title: Rådets rekommendation av den 11 juli 2017 om Tysklands nationella reformprogram 2017 med avgivande av rådets yttrande om Tysklands stabilitetsprogram 2017

text:
               9.8.2017

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               C 261/18

         RÅDETS REKOMMENDATION
   av den 11 juli 2017
   om Tysklands nationella reformprogram 2017 med avgivande av rådets yttrande om Tysklands stabilitetsprogram 2017
   (2017/C 261/05)
   EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION
   med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 121.2 och 148.4,
   med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken (1), särskilt artikel 5.2,
   med beaktande av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1176/2011 av den 16 november 2011 om förebyggande och korrigering av makroekonomiska obalanser (2), särskilt artikel 6.1,
   med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation,
   med beaktande av Europaparlamentets resolutioner,
   med beaktande av Europeiska rådets slutsatser,
   med beaktande av sysselsättningskommitténs yttrande,
   med beaktande av ekonomiska och finansiella kommitténs yttrande,
   med beaktande av yttrandet från kommittén för socialt skydd,
   med beaktande av yttrandet från kommittén för ekonomisk politik, och
   av följande skäl:

               (1)

               Den 16 november 2016 antog kommissionen den årliga tillväxtöversikten, som inledde 2017 års europeiska planeringstermin för samordning av den ekonomiska politiken. Prioriteringarna i den årliga tillväxtöversikten godkändes av Europeiska rådet den 9–10 mars 2017. Den 16 november 2016 antog kommissionen, på grundval av förordning (EU) nr 1176/2011, rapporten om förvarningsmekanismen, där det angavs att Tyskland var en av de medlemsstater som skulle bli föremål för en fördjupad granskning. Samma dag antog kommissionen också en rekommendation till rådets rekommendation om den ekonomiska politiken för euroområdet som Europeiska rådet godkände den 9–10 mars 2017. Den 21 mars 2017 antog rådet rekommendationen om den ekonomiska politiken i euroområdet (nedan kallad rekommendationen för euroområdet) (3).

               (2)

               Med tanke på att ekonomierna i den ekonomiska och monetära unionen är tätt sammanvävda bör Tyskland, i egenskap av en medlemsstat som har euron som valuta, se till att rekommendationen för euroområdet, som återspeglas i rekommendation 1 och 2, genomförs fullständigt och i tid.

               (3)

               Landsrapporten 2017 för Tyskland offentliggjordes den 22 februari 2017. Den innehöll en bedömning av hur väl Tyskland hade lyckats med de landsspecifika rekommendationer som rådet antog den 12 juli 2016, med uppföljningen av tidigare års landsspecifika rekommendationer och med sina nationella Europa 2020-mål. Den innehöll också en fördjupad granskning enligt artikel 5 i förordning (EU) nr 1176/2011, vars resultat också offentliggjordes den 22 februari 2017. Av analysen drog kommissionen slutsatsen att Tyskland har makroekonomiska obalanser. Det gäller främst ett ihållande och högt överskott i bytesbalansen med gränsöverskridande betydelse som visar dels på att Tysklands mycket konkurrenskraftiga industri är starkt integrerad i den internationella arbetsfördelningen och uppvisar mycket goda resultat, dels på överdrivet sparande och eftersatta investeringar i både den privata och den offentliga sektorn. Överskottet i bytesbalansen steg ytterligare under 2015, låg relativt stilla under 2016 och förväntas ligga högt även fortsättningsvis. Åtgärder mot överskottet kan få konsekvenser för resten av euroområdets och unionens möjligheter till utjämning, eftersom en mer dynamisk inhemsk efterfrågan i Tyskland skulle kunna hjälpa andra kraftigt skuldsatta medlemsstater att krympa sina lån. Trots att låga räntor skapar gynnsamma finansieringsvillkor ligger företagens investeringar som andel av BNP fortfarande på en låg nivå. Visserligen har den privata konsumtionen fortsatt att öka, men hushållens sparande har nått rekordhöga nivåer i unionen. Det är särskilt viktigt att vidta åtgärder för att minska risken för negativa effekter på den tyska ekonomin och, med tanke på landets storlek och gränsöverskridande betydelse, även på hela den ekonomiska och monetära unionen.

               (4)

               Tyskland lade fram sitt stabilitetsprogram för 2017 den 13 april 2017 och sitt nationella reformprogram för 2017 den 28 april 2017. För att beakta deras inbördes samband har de båda programmen bedömts samtidigt.

               (5)

               Vid programplaneringen för de europeiska struktur- och investeringsfonderna (nedan kallade ESI-fonder) för 2014–2020 har relevanta landsspecifika rekommendationer beaktats. Enligt artikel 23 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1303/2013 (4) får kommissionen begära att en medlemsstat ser över och föreslår ändringar av sin partnerskapsöverenskommelse och av relevanta program när så krävs för att stödja genomförandet av relevanta rekommendationer från rådet. Kommissionen har i riktlinjerna för tillämpning av åtgärder som sammanlänkar effektiva ESI-fonder med sund ekonomisk styrning beskrivit närmare hur den kommer att tillämpa den bestämmelsen.

               (6)

               Tyskland omfattas för närvarande av stabilitets- och tillväxtpaktens förebyggande del och av skuldkriteriet. I sitt stabilitetsprogram för 2017 planerar regeringen ett budgetöverskott på mellan en fjärdedels och en halv procent av BNP under 2017–2021. Det medelfristiga budgetmålet – ett strukturellt underskott på 0,5 % av BNP – fortsätter att vara uppfyllt med marginal under hela programperioden. Enligt stabilitetsprogrammet kommer den offentliga skuldkvoten att sjunka successivt till 57 % av BNP 2021. Det makroekonomiska scenario som ligger till grund för dessa budgetprognoser har inte bekräftats av något oberoende organ men är realistiskt.

               (7)

               Enligt kommissionens vårprognos 2017 beräknas det strukturella saldot ligga på ett överskott på 0,6 % av BNP 2017 och 0,3 % av BNP 2018, vilket är över det medelfristiga budgetmålet. Den offentliga skulden förväntas sjunka stadigt till en nivå under vad skuldkriteriet kräver. Sammantaget anser rådet att Tyskland kan förväntas följa stabilitets- och tillväxtpaktens regler 2017 och 2018. Samtidigt finns det utrymme för att använda finanspolitiken för att stötta den inhemska efterfrågan, i synnerhet för att främja investeringar och för att skapa förutsättningar för högre reallöneökningar.

               (8)

               De offentliga investeringarnas andel av BNP har legat ganska fast och ligger under genomsnittet för euroområdet. Särskilt på lokal nivå, där man hade negativa nettoinvesteringar 2016, släpar de offentliga investeringarna efter trots de åtgärder som har vidtagits under de senaste åren och de betydligt större offentliga investeringarna på statlig nivå under 2015 och 2016. Under 2016 vidtogs ytterligare åtgärder som borde öka utrymmet för offentliga investeringar, även på delstats- och kommunnivå. Dessa omfattar en reform av de federala finanspolitiska relationerna, som när den har antagits kommer att träda i kraft 2020. Om man dessutom lät konsulttjänster för planering av investeringar i infrastruktur omfatta även kommunerna skulle det förbättra planeringen och genomförandet av investeringar i infrastruktur på kommunal nivå. Detta förefaller särskilt relevant eftersom investeringsprojekt i infrastruktur i delstaterna och kommunerna endast genomförs i begränsad omfattning och påverkas av kapacitets- och planeringsproblem. Det allmänt gynnsamma budgetläget tyder på att det finns finanspolitiskt utrymme för att till exempel anslå mer medel till ökade investeringar på alla offentliga nivåer.

               (9)

               De totala offentliga och privata utgifterna för utbildning och forskning har legat på en ganska stabil nivå i förhållande till BNP under senare år, men är fortfarande lägre än EU-genomsnittet när det gäller utbildning. De kombinerade totala utgifterna för utbildning och forskning låg på 9,1 % 2015 och därmed under det nationella målet på 10 % av BNP. Ytterligare investeringar i utbildning, forskning och innovation är avgörande för Tysklands framtida ekonomiska resultat och särskilt för att effektivt integrera nyanlända asylsökande, flyktingar och migranter. För att lyckas med detta sistnämnda har Tyskland gjort betydande insatser, särskilt på området yrkesutbildning. Under de kommande åren kommer det att behövas fortsatta insatser inom hela utbildningssektorn.

               (10)

               Det tyska skattesystemet förblir komplicerat, kostnaderna för skatteförvaltningen är höga och flera bestämmelser om företagsbeskattning kan hämma de privata investeringarna. Trots betydande sänkningar är företagens kapitalkostnader i Tyskland fortfarande bland de högsta i EU-28. Om man tar den lokala skatten på näringsverksamhet (Gewerbesteuer) och solidaritetsavgiften med i beräkningen låg den högsta lagstadgade skattesatsen på bolagsintäkter på 30,2 % under 2016. Detta är betydligt högre än det oviktade EU-genomsnittet på 22,8 %. Den faktiska genomsnittliga skattesatsen är 28,2 % jämfört med ett oviktat EU-genomsnitt på 21,1 %. När det gäller företagsbeskattningens skuldsättningsincitament hamnade Tyskland på sjunde plats i EU 2016. På aktieägarnivå finns liknande incitament till skuldsättning. Detta har i synnerhet betydelse för de små och medelstora företagen som ofta har inhemska aktieägare. Genom att sänka kapitalkostnaderna för aktieinnehav skulle man kunna stärka de privata investeringarna och den underutvecklade tyska riskkapitalmarknaden. Andra drag hos skattesystemet som eventuellt inverkar negativt på finansierings- och investeringsbeslut är inkluderingen av andra komponenter än vinst i skattebasen för den lokala skatten på näringsverksamhet, inskränkningar i möjligheterna till förlustutjämning framåt och snedvridningar skapade av skattesystemet när det gäller val av bolagsform. Andra bestämmelser som eventuellt inskränker skattesystemets förmåga att främja investeringar omfattar reglerna för avskrivning, den räntesats som används för att beräkna avdragsgilla pensionsbetalningar, skatten på kapitalvinster samt kontantmetoden för redovisning av mervärdesskatt. Moderniseringen av skatteförvaltningen skulle kunna skyndas på om man effektivt tillämpade de extra allmänna och it-specifika befogenheter som den federala skatteförvaltningen fick i förhållande till delstaternas skatteförvaltningar i samband med reformen av de finanspolitiska relationerna på federal nivå.

