynnsam situation vad gäller de offentliga finansernas långsiktiga hållbarhet, förutsatt att målen för de offentliga finanserna genomförs fullt ut och att de besparingar som den planerade pensionsreformen förväntas ge verkligen åstadkoms. Med tanke på dessa risker för målen för de offentliga finanserna måste varje avvikelse från strategin med stora primära överskott omedelbart korrigeras så att det kan säkras att de offentliga finanserna är hållbara.Den ekonomiska politik som beskrivs i programmet överensstämmer till viss del med de landsspecifika allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken. För det första syftar programmet inte till offentliga finanser som är nära balans eller som uppvisar överskott på medellång sikt. För det andra säkrar målen för de offentliga finanserna inte någon förbättring av det konjunkturrensade saldot på minst 0,5 procentenheter per år. För det tredje finns det ingen fullständig finansiering i form av strukturella nedskärningar av de primära utgifterna för den planerade skattesänkningen 2005. Slutligen innehåller programmet inte tillräckligt med information om hur Italien tänker stärka utgiftskontrollen och inte heller finns det tydlig information om varifrån de medel som behövs för finansieringen av de regionala utgifterna skall komma.* * *Mot bakgrund av denna bedömning anser rådet att Italien bör(i) vidta nödvändiga åtgärder för att säkra att målen för de offentliga finanserna 2005 uppnås,(ii) under 2006 och därefter vidta nödvändiga strukturella åtgärder för att säkra Italien uppnår en situation nära balans i slutet av den period som programmet omfattar, och(iii) se till att skuldkvoten sjunker mot fördragets referensvärde på 60 % av BNP i en snabbare takt, och därvid ta särskild hänsyn till andra faktorer än nettoupplåning som bidrar till förändringen av skuldnivån.Jämförelse av centrala makroekonomiska och finansiella prognoser2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 |Real BNP (förändring i %) | SP 2004 | 1.2 | 2.1 | 2.2 | 2.3 | 2.3 |KOM okt. 2004 | 1.3 | 1.8 | 1.8 | - | - |SP 2003 | 1.9 | 2.2 | 2.5 | 2.6 |Inflation (HIKP) (%) | SP 20041 | 2.2 | 1.6 | 1.5 | 1.4 | 1.4 |KOM okt. 2004 | 2.3 | 2.3 | 2.0 | - | - |SP 2003 | 1.8 | 1.5 | 1.4 | 1.4 | - |Saldo för de offentliga finanserna ( % av BNP) | SP 2004 | -2.9 | -2.7 | -2.0 | -1.4 | -0.9 |KOM okt. 2004 | -3.0 | -3.0 | -3.6 | - | - |SP 2003 | -2.2 | -1.5 | -0.7 | 0.0 | - |Primärt saldo (% av BNP) | SP 2004 | 2.4 | 2.4 | 3.3 | 4.0 | 4.7 |KOM okt. 2004 | 2.0 | 2.1 | 1.5 | - | - |SP 2003 | 2.9 | 3.5 | 4.4 | 5.1 | - |Konjunkturrensat saldo (% av BNP) | SP 20042 | -2.1 | -2.1 | -1.6 | -1.2 | -1.0 |KOM okt. 2004 | -2.4 | -2.6 | -3.4 | - | - |SP 20032 | -1.6 | -1.0 | -0.4 | 0.1 | - |Bruttoskuldkvot (% av BNP) | SP 2004 | 106.0 | 104.1 | 101.9 | 99.2 | 98.0 |KOM okt. 2004 | 106.0 | 104.6 | 104.4 | - | - |SP 2003 | 105.0 | 103.0 | 100.9 | 98.6 | - |Anmärkning: 1 Beräknad inflation från 2005 och framåt. 2Kommissionens beräkningar på grundval av uppgifter i programmet. Källor: Stabilitetsprogrammet (SP), kommissionens höstprognos 2004 (KOM) samt beräkningar som utförts av kommissionens avdelningar. | [1] EGT L 209, 2.8.1997. De dokument som det hänvisas till i texten finns på följande webbplats:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm.[2] Reviderat yttrande från Ekonomiska och finansiella kommittén om stabilitets- och konvergensprogrammens innehåll och utformning, godkänt av Ekofin-rådet den 10.7.2001.[3] KOM(2002) 668, 27.11.2002.[4] EGT L 209, 2.8.1997, s. 1. De dokument som det hänvisas till i texten återfinns på webbplatsen:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm.[5] När det gäller uppgifterna om hur inflationen kommer att utvecklas, mätt enligt det harmoniserade konsumentprisindexet, är det inte fråga om prognoser. Det är snarare fråga om referensvärden som är avsedda att användas vid löneförhandlingar.


				|

		52014DC0429

			Rekommendation till RÅDETS REKOMMENDATION om Förenade kungarikets reformprogram 2014,_x000b__x000b_med avgivande av rådets yttrande om Förenade kungarikets konvergensprogram 2014 /* COM/2014/0429 final - 2014/ () */

