               EUROPEISKA KOMMISSIONEN
            Bryssel den 2.10.2017
            COM(2017) 557 final
            Rekommendation till
            RÅDETS BESLUT
            om bemyndigande för Europeiska kommissionen att förhandla om ett avtal med Cariforum-staterna om skydd av geografiska beteckningar på grundval av artikel 145 i avtalet om ekonomiskt partnerskap mellan Cariforum-staterna och EU

               MOTIVERING

                  I kapitel 2 avsnitt 2 (Immateriella rättigheter) artikel 145 i avtalet om ekonomiskt partnerskap mellan Cariforum-staterna och EU
                     1
                   (nedan kallat Cariforum–EU-avtalet) fastställs nivån på skyddet av geografiska beteckningar, skyddstiden och andra parametrar. Någon förteckning över skyddade geografiska beteckningar har dock inte fastställts i Cariforum–EU-avtalet. Därför innehåller artikel 145 i Cariforum–EU-avtalet också en rendez-vous-klausul som gör parterna skyldiga att slutföra bestämmelserna om geografiska beteckningar och upprätta förteckningen över skyddade geografiska beteckningar.

               1.BAKGRUND TILL FÖRSLAGET

               •Motiv och syfte med förslaget

                  Parterna måste enligt Cariforum–EU-avtalet fullborda systemet med skydd av geografiska beteckningar, inklusive en förteckning över skyddade geografiska beteckningar. Avtal om ekonomiska partnerskap utgör enligt det gällande systemet en del av unionens gemensamma handelspolitik.

               •Förenlighet med befintliga bestämmelser inom området

                  Ej tillämpligt.

               •Förenlighet med unionens politik inom andra områden

                  Ej tillämpligt.

               2.RÄTTSLIG GRUND, SUBSIDIARITETSPRINCIPEN OCH PROPORTIONALITETSPRINCIPEN

               •Rättslig grund

                  Artikel 218 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (EUF-fördraget) utgör den rättsliga grunden för åtgärden.

               •Subsidiaritetsprincipen (för icke-exklusiv befogenhet)

                  Ej tillämpligt. Enligt artikel 3 i EUF-fördraget tillhör den gemensamma handelspolitiken unionens exklusiva befogenheter.

               •Proportionalitetsprincipen

                  Rekommendationen till rådets beslut följer de bestämmelser som fastställts i Cariforum–EU-avtalet. De innehållsliga tilläggen utgörs av förteckningen med namn på skyddade geografiska beteckningar och bestämmelser om samarbetsförfaranden. Detta utgör det minsta möjliga som behövs för att uppfylla avtalets krav.

               •Val av instrument

                  Ett internationellt avtal är det enda lämpliga instrumentet för syftet.

               3.RESULTAT AV EFTERHANDSUTVÄRDERINGAR, SAMRÅD MED BERÖRDA PARTER OCH KONSEKVENSBEDÖMNINGAR

               •Efterhandsutvärderingar/kontroller av ändamålsenligheten med befintlig lagstiftning

                  Ej tillämpligt.

               •Samråd med berörda parter

                  Politiska samråd har ägt rum med medlemsstaterna och Europaparlamentet, och genom rådets arbetsgrupper och i det berörda utskottet i Europaparlamentet. Samråd med Cariforum-staterna och berörda parter i EU har ägt rum i Cariforum–EU-avtalets rådgivande kommitté och genom workshoppar och andra aktiviteter med koppling till geografiska beteckningar (mässor, möten med producentorganisationer etc.).

               •Insamling och användning av sakkunnigutlåtanden

                  Ej tillämpligt.

               •Konsekvensbedömning

                  Eftersom det saknas alternativ kommer någon konsekvensbedömning av förslaget inte genomföras.

               •Lagstiftningens ändamålsenlighet och förenkling

                  Ej tillämpligt.

               •Grundläggande rättigheter

                  I artikel 17.2 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna föreskrivs att immateriell egendom ska vara skyddad och detta avtal bidrar till det målet.

               4.BUDGETKONSEKVENSER

                  Förslaget väntas inte ha några budgetkonsekvenser.

               5.ÖVRIGA INSLAG

               •Genomförandeplaner samt åtgärder för övervakning, utvärdering och rapportering

                  Avtalet kommer att genomföras inom ramen för det existerande Cariforum–EU-avtalet, med användning av den kommitté och de förfaranden som redan föreskrivits där, på ett sätt som närmare beskrivs i avtalet.

               •Förklarande dokument (för direktiv)

                  Ej tillämpligt.

               •Ingående redogörelse för de specifika bestämmelserna i förslaget

                  Omkring 180 geografiska beteckningar från unionen kommer att skyddas mot otillåten användning och varumärkesförfalskning i Cariforum-staterna och upp till 30 geografiska beteckningar från Cariforum-staterna kommer att skyddas i unionen. I avtalet kommer regelbundna uppdateringar av förteckningen över skyddade geografiska beteckningar att föreskrivas för att säkerställa det ömsesidiga skyddet av nya geografiska beteckningar.

               Rekommendation till

               RÅDETS BESLUT

               om bemyndigande för Europeiska kommissionen att förhandla om ett avtal med Cariforum-staterna om skydd av geografiska beteckningar på grundval av artikel 145 i avtalet om ekonomiskt partnerskap mellan Cariforum-staterna och EU

               EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA BESLUT

               med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 218.2 och 218.4,

               med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation, och

               av följande skäl:

               (1)I artikel 145 i avtalet om ekonomiskt partnerskap mellan Cariforum-staterna och EU föreskrivs att parterna ska upprätta en förteckning över skyddade geografiska beteckningar samt fastställa närmare detaljer om ett system för detta skydd enligt det avtalet.

               (2)I syfte att uppnå detta och ge artikel 145 i avtalet om ekonomiskt partnerskap mellan Cariforum-staterna och EU full verkan måste kommissionen förhanda med Cariforum-staterna.

               HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

               Artikel 1

               Europeiska kommissionen bemyndigas härmed att förhandla med Cariforum-staterna om ett avtal om skydd av geografiska beteckningar på grundval av artikel 145 i avtalet om ekonomiskt partnerskap mellan Cariforum-staterna och EU, inklusive att upprätta en förteckning över skyddade geografiska beteckningar, i enlighet med de direktiv som fastställs i bilagan.

               Artikel 2

               Detta beslut träder i kraft samma dag som det antas.

               Utfärdat i Bryssel den

                     På rådets vägnar

                     Ordförande

                     (1)
                  Avtal om ekonomiskt partnerskap mellan Cariforum-staterna, å ena sidan, och Europeiska gemenskapen och dess medlemsstater, å andra sidan (EUT L 289, 30.10.2008, s. 3).

    ---documentbreak---

               EUROPEISKA KOMMISSIONEN
            Bryssel den 2.10.2017
            COM(2017) 557 final
            BILAGA
            till
            Rekommendation till RÅDETS BESLUT
            om bemyndigande för Europeiska kommissionen att förhandla om ett avtal med Cariforum-staterna om skydd av geografiska beteckningar på grundval av artikel 145 i avtalet om ekonomiskt partnerskap mellan Cariforum-staterna och EU

               BILAGA

               Direktiv för förhandlingarna om ett avtal om geografiska beteckningar mellan Europeiska unionen och Cariforum-staterna

               1.Kommissionen får inleda förhandlingar med Cariforum-staterna i syfte att ingå ett balanserat avtal om skyddet av geografiska beteckningar som skyddar Europeiska unionens intressen och tar hänsyn till Cariforum-staternas status som utvecklingsländer.

               2.Förhandlingarna rör skyddet av geografiska beteckningar för jordbruks- och fiskeriprodukter, livsmedel, viner, spritdrycker och andra alkoholhaltiga drycker inom territoriet för respektive part i avtalet.

               3.Andra produkter än jordbruksprodukter omfattas inte av dessa direktiv.

               4.Kommissionen ska genomföra förhandlingarna på grundval av dessa förhandlingsdirektiv och i synnerhet beakta reglerna och principerna i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt och de skyldigheter som härrör från WTO-reglerna.


title: Rekommendation till rådets beslut om upphävande av beslut 2003/89/EG om förekomsten av ett alltför stort underskott i Tyskland

text:
Viktigt rättsligt meddelande

|

52007SC0619

Rekommendation till Rådets beslut om upphävande av beslut 2003/89/EG om förekomsten av ett alltför stort underskott i Tyskland  /* SEK/2007/0619 slutlig */