               (11)

               Riskkapitalinvesteringarna har ökat i Tyskland, men marknaden är fortfarande underutvecklad mätt med internationella mått. Riskkapitalinvesteringarna uppgick 2015 till ca 0,03 % av BNP, vilket är något över EU-genomsnittet men fortfarande lägre än sådana medlemsstater som Finland, Förenade kungariket, Sverige, Irland eller Frankrike och mycket lägre än sådana länder utanför unionen som Israel och Förenta staterna. Särskilt förefaller riskkapitalmarknaden i Tyskland misslyckas med att investera stort i sena skeden. Regeringen har vidtagit ett antal åtgärder för att stödja riskkapitalinvesteringar. Den gjorde till exempel beskattningen av investeringsfonder enklare, förbättrade möjligheterna till förlustutjämning framåt inom systemet för företagsbeskattning och breddade Investprogrammet för företagsänglar.

               (12)

               Övergången till förnybar energi kräver stora investeringar i överförings- och distributionsnäten för el. De planerade investeringarna i inhemsk elinfrastruktur har dock försenats betydligt. Endast ca 35 % av de projekt för högspänningsnät som man fattade beslut om i 2009 års lag om utvidgade energinät hade genomförts i slutet av 2016, främst på grund av motstånd från allmänheten. Av för närvarande totalt 6 100 km elledningar som man planerar att bygga under perioden fram till 2024–2025, enligt lagen om federal behovsplanering som trädde i kraft 2015, har endast omkring 6 % godkänts och endast 1 % byggts.

               (13)

               Det finns fortfarande hinder mot att dra full nytta av fördelarna med digitalisering. Till exempel presterar Tyskland dåligt när det gäller tillgång till snabba och ultrasnabba bredbandsförbindelser, särskilt i glesbygder och på landsbygden. Datoranvändningen bland unga tyskar är förhållandevis låg och många skolor har ingen bredbandsuppkoppling. Även när det gäller digitala offentliga tjänster ligger Tyskland under EU-genomsnittet. Särskilt de små och medelstora företagen behöver komma ikapp. Endast en femtedel av de små och medelstora företagen har en digitaliseringsstrategi. Ett nätverk av särskilda kunskapscentrum har skapats för att stärka och skynda på digitaliseringen i de små och medelstora företagen, och plattformen ”Industri 4.0” sammanför alla relevanta parter. Företagens investeringar i FoU ökar och Tyskland är nära att nå sitt Europa 2020-mål för FoU-intensitet, men investeringarna koncentreras alltmer till stora företag medan de små och medelstora företagens bidrag krymper. Vidare kan en åldrande befolkning påverka företagarandan under de kommande åren.

               (14)

               Höga regelhinder kvarstår inom sektorn för företagstjänster och inom reglerade yrken. Restriktionerna är mer omfattande än EU-genomsnittet, särskilt för arkitekter, ingenjörer, advokater och revisorer eller skatterådgivare. Företagsdynamiken inom dessa yrken är dessutom lägre än EU-genomsnittet, vilket ser ut att tyda på en relativt låg dynamik och konkurrens inom sektorn för yrkesmässiga tjänster i Tyskland. Hindren utgörs till exempel av restriktioner för arkitekter och ingenjörer när det gäller aktieinnehav och bolagsform samt sektorsövergripande restriktioner för arkitekter, ingenjörer och advokater. Om dessa hinder minskas skulle det kunna skapa intensivare konkurrens, som leder till att fler företag etablerar sig på marknaden och till fördelar för konsumenterna i form av lägre priser och bredare urval. Som en del i paketet för att motverka hinder på tjänstemarknaderna lade kommissionen i januari 2017 fram rekommendationer om reformer för reglering av yrkesmässiga tjänster.

               (15)

               Sysselsättningen har fortsatt att stiga och arbetslösheten har sjunkit till historiskt låga nivåer. Den ökade sysselsättningen beror dock delvis på ökande deltidsarbete, särskilt bland kvinnor, och har endast delvis lett till en total reallönetillväxt, vilken minskade 2016. Negativa incitament att arbeta för andreförsörjaren och utbrett deltidsarbete ställer hinder i vägen för fullt utnyttjande av arbetsmarknadens potential. Bättre utbud av kvalitativ barnomsorg på heltid till rimligt pris, heldagsskolor samt långvarig vård och omsorg, som är ett område där reformer nyligen genomfördes, är viktiga förutsättningar för att fler kvinnor ska kunna delta på arbetsmarknaden. Gemensam inkomstbeskattning för gifta par och fri sjukförsäkring för make eller maka avhåller andreförsörjaren, ofta kvinnan, från att ta ett jobb eller öka antalet arbetstimmar. Med lägre anknytning till arbetsmarknaden följer vidare ett stort lönegap mellan kvinnor och män på 22 % jämfört med EU-genomsnittet på 16,3 % 2015. Trots en liten tillbakagång är minijobben fortfarande vanliga.

               (16)

               Ca 4,8 miljoner människor hade ett sådant jobb som enda arbete i september 2016. Antalet arbetstagare hos bemanningsföretag har tredubblats sedan 2005 och uppgick i juni 2016 till 1 miljon (nära 3 % av den totala sysselsättningen). Skyddet mot potentiellt missbruk hos bemanningsföretagen och via anställningskontrakt förväntas bli bättre, men utvecklingen behöver övervakas. Dessutom förefaller det ojusterade lönegapet mellan visstidsanställningar och tillsvidareanställningar vara relativt stort.

               (17)

               Skattekilen för låginkomsttagare är hög i jämförelse med andra medlemsstater, vilket minskar incitamenten att arbeta, nettolönen och möjligheterna att konsumera. Tyskland har höjt inkomstskatteavdragets minimibelopp och barnbidragen samt justerat inkomstskatteskalan. Detta är åtgärder som brukar gynna låg- eller medelinkomsttagare, men den totala effekten på skattekilen kommer att bli begränsad. Trots de senaste väsentliga höjningarna av faktisk disponibel inkomst har lönerna och produktivitetsutvecklingen under lång tid divergerat och efter hand skapat ett avsevärt ackumulerat gap. Högre reallöneökningar skulle också bidra till att minska de stora externa obalanserna.

               (18)

               Tyskland har vidtagit omfattande åtgärder för att ta emot asylsökande och integrera flyktingar och andra migranter. Ytterligare förbättringar förefaller möjliga, eftersom antalet arbetssökande flyktingar steg till omkring 9 % av alla arbetssökande under 2016. Integrering på arbetsmarknaden av personer med invandrarbakgrund, särskilt kvinnor, förblir en stor utmaning som också omfattar barn födda i Tyskland till föräldrar födda utanför unionen och därmed även berör utbildningssystemet.

               (19)

               Alla i samhället har inte haft samma glädje av den generellt positiva utvecklingen i ekonomin och på arbetsmarknaden under de senaste åren. Efter en period av höjningar började lönerna jämnas ut endast nyligen och skillnaderna i förmögenhet är bland de största i euroområdet. Vidare har uppsvinget på arbetsmarknaden inte lett till någon minskning av fattigdomsrisken. Fattigdomsrisken hos äldre ligger över EU-genomsnittet, och antalet äldre som befinner sig i riskzonen för fattigdom kommer sannolikt att öka under de kommande åren. Det lagstadgade pensionssystemets ersättningsnivå förväntas sjunka ytterligare. Samtidigt är andelen personer som hör till pensionssystem inom den andra eller tredje pelaren för låg för att kompensera för den minskade ersättningsnivån för alla i det lagstadgade systemet. Om inget görs kommer pensionerna förmodligen inte att vara tillräckliga. Det återstår att se hur effektiva de nyligen presenterade reformerna för bättre incitament att senarelägga pensionering (Flexi-Rente) kan bli för att motverka de incitament till förtida pensionering som infördes 2014.

               (20)

               Kommissionen har inom ramen för den europeiska planeringsterminen för 2017 gjort en omfattande analys av Tysklands ekonomiska politik och redogjort för den i 2017 års landsrapport. Den har även bedömt 2017 års stabilitetsprogram, 2017 års nationella reformprogram samt uppföljningen av de rekommendationer som Tyskland har fått tidigare år. Kommissionen har beaktat inte bara programmens relevans för hållbarheten i finanspolitiken och den socioekonomiska politiken i Tyskland utan också huruvida unionens regler och riktlinjer har iakttagits, mot bakgrund av behovet att stärka den övergripande ekonomiska styrningen i unionen genom att framtida nationella beslut fattas med beaktande av synpunkter på unionsnivå.

               (21)

               Mot bakgrund av denna bedömning har rådet granskat stabilitetsprogrammet för 2017, och anser i ett yttrande (5) att Tyskland kan förväntas följa stabilitets- och tillväxtpakten.

               (22)

               Mot bakgrund av kommissionens fördjupade granskning och denna bedömning har rådet granskat det nationella reformprogrammet för 2017 och stabilitetsprogrammet för 2017. Dess rekommendationer enligt artikel 6 i förordning (EU) nr 1176/2011 återspeglas i rekommendationerna 1 och 2 nedan.

         HÄRIGENOM REKOMMENDERAS Tyskland att under 2017 och 2018 vidta följande åtgärder:

               1.

               Med bibehållen respekt för det medelfristiga målet, använda finans- och strukturpolitiken till att stödja potentiell tillväxt och inhemsk efterfrågan samt uppnå en stadigt uppåtgående trend i investeringar. Påskynda de offentliga investeringarna på alla förvaltningsnivåer, särskilt inom utbildning, forskning och innovation samt ta itu med kapacitets- och planeringshinder för infrastrukturinvesteringar. Göra skattesystemet effektivare och bättre på att främja investeringar. Stimulera konkurrensen i sektorn för företagstjänster och för reglerade yrken.

               2.

               Minska de negativa incitamenten att arbeta för andreförsörjaren och underlätta övergången till vanliga arbeten. Krympa den stora skattekilen för låginkomsttagare. Skapa förutsättningar för att främja högre reallöneökningar med beaktande av arbetsmarknadsparternas roll.

      Utfärdad i Bryssel den 11 juli 2017.

            På rådets vägnar

         T. TÕNISTE

            Ordförande

      (1)  EGT L 209, 2.8.1997, s. 1.

      (2)  EGT L 306, 23.11.2011, s. 25.

      (3)  EUT C 92, 24.3.2017, s. 1.

      (4)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1303/2013 av den 17 december 2013 om fastställande av gemensamma bestämmelser för Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden, Sammanhållningsfonden, Europeiska jordbruksfonden för landsbygdsutveckling och Europeiska havs- och fiskerifonden, om fastställande av allmänna bestämmelser för Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden, Sammanhållningsfonden och Europeiska havs- och fiskerifonden samt om upphävande av rådets förordning (EG) nr 1083/2006 (EUT L 347, 20.12.2013, s. 320).