Rekommendation till
RÅDETS REKOMMENDATION
om Förenade kungarikets reformprogram 2014,
med avgivande av rådets yttrande om Förenade kungarikets konvergensprogram 2014
EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT
DENNA REKOMMENDATION
med beaktande av fördraget om Europeiska
unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 121.2 och 148.4,
med beaktande av rådets förordning (EG) nr
1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga
finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken[1], särskilt artikel 9.2,
med beaktande av Europaparlamentets och rådets
förordning (EU) nr 1176/2011 av den 16 november 2011 om förebyggande och
korrigering av makroekonomiska obalanser[2],
särskilt artikel 6.1,
med beaktande av Europeiska kommissionens
rekommendation[3],
med beaktande av Europaparlamentets
resolutioner[4],
med beaktande av Europeiska rådets slutsatser,
med beaktande av sysselsättningskommitténs
yttrande,
med beaktande av yttrandet från ekonomiska och
finansiella kommittén,
med beaktande av yttrandet från kommittén för
socialt skydd,
med beaktande av yttrandet från kommittén för
ekonomisk politik, och
av följande skäl:
(1)
Den 26 mars 2010 antog Europeiska rådet
kommissionens förslag till en ny strategi för tillväxt och sysselsättning, Europa
2020, som bygger på en ökad samordning av den ekonomiska politiken med
inriktning på ett antal nyckelområden där åtgärder behövs för att stärka
förutsättningarna för hållbar tillväxt och konkurrenskraft i EU.
(2)
Den 13 juli 2010 antog rådet på grundval av
kommissionens förslag en rekommendation om de allmänna riktlinjerna för
medlemsstaternas och unionens ekonomiska politik (2010–2014) och den 21 oktober
2010 ett beslut om riktlinjer för medlemsstaternas sysselsättningspolitik,
vilka tillsammans utgör de integrerade riktlinjerna. Medlemsstaterna
uppmanades att beakta de integrerade riktlinjerna i sin nationella ekonomiska
politik och sysselsättningspolitik.
(3)
Den 29 juni 2012 beslutade stats- och
regeringscheferna om en tillväxt- och sysselsättningspakt, som ger ett
enhetligt ramverk för insatser på nationell nivå, EU-nivå och euroområdesnivå
med hjälp av alla tänkbara medel, instrument och politiska åtgärder. De
beslutade om insatser som ska utföras på medlemsstatsnivå och uttryckte i
synnerhet sitt helhjärtade åtagande att uppnå målen i Europa 2020-strategin och
genomföra de landsspecifika rekommendationerna.
(4)
Den 9 juli 2013 antog rådet en rekommendation om
Förenade kungarikets nationella reformprogram 2013 och avgav ett yttrande om
Förenade kungarikets uppdaterade konvergensprogram för 2012–2013 till
2017–2018.
(5)
Den 13 november 2013 antog kommissionen den årliga
tillväxtöversikten[5],
som markerar inledningen av 2014 års europeiska planeringstermin för samordning
av den ekonomiska politiken. Samma dag antog kommissionen rapporten om
varningsmekanismen[6],
baserad på förordning (EU) nr 1176/2011, i vilken Förenade kungariket pekades
ut som en av de medlemsstater som skulle bli föremål för en fördjupad
granskning.
(6)
Den 20 december 2013 godkände Europeiska rådet prioriteringarna
för att säkerställa finansiell stabilitet, budgetkonsolidering och åtgärder för
att främja tillväxt. Europeiska rådet betonade behovet av att eftersträva
differentierad och tillväxtvänlig budgetkonsolidering, återställa en normal
utlåning till ekonomin, främja tillväxt och konkurrenskraft, bekämpa
arbetslöshet och krisens sociala följdverkningar samt modernisera den
offentliga förvaltningen.
(7)
Den 5 mars 2014 offentliggjorde kommissionen
resultaten av sin fördjupade granskning av Förenade kungariket[7], i enlighet med artikel
5 i förordning (EU) nr 1176/2011. Av analysen drog kommissionen slutsatsen att
Förenade kungariket fortfarande har makroekonomiska obalanser som kräver
övervakning och politiska åtgärder. Det är särskilt viktigt att man fortsätter
att uppmärksamma utvecklingen av hushållens skuldsättning, kopplad till de höga
bolånenivåerna och bostadsmarknadens strukturella särdrag, liksom den
ogynnsamma utvecklingen vad gäller exportmarknadsandelar. Riskerna inom
boendesektorn är kopplade till en varaktig strukturell bostadsbrist. Inneboende
utbudsbegränsningar, särskilt i London, och en relativt långsam utveckling av
utbudet trots ökad efterfrågan fortsätter att driva upp bostadspriserna,
särskilt i London och sydöstra England, och detta leder även till att köparna
tar stora bostadslån. Den minskande exportmarknadsandelen medför sannolikt inga
risker på kort sikt, men tyder på att det finns strukturella problem, särskilt
med tanke på det aktuella underskottet i bytesbalansen. Dessa strukturella