	[pic] | EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION |Bryssel den 16.5.2007SEK(2007) 619 slutligRekommendation tillRÅDETS BESLUTom upphävande av beslut 2003/89/EG om förekomsten av ett alltför stort underskott i Tyskland(framlagt av kommissionen)MOTIVERING1. BAKGRUNDI artikel 104 i fördraget fastslås att medlemsstaterna skall undvika alltför stora underskott, och ett förfarande för att identifiera och korrigera dessa inrättas. I rådets förordning (EG) nr 1467/97 om påskyndande och förtydligande av tillämpningen av förfarandet vid alltför stora underskott[1], som ingår i stabilitets- och tillväxtpakten, redogörs mer ingående för detta förfarande. Enligt artikel 104.2 i fördraget skall kommissionen övervaka att budgetdisciplin iakttas på grundval av följande två kriterier: a) Huruvida det förväntade eller faktiska underskottet i den offentliga sektorns finanser överstiger referensvärdet 3 % av BNP (såvida inte underskottet har minskat väsentligt och kontinuerligt och nått en nivå som ligger nära referensvärdet, eller alternativt referensvärdet endast undantagsvis och övergående överskrids och procenttalet fortfarande ligger nära referensvärdet). b) Huruvida skuldsättningen i den offentliga sektorn överstiger referensvärdet på 60 % av BNP (såvida inte skuldkvoten minskar i tillräcklig utsträckning och närmar sig referensvärdet i tillfredsställande takt).Enligt protokollet om förfarandet vid alltför stora underskott, vilket bifogas fördraget, skall kommissionen tillhandahålla det statistiska underlag som skall användas vid implementeringen av förfarandet. Som en del av tillämpningen av protokollet måste medlemsstaterna två gånger om året, före den 1 april och 1 oktober, lämna uppgifter om underskott och skuldnivå och andra tillhörande faktorer, i enlighet med artikel 4 i rådets förordning (EG) nr 3605/93[2],[3].Den 19 november 2002 inledde kommissionen förfarandet vid alltför stora underskott beträffande Tyskland genom att anta en rapport enligt artikel 104.3 mot bakgrund av att underskottet i de offentliga finanserna förväntades nå 3,8 % av BNP och den offentliga skuldsättningen motsvara 60,9 % av BNP under 2002[4]. Med stöd av en rekommendation från kommissionen beslutade rådet den 21 januari 2003 att ett alltför stort underskott förelåg i Tyskland (artikel 104.6 i fördraget)[5]. Rådet gav samtidigt, också med stöd av en rekommendation från kommissionen, rekommendationer enligt artikel 104.7 till Tyskland i syfte att få situationen med ett alltför stort underskott att upphöra senast under år 2004[6].Den 18 november 2003 fann kommissionen att de åtgärder som Tyskland vidtagit hade varit otillräckliga och antog en rekommendation till rådet om att fatta ett beslut med denna innebörd och förelägga Tyskland att vidta åtgärder för att komma till rätta med det alltför stora underskottet (enligt artikel 104.8 respektive 104.9). I denna senare rekommendation föreslog kommissionen att tidsfristen för att få det alltför stora underskottet att upphöra skulle utsträckas till 2005. Den 25 november 2003 beslutade rådet att inte ställa sig bakom kommissionens rekommendationer utan antog i stället slutsatser genom vilka Tyskland gavs rekommendationer för att få det alltför stora underskottet att upphöra senast 2005 och det fastslogs att förfarandet vid alltför stora underskott skulle förklaras vilande med hänsyn till Tysklands åtaganden. Den 13 juli 2004 ogiltigförklarade EG-domstolen dessa slutsatser[7].Den 14 december 2004 antog kommissionen ett meddelande till rådet med slutsatsen att – med hänsyn till de unika omständigheterna till följd av rådets slutsatser av den 25 november 2003 och EG-domstolens utslag av den 13 juli 2004 – den relevanta tidsfristen för att komma till rätta med det alltför stora underskottet borde vara 2005. Vid denna tidpunkt fann kommissionen att Tyskland var på väg att komma till rätta med sitt alltför stora underskott senast 2005, och att därför inga ytterligare åtgärder krävdes inom förfarandet vid alltför stora underskott, även om situationen för de offentliga finanserna i landet fortfarande var sårbar[8]. I sina slutsatser av den 18 januari 2005 instämde rådet i kommissionens slutsatser och bekräftade att det, i samarbete med kommissionen, var ”redo att vid behov vidta åtgärder enligt förfarandet vid alltför stora underskott”.De uppgifter som lämnades av kommissionen (Eurostat) efter en preliminär anmälan från Tyskland i februari 2006 visade att underskottet i de offentliga finanserna fortfarande översteg 3 % av BNP under 2005. Den 14 mars 2006 beslutade rådet i enlighet med artikel 10.3 i förordning (EG) nr 1467/97 på grundval av en rekommendation av kommissionen omedelbart att förelägga Tyskland i enlighet med artikel 104.9 i fördraget[9] att vidta de åtgärder för att minska underskottet som det ansåg nödvändiga för att komma till rätta med situationen med ett alltför stort underskott ” så snart som möjligt och senast år 2007 ”. Rådet rekommenderade särskilt att ” Tyskland [skulle] säkerställa att det konjunkturrensade saldot netto efter engångsåtgärder och andra tillfälliga åtgärder [förbättrades] kumulativt med minst en procentenhet under 2006 och 2007 ”. Rådet begärde att Tyskland senast den 14 juli 2006 skulle lämna en rapport med beskrivning av de åtgärder som vidtagits för att följa dess beslut, och att denna regelbundet skulle följas av ytterligare lägesrapporter. Rådet uppmanade också Tyskland att ” vidta de åtgärder som krävs för att säkerställa att en budgetkonsolidering som syftar till att på medellång sikt nå målet strukturell balans i de offentliga finanserna upprätthålls genom en minskning av det strukturella underskottet med minst 0,5 % av BNP per år efter korrigeringen av det alltför stora underskottet ”.Tabell 1: Anpassning godkänd av rådet den 14 mars 2006I % av BNP, om inte annat anges | 2005 | 2006 | 2007 |Saldo i de offentliga finanserna | -3,3 | Underskott något över 3 | Underskott klart under 3 |Förändring av strukturellt saldo | Kumulativ förbättring med minst en procentenhet |p.m.: Real BNP-tillväxt (i %) | 0,9 | 1.5 | Nära 1 |Anmärkning : Strukturellt saldo = konjunkturrensat saldo exklusive engångsåtgärder och andra tillfälliga åtgärder.Källa : Rådets föreläggande till Tyskland enligt artikel 104.9 med citat av kommissionens höstprognos 2005 och därpå följande utvärderingar (bl.a. kommissionens delårsprognos av den 21 februari 2006).Efter att Tyskland den 5 juli 2006 överlämnat sin genomföranderapport antog kommissionen den 19 juli 2006 ett meddelande genom vilket rådet informerades om att Tyskland vidtagit åtgärder som medfört tillräckliga framsteg i korrigeringen av det alltför stora underskottet inom de tidsfrister som rådet fastställt, och att det vid denna tidpunkt inte krävdes några ytterligare steg i förfarandet vid alltför stora underskott[10]. Rådet delade denna bedömning vid sitt möte den 10 oktober 2006.Enligt artikel 104.12 skall ett rådsbeslut om förekomsten av ett alltför stort underskott upphävas på grundval av kommissionens rekommendation när det alltför stora underskottet i den berörda medlemsstaten enligt rådets uppfattning har korrigerats.2. UTVECKLINGEN AV UNDERSKOTTET FRAM TILL 2006Rådet grundade sitt beslut om förekomsten av ett alltför stort underskott i Tyskland på det uppdaterade stabilitetsprogrammet från december 2002, enligt vilket underskottet i de offentliga finanserna motsvarade 3,7 % av BNP under 2002. Efter sin ekonomiska bedömning drog rådet slutsatsen att, när Tysklands ekonomiska tillväxt var relativt stark i slutet av 1990-talet, man endast hade gjort begränsade framsteg mot en konsolidering av de offentliga finanserna, vilket endast lämnade ett begränsat budgetutrymme för att hantera effekterna av en konjunkturavmattning. Den offentliga skulden beräknades öka till 60,9 % av BNP i slutet av 2002, något över referensvärdet på 60 % av BNP.Från 3,7 % av BNP 2002 ökade underskottet till och med till 4,0 % 2003, varefter det sjönk till 3,2 % 2005. Det hade inte funnits tillräckligt budgetutrymme för att göra de anpassningar som krävdes till följd av en tillväxt av reala BNP på i genomsnitt 0,5 % per år under perioden. Dessutom belastades budgeten av en serie skattesänkningar som antagits 1999/2000 och genomfördes fram till 2005. Intäktskvoten sjönk från 44,4 % 2002 till 43,5 % 2005. De kompenserande åtgärderna på utgiftssidan genomfördes först med viss fördröjning. De åtgärder som särskilt bidrog till att minska utgiftskvoten från 48,1 till 46,8 % under samma period var en åtstramning av lönerna inom den offentliga sektorn som åtföljdes av en minskning av personalnivåerna, reformen av det offentliga sjukvårdssystemet 2004 och en minskning av subventioner och investeringar. En bidragande faktor var också att den låga takten i löneökningarna inom den privata sektorn höll tillbaka pensionsutgifterna. Tyskland utnyttjade inte engångsåtgärder i någon betydande utsträckning[11]. Även om det konjunkturrensade saldot hade sjunkit från 3,5 % av BNP 2002 till 2,25 % 2005, överskred det nominella underskottet fortfarande 3 % av BNP 2005 (se tabell 2).Med hänsyn till en prognostiserad tillväxt av reala BNP på 1,4 % under 2006 var det uppdaterade stabilitetsprogram som överlämnades i februari 2006 inriktat på ett underskott på 3,3 % av BNP under 2006. I det uppdaterade stabilitetsprogrammet från november 2006 hade de tyska myndigheterna beräknat underskottet till 2,1 % av BNP, men uppgifter som tillhandahölls av kommissionen (Eurostat) efter det att Tyskland hade överlämnat en rapport före den 1 april 2007 i enlighet med rådets förordning (EG) nr 3605/93 visar att underskottet i själva verket uppgick till 1,7 % av BNP under 2006, dvs. mycket klart under referensvärdet [12],[13].Cirka hälften av denna oväntade förbättring av det offentliga saldot är konjunkturbetingad (den definitiva ökningen av reala BNP var 2,7 %). Det strukturella underskottet utvecklades dock också positivt: från 2,5 % av BNP 2005 till 1,5 % 2006. Även till detta bättre strukturella resultat står orsakerna att finna på intäktssidan. De direkta skatterna, särskilt vinstbeskattningen, gav väsentligt större intäkter än vad som hade kunnat förmodas med hänsyn till den ekonomiska utvecklingen. Till följd av detta ökade skatterna som andel av BNP med mer än 0,5 procentenheter under 2006 i förhållande till 2005. Ökningen av skattekvoten är därför inte ett resultat av nyligen genomförda, diskretionära skattepolitiska åtgärder. I stället har den delvis framkallats av kvarskattebetalningar och tidiga direkta skatteinbetalningar, vilket i viss utsträckning hänger samman med att den direkta skattekvoten tidigare var relativt låg.Dessutom har de offentliga utgifterna kontrollerats strikt under 2006: de ökade endast med 0,6 %, vilket var något mindre än utgiftsmålet. Åtstramningen av utgifterna under 2006 är ett resultat av de tidigare nämnda beslut som antagits sedan 2002, särskilt i fråga om löner inom och subventioner från den offentliga sektorn, och som har fortsatt att generera effekter under 2006. Dessutom har den starka ekonomiska återhämtningen lett till minskade arbetsmarknadskostnader. Eftersom större delen av utgiftsåtstramningarna ingick i det uppdaterade stabilitetsprogrammet från februari 2006 i syfte att nedbringa utgiftskvoten till riktvärdet 46 % är den ytterligare minskningen till 45,7 % huvudsakligen en följd av att BNP överträffade förväntningarna.Sammantaget har det nominella underskottet minskat i sådan utsträckning att det, ett år före rådets tidsfrist, ligger klart under referensvärdet i fördraget. Rådet hade vidare önskat en sammantagen förbättring av det strukturella saldot under åren 2006 och 2007 på minst en procentenhet: redan under 2006 förbättrades det strukturella saldot så att det nära nog redan nådde detta mål på en procentenhet.3. BERÄKNAD UTVECKLING AV UNDERSKOTTET UNDER 2007 OCH DÄREFTERMed hänsyn till den väntade kraftiga ökningen av reala BNP med 2,5 % under 2007 förutses i kommissionens vårprognos 2007 en ytterligare minskning av underskottet med motsvarande 0,6 % av BNP om finanspolitiken ligger fast. De tyska myndigheterna hade beräknat underskottet till 1,6 % av BNP i sitt uppdaterade stabilitetsprogram från november 2006. På grund av att den makroekonomiska situationen förbättrats och underskottet för 2006 blivit lägre än väntat reviderades underskottsprognosen till 1,2 % av BNP i anmälan i april 2007.Som under det föregående året är, enligt kommissionens beräkningar, cirka hälften av förbättringen av det offentliga saldot strukturell. Flera beslut, av vilka de flesta antogs under början av 2006, har bidragit till konsolideringen. Genom höjningen av den normala mervärdesskattesatsen från 16 till 19 % bör intäkterna ökas med cirka 1 % av BNP. Procentsatsen för pensionspremierna har höjts från 19,5 till 19,9 % och i de offentliga sjukvårdsförsäkringssystemen väntas en premiehöjning med i genomsnitt 0,5 procentenheter. Samtidigt har procentsatsen för premierna till arbetslöshetsförsäkringen minskats från 6,5 till 4,2 %, och därigenom kommer den sammanlagda belastningen av socialförsäkringarna att minska. Liksom under 2006 väntas vinstbeskattningen fortsätta att utvecklas starkt. Trots de positiva ekonomiska konjunkturerna är dock ökningen av de mest intäktsgivande skattebaserna, t.ex. inkomst av tjänst, något mindre dynamisk än nominella BNP, och därför väntas – trots höjningen av momssatsen – det samlade skatteuttaget minska. Utgiftskvoten bör minska med över en procentenhet – än en gång som resultat av återhållsamhet med lönerna inom den offentliga sektorn och minskade arbetsmarknadskostnader till följd av redan genomförda beslut, t.ex. den minskade ersättningsperioden för äldre bidragstagare, och på grund av en gynnsam utveckling av arbetsmarknaden. De offentliga investeringarna väntas dock åter ta fart med stöd av förbättrade finanser på alla nivåer av den offentliga förvaltningen. Eftersom inga engångsåtgärder väntas utnyttjas beräknas det strukturella underskottet minska med 0,75 procentenheter i förhållande till det föregående året.Under antagandet av oförändrad politik beräknar kommissionen att underskottet i de offentliga finanserna kommer att sjunka ytterligare till 0,3 % av BNP 2008, vilket dock nästan helt kan tillskrivas fortsatt gynnsamma konjunkturförhållanden. De fortsatta konsolideringseffekterna av beslut som redan satts i kraft kommer att mer än uppvägas av verkningarna på de offentliga finanserna av den planerade företagsskattereform för vilken regeringen lade fram ett