      (5)  Enligt artikel 5.2 i förordning (EG) nr 1466/97.


title: Rådets rekommendation av den 12 juli 2016 om Sveriges nationella reformprogram 2016, med avgivande av rådets yttrande om Sveriges konvergensprogram 2016

text:
               18.8.2016

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               C 299/53

         RÅDETS REKOMMENDATION
   av den 12 juli 2016
   om Sveriges nationella reformprogram 2016, med avgivande av rådets yttrande om Sveriges konvergensprogram 2016
   (2016/C 299/13)
   EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION
   med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 121.2 och 148.4,
   med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken (1), särskilt artikel 9.2,
   med beaktande av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1176/2011 av den 16 november 2011 om förebyggande och korrigering av makroekonomiska obalanser (2), särskilt artikel 6.1,
   med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation,
   med beaktande av Europaparlamentets resolutioner,
   med beaktande av Europeiska rådets slutsatser,
   med beaktande av sysselsättningskommitténs yttrande,
   med beaktande av ekonomiska och finansiella kommitténs yttrande,
   med beaktande av yttrandet från kommittén för socialt skydd,
   med beaktande av yttrandet från kommittén för ekonomisk politik, och
   av följande skäl:

               (1)

               Den 26 november 2015 antog kommissionen den årliga tillväxtöversikten, som inledde 2016 års europeiska planeringstermin för samordning av den ekonomiska politiken. Prioriteringarna i den årliga tillväxtöversikten godkändes av Europeiska rådet den 17–18 mars 2016. Den 26 november 2015 antog kommissionen på grundval av förordning (EU) nr 1176/2011 rapporten om förvarningsmekanismen, där Sverige konstaterades vara en av de medlemsstater som skulle bli föremål för en fördjupad granskning.

               (2)

               Landsrapporten för Sverige 2016 offentliggjordes den 26 februari 2016. Den innehöll en bedömning av hur väl Sverige hade lyckats med den landsspecifika rekommendation som rådet antog den 14 juli 2015 och med sina nationella Europa 2020-mål. Den innehöll också den fördjupade granskning som föreskrivs i artikel 5 i förordning (EU) nr 1176/2011. Den 8 mars 2016 lade kommissionen fram resultaten av den fördjupade granskningen. Av analysen drog kommissionen slutsatsen att Sverige har makroekonomiska obalanser. Framför allt är hushållens skuldsättning hög och ökar på grund av höga och stigande bostadspriser samt positiva kreditflöden, vilket utgör en risk för en oordnad korrigering med återverkningar på den reala ekonomin och banksektorn. Makrotillsynsåtgärder har vidtagits, men de kan vara otillräckliga. Det finns brister i politiken för bostadsrelaterad beskattning, amortering av bostadslån och bostadsutbudets och hyresmarknadens funktion.

               (3)

               Den 28 april 2016 lade Sverige fram sitt nationella reformprogram för 2016 och sitt konvergensprogram för 2016. För att beakta deras inbördes samband har de båda programmen bedömts samtidigt.

               (4)

               Vid programplaneringen för de europeiska struktur- och investeringsfonderna för 2014–2020 har relevanta landsspecifika rekommendationer beaktats. Enligt artikel 23 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1303/2013 (3) får kommissionen begära att en medlemsstat ser över och föreslår ändringar av sin partnerskapsöverenskommelse och av relevanta program när så krävs för att stödja genomförandet av relevanta rekommendationer från rådet. Kommissionen har i riktlinjerna för tillämpning av åtgärder som sammanlänkar effektiva europeiska struktur- och investeringsfonder med sund ekonomisk styrning beskrivit närmare hur den kommer att tillämpa denna bestämmelse.

               (5)

               Sverige omfattas för närvarande av stabilitets- och tillväxtpaktens förebyggande del. Enligt konvergensprogrammet för 2016 förutser regeringen ett budgetsaldo på -0,4 % av BNP och ska under programperioden fortsätta att ligga kvar på det medelfristiga budgetmålet, dvs. ett strukturellt underskott på 1 % av BNP. Enligt konvergensprogrammet väntas den offentliga skuldkvoten sjunka till 42,5 % av BNP under 2016 och fortsätta att sjunka till 39,1 % 2019. Det makroekonomiska scenario som ligger till grund för dessa budgetprognoser är realistiskt för 2016 och försiktigt därefter. Enligt kommissionens vårprognos 2016 beräknas det strukturella saldot ligga på -0,5 % av BNP för 2016 och -0,9 % för 2017, över det medelfristiga budgetmålet. Möjliga framtida avvikelser kommer att bedömas mot bakgrund av kraven att hålla det strukturella saldot vid det medelfristiga budgetmålet. Rådet anser, på grundval av sin bedömning av konvergensprogrammet och kommissionens vårprognos 2016, att Sverige kan väntas följa stabilitets- och tillväxtpaktens regler.

               (6)

               De svenska hushållens skuldsättning är mycket hög och har det senaste årtiondet ökat i en takt som är en av de snabbaste i unionen. Enligt Riksbankens (den svenska centralbanken) beräkningar var hushållens låneskulder i förhållande till den disponibla årsinkomsten 175 % 2015, och i förhållande till BNP 87 %. Sverige har ett av de starkaste skatteincitamenten att äga sin bostad i unionen till följd av relativt låga fastighetsskatter och generös avdragsrätt för bostadsräntor. Hushållens höga skuldsättning utgör en risk för den makroekonomiska stabiliteten. Regeringen har vidtagit vissa åtgärder för att bromsa hushållens skuldsättning, däribland ny lagstiftning som ska införa ett obligatoriskt amorteringskrav för nya bostadslån, som riksdagen antog den 23 mars 2016. Den nya åtgärden försenades kraftigt eftersom det uppstod frågor kring Sveriges makrotillsynsmyndighets mandat att införa kravet. Det finns risk att de ytterligare åtgärder som kan komma att krävas för att ta itu med Sveriges ökande obalanser kan försenas på samma sätt, om man inte ser över regelverket för makrotillsynsmyndighetens uppdrag. Regeringen har inte vidtagit några åtgärder för att korrigera skatteincitamenten, till exempel genom att minska avdragsrätten för bostadslån eller se över fastighetsbeskattningen.

               (7)

               Den svenska bostadsmarknaden är en potentiell källa till instabilitet. Bostadspriserna har stigit nästan konstant de senaste 20 åren, särskilt i Stockholms och Göteborgs storstadsområden. Bostadspriserna fortsätter att öka inte bara till följd av starka fundament, som till exempel ökande disponibla inkomster, utan också på grund av bostadsmarknadens strukturella brister. Bostadsutbudet hämmas av en ineffektiv användning av det befintliga bostadsbeståndet, en hög grad av hyreskontroll, svag konkurrens i byggsektorn, otillräckligt utbud av mark för nybyggnation och omfattande och komplexa planprocesser. Den nuvarande utformningen av beskattningen av kapitalvinster vid bostadsförsäljningar begränsar möjligheterna att använda det befintliga bostadsbeståndet på ett effektivare sätt. Strukturella brister leder till otillräckliga bostadsinvesteringar och utbredd bostadsbrist, och bidrar till ständigt stigande bostadspriser. Bristen på bostäder till rimliga priser begränsar också rörligheten på arbetsmarknaden och gör det svårare att effektivt integrera migranter på arbetsmarknaden. Regeringen har vidtagit åtgärder, bland annat ökad offentlig finansiering av investeringar i bostadssektorn och några förenklade planprocesser. I december 2015 kom en utredning om konkurrensen i byggsektorn som förslog en serie möjliga åtgärder, till exempel att öka öppenheten inom offentlig upphandling av bostadsbyggande. Regeringen har dock inte gjort några framsteg med att reformera hyressättningssystemet.

               (8)

               Sverige uppvisar ett relativt gott investeringsresultat, men står inför problem som kan påverka landets långsiktiga konkurrenskraft. Strukturella brister på bostadsmarknaden hämmar särskilt investeringarna på detta område. Infrastrukturinvesteringar för att förbättra förbindelserna inom och mellan tätorterna är otillräckliga med tanke på de problem som bostadsbristen skapar.

               (9)

               Svenska 15-åringars skolresultat har enligt Pisa-undersökningen sjunkit mest i alla OECD-länder det senaste årtiondet och resultaten ligger nu under både EU- och OECD-genomsnitten. Försämrade skolresultat riskerar att sätta press på Sveriges konkurrenskraft och innovationsförmåga på lång sikt. Det är stor skillnad i resultat mellan elever med invandrarbakgrund och andra elever, vilket bidrar till utmaningen för utbildningssystemet. Den skillnaden måste särskilt uppmärksammas med tanke på det stora antalet nyanlända barn och ungdomar som ska integreras i skolsystemet. Otydliga finansieringsmekanismer för skolan tillsammans med osystematisk tillsyn av hur finansieringen används på olika nivåer i skolsystemet hindrar en effektiv resursanvändning. Regeringen har tillfört ytterligare medel för att förbättra skolresultaten och öka rättvisan, och har vidtagit åtgärder för att integrera de nyanlända i utbildningssystemet.

               (10)

               Den stora tillströmningen av flyktingar under det senaste året får många sociala och ekonomiska följder för Sverige. Medan tillströmningen kommer att leda till högre offentliga utgifter på kort sikt och öka den inhemska efterfrågan, vilket i sin tur ökar BNP, kommer effekterna för sysselsättning och tillväxt på medellång sikt att bestämmas av om flyktingarna kan integreras på arbetsmarknaden och i samhället, däribland med hjälp av utbildningsstöd. Den frågan står högt på både EU:s och medlemsstaternas politiska dagordning och kommer att följas och analyseras noggrant, bland annat i landsrapporten 2017.

               (11)

               Kommissionen har inom ramen för den europeiska planeringsterminen gjort en omfattande analys av Sveriges ekonomiska politik och redogjort för den i 2016 års landsrapport. Den har även bedömt konvergensprogrammet och det nationella reformprogrammet samt uppföljningen av de rekommendationer Sverige har fått tidigare år. Kommissionen har beaktat inte bara programmens relevans för hållbarheten i finanspolitiken och den socioekonomiska politiken i Sverige utan också i vilken mån EU:s regler och riktlinjer har iakttagits, mot bakgrund av behovet att stärka den övergripande ekonomiska styrningen i unionen genom att framtida nationella beslut fattas med beaktande av synpunkter på EU-nivå. Rekommendationerna inom ramen för den europeiska planeringsterminen återspeglas i rekommendation 1 nedan.