problem är kopplade till kompetensglapp och brister i infrastrukturen. När det
gäller de offentliga finanserna har Förenade kungariket varken uppnått de
totala underskottsmålen eller målen för strukturanpassningen.
(8)
Den 30 april 2014 lade Förenade kungariket fram
sitt nationella reformprogram 2014 och sitt konvergensprogram 2014. I syfte att
beakta deras inbördes samband har de båda programmen bedömts samtidigt.
(9)
I enlighet med punkt 4 i protokollet (nr 15) om
vissa bestämmelser angående Förenade konungariket Storbritannien och Nordirland
ska inte skyldigheten enligt artikel 126.1 i Fördraget om Europeiska unionens
funktionssätt att undvika alltför stora underskott, tillämpas på Förenade
kungariket. I punkt 5 i protokollet fastställs att Förenade kungariket ska
bemöda sig om att undvika ett alltför stort underskott. Den 8 juli 2008 beslöt
rådet, i enlighet med artikel 104.6 i fördraget om upprättande av Europeiska
gemenskapen, att det föreligger ett alltför stort underskott i Förenade
kungariket.
(10)
Målet för den finanspolitiska strategin enligt
konvergensprogrammet 2014 är att uppnå ett konjunkturrensat nuvarande
budgetsaldo vid utgången av en fortlöpande femårsperiod; den innevarande
perioden löper ut 2018–2019. Konvergensprogrammet saknar det medelfristiga budgetmål
som föreskrivs i stabilitets- och tillväxtpakten. Det offentliga underskottet
beräknas vara 5,0 % av BNP 2014–2015, dvs en minskning från det högsta
värdet 11,4 % av BNP 2009–2010. Detta stämmer inte överens med den
tidsfrist som rådet fastställt för att korrigera det alltför stora
underskottet. Enligt programmet ska det alltför stora underskottet korrigeras
och minska till 2,4 % av BNP 2016–2017, alltså två år efter den tidsfrist
som rådet fastställt. Programmet innebär att det (omräknade) strukturella
underskottet i de offentliga finanserna kommer att förbättras med 0,3
procentenheter till 4,4 % av BNP fram till budgetåret 2014–2015.
Budgetplanerna är inte tillräckliga för att man ska kunna uppnå den
rekommenderade årliga genomsnittliga finanspolitiska insats som krävs för att
korrigera det alltför stora underskottet. I programmet förutspås därefter en
årlig förbättring av det (omräknade) strukturella saldot med 0,8 procentenheter
under 2015–2016 och 1,3 procentenheter under 2016–2017. Sammantaget är
programmet bara delvis i linje med kraven i stabilitets- och tillväxtpakten.
Konsolideringsarbetet har hittills främst inriktats på nedskärningar av
utgifter, och därför kan man överväga hur en breddning av skattebasen skulle
kunna bidra till inkomstsidan i budgeten. Förenade kungariket har redan
betydande uteblivna skatteintäkter, särskilt när det gäller indirekta skatter.
Enligt konvergensprogrammet beräknas skuldkvoten öka till 93,1 % av BNP
under budgetåret 2015/2016 för att därefter under 2018/2019 minska till
86,6 %. Förenade kungarikets makroekonomiska scenario som ligger till
grund för programmets prognoser är rimligt. De potentiella riskerna i
budgetprognoserna hänger samman med att tillväxten är lägre än förväntat på
grund av en svag löneutveckling som håller tillbaka den privata konsumtionen
samt osäkerhet som hämmar investeringarna. Prognoserna är dock i linje med
kommissionens vårprognos 2014, som inte heller visar på att det alltför stora
underskottet kommer att korrigeras före den tidsfrist som rådet fastställt. På
grundval av kommissionens prognos kommer den (omräknade) ändringen av det
strukturella saldot under 2010–2014 att årligen ligga i genomsnitt 0,6 %
av BNP under kravet och målet förväntas inte heller uppnås 2015. På grundval av bedömningen av programmet och
kommissionens prognos, i enlighet med rådets förordning (EG) nr 1466/97, anser
rådet att det behövs ytterligare åtgärder för att Förenade kungariket ska kunna
följa rekommendationen enligt förfarandet för alltför stora underskott.
(11)
Förenade kungariket har vidtagit åtgärder på både
efterfrågesidan och utbudssidan av bostadsmarknaden. Antalet nya fastigheter
har visserligen ökat, men är fortfarande lågt och kan inte alls tillgodose
efterfrågan. Detta har tillsammans med låga räntor och lättare tillgång till
hypotekslån (t.ex. lägre krav vad gäller lånets förhållande till inkomsten)
lett till stigande fastighetspriser i vissa delar av Förenade kungariket,
särskilt i London. Bristen på bostäder har länge varit ett strukturellt fenomen
och problemet kommer sannolikt att förvärras på medellång sikt. Det krävs
insatser för att öka bostadsutbudet ytterligare genom lämpliga incitament på
lokal nivå. Myndigheterna bör fortsätta att följa bostadspriserna och