förslag i mars 2007 och som tar i anspråk över 0,3 % av BNP under det första året.Allt sammantaget förefaller det alltför stora underskottet ha korrigerats permanent under 2006. Förbättringen av det strukturella saldot som andel av BNP beräknas nå 0,75 procentenheter under 2007, vilket skulle ge en sammanlagd förbättring med 1,5 procentenheter under perioden 2006 och 2007. Tyskland torde därför ha uppfyllt rådets begäran om en sammantagen förbättring av det strukturella saldot under åren 2006 och 2007 på minst en procentenhet:Enligt kommissionens vårprognos för 2008 kommer, under antagandet att den tyska politiken förblir oförändrad, det strukturella saldot inte att förbättras ytterligare. I sitt föreläggande enligt artikel 104.9 hade dock rådet uppmanat Tyskland att säkerställa att en budgetkonsolidering som syftar till att på medellång sikt nå målet strukturell balans i de offentliga finanserna upprätthålls genom en minskning av det strukturella underskottet med minst 0,5 % av BNP per år efter korrigeringen av det alltför stora underskottet. I sitt yttrande av den 27 februari 2007 om det uppdaterade stabilitetsprogrammet från november 2006[14] påpekar rådet att det inte syftar till att nå målet på medellång sikt under programperioden (som avslutas 2010). Rådet uppmanade Tyskland att ” med stöd av den gynnsamma konjunkturen skärpa den strukturella anpassningen under 2008, inklusive genom utnyttjande av alla extra intäkter för att minska underskottet och fortsätta budgetkonsolideringen i riktning mot det medelfristiga målet efter detta år, genom att upprätthålla en strikt utgiftskontroll och samtidigt säkerställa att den aviserade reformen av systemet för bolagsbeskattning inte äventyrar konsolideringen av de offentliga finanserna ”.4. DEN OFFENTLIGA SKULDEN – UTVECKLING OCH PROGNOSERDen offentliga skulden ökade från 60,3 % av BNP 2002 till 67,9 % 2005 men stabiliserades under 2006. Den snabba ökningen av skuldkvoten efter att förfarandet vid alltför stora underskott inleddes 2002 beror till större delen på en ogynnsam snöbollseffekt: den automatiska ökningen av skuldkvoten till följd av att räntesatserna översteg tillväxttakten för nominell BNP. Det var först i och med den kraftiga BNP-tillväxten under 2006 som ökningen av det primära överskottet mer än uppvägde denna snöbollseffekt. Mellan 2002 och 2006 hölls ökningen av skulden tillbaka genom en minskning av de finansiella tillgångarna – huvudsakligen bolagskapital och lån till andra sektorer än offentlig förvaltning – vilket genomsnittligt sett ledde till negativa stock-/flödesjusteringar.Eftersom BNP-tillväxten väntas förbli kraftig beräknas i kommissionens vårprognos 2007 skuldkvoten minska till 65,4 % av BNP under 2007. Parallellt med att underskottet i de offentliga finanserna minskas skulle skuldkvoten sjunka ytterligare till 63,6 % av BNP 2008. Denna minskning är snabbare än vad som beräknades i det uppdaterade stabilitetsprogrammet från november 2006. Där förutsågs en skuldkvot på 66,5 % för 2008.5. SLUTSATSERDet offentliga underskottet har minskat från den högsta noteringen, 4,0 % av BNP 2003 till 1,7 % 2006, vilket är klart under referensvärdet på 3 % av BNP. De åtgärder som framkallat minskningen av underskottet är huvudsakligen av permanent natur och konsolideringen av de offentliga finanserna har stötts av en konjunkturuppgång. Det strukturella saldot (konjunkturrensat saldo exklusive engångsåtgärder och andra tillfälliga åtgärder) beräknas under 2006 ha förbättrats med nästan en procentenhet som andel av BNP. Enligt kommissionens vårprognos 2007 väntas det nominella underskottet begränsas till 0,6 % av BNP under 2007, bl.a. till följd av att det strukturella saldot beräknas förbättras med 0,75 procentenheter under samma år. Den beräknade strukturella förbättringen under 2006 och 2007 skulle således motsvara rådets rekommendationer om diskretionära finanspolitiska insatser som kan leda till en minskning av underskottet med minst en procentenhet. Under antagandet om oförändrad politik beräknas det nominella underskottet uppgå till 0,3 % under 2008. Detta innebär att underskottet på ett trovärdigt och hållbart sätt har nedbringats till en nivå under referensvärdet 3 % av BNP.Den offentliga bruttoskulden ökade från 60,3 % av BNP 2002 till en högsta notering på 67,9 % 2005 men stabiliserades under 2006. Enligt kommissionens vårprognos 2007 väntas skuldkvoten sjunka till 65,4 % av BNP under 2007 och därefter parallellt med minskningen av underskottet ytterligare reduceras till cirka 63,5 % av BNP före utgången av 2008 (under antagandet om oförändrad politik). Detta innebär att den kommer att närma sig referensvärdet snabbare än vad som förutsågs i den senaste uppdateringen av stabilitetsprogrammet.Denna övergripande bedömning har visat att det alltför stora underskottet i Tyskland har korrigerats. Följaktligen rekommenderar kommissionen att rådet upphäver sitt beslut om förekomsten av ett alltför stort underskott i Tyskland.Tabell 2: De offentliga finansernas utveckling 2002–2008Rekommendation tillRÅDETS BESLUTom upphävande av beslut 2003/89/EG om förekomsten av ett alltför stort underskott i TysklandEUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA BESLUTmed beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 104.12,med beaktande av kommissionens rekommendation, ochav följande skäl:(1) Genom rådets beslut 2003/89/EG[15], grundat på en rekommendation från kommissionen i enlighet med artikel 104.6 i fördraget, fastställdes att ett alltför stort underskott förelåg i Tyskland. Rådet påpekade att underskottet i de offentliga finanserna under 2002 motsvarade 3,7 % av BNP, klart över fördragets referensvärde på 3 %, och att den offentliga bruttoskulden väntades uppgå till 60,9 % av BNP, något över fördragets referensvärde på 60 % av BNP.(2) Den 21 januari 2003 riktade rådet med stöd av en rekommendation från kommissionen i enlighet med artikel 104.7 i fördraget och artikel 3.4 i rådets förordning (EG) nr 1467/97 av den 7 juli 1997 om påskyndande och förtydligande av tillämpningen av förfarandet vid alltför stora underskott[16] en rekommendation till Tyskland i syfte att få situationen med ett alltför stort underskott att upphöra snarast möjligt och senast år 2004. Rekommendationen offentliggjordes. Som angavs i kommissionens meddelande av den 14 december 2004[17] borde, med hänsyn till de unika omständigheter som uppstått till följd av rådets slutsatser av den 25 november 2003 och domstolens dom av den 13 juli 2004[18], år 2005 betraktas som den relevanta tidsfristen för korrigeringen av det alltför stora underskottet. Den 18 januari 2005 instämde rådet i denna förklaring.(3) Enligt protokollet om förfarandet vid alltför stora underskott, vilket bifogas fördraget, skall kommissionen tillhandahålla det statistiska underlag som skall användas vid implementeringen av förfarandet. Som en del av tillämpningen av protokollet måste medlemsstaterna två gånger om året, före den 1 april och den 1 oktober, anmäla uppgifter om underskott och skuldnivå och därmed sammanhängande faktorer i enlighet med artikel 4 i rådets förordning (EG) nr 3605/93 av den 22 november 1993 om tillämpningen av protokollet om förfarandet vid alltför stora underskott som är fogat till fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen[19].(4) De uppgifter som lämnades av kommissionen (Eurostat) efter en preliminär anmälan från Tyskland i februari 2006 visade att det alltför stora underskottet fortfarande inte hade korrigerats under 2005. I enlighet med artikel 10.3 i förordning (EG) nr 1467/97 och på grundval av en rekommendation av kommissionen beslutade rådet den 14 mars 2006 omedelbart att i enlighet med artikel 104.9 i fördraget förelägga Tyskland att vidta de åtgärder för att minska underskottet som det ansåg nödvändiga för att komma till rätta med situationen med ett alltför stort underskott så snart som möjligt och senast år 2007. Rådet begärde särskilt att Tyskland skulle säkerställa att det konjunkturrensade saldot exklusive engångsåtgärder och andra tillfälliga åtgärder förbättrades kumulativt med minst en procentenhet under 2006 och 2007.(5) I enlighet med artikel 104.12 i fördraget skall rådets beslut om förekomsten av ett alltför stort underskott upphävas när det alltför stora underskottet i den berörda medlemsstaten enligt rådets uppfattning har korrigerats.(6) På grundval av de statistiska uppgifter som kommissionen (Eurostat) har lämnat i enlighet med artikel 8g.1 i förordning (EG) nr 3605/93 efter Tysklands anmälan före den 1 april 2007 och kommissionens vårprognos 2007 kan följande slutsatser dras:-  Efter att ha ökat från 3,7 % av BNP 2002 till 4,0 % 2003 minskade underskottet i de offentliga finanserna till 3,7 % av BNP 2004, därefter till 3,2 % 2005 och slutligen till 1,7 % 2006. Detta är lägre än det riktvärde på 3,3 % av BNP som angavs i det uppdaterade stabilitetsprogrammet från februari 2006 och klart under referensvärdet på 3 % av BNP och har uppnåtts ett år före utgången av rådets tidsfrist.-  Under de föregående åren med gynnsam konjunktur hade Tyskland inte skapat tillräckligt budgetutrymme för de anpassningar som skulle ha krävts under den utdragna perioden med låg tillväxt mellan 2002 och 2005, då den genomsnittliga årliga tillväxten av real BNP var 0,5 %. En serie skattesänkningar som genomfördes fram till 2005 belastade budgeten ytterligare medan de kompenserande åtgärderna på utgiftssidan genomfördes först med viss eftersläpning. Konsolideringsåtgärderna omfattade bland annat en åtstramning av lönerna inom den offentliga sektorn som åtföljdes av en minskning av personalnivåerna, reformen av det offentliga sjukvårdssystemet 2004 och en minskning av subventioner och offentliga investeringar. En bidragande faktor var också att den låga takten i löneökningarna inom den privata sektorn höll tillbaka pensionsutgifterna. Dessutom gav under 2006 de direkta skatterna, särskilt vinstbeskattningen, större intäkter än vad som hade kunnat förmodas med hänsyn till den ekonomiska utvecklingen. Det konjunkturrensade saldot förbättrades från och med 2002 utan att engångsåtgärder tillgreps i någon väsentlig omfattning. Särskilt under 2006 förbättrades det beräknade strukturella saldot (dvs. exklusive engångsåtgärder och andra tillfälliga åtgärder) med nästan en procentenhet som andel av BNP.-  För 2007 förutses i kommissionens vårprognos 2007 underskottet minskas ytterligare till 0,6 % av BNP till följd av fortsatt hög BNP-tillväxt och särskilt på grund av höjningen av den normala mervärdesskattesatsen från 16 till 19 % från och med januari 2007. (Inga engångsåtgärder planeras.) I sin anmälan våren 2007 beräknade de tyska myndigheterna 2007 års underskott till 1,2 % av BNP. Kommissionen förutser dessutom att det strukturella saldot kommer att förbättras med 0,75 procentenheter som andel av BNP under 2007. Tyskland torde därför ha uppnått den rekommenderade sammanlagda förbättringen av det strukturella saldot under åren 2006 och 2007 med minst en procentenhet. Under 2008 kommer enligt vårprognosen underskottet att minska ytterligare till 0,3 % av BNP vid oförändrad politik. Detta innebär att underskottet på ett trovärdigt och hållbart sätt har nedbringats till en nivå under referensvärdet 3 % av BNP. Vid oförändrad politik väntas det strukturella underskottet minska endast marginellt under 2008. Detta måste ses mot bakgrund av behovet av framsteg för att nå målet på medellång sikt för de offentliga finanserna, som för Tyskland är en balanserad budget i strukturella termer.-  Efter att ha ökat från 60,3 % av BNP 2002 till en högsta nivå på 67,9 % av BNP 2005 stabiliserades skuldkvoten 2006 och väntas enligt kommissionens vårprognos 2007 minska till 65,4 % av BNP 2007 och cirka 63,5 % 2008 (under antagandet om oförändrad politik) och således närma sig referensvärdet snabbare än vad som förutsågs i den senaste uppdateringen av stabilitetsprogrammet.(7) Enligt rådets uppfattning har det alltför stora underskottet i Tyskland korrigerats, och beslut 2003/89/EG bör därför upphävas.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1Av en övergripande bedömning framgår att det alltför stora underskottet i Tyskland har korrigerats.Artikel 2Beslut 2003/89/EG skall upphöra att gälla.Artikel 3Detta beslut riktar sig till Förbundsrepubliken Tyskland.Utfärdat i [ ].På rådets vägnarOrdförande [1] EGT L 209, 2.8.1997, s. 6. Förordningen ändrad genom förordning (EG) nr 1056/2005 (EUT L 174, 7.7.2005, s. 5).[2] EGT L 332, 31.12.1993, s. 7. Förordningen senast ändrad genom förordning (EG) nr 2103/2005 (EUT L 337, 22.12.2005, s. 1).[3] Tysklands senaste anmälan återfinns påhttp://epp.eurostat.ec.europa.eu/portal/page?_pageid=2373,58110711&_dad=portal&_schema=portal.[4] SEK(2002) 1245.[5] EUT L 34, 11.2.2003, s. 16.[6] All dokumentation i samband med förfarandet vid alltför stora underskott beträffande Tyskland finns på följande webbplats: http://ec.europa.eu/economy_finance/about/activities/sgp/edp/edpde_en.htm.[7] Mål C-27/04, kommissionen mot rådet , REG [2004] s. I-6649 (EUT C 228, 11.9.2004, s. 16).[8] Meddelande från kommissionen till rådet: ”Tysklands och Frankrikes situation efter EG-domstolens dom med avseende på deras skyldigheter enligt förfarandet vid alltför stora underskott”, 14 december 2004, KOM(2004) 813.[9] EUT L 126, 13.5.2006, s. 20.[10] SEK(2006) 990.[11] Under 2004 beviljades en skatteamnesti, som dock inte gav några större intäkter. Under 2004 och 2005 ålades de s.k. Landesbanken enligt kommissionsbeslut att återbetala subventioner.[12] Eurostats pressmeddelande nr 55, 23.4.2007.[13] Nationalräkenskaperna revideras vanligen under fyra år innan de blir slutgiltiga. Tidigare erfarenheter har visat att de statistiska uppgifterna om underskottet i de tyska offentliga finanserna är ytterst tillförlitliga. En eventuell revidering (uppåt eller nedåt) av underskottskvoten väntas därför bli mycket liten.[14] EUT C 70, 27.3.2007, s. 5.[15] EUT L 34, 11.2.2003, s. 16.[16] EGT L 209, 2.8.1997, s. 6. Förordningen ändrad genom förordning (EG) nr 1056/2005 (EUT L 174, 7.7.2005, s. 5).[17] Meddelande från kommissionen till rådet: ”Tysklands och Frankrikes situation efter EG-domstolens dom med avseende på deras skyldigheter enligt förfarandet vid alltför stora underskott”, 14 december 2004, KOM(2004) 813.[18] Mål C-27/04, kommissionen mot rådet , REG [2004] s. I-6649 (EUT C 228, 11.9.2004, s. 16).[19] EGT L 332, 31.12.1993, s. 7. Förordningen senast ändrad genom förordning (EG) nr 2103/2005 (EUT L 337, 22.12.2005, s. 1).