               (12)

               Mot bakgrund av denna bedömning har rådet granskat konvergensprogrammet och anser (4) att Sverige väntas följa stabilitets- och tillväxtpakten.

               (13)

               Mot bakgrund av kommissionens fördjupade granskning och denna bedömning har rådet granskat det nationella reformprogrammet och konvergensprogrammet. Dess rekommendationer enligt artikel 6 i förordning (EU) nr 1176/2011 återspeglas i rekommendation 1 nedan.

         HÄRIGENOM REKOMMENDERAS Sverige att 2016 och 2017 vidta följande åtgärder:

               1.

               Ta itu med hushållens ökande skuldsättning genom att korrigera skatteincitamenten, särskilt genom att stegvis begränsa avdragsrätten för utgiftsräntor för bostadslån eller genom att höja fastighetsskatten. Säkerställa att makrotillsynsmyndigheten har mandat att i god tid genomföra åtgärder för att värna den finansiella stabiliteten. Främja bostadsinvesteringar och effektivisera bostadsmarknaden, bland annat genom att införa större flexibilitet i hyressättningen och genom att se över utformningen av beskattningen av kapitalvinster för att underlätta bostadstransaktioner.

      Utfärdad i Bryssel den 12 juli 2016.

            På rådets vägnar

         P. KAŽIMÍR

            Ordförande

      (1)  EGT L 209, 2.8.1997, s. 1.

      (2)  EUT L 306, 23.11.2011, s. 25.

      (3)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1303/2013 av den 17 december 2013 om fastställande av gemensamma bestämmelser för Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden, Sammanhållningsfonden, Europeiska jordbruksfonden för landsbygdsutveckling och Europeiska havs- och fiskerifonden, om fastställande av allmänna bestämmelser för Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden, Sammanhållningsfonden och Europeiska havs- och fiskerifonden samt om upphävande av rådets förordning (EG) nr 1083/2006 (EUT L 347, 20.12.2013, s. 320).

      (4)  Enligt artikel 9.2 i förordning (EG) nr 1466/97.


title: Rådets rekommendation av den 3 mars 2008 om anpassning av rekommendation 98/376/EG om parkeringstillstånd för personer med funktionshinder, med anledning av Republiken Bulgariens, Republiken Tjeckiens, Republiken Estlands, Republiken Cyperns, Republiken Lettlands, Republiken Litauens, Republiken Ungerns, Republiken Maltas, Republiken Polens, Rumäniens, Republiken Sloveniens och Republiken Slovakiens anslutning till Europeiska unionen

text:
               7.3.2008

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               L 63/43

      RÅDETS REKOMMENDATION

   av den 3 mars 2008
   om anpassning av rekommendation 98/376/EG om parkeringstillstånd för personer med funktionshinder, med anledning av Republiken Bulgariens, Republiken Tjeckiens, Republiken Estlands, Republiken Cyperns, Republiken Lettlands, Republiken Litauens, Republiken Ungerns, Republiken Maltas, Republiken Polens, Rumäniens, Republiken Sloveniens och Republiken Slovakiens anslutning till Europeiska unionen
   (2008/205/EG)
   EUROPEISKA UNIONENS RÅD UTFÄRDAR DENNA REKOMMENDATION
   med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,
   med beaktande av 2003 års anslutningsakt, särskilt artikel 57,
   med beaktande av 2005 års anslutningsakt, särskilt artikel 56,
   med beaktande av kommissionens förslag, och
   av följande skäl:

               (1)

               För vissa rättsakter som fortsätter att gälla efter den 1 januari 2007 och som behöver anpassas med anledning av anslutningen finns anpassningarna inte med i anslutningsakten.

               (2)

               Enligt artikel 57 i 2003 års anslutningsakt och artikel 56 i 2005 års anslutningsakt ska sådana anpassningar antas av rådet, om det är rådet som har antagit rättsakten i fråga.

               (3)

               Rådets rekommendation 98/376/EG av den 4 juni 1998 om parkeringstillstånd för personer med funktionshinder (1) bör därför ändras i enlighet med detta.

         HÄRIGENOM REKOMMENDERAS FÖLJANDE.
   Rekommendation 98/376/EG ska ändras i enlighet med bilagan.

      Utfärdad i Bryssel den 3 mars 2008.

            På rådets vägnar

         J. PODOBNIK

            Ordförande

      (1)  EGT L 167, 12.6.1998, s. 25.

      BILAGA
      Rekommendation 98/376/EG ska ändras enligt följande:

                  1.

                  Under sjunde strecksatsen i punkt D i bilagan ska förteckningen över särskiljande tecken ersättas med följande:

                              ”B

                              :

                              Belgien

                              BG

                              :

                              Bulgarien

                              CZ

                              :

                              Tjeckien

                              DK

                              :

                              Danmark

                              D

                              :

                              Tyskland

                              EST

                              :

                              Estland

                              IRL

                              :

                              Irland

                              EL

                              :

                              Grekland

                              E

                              :

                              Spanien

                              F

                              :

                              Frankrike

                              I

                              :

                              Italien

                              CY

                              :

                              Cypern

                              LV

                              :

                              Lettland

                              LT

                              :

                              Litauen

                              L

                              :

                              Luxemburg

                              H

                              :

                              Ungern

                              M

                              :

                              Malta

                              NL

                              :

                              Nederländerna

                              A

                              :

                              Österrike

                              PL

                              :

                              Polen

                              P

                              :

                              Portugal

                              RO

                              :

                              Rumänien

                              SLO

                              :

                              Slovenien

                              SK

                              :

                              Slovakien

                              FIN

                              :

                              Finland

                              S

                              :

                              Sverige

                              UK

                              :

                              Förenade kungariket”

                  2.

                  Under punkt E i bilagan ska andra stycket ersättas med följande text:
                  ”Om en medlemsstat önskar avfatta texten på ett annat nationellt språk än bulgariska, danska, engelska, estniska, finska, franska, grekiska, iriska, italienska, lettiska, litauiska, maltesiska, nederländska, polska, portugisiska, rumänska, slovakiska, slovenska, spanska, svenska, tjeckiska, tyska eller ungerska, ska medlemsstaten, utan att det påverkar tillämpningen av övriga bestämmelser i denna bilaga, införa en tvåspråkig version av tillståndet, där ett av ovannämnda språk används.”


title: Europeiska centralbankens rekommendation av den 27 mars 2015 till Europeiska unionens råd om externa revisorer för Deutsche Bundesbank (ECB/2015/14)

text:
               6.5.2015

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               C 149/1

         EUROPEISKA CENTRALBANKENS REKOMMENDATION
   av den 27 mars 2015
   till Europeiska unionens råd om externa revisorer för Deutsche Bundesbank
   (ECB/2015/14)
   (2015/C 149/01)
   ECB-RÅDET HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION
   med beaktande av stadgan för Europeiska centralbankssystemet och Europeiska centralbanken, särskilt artikel 27.1, och
   av följande skäl:

               (1)

               Räkenskaperna för Europeiska centralbanken (ECB) och de nationella centralbankerna i de medlemsstater som har euron som valuta granskas av oavhängiga externa revisorer som ECB-rådet har rekommenderat och Europeiska unionens råd godkänt.

               (2)

               Förordnandet för Deutsche Bundesbanks nuvarande externa revisor, Ernst & Young AG Wirtschaftsprüfungsgesellschaft Steuerberatungsgesellschaft, löpte ut efter revisionen avseende räkenskapsåret 2014. Det är därför nödvändigt att utse externa revisorer från och med räkenskapsåret 2015.

               (3)

               Deutsche Bundesbank har valt KPMG AG Wirtschaftsprüfungsgesellschaft som sina externa revisorer för räkenskapsåren 2015 till 2020.

         HÄRIGENOM REKOMMENDERAS FÖLJANDE.
   Det rekommenderas att KPMG AG Wirtschaftsprüfungsgesellschaft utses till externa revisorer för Deutsche Bundesbank för räkenskapsåren 2015 till 2020.

      Utfärdad i Frankfurt am Main den 27 mars 2015.

         Mario DRAGHI

            ECB:s ordförande


title: Europeiska centralbankens rekommendation av den 5 december 2008 till Europeiska unionens råd om externa revisorer för Bank Ċentrali ta' Malta/Central Bank of Malta (ECB/2008/19)

text:
               17.12.2008

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               C 322/1

      EUROPEISKA CENTRALBANKENS REKOMMENDATION

   av den 5 december 2008
   till Europeiska unionens råd om externa revisorer för Bank Ċentrali ta' Malta/Central Bank of Malta
   (ECB/2008/19)
   (2008/C 322/01)
   ECB-RÅDET HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION
   med beaktande av stadgan för Europeiska centralbankssystemet och Europeiska centralbanken, särskilt artikel 27.1 i denna, och
   av följande skäl:

               (1)

               Räkenskaperna för Europeiska centralbanken (ECB) och de nationella centralbankerna i Eurosystemet granskas av oavhängiga externa revisorer som rekommenderats av ECB-rådet och godkänts av Europeiska unionens råd.

               (2)

               Förordnandet för de nuvarande externa revisorerna för Bank Ċentrali ta' Malta/Central Bank of Malta löper ut efter revisionen avseende räkenskapsåret 2008. Det är därför nödvändigt att utse externa revisorer från och med räkenskapsåret 2009.

               (3)

               Bank Ċentrali ta' Malta/Central Bank of Malta har utsett KPMG som sina externa revisorer för räkenskapsåren 2009 till 2013.

         HÄRIGENOM REKOMMENDERAS FÖLJANDE:
   Det rekommenderas att KPMG utses till externa revisorer för Bank Ċentrali ta' Malta/Central Bank of Malta för räkenskapsåren 2009 till 2013.

      Utfärdad i Frankfurt am Main den 5 december 2008.

         Jean-Claude TRICHET

            ECB:s ordförande


title: Kommissionens rekommendation av den 19 oktober 2009 om förfaranden för källskattelättnad (Text av betydelse för EES)

text:
               24.10.2009

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               L 279/8

      KOMMISSIONENS REKOMMENDATION

   av den 19 oktober 2009
   om förfaranden för källskattelättnad
   (Text av betydelse för EES)
   (2009/784/EG)
   EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION
   med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 211 andra strecksatsen, och
   av följande skäl:

               (1)

               Många medlemsstater tar ut källskatt på intäkter från värdepapper. Källskatten dras av antingen av värdepappersemittenten eller av en finansiell intermediär som handlägger betalningen av intäkterna.