bolåneskuldsättningen och vara redo att sätta in lämpliga åtgärder, vid behov
även genom att justera lånegarantiprogrammet Help to Buy 2. Det finns ett behov
av att öka insynen i hur den finanspolitiska kommittén använder makroekonomisk
tillsyn inom bostadssektorn och effekterna av denna tillsyn, för att få bukt
med problemen med kraftigt ökade bostadspriser och ökad bolåneskuldsättning.
Man bör överväga reformer av beskattningen av mark och fast egendom för att få
bukt med snedvridningar på bostadsmarknaden. Hittills har stigande fastighetspriser
inte lett till högre fastighetsskatter eftersom fastighetsvärdesregistret inte
har uppdaterats sedan 1991 och skatterna på fastigheter av högre värde relativt
sett är lägre än på fastigheter av lägre värde, vilket beror på regressiva
skattesatser och skatteklasser i systemet för fastighetsbeskattning (council
tax).
(12)
Förenade kungariket vidtar fortsatta åtgärder för
att hantera problemen med arbetslöshet och undersysselsättning samt de
särskilda problem som rör ungdomsarbetslöshet. Man står inför betydande
utmaningar när det gäller att utrusta unga människor med den kompetens och den
arbetslivserfarenhet som krävs på arbetsmarknaden och att öka utbudet av
lärlingsplatser. Detta kan förklara varför färre än väntat utnyttjar de
lönesubventioner som ungdomskontraktet ger. Ett problem på arbetsmarknaden är
bristande matchning mellan utbud och efterfrågan på kompetens, och
myndigheterna satsar på omskolning för att minska arbetslösheten och åtgärda
bristen på  arbetstagare med högt yrkeskunnande och tekniska färdigheter av hög
kvalitet. Man har också försökt förbättra lärlingsprogrammens kvalitet, men här
behövs ytterligare insatser. Kvalificeringssystemen är också komplexa och
behöver effektiviseras för att bana väg för ett allmänt erkännande och ett
större engagemang från arbetsgivarnas sida.
(13)
Myndigheterna försöker åtgärda problemet med svaga
incitament för arbete, särskilt för bidragstagare, genom att införa ett
enhetsbidrag (Universal Credit) som gör det möjligt för arbetssökande
att behålla mer av sina bidragsförmåner när de börjar arbeta. Enhetsbidraget
skulle kunna få en positiv effekt på sysselsättningen, men det beror i hög grad
på om det genomförs effektivt, om stödtjänster erbjuds och om det samordnas med
övriga förmåner. Satsningen på att få in människor på arbetsmarknaden igen har
gjort att den årliga justeringen av många förmåner och skattekrediter för
personer i arbetsför ålder har begränsats till 1 % per år fram till 2016.
(14)
Förenade kungariket fortsätter att vidta åtgärder
för att öka sysselsättningsgraden bland föräldrar genom att förbättra
tillgången till barnomsorg av hög kvalitet till rimlig kostnad. Man arbetar
vidare med att införa system som gör barnomsorgen överkomlig för både deltids-
och heltidsarbetande föräldrar, med hänsyn till deras olika inkomstnivåer.
Barnomsorgskostnaderna är dock bland de högsta i EU och detta är fortfarande
ett problem, särskilt för den andra försörjaren i ett hushåll och för
ensamstående föräldrar.
(15)
När det gäller tillgång till finansiering har
förhållandena på kreditmarknaden förbättrats under 2013, men kredittillväxten
är fortfarande svag och det är ännu för tidigt att säga om den förda politiken
får avsedd verkan. Det finns fortfarande särskilda svårigheter för små och
medelstora företag när det gäller att få tillgång till kredit. Stora företag
kan finansiera sig själva direkt på grossistmarknaden och dra nytta av den
välutvecklade brittiska marknaden för finansiella tjänster, medan små och
medelstora företag till största delen måste vända sig till banker för att få
tillgång till extern finansiering. Framsteg har gjorts i fråga om förra årets
rekommendation om konkurrens i banksektorn genom inrättande av att nya banker
som utmanar de etablerade aktörerna (t.ex. TSB som dock ännu inte är helt
oberoende).
(16)
I december 2013 publicerade Förenade kungariket en
uppdaterad nationell infrastrukturplan med en långsiktig strategi för
planering, mobilisering av medel för samt finansiering och leverans av
infrastruktur. I planen fastställs en rad framåtsyftande kapitalinvesteringar
fram till 2020 och därefter, på totalt 375 miljarder pund (ca 460 miljarder
euro). En stor del av budgeten (340 miljarder pund, dvs. ca 420 miljarder euro)
avser investeringar i energi- och transportsektorn. Omkring tre fjärdedelar av
medlen beräknas komma från privata källor, medan resten är offentligt
finansierade. Planen är ett bra initiativ, men frågetecken kvarstår om inslaget
av finansiering från den privata sektorn, om huruvida regleringsramen är
förutsebar och om byggnadslov kan fås tillräckligt snabbt. Det behövs strikta