               EUROPEISKA KOMMISSIONEN
            Bryssel den 16.9.2015
            COM(2015) 458 final
            2015/0210(NLE)
            Rekommendation till
            RÅDETS BESLUT
            om Republiken Kroatiens anslutning till konventionen av den 26 juli 1995, som utarbetats på grundval av artikel K.3 i fördraget om Europeiska unionen, om skydd av Europeiska gemenskapernas finansiella intressen, protokollet av den 27 september 1996, som upprättats på grundval av artikel K.3 i fördraget om Europeiska unionen, till konventionen om skydd av Europeiska gemenskapernas finansiella intressen, protokollet av den 29 november 1996, upprättat på grundval av artikel K.3 i fördraget om Europeiska unionen, om förhandsavgörande av Europeiska gemenskapernas domstol angående tolkningen av konventionen om skydd av Europeiska gemenskapernas finansiella intressen, samt det andra protokollet av den 19 juni 1997, som utarbetats på grundval av artikel K.3 i fördraget om Europeiska unionen, till konventionen om skydd av Europeiska gemenskapernas finansiella intressen

               MOTIVERING

               1.BAKGRUND TILL FÖRSLAGET

               Genom akten om villkoren för Republiken Kroatiens anslutning till Europeiska unionen
                  1
                infördes ett förenklat system för Kroatiens anslutning till konventioner (och protokoll) som ingåtts av medlemsstaterna enligt artikel 34 i EU-fördraget (f.d. artikel K.3 i EU-fördraget). Till skillnad från tidigare är det inte längre nödvändigt att förhandla om och ingå särskilda protokoll om anslutning till dessa konventioner (protokoll som sedan måste ratificeras av 28 medlemsstater). Enligt artikel 3.4 och 3.5 i anslutningsakten ansluter sig Kroatien helt enkelt till dessa konventioner och protokoll i kraft av anslutningsakten.

               Enligt artikel 3.5 i anslutningsakten ska därför rådet fatta beslut som fastställer vilken dag konventionerna ska träda i kraft gentemot Kroatien och göra alla anpassningar i konventionerna som anslutningen av den nya medlemsstaten kräver (vilket i alla händelser innebär att konventionerna antas på kroatiska så att även dessa versioner blir ”lika giltiga”). Rådet ska besluta på rekommendation av kommissionen och efter att ha hört Europaparlamentet.

               Bilaga I till anslutningsakten innehåller en förteckning över de konventioner och protokoll som berörs. Förteckningen omfattar konventionen om skydd av Europeiska gemenskapernas finansiella intressen av den 26 juli 1995
                  2
               , dess protokoll av den 27 september 1996
                  3
               , av den 29 november 1996
                  4
                och andra protokollet av den 19 juni 1997
                  5
               , som alla antagits enligt avdelning VI i EU-fördraget, och syftar till att fastställa en gemensam grund för straffrättsligt skydd av gemenskapens ekonomiska intressen. Konventionen och dess protokoll av den 27 september 1996 och den 29 november 1996 trädde i kraft den 17 oktober 2002 sedan de ratificerats av de då 15 medlemsstaterna, medan protokollet av den 19 juni 1997 trädde i kraft den 19 maj 2009 sedan det ratificerats av de då 27 medlemsstaterna.

               Det är inte nödvändigt att i denna rekommendation från kommissionen göra de anpassningar i de tidigare nämnda konventionerna och protokollen som anslutningen av Kroatien kräver i enlighet med artikel 3.5 i anslutningsakten.

               Därför rekommenderar kommissionen att rådet fattar beslut om anslutning av Kroatien till konventionen om skydd av Europeiska gemenskapernas finansiella intressen och dess protokoll.

               2.RESULTAT AV SAMRÅD MED BERÖRDA PARTER OCH KONSEKVENSBEDÖMNINGAR

               Detta förslag kräver inga samråd eller konsekvensbedömningar eftersom Kroatiens anslutning till konventionen och protokollen beslutades enligt artikel 3.4 och 3.5 i akten om Republiken Kroatiens anslutning till Europeiska unionen.

               3.FÖRSLAGETS RÄTTSLIGA ASPEKTER

               Den rättsliga grunden för förslaget är artikel 3.5 i akten om Republiken Kroatiens anslutning till Europeiska unionen.

               2015/0210 (NLE)

               Rekommendation till

               RÅDETS BESLUT

               om Republiken Kroatiens anslutning till konventionen av den 26 juli 1995, som utarbetats på grundval av artikel K.3 i fördraget om Europeiska unionen, om skydd av Europeiska gemenskapernas finansiella intressen, protokollet av den 27 september 1996, som upprättats på grundval av artikel K.3 i fördraget om Europeiska unionen, till konventionen om skydd av Europeiska gemenskapernas finansiella intressen, protokollet av den 29 november 1996, upprättat på grundval av artikel K.3 i fördraget om Europeiska unionen, om förhandsavgörande av Europeiska gemenskapernas domstol angående tolkningen av konventionen om skydd av Europeiska gemenskapernas finansiella intressen, samt det andra protokollet av den 19 juni 1997, som utarbetats på grundval av artikel K.3 i fördraget om Europeiska unionen, till konventionen om skydd av Europeiska gemenskapernas finansiella intressen

               EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA BESLUT

               med beaktande av fördraget om Europeiska unionen,

               med beaktande av anslutningsakten för Kroatien, särskilt artiklarna 3.4 och 3.5,

               med beaktande av kommissionens rekommendation
                  6
               ,

               med beaktande av Europaparlamentets yttrande
                  7
               , och

               av följande skäl:

               1) Konventionen om skydd av Europeiska gemenskapernas finansiella intressen
                  8
                som undertecknades den 26 juli 1995 och som utarbetats på grundval av artikel K.3 i fördraget om Europeiska unionen (nedan kallad konventionen om skydd av Europeiska gemenskapernas finansiella intressen) trädde i kraft den 17 oktober 2002.

               2) Konventionen om skydd av Europeiska gemenskapernas finansiella intressen kompletterades med protokollet av den 27 september 1996, som upprättats på grundval av artikel K.3 i fördraget om Europeiska unionen, till konventionen om skydd av Europeiska gemenskapernas finansiella intressen
                  9
                (nedan kallat protokollet av den 27 september 1996), protokollet av den 29 november 1996, upprättat på grundval av artikel K.3 i fördraget om Europeiska unionen, om förhandsavgörande av Europeiska gemenskapernas domstol angående tolkningen av konventionen om skydd av Europeiska gemenskapernas finansiella intressen
                  10
                (nedan kallat protokollet av den 29 november 1996), vilka båda trädde i kraft den 17 oktober 2002.

               3) Konventionen om skydd av Europeiska gemenskapernas finansiella intressen kompletterades vidare med det andra protokollet av den 19 juni 1997, som utarbetats på grundval av artikel K.3 i fördraget om Europeiska unionen, till konventionen om skydd av Europeiska gemenskapernas finansiella intressen
                  11
                (nedan kallat det andra protokollet av den 19 juni 1997) vilket trädde i kraft den 19 maj 2009.

               I artikel 3.4 i Kroatiens anslutningsakt fastställs att Kroatien
                  12
                ansluter sig till de konventioner och protokoll som ingåtts av medlemstetern och som är förtecknade i bilaga I i anslutningsakten. Detta innefattar bland annat konventionen om skydd av Europeiska gemenskapernas finansiella intressen, protokollet av den 27 september 1996, protokollet av den 29 november 1996 samt det andra protokollet av den 19 juni 1997. Det är nödvändigt att fastställa den dag då denna konvention och dessa protokoll ska träda i kraft i förhållande till Kroatien.

               5) I enlighet med artikel 3.5 i Kroatiens anslutningsakt är det vidare nödvändigt att genomföra de anpassningar som krävs på grund av Kroatiens anslutning och i detta syfte upprätta en giltig version av konventionen och protokollen på kroatiska språket.

               HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

               Artikel 1

               Konventionen om skydd av Europeiska gemenskapernas finansiella intressen, dess protokoll av den 27 september 1996, protokollet av den 29 november 1996 och andra protokollet av den 19 juni 1997, fogade till detta beslut ska vara giltiga på kroatiska.

               Artikel 2

               Konventionen om skydd av Europeiska gemenskapernas finansiella intressen, dess protokoll av den 27 september 1996, protokollet av den 29 november 1996 och andra protokollet av den 19 juni 1997 ska träda i kraft gentemot Kroatien från och med den första dagen i den månad som följer efter det att detta beslut offentliggjorts.