               (2)

               I många fall delas beskattningsrätten mellan ursprungsstaten och hemviststaten. Medborgare som inte har sin hemvist i staten i fråga kan därför vara berättigade till lägre källskatt eller undantag från denna i ursprungsstaten enligt dubbelbeskattningsavtal eller nationell lagstiftning. Förfarandena för sänkning av källskatt i ursprungsstaten eller för ansökan om återbetalning av denna är ofta komplicerade och varierar mycket mellan medlemsstaterna.

               (3)

               I många medlemsstater har enbart finansiella intermediärer, som är etablerade inom landets jurisdiktion, rätt att ta ut källskatt.

               (4)

               Denna komplicerade situation utgör ett hinder för att kapitalmarknaderna ska fungera väl och ökar kostnaderna för gränsöverskridande avveckling. I Giovannini-rapporterna Cross-border clearing and settlement arrangements in the European Union
                   (1) från 2001 och Second Report on EU Clearing and Settlement
                   (2) från 2003 ses detta som ett hinder för effektiva gränsöverskridande investeringar i värdepapper.

               (5)

               I två rapporter från Fisco-expertgruppen (Fiscal Compliance Experts’ Group) (3)
                  Fact-Finding Study on Fiscal Compliance Procedures Related to Clearing and Settlement within the EU från 2006 och en andra rapport från 2007 Solutions to Fiscal Compliance Barriers Related to Post-Trading within the EU har man studerat nuvarande förfaranden för källskattelättnad och lagt fram förslag om hur systemet kan förbättras.

               (6)

               I båda rapporterna kommer man fram till att det skulle innebära en stor förenkling om källskattelättnad skulle beviljas i ursprungsstaten i stället för genom ett återbetalningsförfarande.

               (7)

               Intäkter från värdepapper som omfattas av annan gemenskapslagstiftning, nämligen rådets direktiv 90/435/EEG av den 23 juli 1990 om ett gemensamt beskattningssystem för moderbolag och dotterbolag hemmahörande i olika medlemsstater (4) och rådets direktiv 2003/49/EG av den 3 juni 2003 om ett gemensamt system för beskattning av räntor och royalties som betalas mellan närstående bolag i olika medlemsstater (5), bör inte omfattas av dessa förenklade förfaranden. Vidare krävs det inget förenklat förfarande för källskatt som tas ut av vissa medlemsstater som ersättning för informationsutbyte under en övergångsperiod enligt artikel 11 i rådets direktiv 2003/48/EG av den 3 juni 2003 om beskattning av inkomster från sparande i form av räntebetalningar (6).

               (8)

               I de undantagsfall då det inte är möjligt att bevilja skattelättnader i ursprungsstaten kan dessa medlemsstater inrätta ett snabbt återbetalningsförfarande för att underlätta situationen.

               (9)

               För att skapa neutrala konkurrensvillkor mellan gemenskapens finansiella intermediärer är det lämpligt att tillåta finansiella intermediärer, som är etablerade i en annan medlemsstat än i ursprungsmedlemsstaten och som agerar som mellanhand mellan värdepappersemittenten och den faktiska betalningsmottagaren, att delta i källskatteförfarandet som informationsombud eller källskattehandläggare.

               (10)

               Finansiella intermediärer som är etablerade i Eftaländer bör behandlas på samma sätt som finansiella intermediärer som är etablerade i medlemsstaterna, i den utsträckning dessa länder föreskriver en nivå på det administrativa biståndet som är likvärdig med den nivå som föreskrivs i rådets direktiv 77/799/EEG av den 19 december 1977 om ömsesidigt bistånd mellan medlemsstaternas behöriga myndigheter i fråga om direkt beskattning och skatter på försäkringspremier (7) och rådets direktiv 2008/55/EG av den 26 maj 2008 om ömsesidigt bistånd för indrivning av fordringar som har avseende på vissa avgifter, tullar, skatter och andra åtgärder (8).

               (11)

               Medlemsstaterna har legitim rätt att skydda sina skatteintäkter och bör därför få begära att finansiella intermediärer erhåller förhandstillstånd eller förhandsgodkännande för att få agera som informationsombud eller källskattehandläggare.

               (12)

               Om finansiella intermediärer skulle tillåtas att förmedla enbart samlade uppgifter om källskattesatser till nästa finansiella intermediär i depåkedjan skulle detta leda till avsevärda besparingar för alla inblandade parter och eliminera problem i fråga om uppgiftsskydd och konkurrensvillkor vid överföring av kundinformation mellan finansiella intermediärer.

               (13)

               Förenklingar skulle kunna åstadkommas genom att man får godta andra bevis för investerarnas rätt till skattelättnader än intyg om hemvistort, exempelvis självcertifiering och identitetsuppgifter som finansiella intermediärer förfogar över inom ramen för sina uppgifter enligt Europaparlamentets och rådets direktiv 2004/39/EG av den 21 april 2004 om marknader för finansiella instrument (9).

               (14)

               För att minska den administrativa bördan bör finansiella intermediärer tillåtas att lagra dokument elektroniskt.

               (15)

               Medlemsstaterna bör utnyttja möjligheterna till informationsutbyte i enlighet med gemenskapslagstiftningen och bilaterala skattearrangemang samt utföra gemensamma eller enskilda kontroller för att se till att finansiella intermediärer fullgör sina skyldigheter. De bör även tillämpa bestämmelserna i direktiv 2008/55/EG och framtida liknande instrument för att driva in skatteintäkter från andra medlemsstater eller Eftaländer.

               (16)

               Medlemsstaternas företrädare i kommissionens arbetsgrupp IV för direktbeskattning och i Europeiska värdepapperskommittén har ingående diskuterat denna fråga. Inom Organisationen för ekonomiskt samarbete och utveckling (OECD) arbetar man också med förfaranden för källskatteindrivning.

         HÄRIGENOM REKOMMENDERAS FÖLJANDE.
   1.   Syfte och tillämpningsområde

   1.1   Denna rekommendation syftar till att förbättra de förfaranden som medlemsstaterna tillämpar för att bevilja källskattelättnad för gränsöverskridande intäkter från värdepapper som uppbärs av investerare med hemvist inom gemenskapen i enlighet med dubbelbeskattningsavtal eller bestämmelser i nationell lagstiftning.
   1.2   Denna rekommendation är tillämplig på intäkter från värdepapper som uppbärs i en medlemsstat och utbetalas via en eller flera finansiella intermediärer som är etablerade inom gemenskapen eller i de Eftaländer som erbjuder administrativt bistånd på en nivå som motsvarar de krav som ställs i direktiven 77/799/EEG och 2008/55/EG.
   1.3   Denna rekommendation är inte tillämplig på intäkter från värdepapper som ingår i tillämpningsområdet för direktiven 90/435/EEG eller 2003/49/EG eller på källskatter som tas ut av vissa medlemsstater under en övergångsperiod enligt artikel 11 i direktiv 2003/48/EG.
   2.   Definitioner

   I denna rekommendation avses med
   a)   intäkt från värdepapper: utdelning, ränta eller annan inkomst som värdepapper genererar och som beläggs med källskatt i ursprungsmedlemsstaten,
   b)   ursprungsmedlemsstat: den medlemsstat där emittenten av de värdepapper som generar intäkter har sin skatterättsliga hemvist,
   c)   hemviststat: den medlemsstat där den faktiska betalningsmottagaren av intäkter från värdepapper har sin skatterättsliga hemvist,
   d)   finansiell intermediär: värdepapperscentral, kreditinstitut eller annan godkänd eller kontrollerad ekonomisk enhet i depåkedjan mellan värdepappersemittenten och den faktiska betalningsmottagaren,
   e)   faktisk betalningsmottagare: den investerare som uppbär intäkter från värdepapper för egen vinning,
   f)   informationsombud: en finansiell intermediär som godkänts av ursprungsmedlemsstaten för att ansvara för kontroll av investerares rätt till skattelättnad och för tillhandahållande av denna information till nästa finansiella intermediär i depåkedjan så att den slutligen når källskattehandläggaren,
   g)   källskattehandläggare: ett informationsombud som även godkänts av ursprungsmedlemsstaten för att ansvara för att korrekta skatteavdrag görs vid källan och att den avdragna skatten betalas till relevant skattemyndighet i ursprungsmedlemsstaten,
   h)   samlad information om källskattesatser: information som tillhandahålls i en form som grupperar intäkter från värdepapper enligt tillämplig källskattesats utan att identifiera värdepappersinnehavarna.
   3.   Källskattelättnad vid källan

   Ursprungsmedlemsstater uppmanas att bevilja källskattelättnad vid källan i samband med utbetalning av intäkter från värdepapper förutsatt att all nödvändig information tillhandahålls.
   4.   Standardiserade och snabba återbetalningsförfaranden

   I de undantagsfall då skattelättnad vid källan inte är möjlig uppmanas ursprungsmedlemsstaterna att inrätta standardiserade och snabba återbetalningsförfaranden. Dessa förfaranden bör omfatta följande:

               a)

               Tillstånd för informationsombud eller källskattehandläggare att till skattemyndigheterna i ursprungsmedlemsstaten lämna in ansökningar om återbetalning för investerares räkning.

               b)

               En enda kontaktpunkt för inlämning och handläggning av alla ansökningar om återbetalning samt offentliggörande på en webbplats av all relevant information som rör återbetalning på åtminstone ett språk som vanligtvis används inom den internationella finansvärlden.

               c)

               Gemensamma format för ansökningar om återbetalning som kan lagras elektroniskt.

               d)

               Återbetalning inom rimlig tid och vanligen senast inom 6 månader efter det att ansökan om återbetalning erhållits av behörig skattemyndighet, förutsatt att all nödvändig information tillhandahållits.

         5.   Informationsombudets och källskattehandläggarens roll

   5.1   Det informationsombud som är närmast investeraren bör vanligtvis vara den som är bäst lämpad att också agera som källskattehandläggare.
   5.2   Om detta inte är fallet och det finns en depåkedja som omfattar flera informationsombud bör

               a)

               det informationsombud som är närmast investeraren kontrollera huruvida investeraren är berättigad till skattelättnad och lagra den dokumentation som erhållits,

               b)

               det informationsombud som är närmast investeraren rapportera information om investeraren till ursprungsmedlemsstaten antingen årligen eller på begäran,

               c)

               varje informationsombud i kedjan överföra samlad information om källskattesatser till nästa informationsombud i depåkedjan så att den når fram till källskattehandläggaren,

               d)

               källskattehandläggaren tillämpa källskattelättnad vid källan på grundval av den samlade information om källskattesatser som erhållits.