mekanismer för att minska riskerna i samband med finansiering och genomförande
och samtidigt skapa insyn i beräknade och faktiska utgifter för
infrastrukturprojekt.
(17)
Kommissionen har inom ramen för den europeiska
planeringsterminen gjort en omfattande analys av Förenade kungarikets
ekonomiska politik. Den har bedömt stabilitetsprogrammet och det nationella
reformprogrammet. Kommissionen har beaktat inte bara programmens relevans för
hållbarheten i finanspolitiken och den socioekonomiska politiken i Förenade
kungariket utan även i vilken utsträckning EU:s regler och riktlinjer har
iakttagits, mot bakgrund av behovet att stärka den övergripande ekonomiska
styrningen i Europeiska unionen genom att framtida nationella beslut fattas med
beaktande av synpunkter på EU-nivå. Kommissionens rekommendationer inom ramen för den europeiska planeringsterminen återspeglas i
rekommendationerna 1–6 nedan.
(18)
Mot bakgrund av denna bedömning har rådet granskat
Förenade kungarikets konvergensprogram, och dess yttrande[8] återspeglas särskilt i
rekommendation 1 nedan.
(19)
Mot bakgrund av kommissionens fördjupade granskning
och denna bedömning har rådet granskat det nationella reformprogrammet och
konvergensprogrammet. Dess rekommendationer enligt artikel 6 i förordning (EU)
nr 1176/2011 återspeglas i rekommendationerna 2, 3, 5 och 6 nedan.
HÄRIGENOM REKOMMENDERAS Förenade
kungariket att vidta följande åtgärder under perioden 2014–2015:
1.           Förstärka
budgetstrategin och sträva efter en hållbar korrigering av det alltför stora
underskottet i linje med rådets rekommendation enligt förfarandet för alltför
stora underskott. Följa en differentierad, tillväxtfrämjande strategi för
finanspolitisk åtstramning genom att prioritera investeringar. För att
underlätta budgetkonsolideringen bör man överväga att öka intäkterna genom att
bredda skattebasen. Åtgärda "flaskhalsar" i infrastrukturen,
kompetensglapp och tillgång till finansiering för små och medelstora företag
för att öka tillväxten i exporten av både varor och tjänster.
2.           Öka insynen i hur Bank of
Englands finanspolitiska kommitté använder makroekonomisk tillsyn inom
bostadssektorn och effekterna av denna tillsyn. Vidta lämpliga åtgärder för att
motverka de snabbt stigande bostadspriserna i områden som står för en betydande
del av den ekonomiska tillväxten i Förenade kungariket, särskilt London,
exempelvis genom att justera Help to Buy 2-programmet och mildra de risker som
hänger samman med hög bolåneskuldsättning. Avlägsna snedvridningarna i fråga om
fastighetsbeskattning genom att regelbundet uppdatera värdet på fastigheterna
och göra skattesatserna och skatteklasserna i systemet för
fastighetsbeskattning (council tax) mindre regressiva. Fortsätta
insatserna för att öka utbudet på bostäder.
3.           Hålla fast vid åtagandet om
ungdomskontraktet, särskilt genom att stärka färdigheter som motsvarar
arbetsgivarnas behov. Skapa ett engagemang hos arbetsgivarna genom att fokusera
på att åtgärda kompetensglapp genom att utrusta människor med mer avancerad
kompetens och främja lärlingsutbildning. Minska andelen unga med svaga
grundläggande färdigheter.
4.           Fortsätta insatserna för att
minska barnfattigdom i låginkomsthushåll genom att se till att enhetsbidraget (Universal
Credit) och andra välfärdsreformer ger tillräckliga förmåner med tydliga
incitament till arbete samt tillhandahåller stödtjänster. Förbättra tillgången
till god barnomsorg till rimlig kostnad.
5.           Fortsätta arbetet för att
förbättra de små och medelstora företagens tillgång till bankfinansiering och
annan finansiering. Se till att The Business Bank fungerar effektivt och stödja
inrättande av nya banker som utmanar de etablerade aktörerna.
6.           Följa upp den nationella
infrastrukturplanen genom att öka förutsägbarheten i planeringsprocessen och
skapa klarhet kring finansieringsåtaganden. Säkerställa öppenhet och
ansvarsskyldighet genom att tillhandahålla konsekvent och aktuell information
om genomförandet av planen.
Utfärdad i Bryssel den
                                                                       På
rådets vägnar
                                                                       Ordförande
[1]               EGT L 209, 2.8.1997, s. 1.
[2]               EUT L 306, 23.11.2011, s. 25.
[3]               COM(2014) 429 final.
[4]               P7_TA(2014)0128 och P7_TA(2014)0129.
[5]               COM(2013) 800 final.
[6]               COM(2013) 790 final.
[7]               SWD(2014) 91 final.
[8]               Enligt artikel 9.2 i rådets förordning (EG) nr 1466/97.