               Artikel 3

               Detta beslut får verkan dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.

               Utfärdat i Bryssel den

                     På rådets vägnar

                     Ordförande

                     (1)
                  EUT L 112, 24.4.2012, s. 10.

                     (2)
                  Konventionen om skydd av Europeiska gemenskapernas finansiella intressen, EGT C 316, 27.11.1995, s. 49.

                     (3)
                  Protokollet till konventionen om skydd av Europeiska gemenskapernas finansiella intressen, EGT C 313, 23.10.1996, s. 2.

                     (4)
                  Protokollet om förhandsavgörande av Europeiska gemenskapernas domstol angående tolkningen av konventionen om skydd av Europeiska gemenskapernas finansiella intressen, EGT C 151, 20.5.1997, s. 2.

                     (5)
                  Det andra protokollet till konventionen om skydd av Europeiska gemenskapernas finansiella intressen, EGT C 221, 19.7.1997, s. 12.

                     (6)
                  EUT C […], […], s. […].

                     (7)
                  EUT C […], […], s. […].

                     (8)
                  EGT C 316, 27.11.1995, s. 49.

                     (9)
                  EGT C 313, 23.10.1996, s. 2.

                     (10)
                  EGT C 151, 20.5.1997, s. 2.

                     (11)
                  EGT C 221, 19.7.1997, s. 12.

                     (12)
                  EUT L 112, 24.4.2012, s. 21.

    ---documentbreak---

               EUROPEISKA KOMMISSIONEN
            Bryssel den 16.9.2015
            COM(2015) 458 final
            BILAGOR
            till
            rekommendation tillRÅDETS BESLUT
            om Republiken Kroatiens anslutning till konventionen av den 26 juli 1995, som utarbetats på grundval av artikel K.3 i fördraget om Europeiska unionen, om skydd av Europeiska gemenskapernas finansiella intressen, protokollet av den 27 september 1996, som upprättats på grundval av artikel K.3 i fördraget om Europeiska unionen, till konventionen om skydd av Europeiska gemenskapernas finansiella intressen, protokollet av den 29 november 1996, upprättat på grundval av artikel K.3 i fördraget om Europeiska unionen, om förhandsavgörande av Europeiska gemenskapernas domstol angående tolkningen av konventionen om skydd av Europeiska gemenskapernas finansiella intressen, samt det andra protokollet av den 19 juni 1997, som utarbetats på grundval av artikel K.3 i fördraget om Europeiska unionen, till konventionen om skydd av Europeiska gemenskapernas finansiella intressen

               BILAGOR

               till

               rekommendation till
                  RÅDETS BESLUT

               om Republiken Kroatiens anslutning till konventionen av den 26 juli 1995, som utarbetats på grundval av artikel K.3 i fördraget om Europeiska unionen, om skydd av Europeiska gemenskapernas finansiella intressen, protokollet av den 27 september 1996, som upprättats på grundval av artikel K.3 i fördraget om Europeiska unionen, till konventionen om skydd av Europeiska gemenskapernas finansiella intressen, protokollet av den 29 november 1996, upprättat på grundval av artikel K.3 i fördraget om Europeiska unionen, om förhandsavgörande av Europeiska gemenskapernas domstol angående tolkningen av konventionen om skydd av Europeiska gemenskapernas finansiella intressen, samt det andra protokollet av den 19 juni 1997, som utarbetats på grundval av artikel K.3 i fördraget om Europeiska unionen, till konventionen om skydd av Europeiska gemenskapernas finansiella intressen

               BILAGA 1

               Konventionen av den 26 juli 1995, som utarbetats på grundval av artikel K.3 i fördraget om Europeiska unionen, om skydd av Europeiska gemenskapernas finansiella intressen på kroatiska

               BILAGA 2

               Protokollet av den 27 september 1996, som upprättats på grundval av artikel K.3 i fördraget om Europeiska unionen, till konventionen om skydd av Europeiska gemenskapernas finansiella intressen på kroatiska

               BILAGA 3

               Protokollet av den 29 november 1996, upprättat på grundval av artikel K.3 i fördraget om Europeiska unionen, om förhandsavgörande av Europeiska gemenskapernas domstol angående tolkningen av konventionen om skydd av Europeiska gemenskapernas finansiella intressen på kroatiska

               BILAGA 4

               Det andra protokollet av den 19 juni 1997, som utarbetats på grundval av artikel K.3 i fördraget om Europeiska unionen, till konventionen om skydd av Europeiska gemenskapernas finansiella intressen på kroatiska


               EUROPEISKA KOMMISSIONEN
            Bryssel den 13.9.2017
            COM(2017) 472 final
            Rekommendation till
            RÅDETS BESLUT
            om bemyndigande att inleda förhandlingar om ett frihandelsavtal med Australien
            {SWD(2017) 292}{SWD(2017) 293}

               MOTIVERING

               1.BAKGRUND TILL FÖRSLAGET

               ·Motiv och syfte med förslaget

               Europeiska unionen (EU) har utmärkta politiska förbindelser och mogna handels- och investeringsförbindelser med Australien grundade på gemensamma värderingar i fråga om demokrati och mänskliga rättigheter. Australien har slutit åtskilliga frihandelsavtal med andra länder. EU har inte något bilateralt frihandelsavtal med Australien och det innebär att EU:s företag jämförelsevis har mindre gynnsamma villkor för tillträde till den australiska marknaden.

               I det gemensamma uttalandet av den 22 april 2015
                  1
                från unionens höga representant för utrikes frågor och säkerhetspolitik och Europeiska kommissionens vice ordförande (den höga representanten/kommissionens vice ordförande) och Australiens utrikesminister underströks behovet av att ytterligare stärka de bilaterala handels- och investeringsförbindelserna. Detta följdes av det gemensamma uttalandet av den 15 november 2015
                  2
                från EU:s och Australiens ledare med en överenskommelse om börja arbeta för att inleda förhandlingar om ett frihandelsavtal.

                  Huvudsyftet med förslaget är att skapa gynnsammare villkor för en ytterligare ökning av handeln och investeringarna mellan EU och Australien. De allmänna målen i detta förslag är att

               ·främja en smart, hållbar och inkluderande tillväxt genom ökad handel,

               ·skapa nya jobb och anställningsmöjligheter och ökad välfärd,

               ·öka fördelarna för konsumenterna,

               ·förbättra EU:s konkurrenskraft på världsmarknaden, och

               ·stärka samarbetet om handelsrelaterade frågor med en likasinnad partner.

                  Detta är i linje med kommissionens meddelande Handel för alla – Mot en mer ansvarsfull handels- och investeringspolitik
                     3
                  . I meddelandet understryks behovet av att gå vidare med våra bilaterala förbindelser för att skapa arbetstillfällen och tillväxt genom att ta itu med hinder för handel och investeringar på ett övergripande sätt. Samtidigt finns det även ett behov av att trygga EU:s höga nivå på det sociala och miljömässiga skyddet samt bidra till andra handelsrelaterade politiska mål, däribland hållbar utveckling och de speciella behoven hos små och medelstora företag.

                  I meddelandet Handel för alla betonas att ”Australien och Nya Zeeland är nära partner till EU, delar EU:s värden och synsätt i många frågor och spelar en viktig roll i Asien–Stillahavsområdet och i multilaterala sammanhang. Starkare ekonomiska band med dessa länder kommer också att skapa en solid grund för djupare integrering med mer omfattande värdekedjor i Asien–Stillahavsområdet. En förstärkning av dessa förbindelser bör prioriteras.”

                  Målen är  dessutom i linje med rådets slutsatser om handel av den 21 november 2014
                     4
                   där det betonas att handel med varor, tjänster och investeringar på ett betydande sätt kan bidra till att uppnå de centrala målen i de strategisk agendan för unionen i tider av förändring. I slutsatserna anges också att på grundval av de konkreta framsteg som gjorts de senaste månaderna i fråga om EU:s agenda för den bilaterala handeln bör man sträva efter att slutföra avtal med viktiga partner. Detta mål ligger också i linje med rådets slutsatser om handel och investeringar av den 27 november 2015
                     5
                   som stöder att ambitiösa, omfattande och ömsesidigt gynnsamma bilaterala handels- och investeringsavtal ingås och uppmanar kommissionen att främja förhandlingarna i Asien och Stillahavsområdet.

               ·Förenlighet med befintliga bestämmelser inom området

               De mål som beskrivs ovan är fullt förenliga med fördraget om Europeiska unionen (EU-fördraget) som fastställer att EU bör främja integreringen av alla länder i världsekonomin, även genom gradvis avskaffande av restriktioner för internationell handel
                  6
               .

               Målen ligger också i linje med meddelandet Europa 2020 –  En strategi för smart och hållbar tillväxt för alla
                  7
                där det anges att EU:s handelsstrategi skulle innehålla ”[f]örslag till strategiska dialoger på hög nivå med de viktigaste partnerna för att diskutera strategiska frågor som marknadstillträde, regelverk, globala obalanser, energi och klimatförändringar, tillgång till råvaror, global fattigdom samt utbildning och utveckling”.

               Målen är även fullt förenliga med målen i kommissionens meddelande Tänk småskaligt först – En ”Small Business Act” för Europa
                  8
                från 2008 och Företaget är litet, världen stor
                  9
                från 2011. Stödet för små och medelstora företags ekonomiska verksamhet utanför EU är också förankrat i unionens övergripande konkurrenskraftsstrategi såsom den beskrivs i meddelandet För en industriell renässans i Europa
                  10
                från 2014.

               Vidare överensstämmer målen också med de principer i EU-fördraget enligt vilka unionens politik och åtgärder bör syfta till att konsolidera och stödja de mänskliga rättigheterna
                  11
                och ”bidra till utformningen av internationella åtgärder för att bevara och förbättra miljön och för en hållbar förvaltning av jordens naturresurser i syfte att garantera en hållbar utveckling”
                  12
               .

               Målen är förenliga med EU:s politik på andra områden och med Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna.

               Slutligen är målen förenliga med Junckerkommissionens prioritering att få igång tillväxten i EU igen och att öka antalet jobb utan att skapa nya skulder, dvs. den s.k. investeringsplanen (Europeiska fonden för strategiska investeringar)
                  13
                samt de särskilda prioriteringar som anges i kommissionens arbetsprogram för 2017
                  14
               .

               Denna rekommendation avser ett avtal som är menat att omfatta liberalisering av handeln med varor och tjänster, offentlig upphandling och utländska direktinvesteringar samt åtföljande bestämmelser, till exempel bestämmelser om immateriella rättigheter.

               ·Förenlighet med unionens politik inom andra områden

               Beskrivning av frågan om förenlighet med befintliga bestämmelser på detta politikområde finns i avsnittet ”Förenlighet med befintliga bestämmelser inom området”.

               2.RÄTTSLIG GRUND, SUBSIDIARITETSPRINCIPEN OCH PROPORTIONALITETSPRINCIPEN

               ·Rättslig grund

               Artikel 218.3 och 218.4 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (EUF-fördraget).

               ·Subsidiaritetsprincipen (för icke-exklusiv befogenhet)

               Enligt artikel 5.3 i EU-fördraget är subsidiaritetsprincipen inte tillämplig på områden där EU har exklusiv befogenhet. I artikel 3 i EUF-fördraget anges att den gemensamma handelspolitiken är ett av de områden där unionen har exklusiv befogenhet. I denna politik ingår förhandlingar om handelsavtal i enlighet med, bland annat, artikel 207 i EUF-fördraget.

               ·Proportionalitetsprincipen

               I enlighet med proportionalitetsprincipen beaktades alla rimliga alternativ för att bedöma dessa åtgärders troliga ändamålsenlighet, såsom beskrivs närmare i konsekvensbedömningen.

               ·Val av instrument

                  Beslut av Europeiska unionens råd.