         6.   Villkor för finansiella intermediärer

   6.1   Ursprungsmedlemsstaterna uppmanas att fastställa proportionella och icke-diskriminerande villkor och skyldigheter för att finansiella intermediärer ska kunna agera som informationsombud eller källskattehandläggare.
   6.2   Ursprungsmedlemsstater uppmanas att dra in tillstånd som beviljats om ett informationsombud eller en källskattehandläggare inte uppfyller dessa villkor eller fullgör dessa skyldigheter.
   7.   Dokumentation om rätt till skattelättnad

   7.1   Ursprungsmedlemsstaterna uppmanas att tillåta andra bevis för investerares rätt till skattelättnad än intyg om hemvistort som utfärdas av hemviststaten. Alternativa bevis kan utgöras av självcertifiering av den faktiska betalningsmottagaren och dokumentation som insamlats av informationsombud enligt de skyldigheter som föreskrivs i direktiv 2004/39/EG om marknader för finansiella instrument.
   7.2   När alternativa bevismöjligheter fastställs i enlighet med punkt 7.1 får ursprungsmedlemsstaterna ta hänsyn till den risk som detta innebär genom att exempelvis fastställa mindre stränga regler för ansökningar om belopp som understiger 1 000 euro.
   8.   Information och dokumentation i elektroniskt format

   Ursprungsmedlemsstaterna uppmanas att tillåta informationsombud och källskattehandläggare att på elektronisk väg överföra och arkivera information.
   9.   Tillsyn

   Medlemsstaterna uppmanas att inrätta förfaranden för kontroll av att informationsombud och källskattehandläggare fullgör de skyldigheter som fastställs enligt denna rekommendation. Detta kan innebära enskild eller gemensam revision som utförs av skattemyndigheten i ursprungsmedlemsstaten, skattemyndigheten i den medlemsstat där informationsombudet eller källskattehandläggaren är etablerad eller av externa revisorer.
   10.   Uppföljning

   10.1   Medlemsstaterna uppmanas att anta mer flexibla bestämmelser än de som föreskrivs i denna rekommendation om förenkling av förfaranden för källskattelättnad för gränsöverskridande intäkter från värdepapper.
   10.2   Medlemsstaterna uppmanas att utreda i vilken omfattning som denna rekommendation ger möjlighet till att införa nya och effektiva kanaler för informationsutbyte som ger både ursprungsmedlemsstater och hemviststater tillgång till information om investerare. Detta kan göras med utgångspunkt från de förfaranden som fastställs i gemenskapslagstiftningen, framför allt direktiv 2003/48/EG.
   10.3   Medlemsstaterna uppmanas att utreda möjligheterna och villkoren för att källskattehandläggare ska få tillstånd att kvitta skattebelopp som ska betalas till skattemyndigheterna i ursprungsmedlemsstaten mot skatter som ska återbetalas.
   10.4   Medlemsstaterna uppmanas att enligt denna rekommendation fastställa gemensamma villkor och skyldigheter för godkännande av finansiella intermediärer.
   10.5   Medlemsstaterna uppmanas att även fortsättningsvis arbeta på olika möjligheter för att förbättra förfarandena för källskattelättnad inom relevanta arbetsgrupper i kommissionen och vid diskussionerna i OECD om denna fråga företräda en samordnad ståndpunkt.
   11.   Adressater

   Denna rekommendation riktar sig till medlemsstaterna.

      Utfärdad i Bryssel den 19 oktober 2009.

            På kommissionens vägnar

         Charlie McCREEVY

            Ledamot av kommissionen

      (1)  http://ec.europa.eu/internal_market/financial-markets/docs/clearing/first_giovannini_report_en.pdf

      (2)  http://ec.europa.eu/internal_market/financial-markets/docs/clearing/second_giovannini_report_en.pdf

      (3)  http://ec.europa.eu/internal_market/financial-markets/clearing/compliance_fr.htm#reports

      (4)  EGT L 225, 20.8.1990, s. 6.

      (5)  EUT L 157, 26.6.2003, s. 49.

      (6)  EUT L 157, 26.6.2003, s. 38.

      (7)  EGT L 336, 27.12.1977, s. 15.

      (8)  EUT L 150, 10.6.2008, s. 28.

      (9)  EUT L 145, 30.4.2004, s. 1.


Avis juridique important

|

31998H0560

98/560/EG: Rådets rekommendation av den 24 september 1998 om utvecklingen av konkurrenskraften hos den europeiska industrin för audiovisuella tjänster och informationstjänster genom främjande av nationella system för att uppnå en jämförbar och effektiv skyddsnivå för minderåriga och för den mänskliga värdigheten

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 270 , 07/10/1998 s. 0048 - 0055