Rekommendation till rådets yttrande i enlighet med artikel 5 tredje stycket i rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om Frankrikes uppdaterade stabilitetsprogram, 2003-2005


Avis juridique important

|

32000Y1024(01)

Rekommendation från kommissionen av den 11 oktober 2000 om hur de ekonomiska aktörernas förberedelser inför övergången till euron kan underlättas

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr C 303 , 24/10/2000 s. 0006 - 0007

Rekommendation från Kommissionenav den 11 oktober 2000om hur de ekonomiska aktörernas förberedelser inför övergången till euron kan underlättas(2000/C 303/05)EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION UTFÄRDAR DENNA REKOMMENDATIONmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 211 i detta, ochav följande skäl:(1) Övergångsperioden mellan skapandet av euron och det fysiska införandet av sedlar och mynt bör utnyttjas till att hjälpa de ekonomiska aktörerna att förbereda sig på bytet av sedlar och mynt och att göra det möjligt för konsumenterna att vänja sig vid priser och värden i euro.(2) Enligt de flesta undersökningar som gjorts i euroområdet verkar de ekonomiska aktörerna och medborgarna ligga något efter med förberedelserna inför införandet av sedlar och mynt i euro.(3) Myndigheterna i medlemsstaterna har en mycket viktig uppgift når det gäller att öka penninganvändarnas medvetenhet och kunskaper, så att dessa påskyndar sina förberedelser inför övergången till sedlar och mynt i euro.(4) Hela 2001 bör användas för att påskynda förberedelserna och sprida ut övergången till ett eurobaserat system över året.(5) Vissa punkter i kommissionens rekommendation 98/286/EG av den 23 april 1998 om bankavgifter för omräkning till euro(1) bör preciseras.HÄRMED REKOMMENDERAS FÖLJANDE.Artikel 1Att informera de framtida användarna1. Medlemsstaterna bör se till att medborgarna är väl informerade om hur införandet av sedlar och mynt i euro kommer att gå till och att detta informationsarbete fortsätter en bit in på 2002. Särskilda ansträngningar bör göras till förmån för personer som har svårt att få tillgång till information (ekonomiskt och socialt utsatta grupper, äldre personer och personer med fysiska, sensoriska eller mentala handikapp).2. Myndigheterna bör ge företagen, särskilt de små coh medelstora företagen, exakta upplysningar om tidsplanen för övergången och de rättsliga, skattemässiga och redovisningsmässiga bestämmelserna.3. Myndigheterna, särskilt de som ansvarar för sociala frågor och utbildningsfrågor, bör aktivt delta i arbetet med att informera om införandet av sedlar och mynt i euro och behovet av att medborgarna förbereder sig inför detta.4. Bransch- och yrkesorganisationer, euro-info-center, handelskamrar och hantverksföreningar, revisorer och företagskonsulter bör försäkra sig om att de företag som de har förbindelser med vidtar nödvändiga åtgärder för att förbereda sig och är kapabla att utföra alla sina transaktioner i euro från och med den 1 januari 2002.5. Bankerna bör informera sina kunder om vad som händer rent praktiskt när övergångsperioden löper ut. De bör särskilt upplysa om att det efter den 31 december 2001 inte går att utställa kontantlösa betalningar eller föra räkenskaper i de gamla nationella valutaenheterna.6. Företagen bör bedriva informationsverksamhet bland sina anställda och göra särskilda informationsinsatser för dem av sina anställda som kommer i kontakt med allmänheten.Artikel 2Att hjälpa medborgarna att vänja sig vid euron1. Senast under det tredje kvartalet 2001 bör priserna anges i euro med motvärdet angivet i nationella valutaenheter för alla produkter som säljs på distans och på alla försäljningsställen där betalning främst sker på annat sätt än med kontanter. På kassakvittona bör det från denna tidpunkt anges ett motvärde i den nationella valutaenheten för det belopp som skall betalas.2. Myndigheter och företag bör så tidigt som möjligt under 2001 utbetala de anställdas löner i euro, med angivande av ett motvärde i den nationella valutaenheten för det slutliga beloppet. Beloppen i lönebeskeden bör åtminstone anges i både nationell valuta och i euro. Löneförhandlingarna mellan arbetsmarknadens parter bör från och med 2001 