               3.RESULTAT AV EFTERHANDSUTVÄRDERINGAR, SAMRÅD MED BERÖRDA PARTER OCH KONSEKVENSBEDÖMNINGAR

               ·Efterhandsutvärderingar/kontroller av ändamålsenligheten med befintlig lagstiftning

                  Ej tillämpligt.

               ·Samråd med berörda parter

               Kommissionen har aktivt samarbetat med berörda parter och genomfört ett omfattande offentligt samråd på internet
                  15
                i syfte att samla in synpunkter om de framtida handelsförbindelserna och ekonomiska förbindelserna mellan EU och Australien
                  16
               .

               Det offentliga samrådet på internet var öppet från och med den 11 mars till och med den 3 juni 2016. Den lanserades på webbplatsen för generaldirektoratet för handel (GD Handel) och har offentliggjorts på EU Survey (kommissionens portal för offentliga samråd). Berörda parter inom och utanför EU uppmanades att besvara frågor inom ett brett spektrum av teman rörande handel och investeringar mellan EU och Australien.

               Kommissionen fick in 108 svar från många olika typer av deltagare i samrådet. En sammanfattning av svaren finns i konsekvensbedömningen och de enskilda svaren har offentliggjorts om deltagaren inte angett något annat.

               ·Insamling och användning av sakkunnigutlåtanden

                  En extern konsult fick i uppdrag att göra en förhandsanalys av de möjliga effekterna av olika scenarier för frihandelsavtalet.

                  Kommissionen har också varit i kontakt med flera berörda parter som lämnat synpunkter på specifika hinder för marknadstillträde och andra handelshinder som de mött i sina handels- och investeringsförbindelser med Australien.

               ·Konsekvensbedömning

                  Även om konsekvensbedömning hade en större räckvidd än denna rekommendation (den omfattade handel, investeringar och andra frågor) är dess slutsatser ändå giltiga även för rekommendationen.

                  Konsekvensbedömningen och dess åtföljande sammanfattning och det positiva yttrandet med reservationer från nämnden för lagstiftningskontroll kommer att offentliggöras.

                  Utöver konsekvensbedömningen kommer de möjliga ekonomiska, sociala, människorättsliga och miljömässiga konsekvenserna av frihandelsavtalet att granskas i en oberoende bedömning av konsekvenserna för hållbar utveckling, som kommer att utföras av externa konsulter. Bedömningen av konsekvenserna för hållbar utveckling kommer att genomföras parallellt med förhandlingarna om ett frihandelsavtal, och kommer att bygga på ett omfattande samråd med berörda parter, bland annat det civila samhället. Konsekvensbedömningen för hållbar utveckling kommer att slutföras innan frihandelsavtalet paraferas och dess slutsatser kommer att användas som underlag för förhandlingsprocessen.

               ·Lagstiftningens ändamålsenlighet och förenkling

                  Små och medelstora företag bör kunna dra nytta av nya affärsmöjligheter och göra besparingar inom ramen för frihandelsavtalet till följd av liberalisering, förstärkta rättsliga ramar, förbättrade tullförfarandena och transparentare regelverk. Konsekvensbedömningen innehåller närmare uppgifter om de potentiella effekterna för berörda parter och ekonomiska sektorer.

               ·Grundläggande rättigheter

                  I konsekvensbedömningen tar man upp frågor om grundläggande rättigheter inom sociala, miljömässiga och människorättsliga områden.

                  Dessutom bör frihandelsavtalet innehålla ett kapitel om handel och hållbar utveckling i enlighet med etablerad EU-praxis.

               4.BUDGETKONSEKVENSER

                  Frihandelsavtalet kommer att få begränsade negativa konsekvenser för EU:s budget i form av tullar till följd av tulliberaliseringen. Indirekta positiva effekter förväntas när det gäller ökningen av medel knutna till mervärdesskatt och bruttonationalinkomst.

               5.ÖVRIGA INSLAG

               ·Genomförandeplaner samt åtgärder för övervakning, utvärdering och rapportering

                  I enlighet med det åtagande som gjordes i 2015 års meddelande Handel för alla kommer en ingående efterhandsutvärdering av effekterna av frihandelsavtalet med Australien att göras när det varit i kraft tillräckligt länge för att det ska finnas meningsfulla uppgifter att tillgå. Konsekvensbedömningen innehåller närmare uppgifter om de planerade arrangemangen för övervakning och utvärdering.

               ·Förklarande dokument (för direktiv)

                  Ej tillämpligt.

                  •
                        Ingående redogörelse för de specifika bestämmelserna i förslaget

               Ej tillämpligt.

               ·Procedurfrågor

               Kommissionen kommer att förhandla för EU:s räkning.

               I enlighet med artikel 218.4 i EUF-fördraget föreslås det att Europeiska unionens råd utser handelspolitiska kommittén till den kommitté med vilken samråd ska ske under förhandlingarna.

               Europaparlamentet kommer att informeras i alla skeden av förfarandet i enlighet med artikel 218.10 i EUF-fördraget.

               Kommissionen välkomnar det faktum att medlemmarna i Europeiska unionens råd via sina parlament i allt högre grad deltar i ett tidigt skede i handelsförhandlingar i överensstämmelse med sina institutionella förfaranden. Kommissionen uppmanar medlemmarna i Europeiska unionens råd att göra samma sak när det gäller denna rekommendation till rådets beslut, dock med vederbörlig hänsyn till rådets beslut 2013/488/EU om säkerhetsbestämmelser för skydd av säkerhetsskyddsklassificerade EU-uppgifter
                  17
               .

               Kommissionen kommer att underrätta Australien om EU:s interna bestämmelser om transparens och om Europeiska unionens råds och Europaparlamentets tillgång till förhandlingsdokument.

               Kommissionen kommer att offentligöra denna rekommendation och dess bilaga omedelbart efter antagandet.

               Kommissionen rekommenderar att förhandlingsdirektiven offentliggörs omedelbart efter antagandet.

               Rekommendation till

               RÅDETS BESLUT

               om bemyndigande att inleda förhandlingar om ett frihandelsavtal med Australien

               EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA BESLUT

               med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 218.3 och 218.4,

               med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation, och

               av följande skäl: förhandlingar bör inledas i syfte att ingå ett frihandelsavtal med Australien.

               HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

               Artikel 1

               Kommissionen bemyndigas att på unionens vägnar förhandla om ett frihandelsavtal med Australien.

               Artikel 2

               Förhandlingsdirektiven anges i bilagan.

               Artikel 3

               Förhandlingarna ska föras i samråd med handelspolitiska kommittén.

               Artikel 4

               Detta beslut och dess bilaga ska offentliggöras omedelbart efter antagandet.

               Artikel 5

               Detta beslut riktar sig till kommissionen.

               Utfärdat i Bryssel den

                     På rådets vägnar

                     Ordförande

                     (1)

                  http://eeas.europa.eu/statements-eeas/2015/150422_04_en.htm

                     (2)

                  http://europa.eu/rapid/press-release_STATEMENT-15-6088_en.htm

                     (3)

                  http://trade.ec.europa.eu/doclib/docs/2015/october/tradoc_153846.pdf

                     (4)

                  http://www.consilium.europa.eu/uedocs/cms_data/docs/pressdata/EN/foraff/145908.pdf

                     (5)
                  http://www.consilium.europa.eu/en/meetings/fac/2015/11/st14688_en15_pdf/

                     (6)
                  Artikel 21.2 e i EU-fördraget.

                     (7)

                  http://ec.europa.eu/eu2020/pdf/COMPLET%20EN%20BARROSO%20%20%20007%20-%20Europe%202020%20-%20EN%20version.pdf

                     (8)
                  http://eur-lex.europa.eu/legal-content/EN/TXT/?uri=CELEX:52008DC0394

                     (9)
                  http://eur-lex.europa.eu/legal-content/en/ALL/?uri=CELEX:52011DC0702

                     (10)
                  http://eur-lex.europa.eu/legal-content/EN/TXT/?uri=CELEX:52014DC0014

                     (11)
                  Artikel 21.2 b i EU-fördraget.

                     (12)
                  Artikel 21.2 f i EU-fördraget.

                     (13)

                  http://ec.europa.eu/priorities/jobs-growth-investment/plan/index_en.htm

                     (14)
                  https://ec.europa.eu/info/publications/work-programme-commission-key-documents-2017_en

                     (15)
                  http://trade.ec.europa.eu/consultations/index.cfm?consul_id=195

                     (16)
                  Det offentliga samrådet på internet omfattade även framtida handelsförbindelser och ekonomiska förbindelser mellan EU och Nya Zeeland.

                     (17)

                  http://eur-lex.europa.eu/legal-content/EN/TXT/?uri=CELEX:32013D0488

    ---documentbreak---

               EUROPEISKA KOMMISSIONEN
            Bryssel den 13.9.2017
            COM(2017) 472 final
            BILAGA
            till
            Rekommendation till rådets beslut
            om bemyndigande att inleda förhandlingar om ett frihandelsavtal med Australien
            {SWD(2017) 292}{SWD(2017) 293}

               BILAGA

               FÖRHANDLINGSDIREKTIV FÖR ETT FRIHANDELSAVTAL MED AUSTRALIEN

               A.
                     AVTALETS ART OCH RÄCKVIDD

               Avtalet bör uteslutande innehålla bestämmelser om frågor om handel och utländska direktinvesteringar som är tillämpliga parterna emellan.

               Avtalet bör vara ambitiöst, heltäckande och helt överensstämmande med Världshandelsorganisationens (WTO) regler och skyldigheter. Förhandlingarna bör föras och slutföras med beaktande av åtaganden inom ramen för WTO-avtalet. Avtalet bör ha en hög ambitionsnivå som går utöver befintliga WTO-åtaganden.

               Avtalet bör bana väg för en gradvis och ömsesidig liberalisering av handeln med varor och tjänster samt av utländska direktinvesteringar. Det kommer att innehålla bestämmelser på andra handelsrelaterade områden i syfte att främja, underlätta och reglera denna handel och dessa utländska direktinvesteringar. Alla åtaganden inom ramen för avtalet görs för att de ska ha en direkt och omedelbar effekt på handeln och ska, där så är relevant, falla inom ramen för gemensamma EU-regler.

               Avtalet bör omfatta skyldigheter på behörighetsområden för alla berörda myndigheter och enheter i båda parterna i avtalet.

               B.
                     AVTALETS FÖRESLAGNA INNEHÅLL

               Ingress, allmänna principer

               I ingressen bör det erinras om att partnerskapet med Australien bygger på gemensamma principer och värderingar, vilka återspeglas i ramavtalet mellan EU och Australien. Avtalet bör utgöra en del av den övergripande ram för de politiska förbindelserna och den institutionella ram som fastställs i ramavtalet
                  1
               .

               I syfte att liberalisera den bilaterala handeln och utländska direktinvesteringar bör avtalet också hänvisa till bl.a. följande:

               ·Principerna och målen för EU:s yttre åtgärder.

               ·Parternas åtagande att arbeta för hållbar utveckling och den internationella handelns bidrag till hållbar utveckling i ekonomiskt, socialt och miljömässigt hänseende, inklusive ekonomisk utveckling, fattigdomsminskning, full och produktiv sysselsättning och anständigt arbete för alla samt skydd och bevarande av miljön och naturresurserna.

               ·Parternas åtagande att fullt ut iaktta de rättigheter och skyldigheter som följer av WTO-medlemskapet.

               ·Parternas åtagande att öka konsumenternas välfärd genom en politik som säkerställer en hög nivå av konsumentskydd och ekonomiskt välstånd.

               ·Rätten att reglera den ekonomiska verksamheten i det allmännas intresse, att uppnå legitima samhällspolitiska mål såsom skydd och främjande av folkhälsan, sociala tjänster, offentlig utbildning, säkerhet, miljö, allmän moral, socialt skydd eller konsumentskydd, integritets- och uppgiftsskydd samt främjande och värnande av den kulturella mångfalden.