RÅDETS REKOMMENDATION av den 24 september 1998 om utvecklingen av konkurrenskraften hos den europeiska industrin för audiovisuella tjänster och informationstjänster genom främjande av nationella system för att uppnå en jämförbar och effektiv skyddsnivå för minderåriga och för den mänskliga värdigheten (98/560/EG)EUROPEISKA UNIONENS RÅD UTFÄRDAR DENNA REKOMMENDATIONmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 130 i detta,med beaktande av kommissionens förslag,med beaktande av Europaparlamentets yttrande (1),med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (2), ochav följande skäl:(1) Kommissionen antog grönboken om skydd av minderåriga och mänsklig värdighet i samband med audiovisuella tjänster och informationstjänster den 16 oktober 1996 och rådet ställde sig positivt till den vid sitt möte den 16 december 1996.(2) Europaparlamentet (3), Ekonomiska och sociala kommittén (4) och Regionkommittén (5) har alla antagit yttranden om grönboken.(3) Kommissionen förelade rådet slutsatserna från samrådsförfarandet vid dess möte den 30 juni 1977 och dessa välkomnades enhälligt.(4) Kommissionen antog den 16 oktober 1996 ett meddelande om olagligt eller skadligt material på Internet. Rådet och företrädare för medlemsstaternas regeringar, församlade i rådet, antog den 17 februari 1997 en resolution om olagligt och skadligt material på Internet (6). Europaparlamentet antog den 24 april 1997 ett yttrande om kommissionens meddelande om olagligt och skadligt material på Internet. Detta arbete fortgår som ett komplement till den föreliggande rekommendationen, eftersom det rör alla former av olagligt och skadligt innehåll särskilt på Internet.(5) Denna rekommendation avser särskilt frågor om skydd av minderåriga och mänsklig värdighet i samband med audiovisuella tjänster och informationstjänster som görs tillgängliga för allmänheten, oavsett spridningssätt (såsom radio- och TV-sändningar, privata direktanslutna tjänster eller tjänster på Internet).(6) För att främja konkurrenskraften hos industrin för audiovisuella tjänster och informationstjänster och dess anpassning till teknisk utveckling och strukturförändringar är det av avgörande betydelse att användarna informeras, medvetandegörs och utbildas. Detta är också en förutsättning för att Europas medborgare fullt ut skall kunna bli delaktiga i informationssamhället. Därför bör, utöver åtgärder för skydd av minderåriga och för att bekämpa olagligt innehåll som är kränkande för den mänskliga värdigheten, en laglig och ansvarsfull användning av informations- och kommunikationstjänster uppmuntras, bland annat genom utövande av föräldrakontroll.(7) I Europaparlamentets och rådets direktiv 97/36/EG av den 30 juni 1997 om ändring av rådets direktiv 89/552/EEG om samordning av vissa bestämmelser som fastställts i medlemsstaternas lagar och andra författningar om utförandet av sändningsverksamhet för television (7), särskilt i artiklarna 22, 22 a och 22 b i detta, fastställs en hel rad åtgärder inriktade på skydd av minderåriga i samband med TV-sändningar för att säkerställa fri rörlighet för TV-sändningar.(8) Utvecklingen av audiovisuella tjänster och informationstjänster är av ytterst betydelse för Europa med hänsyn till deras betydande potential på områdena utbildning, tillgång till information och kultur, ekonomisk utveckling och skapande av arbetstillfällen.(9) För att till fullo kunna utnyttja denna potential krävs det att det finns en framgångsrik och innovativ industri inom gemenskapen. Det åligger i första hand företagen att trygga och stärka sin konkurrenskraft, i förekommande fall med stöd av de offentliga myndigheterna.(10) Skyddet av vissa viktiga allmänna intressen, i synnerhet skyddet av minderåriga och den mänskliga värdigheten, bidrar till att skapa det förtroendefulla klimat som behövs för att fullt ut utnyttja alla de möjligheter som industrin för audiovisuella tjänster och informationstjänster har, genom att hindren för utveckling och full konkurrenskraft hos denna industri undanröjs.(11) Den allmänna konkurrenskraften i den europeiska industrin för audiovisuella tjänster och informationstjänster kommer att förbättras genom skapandet av ett klimat som främjar samarbete mellan företagen inom denna sektor i frågor som gäller skyddet av minderåriga och den mänskliga värdigheten.(12) Det finns vissa tekniska förutsättningar för att möjliggöra en hög skyddsnivå för de viktiga allmänna intressen som berörs ovan, i synnerhet skyddet av minderåriga och den mänskliga värdigheten, och följaktligen att samtliga användare kan godta dessa tjänster.(13) Det är därför viktigt att stimulera företagen att utveckla ett nationellt system för självreglering genom samarbete dem emellan och med andra berörda parter. Självregleringen kan vara ett redskap för företagen för att själva snabbt anpassa sig till den allt snabbare tekniska utvecklingen och marknadens globalisering.(14) Det skydd av allmänna intressen som eftersträvas på detta sätt måste ligga inom ramen för de grundläggande principer om privatlivets helgd och yttrandefrihet som de kommer till uttryck i artiklarna 8 och 10 i Europakonventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna och så som de genom artikel F.2 i Fördraget om Europeiska unionen och i domstolens rättspraxis erkänns som allmänna principer för gemenskapsrätten.(15) Alla inskränkningar av dessa rättigheter och friheter måste vara icke-diskriminerande, nödvändiga för att uppnå det eftersträvade målet samt stå i fullständig proportion till de begränsningar de medför.(16) Kommunikationsnätens globala karaktär gör ett internationellt perspektiv nödvändigt när det gäller frågan om skydd av minderåriga och den mänskliga värdigheten inom de audiovisuella tjänsterna och informationstjänsterna. I detta sammanhang skulle en utveckling av ett gemensamt vägledande ramverk på europeisk nivå göra det möjligt både att främja europeiska värden och att lämna ett avgörande bidrag till den internationella debatten.(17) Det är av grundläggande betydelse att skilja mellan frågor som rör olagligt innehåll som kränker den mänskliga värdigheten och frågor som rör ett lagligt innehåll men som kan orsaka minderåriga skada genom att påverka deras fysiska, psykiska eller moraliska utveckling. Dessa två typer av problem kan kräva skilda tillvägagångssätt och olika lösningar.(18) I medlemsstaternas nationella lagstiftning fastställs regler och principer för skydd av minderåriga och den mänskliga värdigheten men dessa återspeglar kulturella särdrag och skillnader i uppfattning nationellt och lokalt. Mot denna bakgrund måste särskild uppmärksamhet ägnas åt tillämpningen av subsidiaritetsprincipen.(19) Med tanke på kommunikationsnätens transnationella karaktär skulle de nationella åtgärderna bli mer effektiva på gemenskapsnivå genom samordning av nationella initiativ, och de organ som har ansvaret för genomförandet av dessa, i enlighet med de berörda parternas respektive ansvar och funktioner och genom utveckling av samarbetet och utbyte av goda metoder på relevanta områden.(20) Som en kompletterande åtgärd, och utan att på något vis åsidosätta det relevanta regelverket på nationell nivå och gemenskapsnivå, skulle en mer omfattande självreglering bland operatörerna kunna bidra till att konkreta lösningar snabbt tillämpas på de problem som rör skydd av minderåriga och den mänskliga värdigheten samtidigt som den flexibilitet som är nödvändig för att ta hänsyn till den snabba utvecklingen inom audiovisuella tjänster och informationstjänster bibehålls.(21) Gemenskapens bidrag, vars syfte är att komplettera medlemsstaternas åtgärder till skydd för minderåriga och den mänskliga värdigheten inom de audiovisuella tjänsterna och informationstjänsterna, bör bygga på ett fullt utnyttjande av befintliga instrument.(22) Det bör finnas en nära samordning av de olika relevanta initiativ som utförs parallellt med uppföljningen av grönboken, i synnerhet arbetet med uppföljningen av meddelandet "Olagligt och skadligt material på Internet", inklusive den resolution som antogs av rådet och företrädarna för medlemsstaternas regeringar, församlade i rådet, den 17 februari 1997, Europaparlamentets resolution från 1997 och de två arbetsgruppsrapporter som förelades rådet den 28 november 1996 och den 27 juni 1997, arbete som utförts i enlighet med bestämmelserna i artikel 22 b i rådets direktiv 89/552/EEG av den 3 oktober 1989 om samordning av vissa bestämmelser som fastställts i medlemsstaternas lagar och andra författningar om utförandet av sändningsverksamhet för television (8) samt arbetet på området för samarbete i rättsliga och inrikes frågor.(23) Genomförandet av denna rekommendation kommer att ske i nära samordning med genomförandet av varje ny åtgärd som arbetet med uppföljningen av kommissionens meddelande "Olagligt och skadligt material på Internet" kan leda fram till.I. HÄRIGENOMREKOMMENDERAS medlemsstaterna att utveckla ett förtroendefullt klimat som kommer att främja utvecklingen av industrin för audiovisuella tjänster och informationstjänster genom1. att som ett komplement till regelverket främja inrättandet på frivillig grund av nationella system för skydd av minderåriga och den mänskliga värdigheten inom de audiovisuella tjänsterna och informationstjänsterna genom- att, i enlighet med nationella traditioner och praxis, stimulera berörda parter (t.ex. användare, konsumenter, företag och myndigheter) att delta i utarbetandet, genomförandet och utvärderingen av nationella åtgärder på de områden som omfattas av denna rekommendation,- att upprätta ett nationellt system för självreglering för operatörer som tillhandahåller direktanslutna tjänster med beaktande av de riktlinjer och metoder som beskrivs i bilagan,- samarbete på gemenskapsnivå för att utveckla metoder för en jämförbar utvärdering,2. att stimulera programföretag som står under deras jurisdiktion att på frivillig grund bedriva forskning och prova ut nya sätt att skydda minderåriga och informera tittarna, som ett komplement till regelverken om radio- och TV-sändningar på nationell nivå och gemenskapsnivå,3. att, om det är lämpligt och genomförbart, vidta effektiva åtgärder för att minska potentiella hinder för utvecklingen av industrin för direktanslutna tjänster samtidigt som kampen fortsätts mot ett olagligt innehåll som kränker den mänskliga värdigheten genom- att hantera anmälningar och översända nödvändiga uppgifter om påstått olagligt innehåll till de berörda myndigheterna på nationell nivå,- transnationellt samarbete mellan systemen för hanteringen av anmälningar, för att göra nationella åtgärder effektivare,4. att, för att stimulera utnyttjandet av den tekniska utvecklingen och, i överensstämmelse med och utöver nuvarande rättsliga och andra åtgärder som avser radio- och TV-tjänster och i nära samarbete med berörda parter, främja- åtgärder för att göra det möjligt för minderåriga att använda sig av direktanslutna audiovisuella tjänster och informationstjänster på ett ansvarsfullt sätt, särskilt genom att öka medvetenheten hos föräldrar, pedagoger och lärare om de nya tjänsternas möjligheter och om de medel med vilka de kan göras säkra för minderåriga,- åtgärder för att, om det är lämpligt och nödvändigt, göra det lättare att känna igen och få tillgång till innehåll och tjänster av hög kvalitet för minderåriga, bland annat genom att tillhandahålla uppkoppling på läroanstalter och offentliga platser.II. REKOMMENDERAS berörda branscher och övriga parter1. att samarbeta, i enlighet med nationella traditioner och praxis, med de berörda myndigheterna för att skapa strukturer som representerar samtliga berörda parter på nationell nivå, i syfte att bland annat underlätta deltagande i samordning på europeisk och internationell nivå inom de områden som omfattas av denna rekommendation,2. att samarbeta vid utarbetandet av uppförandekoder för skydd av minderåriga och den mänskliga värdigheten som gäller tillhandahållandet av direktanslutna tjänster, bland annat för att skapa en miljö som gynnar utvecklingen av nya tjänster, med beaktande av de principer och metoder som beskrivs i bilagan,3. att, när det gäller radio- och TV-tjänster, på frivillig grund utveckla och utprova nya sätt att skydda minderåriga och informera tittarna för att främja innovation samtidigt som detta skydd förbättras,4. att utveckla positiva åtgärder som gynnar minderåriga, bland annat initiativ i syfte att underlätta bredare tillgång för dem till de audiovisuella tjänsterna och informationstjänsterna, och samtidigt se till att innehåll som kan vara skadligt undviks,5. att delta i regelbunden uppföljning och utvärdering av de initiativ som genomförs på nationell nivå i samband med att denna rekommendation tillämpas.III. UPPMANAS kommissionen1. att, när det är lämpligt, med hjälp av nuvarande finansiella gemenskapsinstrument underlätta såväl skapandet av nätverk mellan de organ vilka ansvarar för utarbetande och genomförande av nationella system för självreglering som utbytet av erfarenheter och goda metoder på gemenskapsnivå, särskilt när det gäller innovativa förfaringssätt, mellan medlemsstaterna och berörda parter inom de olika områden som omfattas av denna rekommendation,2. att främja samarbete och utbyte av erfarenheter och goda metoder mellan strukturerna för självreglering och för hanteringen av anmälningar i syfte att utveckla ett förtroendefullt klimat genom att bekämpa distribution av direktanslutna audiovisuella tjänster och informationstjänster med olagligt innehåll som kränker den mänskliga värdigheten,3. att tillsammans med medlemsstaterna främja internationellt samarbete inom de olika områden som omfattas av denna rekommendation, särskilt genom utbyte av erfarenheter och goda metoder mellan operatörer och andra berörda parter inom gemenskapen och deras partner i andra regioner i världen,4. att tillsammans med behöriga nationella myndigheter utveckla en metod för utvärdering av de åtgärder som vidtagits med tillämpning av denna rekommendation, med särskild uppmärksamhet på utvärdering av det mervärde som samarbetet på gemenskapsnivå kan tillföra och två år efter antagandet av denna rekommendation överlämna en utvärderingsrapport om dess verkan till Europaparlamentet och rådet.Utfärdad i Bryssel den 24 september 1998.På rådets vägnarJ. FARNLEITNEROrdförande(1) Yttrandet avgivet den 13 maj 1998 (ännu inte offentliggjort i EGT).