bedrivas i euro.3. Beloppen i pensionsbeskeden bör så tidigt som möjligt under 2001 anges i både nationell valuta och i euro. I förekommande fall bör själva pensionerna betalas ut i euro med angivande av ett motvärde i den nationella valutaenheten för det slutliga beloppet.4. Myndigheterna, försäkringsföretagen och försörjningsföretagen (vatten, gas, elektricitet osv.) bör börja ange sina priser i euro under tredje kvartalet 2001 och på fakturorna ange ett motvärde i den nationella valutaenheten endast för det slutliga belopp som skall betalas.Artikel 3Att få de ekonomiska aktörerna att börja använda euron1. Bankkonton och de betalningsmedel som de är förbundna med (checkar, giroblanketter och kort) bör i början av det tredje kvartalet 2001 inte längre anges i nationella valutaenheter utan i euro, om inte kunden uttryckligen begär motsatsen. I kontoutdragen bör ett motvärde i nationell valutaenhet anges.2. Samtliga terminaler för elektroniska betalningar bör från och med samma tidpunkt kunna hantera transaktioner i euro.3. De ekonomiska aktörerna, särskilt i distributions- och turistsektorn, uppmanas att genomföra punktinsatser för att stimulera användandet av euron.Artikel 4Minska flödet av transaktioner som skall omvandlas till euro1. Avtal med obestämd löptid som ingås under 2001 bör upprättas i euro (t.ex. anställningsavtal). Avtal med bestämd löptid (t.ex. hyreskontrakt, låneavtal osv.) som ingås under 2001 och som löper ut efter den 1 januari 2002 bör upprättas i euro.2. Alla avtal om offentlig upphandling på statlig och lokal nivå bör under 2001 ingås i euro och betalning bör ske i euro.3. Företag som bildas under 2001 bör uppmuntras att fastställa sitt kapital i euro.4. För att minska omfattningen på det fysiska utbytet av mynt och sedlar bör konsumenterna uppmuntras att sätta in sitt innehav av mynt och sedlar på konto före utgången av december 2001. Medlemsstaterna bör även uppmuntra dem att i god tid använda de mynt som de eventuellt har på lager.Artikel 5Underlätta övergången till sedlar och mynt i euro1. Under den period då sedlar och mynt i euro och nationella valutaenheter är i omlopp samtidigt bör inväxlingen av sedlar och mynt i ett deltagande lands valutaenhet mot sedlar och mynt i euro vara gratis för alla belopp för kunderna i en bank i detta land, med det enda kravet att en förhandsanmälan görs om det belopp som skall inväxlas överstiger det gränsvärde som banken fastställt och som skall motsvara ett brukligt hushållsbelopp. En person som inte är kund i banken bör gratis kunna växla in sedlar i nationell valuta mot sedlar i euro upp till ett av banken fastställt högsta belopp.2. Lämpliga åtgärder bör vidtas för att göra det möjligt för medborgarna att i affärsbanker och andra finansiella institut växla in sina sedlar och mynt i nationella valutaenheter mot euro även under en period efter det att de nationella valutorna och euron inte längre är i omlopp samtidigt.3. Medlemsstaterna bör anta bestämmelser som gör det möjligt att växla in mynt vid officiella institutioner efter det att de inte längre är giltiga betalningsmedel och under en tillräckligt lång period för att göra det möjligt för myntinnehavare som är bosatta utomlands att växla in sina mynt.4. För att göra det lättare att ge växel bör det redan i början av 2002 finnas tillgång till tillräckligt med sedlar i låga valörer via bankomater eller på annat lämpligt sätt.5. Medlemsstaterna, yrkesförbunden och handelskamrarna bör uppmuntra handelsmän, hantverkare och utövare av de fria yrkena att endast ge växel i euro från och med januari 2002.6. Myndigheterna bör se till att särskilda åtgärder vidtas för att underlätta övergången till sedlar och mynt i euro för personer som har svårt att få tillgång till information, särskilt personer som inte har något bankkonto.Artikel 6SlutbestämmelserMedlemsstaterna uppmanas att stödja genomförandet av denna rekommendation.Artikel 7MottagareDenna rekommendation riktar sig till medlemsstaterna, bankerna, företagen samt alla bransch- och yrkesorganisationer och konsumentorganisationer i euroområdet.Utfärdad i Bryssel den 11 oktober 2000.På kommissionens vägnarPedro Solbes MiraLedamot av kommissionen(1) EGT L 130, 1.5.1998, s. 22.