               ·Målet att avtalet bör skapa en ny ram för de ekonomiska förbindelserna mellan parterna och framför allt för utvecklingen av handeln och utländska direktinvesteringar.

               ·Parternas gemensamma målsättning att ta hänsyn till de särskilda utmaningar som små och medelstora företag står inför vid utvecklingen av handeln och utländska direktinvesteringar.

               ·Parternas åtagande att kommunicera med alla relevanta berörda parter, även den privata sektorn och det civila samhällets organisationer/företrädare.

               Mål

               Avtalet bör bekräfta det gemensamma målet att stegvis och ömsesidigt avsevärt liberalisera all handel med varor och tjänster samt utländska direktinvesteringar, i fullständig överensstämmelse med WTO-reglerna, särskilt artikel XXIV i allmänna tull- och handelsavtalet (Gatt) och artikel V i allmänna tjänstehandelsavtalet (Gats).

               Avtalet bör säkerställa en hög nivå av marknadstillträde för offentlig upphandling, och handelsrelaterade immateriella rättigheter, inbegripet geografiska beteckningar, och stärka dialog och samarbete om tekniska ramar och regelverk.

               Avtalet bör konstatera att hållbar utveckling är ett övergripande mål för parterna och bör säkra och underlätta att internationella överenskommelser och standarder på miljöområdet och det sociala området följs i syfte att främja handeln. Hållbar utveckling bör beaktas i hela avtalet och bör omfatta både sociala frågor och miljöfrågor. Avtalet bör säkerställa att parterna inte uppmuntrar handel eller utländska direktinvesteringar genom att sänka kraven i den inhemska lagstiftningen eller de inhemska normerna på miljö- eller arbetsmiljöområdet eller det arbetsrättsliga området, eller genom att luckra upp grundläggande arbetsnormer eller lagstiftning som är till för att skydda och främja kulturell mångfald.

               Handel med varor

               Import- och exporttullar och icke-tariffära åtgärder

               Avtalets syfte är att säkerställa största möjliga liberalisering av handeln. Avtalet bör omfatta praktiskt taget all varuhandel mellan parterna. Tullarna för de flesta tullpositionerna bör avskaffas när detta avtal träder i kraft. Målet med avtalet bör vara att avveckla importtullar och avgifter med liknande verkan för båda sidor, på mindre än sju år generellt sett. Undantag bör hållas till ett minimum och särskilda bestämmelser bör gälla för de känsligaste produkterna. Detta gäller t.ex. vissa jordbruksprodukter för vilka tullkvoter, längre övergångsperioder eller andra arrangemang bör övervägas.

               Förhandlingarna om tullsänkningar bör ske utifrån de tullar som EU tillämpar erga omnes den dag då förhandlingarna inleds och de tullar som Australien tillämpar erga omnes den dag då förhandlingarna inleds.

               Alla tullar, exportavgifter eller andra åtgärder med liknande verkan bör vara förbjudna och inga nya bör införas.

               Ursprungsregler

               Ursprungsregler och bestämmelser som föreskriver administrativt samarbete bör vara handelsunderlättande och enklare och bör beakta EU:s standardutformade preferentiella ursprungsregler och EU-producenternas intressen.

               Bedrägeribekämpning

               Avtalet bör innehålla en bestämmelse om fördjupat administrativt samarbete där det anges vilka förfaranden och lämpliga åtgärder som parterna får tillämpa om det konstateras brister i det administrativa samarbetet i tullfrågor, oriktigheter eller bedrägeri.

               Hantering av administrativa fel

               Det bör också finnas bestämmelser om att parterna gemensamt kan undersöka möjligheten att vidta lämpliga åtgärder om de behöriga myndigheterna begår fel vid tillämpningen av de preferentiella ursprungsreglerna.

               Tullar och förenklade handelsprocedurer

               Avtalet bör innehålla bestämmelser för att underlätta handeln mellan parterna, samtidigt som man säkerställer att det finns fungerande kontroller. Därför bär avtalet omfatta åtaganden om regler, krav, formaliteter och förfaranden för parterna i fråga om import, export och transitering.

               Avtalet bör främja det faktiska genomförandet och tillämpningen av internationella regler och standarder på tullområdet och andra handelsrelaterade förfaranden, däribland WTO:s bestämmelser, WTO:s avtal om förenklade handelsprocedurer,  Världstullorganisationens instrument och den reviderade Kyotokonventionen.

               Avtalet bör innehålla bestämmelser för att främja utbyte av bästa praxis och erfarenheter på särskilda områden av gemensamt intresse. Det kan exempelvis handla om områden som modernisering och förenkling av regler och förfaranden, standardiserad dokumentation, tulltaxeklassificering, transparens, ömsesidigt erkännande och samarbete mellan olika organ.

               Avtalet bör bidra till konvergens i fråga om förenklade handelsprocedurer, vid behov med utgångspunkt i relevanta internationella standarder och instrument.

               Avtalet bör säkerställa att tullmyndigheterna faktiskt och verkningsfullt skyddar de immaterialrättsliga rättigheterna för alla varor under tullkontroll.

               I bestämmelserna om förenklade handelsprocedurer bör avtalet beakta de utmaningar som små och medelstora företag står inför, men samtidigt säkerställa likvärdiga förutsättningar för alla ekonomiska aktörer.

               Avtalet bör syfta till upprättandet av ett protokoll om ömsesidigt administrativt bistånd i tullfrågor, som omfattar bistånd vid tullbedrägeriutredningar (t.ex. bistånd på begäran, bistånd på eget initiativ och sekretess).

               Icke-tariffära handelshinder

               Avtalet bör ta upp handelsrelaterade regleringsfrågor och icke-tariffära handelshinder. Avtalet bör därför förbjuda alla förbud, begränsningar och andra icke-tariffära handelshinder som inte kan motiveras av de allmänna undantagen nedan och som kan utgöra ett medel för godtycklig diskriminering eller en förtäckt begränsning av handeln mellan parterna. Prioritet bör ges åt bestämmelser och förfaranden för att säkra att oberättigade icke-tariffära handelshinder avskaffas. Avtalet bör också omfatta lämpliga förfaranden för att förhindra icke-tariffära hinder och andra onödiga handelshinder. Avtalet bör också ta upp lokaliseringskrav.

               Produktspecifika icke-tariffära hinder bör åtgärdas genom metoden med krav och bud, vid sidan av samtal om tullmedgivanden. Med tanke på hur viktigt det är att främja målen med avtalet och förbättra marknadstillträdet så att det går ett steg längre än vad de horisontella bestämmelserna medger, bör avtalet innehålla sektorspecifika åtaganden om icke-tariffära hinder.

               Avtalet bör innehålla bestämmelser om statliga handelsföretag med en bedömning av eventuella snedvridningar av konkurrensen och hinder för handel som detta skulle kunna ge upphov till.

               Tekniska föreskrifter, standarder och förfaranden för bedömning av överensstämmelse

               Parterna bör inte enbart bekräfta bestämmelserna i WTO-avtalet om tekniska handelshinder, utan också fastställa bestämmelser som bygger på och kompletterar WTO-bestämmelserna, i syfte att underlätta tillträdet till varandras respektive marknader.

               Avtalet bör innehålla ett antal allmänna principer (t.ex. proportionalitets-, öppenhets- och icke-diskrimineringsprinciperna samt principen om att undvika otillbörliga begränsningar) och bestämmelser som bygger på och utgör ett komplement till WTO-reglerna. Målen bör bland annat vara att öka transparensen, främja ändamålsenlig lagstiftning, anta relevanta internationella standarder, sträva efter att uppnå förenlighet och konvergens mellan parternas tekniska föreskrifter och överensstämmelsebedömningar på grundval av internationella standarder, harmonisera provnings- och certifieringskrav, t.ex. genom ett riskbaserat tillvägagångssätt vid bedömning av överensstämmelse (bland annat användning av egen försäkran om överensstämmelse inom sektorer där det är möjligt och lämpligt) och bestämmelser som syftar till att uppnå överensstämmelse mellan provningskrav i ett antal prioriterade sektorer samt främja användningen av ackreditering.

               Avtalet bör innehålla bestämmelser som syftar till att sprida information till importörer och exportörer.

               Förhandlingarna bör ta upp förhållandet mellan avtalet och det befintliga avtalet om ömsesidigt erkännande i syfte att förbättra genomförandet av avtalet och möjliggöra ett effektivare samarbete.

               Sanitära och fytosanitära åtgärder

               Parterna bör bygga vidare på och gå utöver det befintliga WTO-avtalet om sanitära och fytosanitära åtgärder, i syfte att underlätta tillträdet till varandras marknader samtidigt som man värnar om människors, djurs och växters hälsa. Kapitlet om sanitära och fytosanitära åtgärder bör omfatta frågor som rör transparens, proportionalitet, onödiga dröjsmål, harmonisering, erkännande av likvärdighet och alternativa åtgärder, regionalisering, förfaranden för kontroll, inspektion och godkännande, revisioner, importkontroller, nödåtgärder, godkännande av inrättningar  utan föregående inspektion, tillämpning av EU-omfattande godkännandeprocesser (enda kontaktpunkt), regleringssamarbete, förbättrat samarbete om antimikrobiell resistens, samt inrättandet av en mekanism för att skyndsamt kunna ta upp särskilda handelsproblem som rör sanitära och fytosanitära åtgärder.

               Förhandlingarna bör följa bestämmelserna i de förhandlingsdirektiv som antogs av rådet den 20 februari 1995 (rådsdokument 4976/95).

               Djurskydd

               Avtalet bör främja ett fortsatt samarbete och utbyte om djurskyddsfrågor, för att bl.a. diskutera eventuella åtaganden rörande överensstämmelse i djurskyddsbestämmelser mellan parterna.

               Skyddsåtgärder

               Avtalet bör innehålla en klausul om skyddsåtgärder som anger att en part får vidta lämpliga åtgärder i enlighet med WTO-avtalet om tillämpning av artikel XIX i Gatt 1994 eller WTO-avtalet om skyddsåtgärder. Avtalet bör också säkerställa att sådana skyddsåtgärder får minsta möjliga snedvridande verkan på den bilaterala handeln.

               För att maximera liberaliseringsåtagandena och säkerställa ett nödvändigt skydd, med beaktande av känsliga sektorers specifika förutsättningar, bör avtalet i princip innehålla en bilateral skyddsklausul varigenom en part, delvis eller fullständigt, får dra in handelsförmåner om en ökning av importen av en produkt från den andra parten orsakar eller riskerar att orsaka allvarlig skada för dess inhemska industri.

               Antidumpnings- och utjämningsåtgärder

               Avtalet bör innehålla en klausul om antidumpnings- och utjämningsåtgärder som anger att en part får vidta lämpliga åtgärder mot dumpning och/eller utjämningsbara subventioner i enlighet med WTO-avtalet om tillämpning av artikel VI Gatt 1994 eller WTO-avtalet om subventioner och utjämningsåtgärder. Avtalet bör också innehålla åtaganden som går utöver WTO-bestämmelserna inom detta område, i enlighet med EU:s bestämmelser och tidigare avtal.

               Det bör i avtalet erkännas att gröna boxen-betalningar inte snedvrider priserna och bör därför i princip inte omfattas av antidumpningsåtgärder eller utjämningsåtgärder.

               Handel med tjänster, utländska direktinvesteringar och den digitala handeln

               I enlighet med artikel V i allmänna tjänstehandelsavtalet (Gats) bör avtalet ha en betydande sektorstäckning och bör omfatta alla leveranssätt. Avtalet bör inte på förhand utesluta något från sitt tillämpningsområde, förutom audiovisuella tjänster liksom tjänster som tillhandahålls och verksamhet som utförs vid utövandet av statliga befogenheter. Förhandlingarna bör syfta till att stegvis och ömsesidigt liberalisera handeln med tjänster och utländska direktinvesteringar genom att avskaffa begränsningar vad gäller marknadstillträdet och nationell behandling, utöver parternas WTO-åtaganden och de bud som lämnats i samband med förhandlingarna om tjänstehandelsavtalet. Avtalet bör innehålla regler om krav i samband med utländska direktinvesteringar.