(2) EGT C 214, 10.7.1998, s. 25.(3) EGT C 339, 10.11.1997, s. 420.(4) EGT C 287, 22.9.1997, s. 11.(5) EGT C 215, 16.7.1997, s. 37.(6) EGT C 70, 6.3.1997, s. 1.(7) EGT L 202, 30.7.1997, s. 60.(8) EGT L 298, 17.10.1989, s. 23. Direktivet ändrat genom Europaparlamentets och rådets direktiv 97/36/EG (EGT L 202, 30.7.1997, s. 60).BILAGA VÄGLEDANDE RIKTLINJER FÖR ATT PÅ NATIONELL NIVÅ GENOMFÖRA ETT SYSTEM FÖR SJÄLVREGLERING I SYFTE ATT SKYDDA MINDERÅRIGA OCH DEN MÄNSKLIGA VÄRDIGHETEN INOM DIREKTANSLUTNA AUDIOVISUELLA TJÄNSTER OCH INFORMATIONSTJÄNSTER SyfteDessa riktlinjer syftar till att utveckla ett förtroendefullt klimat när det gäller industrin för direktanslutna audiovisuella tjänster och informationstjänster genom att säkerställa en bred enhetlighet på gemenskapsnivå när operatörer och andra berörda parter utarbetar nationella system för självreglering i syfte att skydda minderåriga och den mänskliga värdigheten. De tjänster som omfattas av dessa riktlinjer är sådana som tillhandahålls på distans, på elektronisk väg. De inbegriper inte radio- och TV-tjänster som omfattas av rådets direktiv 89/552/EEG eller radiosändningar. Det innehåll som det är fråga om är sådant som görs tillgängligt för allmänheten snarare än meddelanden av privat karaktär.En sådan enhetlighet kommer att göra självregleringsprocessen mer effektiv och utgöra en grund för de berörda parternas nödvändiga transnationella samarbete.Samtidigt som självregleringsprocessens frivilliga karaktär beaktas (dess syfte är i första hand att komplettera befintlig lagstiftning) och medlemsstaternas skillnader i tillvägagångssätt och uppfattning respekteras, gäller dessa riktlinjer fyra huvudinslag i ett nationellt system för självreglering, nämligen- samråd med och deltagande av berörda parter,- uppförandekod(er),- nationella organ för att underlätta samarbete på gemenskapsnivå, och- nationell utvärdering av systemen för självreglering.1. SAMRÅD MED OCH DELTAGANDE AV BERÖRDA PARTER Syftet är att säkerställa att man vid utarbetandet, genomförandet och utvärderingen av ett nationellt system för självreglering kan dra nytta av ett deltagande fullt ut av berörda parter, såsom offentliga myndigheter, användare, konsumenter och företag som direkt eller indirekt är engagerade i de olika industrierna för audiovisuella tjänster och direktanslutna informationstjänster. Det ansvar och de åligganden som faller på var och en av de berörda parterna bör klart fastställas.Självregleringens frivilliga karaktär innebär att accepterandet av och effektiviteten i ett nationellt system för självreglering är beroende av i hur hög grad berörda parter aktivt samarbetar när det gäller att utarbeta, tillämpa och utvärdera det.Alla berörda parter bör också bidra till det mer långsiktiga arbetet, som utvecklingen av gemensamma redskap eller principer (t.ex. för innehållsdeklaration) eller planering av stödåtgärder (t.ex. för information, medvetandegörande och utbildning).2. UPPFÖRANDEKOD(ER) 2.1 Allmänt Syftet är att inom det nationella systemet för självreglering utarbeta grundläggande regler som står i strikt proportion till det eftersträvade målet; dessa regler bör samlas i en eller flera uppförandekoder som omfattar åtminstone de kategorier som anges i punkt 2.2 nedan och som frivilligt antas och tillämpas av de operatörer (dvs. i första hand företagen) som berörs.När dessa regler utarbetas bör följande beaktas:- Mångfalden av tjänster och funktioner som utförs av olika slags operatörer (tillhandahållare av nät, tillträde, tjänster, innehåll osv.) och deras respektive ansvarsområden.- Mångfalden av miljöer och program som de direktanslutna tjänsterna erbjuder (öppna och slutna nät, programmens varierande grad av interaktivitet).Mot bakgrund av ovanstående kan operatörerna behöva en eller flera uppförandekoder.Med tanke på denna mångfald bör de regler som utformas bedömas (vad gäller reglernas proportionalitet) mot bakgrund av- principerna om yttrandefrihet, privatlivets helgd samt fri rörlighet för tjänster,- principen om teknisk och ekonomisk genomförbarhet, med tanke på att det övergripande målet är att utveckla informationssamhället i Europa.2.2 Uppförandekodens (-kodernas) innehåll Uppförandekoden (-koderna) bör omfatta följande:2.2.1 Skydd av minderåriga Syfte: Att ge minderåriga möjlighet till en ansvarsfull användning av direktanslutna tjänster och undvika att de utan medgivande från deras föräldrar eller lärare får tillgång till innehåll som är lagligt men som kan skada deras fysiska, psykiska eller moraliska utveckling. Utöver samordnade åtgärder för att utbilda minderåriga och öka deras medvetenhet bör detta omfatta fastställandet av vissa standarder inom följande områden:a) Information till användareSyfte: Som ett led i främjandet av en ansvarsfull användning av näten bör tillhandahållare av direktanslutna tjänster i möjligaste mån informera användarna om alla risker med innehållet i vissa av de direktanslutna tjänsterna samt om vilka lämpliga sätt att skydda sig som står till förfogande.Uppförandekoderna bör exempelvis ta upp frågan om grundläggande regler när det gäller vilken slags information som skall göras tillgänglig för användarna, när informationen skall ges och i vilken form den skall meddelas. De lämpligaste tillfällena för lämnandet av informationen bör väljas (vid försäljning av teknisk utrustning, när avtal med användare ingås, på webbplatser osv.).b) Presentation av innehåll som är lagligt men som kan skada minderårigaSyfte: I möjligaste mån bör innehåll som är lagligt men som kan skada minderåriga eller påverka deras fysiska, psykiska eller moraliska utveckling presenteras på ett sådant sätt att användarna ges grundläggande information om dess potentiellt skadliga inverkan på minderåriga.Uppförandekoderna bör därför exempelvis ta upp frågan om grundläggande regler för de företag som tillhandahåller berörda direktanslutna tjänster samt för användare och tillhandahållare av deras innehåll; i reglerna bör anges enligt vilka villkor utbjudande och spridning av innehåll som kan vara skadligt för minderåriga i möjligaste mån bör omfattas av skyddsåtgärder som- en varningssida, en ljus- eller ljudsignal,- beskrivande märkning och/eller klassificering av innehållet,- system för att kontrollera användarnas ålder.I detta sammanhang bör särskild prioritet ges åt skyddssystem som används vid presentationen av innehåll som är lagligt men uppenbarligen kan väntas vara skadligt för minderåriga, till exempel pornografi eller våld.c) Stöd till föräldrakontrollSyfte: I möjligaste mån bör föräldrar, lärare och andra som utövar tillsyn inom detta område ha tillgång till redskap som är lätta att använda och flexibla så att minderåriga under deras ansvar, utan att målet med utbildningen förfelas, kan få tillgång till tjänsterna även på egen hand.Uppförandekoderna bör exempelvis ta upp frågan om grundläggande regler för på vilka villkor ytterligare redskap eller tjänster kan göras tillgängliga för användarna så att föräldrakontroll underlättas, bl.a.- filterprogram som kan installeras och aktiveras av användaren,- möjligheter till att filtret aktiveras på slutanvändarens begäran av tjänsternas operatörer på högre nivå (till exempel genom att ge begränsad tillgång till på förhand angivna webbplatser eller allmänt tillträde till tjänsterna).d) Hantering av anmälningar (telefonjour)Syfte: Att främja en effektiv behandling av anmälningar mot innehåll som inte följer reglerna om skydd för minderåriga och/eller överträder uppförandekoden.Uppförandekoderna bör exempelvis ta upp frågan om grundläggande regler för behandling av anmälningar och stimulera operatörerna att tillhandahålla de administrativa redskap och strukturer som behövs för att anmälningar skall kunna sändas in och tas emot utan svårigheter (telefon, e-post, fax) samt införa förfaranden för att hantera anmälningar (information till tillhandahållare av innehåll, utbyte av information mellan operatörer, svar på anmälningar osv.).2.2.2 Skydd av den mänskliga värdigheten Syfte: Att främja effektiva åtgärder i kampen mot olagligt innehåll som är kränkande för den mänskliga värdigheten.a) Information till användareSyfte: I möjligaste mån bör användarna klart och tydligt informeras om de risker det innebär att använda direktanslutna tjänster som tillhandahållare av innehåll så att en laglig och ansvarsfull användning av näten främjas.Uppförandekoder bör exempelvis ta upp frågan om grundläggande regler för vilken slags information som skall göras tillgänglig, när informationen skall ges och i vilken form den skall meddelas.b) Hantering av anmälningar (telefonjour)Syfte: Att främja en effektiv hantering av anmälningar mot olagligt innehåll som kränker den mänskliga värdigheten och som sprids via audiovisuella tjänster och direktanslutna tjänster, i enlighet med det ansvar och de åligganden som faller på var och en av de berörda parterna, för att därigenom minska omfattningen av olagligt innehåll samt missbruk av näten.Uppförandekoderna bör exempelvis ta upp frågan om grundläggande regler för behandling av anmälningar och stimulera operatörerna att tillhandahålla de administrativa redskap och strukturer som behövs för att anmälningar skall kunna sändas in och tas emot utan svårigheter (telefon, e-post, fax) samt införa förfaranden för att hantera anmälningar (information till tillhandahållare av innehåll, utbyte av information mellan operatörer, svar på anmälningar osv.).c) Samarbete mellan operatörer och rättsliga myndigheter samt polismyndigheterSyfte: Att, i enlighet med de berörda parternas ansvarsområden och arbetsuppgifter, säkerställa ett effektivt samarbete mellan operatörer och rättsliga myndigheter samt polismyndigheter inom medlemsstaterna i kampen mot produktion och spridning via audiovisuella tjänster och direktanslutna tjänster av olagligt innehåll som kränker den mänskliga värdigheten.Uppförandekoderna bör exempelvis ta upp frågan om grundläggande regler när det gäller former för samarbete mellan operatörer och behöriga offentliga myndigheter med iakttagande av proportionalitetsprincipen och respekten för yttrandefriheten samt tillämpliga nationella rättsliga bestämmelser.2.2.3 Överträdelser av uppförandekoderna Syfte: Att stärka uppförandekodens (-kodernas) trovärdighet, med beaktande av dess frivilliga karaktär, genom att införa avskräckande åtgärder som står i proportion till överträdelsernas art. I detta sammanhang bör möjlighet till överklagande- och medlingsförfaranden ges när så är lämpligt.Lämpliga bestämmelser för detta område bör tas med i uppförandekoden.3. NATIONELLA ORGAN FÖR ATT UNDERLÄTTA SAMARBETE PÅ GEMENSKAPSNIVÅ Syfte: Att underlätta samarbete på gemenskapsnivå (utbyta erfarenheter och goda metoder; arbeta tillsammans) via kontakter mellan relevanta strukturer inom medlemsstaterna i överensstämmelse med deras nationella arbetsuppgifter och ansvarsområden. Sådana strukturer kan också möjliggöra ett vidgat internationellt samarbete.Samarbete på europeisk nivå innebär följande:- Samarbete mellan berörda parterSamtliga parter som deltar i utformningen av det nationella systemet för självreglering anmodas att inrätta ett representativt organ på nationell nivå för att underlätta utbyte av erfarenheter och goda metoder samt att arbeta tillsammans på gemenskapsnivå och internationell nivå.- Samarbete mellan nationella strukturer för hantering av anmälningarFör att underlätta och utveckla samarbetet på europeisk och internationell nivå anmodas de parter som deltar i ett effektivt system för hantering av anmälningar att inrätta en nationell kontaktpunkt för att stärka samarbetet i kampen mot olagligt innehåll, underlätta utbyte av erfarenheter och goda metoder samt förbättra en laglig och ansvarsfull användning av näten.4. UTVÄRDERING AV SYSTEM FÖR SJÄLVREGLERING Syftet är att möjliggöra regelbundna utvärderingar av systemet för självreglering på nationell nivå, bedöma i vad mån det faktiskt skyddar de allmänna intressena i fråga, mäta hur det lyckats uppnå sina syften samt gradvis anpassa det till marknadens, teknikens och användarmönstrens förändringar.De berörda parterna ombeds att inrätta ett system för utvärdering på nationell nivå så att de kan följa de framsteg som görs när det gäller att förverkliga systemet för självreglering. Detta bör beakta lämpligt samarbete på europeisk nivå, bland annat när det gäller utveckling av metoder för en jämförbar utvärdering.