title: RECOMMENDATION OF THE EFTA SURVEILLANCE AUTHORITY No 86/96/COL of 10 July 1996 concerning a coordinated programme for the official control of foodstuffs for 1996

text:
Avis juridique important

|

21996D1121(01)

Rekommendation från Eftas övervakningsmyndighet nr 86/96/KOL av den 10 juli 1996 om ett samordnat program för offentlig kontroll av livsmedel för 1996

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 296 , 21/11/1996 s. 0064 - 0066

REKOMMENDATION FRÅN EFTA:S ÖVERVAKNINGSMYNDIGHET nr 86/96/KOL av den 10 juli 1996 om ett samordnat program för offentlig kontroll av livsmedel för 1996EFTA:S ÖVERVAKNINGSMYNDIGHET UTFÄRDAR DENNA REKOMMENDATIONmed beaktande av Avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet, särskilt artikel 109 och protokoll 1 i detta,med beaktade av avtalet om upprättandet av en övervakningsmyndighet och en domstol, särskilt artikel 5.2.b och protokoll 1 i detta,med beaktande av den rättsakt som avses i punkt 50 i kapitel XII i bilaga II i EES-avtalet (rådets direktiv 89/397/EES av den 14 juni 1989 om offentlig kontroll av livsmedel), särskilt artikel 14.3 i detta, ochmed beaktande av följande:För att Europeiska Ekonomiska Samarbetsområdet skall fungera väl, är det nödvändigt att upprätta samordnade program för livsmedelsinspektion inom EES.I sådana program betonas överensstämmelsen med den livsmedelslagstiftning som gäller enligt EES-avtalet, skydd av folkhälsan, konsumentintressen och god affärssed.Ett samtidigt genomförande av nationella program och samordnade program kan ge information och erfarenhet som kan ligga till grund för framtida kontroller.Liechtenstein skall anpassa sig till bestämmelserna i de rättsakter som anges i kapitel XII i bilaga II i EES-avtalet senast den 1 januari 2000. Liechtenstein skall göra sitt bästa för att anpassa sig till bestämmelserna i de rättsakter som anges i detta kapital före den 1 januari 1997. Av denna anledning skall Liechtenstein inte inbegripas i denna rekommendation för år 1996.Den 7 november 1995 rådfrågades Norge och Island inom ramen för EFTA:s livsmedelskommitté som stöder EFTA:s övervakningskommitté.HÄRIGENOM REKOMMENDERAS FÖLJANDE.1. Det rekommenderas att Norge och Island under 1996 tar prover och/eller genomför inspektioner av följande, och genomför laboratorieanalyser där det behövs:a) Mikrobiologisk undersökning av torkat och fermenterat färdiglagat kött och produkter av sådant kött.b) Migration av mjukgörare från förpackningsmaterial till livsmedel.c) Temperatur på kylvaror i detaljhandeln.d) Bens(a)pyren i produkter av rökt griskött.2. Ett samordnat program av inspektioner rekommenderas Norge och Island som en följd av artikel 14.3 i den rättsakt som det hänvisas till i punkt 50 i kapital XII i bilaga II i EES-avtalet (rådets direktiv 89/397/EES). Ämnena har diskuterats med Norge och Island.3 För varje ämne föreslås en lämplig analysmetod. Det har inte fastställts någon enhetlig omfattning vad gäller insamling av prover. Det antal prover som tas skall vara tillräckligt omfattande för att ge en överblick av marknaden för de berörda livsmedlen i Norge och Island.4. Det antal prover och de analysmetoder som används skall omnämnas och beskrivas kort.I. Mikrobiologisk undersökning av torkat och fermenterat färdiglagat kött och produkter av sådant kött Torkat och fermenterat färdiglagat kött och produkter av sådant kött som har insamlats inom detaljhandeln är föremål för undersökning i denna del av programmet. Proverna skall vara föremål för mikrobiologisk undersökning vad avser förekomsten av Salmonellae, E. coli 0157: H7 och Staphylococcus aureus. Produktens pH och vattenaktiviteten (Aw) skall antecknas. Resultaten skall redovisas för tre kategorier: torr och halvtorr korv, icke torkad korv och rå skinka (lantlig).II. Migration av mjukgörare i plast Mjukgörare (t.ex. fosforsyraestrar, ftalsyraestrar, stearin- och adipinsepaestrar) används för att förbättra plasters elasticitet, även vad avser sådana plaster som kommer i kontakt med livsmedel. Dessa ämnen är kända för att i hög grad bidra till den totala migrationen av mjukgörare till livsmedel/livsmedelssimulatorer. Målet för denna del av programmet är att fastställa om bruket av förpackningsmaterial som kommer i kontakt med livsmedel överensstämmer med de gränser som har fastställts i den rättsakt som anges i punkt 52 i kapitel XII i bilaga II till EES-avtalet (kommissionens direktiv 90/128/EEG av den 23 februari 1990 om material och produkter av plast som är avsedda att komma i kontakt med livsmedel).III. Kontroll av temperaturen på kylvaror i detaljhandeln Den rättsakt som anges i punkt 54j i kapitel XII i bilaga II i EES-avtalet (rådets direktiv 93/43/EEG av den 14 juni 1993 om livsmedelshygien) innehåller krav om att sådana livsmedel som har stora förutsättningar för tillväxt av patogena mikroorganismer eller bildandet av toxiner skall förvaras vid temperaturer som inte ger upphov till hälsorisker.Denna del av programmet syftar till att med hjälp av noggrann utrustning bestämma temperaturen vid förvaring i detaljhandeln för följande fyra livsmedelskategorier:1) Värmebehandlade kylvaror som skall förtäras utan ytterligare uppvärmning.2) Värmebehandlade kylvaror som endast skall värmas (inte tillagas fullständigt) innan de förtärs.3) Icke värmebehandlade livsmedel som skall ätas efter fullständig tillagning.4) Icke värmebehandlade livsmedel som skall ätas råa.Temperaturerna skall om möjligt mätas med icke-förstörande metoder.IV. Bens(a)pyren i produkter av rökt griskött Den rättsakt som anges i punkt 44 i kapitel XII i bilaga II i EES-avtalet (rådets direktiv 88/388/EEG av den 22 juni 1988 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om aromer för användning i livsmedel och om ursprungsmaterial vid framställning av sådana aromer) begränsar halterna av 3,4 benspyren från rökarom, till 0,03 ìg/kg livsmedel. Denna del av kontrollprogrammet syftar till att fastställa halterna av bens(a)pyren i produkter av rökt griskött.Utfärdad i Bryssel den 10 juli 1996.På EFTA:s övervakningsmyndighets vägnarKnut ALMESTADOrdförande