               Dessutom bör avtalet innehålla regleringsordningar. I detta syfte bör förhandlingarna omfatta bland annat

               ·bestämmelser om transparens och ömsesidigt erkännande,

               ·horisontella bestämmelser om inhemsk reglering, såsom de som säkerställer opartiskhet och rättssäkerhet avseende licensiering och krav på och förfaranden för kvalificering, och

               ·bestämmelser för specifika sektorer, inklusive telekommunikationstjänster, finansiella tjänster, leveranstjänster samt internationella sjötransporttjänster.

               Mot bakgrund av den ökande digitaliseringen av handeln bör förhandlingarna leda till bestämmelser som omfattar digital handel och gränsöverskridande dataflöden, betrodda tjänster och autentiseringstjänster samt icke begärda meddelanden via direkt marknadsföring, och bör ta upp oberättigade krav på datalokalisering, utan att låta EU:s regler om skydd av personuppgifter varken omfattas eller påverkas av förhandlingarna.

               Avtalet får innehålla förfarandemässiga åtaganden om fysiska personers inresa och vistelse för affärsändamål enligt parternas åtaganden gällande leveranssätt 4. Samtidigt bör inget i avtalet hindra parterna från att tillämpa sina nationella lagar, författningar och krav avseende inresa och vistelse, förutsatt att de därigenom inte upphäver eller minskar de förmåner som tillkommer en part enligt detta avtal. De lagar, författningar och krav avseende arbetsvillkor och arbetstagares rättigheter som finns i EU ska fortsatt tillämpas.

               Avtalet bör bekräfta rätten att reglera ekonomisk verksamhet i det allmännas intresse för att uppnå berättigade mål för den offentliga politiken såsom skydd och främjande av folkhälsan, sociala tjänster, offentlig utbildning, säkerhet, miljön, allmän moral, socialt skydd eller konsumentskydd, integritetsskydd och skydd av personuppgifter samt främjande och skydd av den kulturella mångfalden. Den höga kvaliteten på EU:s offentliga tjänster bör bevaras i enlighet med fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (EUF-fördraget) och särskilt protokoll nr 26 om tjänster av allmänt intresse, och med beaktande av EU:s reservationer på detta område, inklusive Gats.

               Kapitalrörelser och betalningar

               Avtalet bör syfta till ett avskaffande av restriktioner för löpande betalningar och kapitalrörelser i samband med transaktioner som liberaliserats inom ramen för detta avtal samt omfatta en frysningsklausul. Avtalet bör innehålla skydds- och undantagsbestämmelser (t.ex. om unionens ekonomiska och monetära politik och betalningsbalans) som överensstämmer med EUF-fördragets bestämmelser om fri rörlighet för kapital

               Immateriella rättigheter

               Avtalet bör komplettera och bygga på avtalet om handelsrelaterade aspekter av immaterialrätter (Trips-avtalet), och syfta till att säkerställa en hög skyddsnivå och verkställighet av alla former av immateriella rättigheter.

               Kapitlet om immateriella rättigheter bör omfatta bestämmelser om upphovsrätt och närstående rättigheter, varumärken, formgivning, patent, växtförädlarrätt, skydd av ej offentliggjord information inklusive affärshemligheter, geografiska beteckningar och förbättrat säkerställande av skyddet för dessa. Avtalet bör eftersträva förbättrat verkställande av skyddet för immateriella rättigheter, inbegripet i den digitala miljön och vid gränserna (även vid export).

               Genom avtalet bör lämpliga samarbetsmekanismer inrättas mellan parterna för att stödja genomförandet av kapitlet om immateriella rättigheter, samt en regelbunden dialog om frågor som rör immateriella rättigheter för att utbyta information om framsteg på lagstiftningsområdet hos parterna, erfarenhetsutbyte om säkerställande av skyndsamt samråd i förhållande till tredjeländer.

               Geografiska beteckningar

               Avtalet bör föreskriva ett direkt skydd genom avtalet av en förteckning över geografiska beteckningar (vin, spritdrycker, jordbruksprodukter och livsmedel) på en hög skyddsnivå som bygger på artikel 23 i Trips-avtalet, inklusive mot högre domstols rätt att döma i ett mål som en lägre instans ännu inte avgjort, förbättrat säkerställande av skydd, samexistens med äldre vedertagna varumärken, skydd mot efterkommande generiska produkter samt möjlighet att lägga till nya geografiska beteckningar. Frågor rörande enskilda äldre rättigheter, till exempel avseende växtförädlarrätt och rättigheter, varumärken, generiska eller andra legitima äldre användningar bör beaktas. Dessutom kommer förhandlingarna att omfatta arrangemang för skydd av geografiska beteckningar på marknader i tredjeländer.

               Förhandlingarna bör ta upp förhållandet mellan avtalet och det befintliga vinavtalet mellan EU och Australien.

               Offentlig upphandling

               Avtalet bör syfta till ett omfattande och förbättrat tillträde till marknaderna för offentlig upphandling, med beaktande av utvecklingen av Australiens anslutning till WTO-avtalet om offentlig upphandling. Detta bör omfatta omfattande och ömsesidigt godtagbara upphandlingsmöjligheter på alla myndighetsnivåer, statligt ägda företag och företag med speciella eller exklusiva rättigheter och upphandling av varor, tjänster och offentliga arbeten. Detta innebär att parterna erkänner särdragen och de känsliga frågorna i sina respektive upphandlingsmiljöer. Det bör också övervägas om avtalet bör omfatta åtaganden för offentlig-privata partnerskap/koncessioner i överensstämmelse med respektive lagstiftning på detta område. Parterna erkänner vikten av principen om nationell behandling för att säkerställa en behandling som inte är mindre gynnsam än för lokalt etablerade leverantörer och tjänsteleverantörer.

               Förfarandemässiga åtaganden bör grundas på de regler, förfaranden och krav som fastställs i WTO-avtalet om offentlig upphandling. Åtagandena bör särskilt säkerställa rättssäkerheten (såsom att inkludera verkningsfulla översynsmekanismer) och transparens vid den upphandling som omfattas. Bestämmelser om transparens bör också övervägas för att säkerställa klarhet om tillämpliga upphandlingsregler och om tillgängliga upphandlingsmöjligheter för att ge företagen lättillgänglig information.

               Handel och konkurrens

               Avtalet bör innehålla bestämmelser om konkurrens och om tillämpningen av konkurrensbestämmelserna.

               Avtalet bör innehålla bestämmelser om subventioner. Det bör även ta upp statligt ägda företag, företag med monopolrättigheter och företag med särskilda rättigheter eller privilegier.

               Små och medelstora företag

               Avtalet bör innehålla ett särskilt kapitel om små och medelstora företag.  Avtalet bör hjälpa de små och medelstora företagen att fullt ut utnyttja avtalets handelsmöjligheter, bland annat genom arrangemang för informationsutbyte om kraven för marknadstillträde och en lämplig institutionell struktur.

               Handel och hållbar utveckling

               Avtalet bör innehålla bestämmelser om de arbetsrättsliga aspekter och miljöaspekter av handel och hållbar utveckling som är relevanta i samband med handel och utländska direktinvesteringar. Avtalet bör innehålla bestämmelser som främjar efterlevnad och ett effektivt genomförande av relevanta internationellt överenskomna principer och regler, inklusive Internationella arbetstagarorganisationens (ILO) grundläggande arbetsrättsliga normer och grundläggande konventioner samt multilaterala miljöavtal, inbegripet de som rör klimatförändringar.

               Avtalet bör bekräfta parternas rätt att lagstifta på det arbetsrättsliga området och miljöområdet, i enlighet med sina internationella åtaganden, och för att uppnå en hög skyddsnivå. Avtalet bör innehålla bestämmelser om att skyddsnivån för arbetstagare och miljön inte får försämras i syfte att främja handel och utländska direktinvesteringar. Detta bör omfatta ett åtagande om att inte göra avsteg från eller underlåta att tillämpa den nationella arbetsrättsliga lagstiftningen och miljölagstiftningen.

               Avtalet bör främja att handel och utländska direktinvesteringar i större utsträckning bidrar till hållbar utveckling, bland annat genom att ta upp frågor såsom underlättande av handel med miljö- och klimatvänliga varor och tjänster och främjande av frivilliga system för hållbar utveckling och för företagens sociala ansvar, med beaktande av internationellt erkända instrument.

               Avtalet bör också innehålla åtaganden som främjar handel med naturresurser som erhållits lagligt och hanterats på ett hållbart sätt, särskilt vad gäller biodiversitet, vilda djur och växter, skogsbruksprodukter samt fiske och bör täcka relevanta internationella instrument och internationell praxis. Det bör också främja handel som stödjer en klimattålig utveckling med låga utsläpp.

               Avtalet bör innehålla lämpliga bestämmelser för ett effektivt genomförande och en effektiv övervakning av bestämmelserna, samt förfaranden för att hantera eventuella tvister mellan parterna och möjliggöra deltagande av det civila samhället.

               Energi och råmaterial

               Avtalet bör innehålla bestämmelser om de aspekter som rör handel och utländska direktinvesteringar på området energi och råmaterial. Förhandlingarna bör syfta till att säkerställa ett öppet, transparent, icke-diskriminerande och förutsebart företagsklimat och att begränsa konkurrensbegränsande praxis på detta område. Avtalet bör också innehålla regler som stödjer och ytterligare främjar handel och utländska direktinvesteringar inom sektorn för förnybar energi. Avtalet bör också förbättra samarbetet på dessa områden.

               Transparens vad gäller bestämmelser

               Avtalet bör innehålla bestämmelser om följande:

               ·Offentliggörande, inbegripet offentliggörande av åtgärder med allmän tillämpning, på ett på ett icke-diskriminerande sätt och med rimliga tidsfrister för synpunkter på förslag till åtgärder med allmän tillämpning.

               ·Förfrågningar och kontaktpunkter, med mekanismer för att svara på frågor från berörda parter avseende föreslagna eller gällande åtgärder.

               ·Administrativa förfaranden som grundas på och överensstämmer med lagstiftningen, som säkerställer att information om åtgärder med allmän tillämpning finns tillgänglig för intresserade personer och att rimlig möjlighet ges dem som berörs av ett förfarande att lämna synpunkter före en slutlig administrativ åtgärd.

               ·Lämpliga möjligheter att pröva och överklaga en administrativ åtgärd på områden som omfattas av avtalet.

               ·Främjande av lagstiftning av god kvalitet och god administrativ praxis.

               Regleringssamarbete

               Avtalet bör omfatta övergripande bestämmelser om samstämmiga och transparenta regelverk för att man ska kunna utveckla, anta och genomföra effektiva, kostnadseffektiva och mer kompatibla regelverk i syfte att underlätta handeln. Avtalet bör innehålla bestämmelser om främjande av informationsutbyte, ökad användning av god regleringspraxis och förbättrat regleringssamarbete.

               Man bör därför överväga att införa regleringssamarbete på vissa områden som inte ingår i den nuvarande ramen och mekanismer för att identifiera eventuella hinder som man kan komma till rätta med genom lagstiftningssamarbete.

               Institutionella bestämmelser och slutbestämmelser

               Det bör skapas en tydlig rättslig och institutionell koppling mellan detta avtal och ramavtalet. På så sätt säkras en extern samstämmighet, särskilt när det gäller de olika bestämmelsernas befintlighet och tillämpning samt tillfälligt eller slutgiltigt upphävande av dem.

               Avtalet bör föreskriva att ett särskilt övergripande organ inrättas som ska övervaka tillämpningen av avtalet. Vid behov kan det inrättas kommittéer eller arbetsgrupper för särskilda områden som bör vara underställda det övergripande organet.

               Tvistlösning och medling

               Avtalet bör innehålla en effektiv och bindande tvistlösningsmekanism med ett skyndsamt förfarande, särskilt för skiljenämndens sammansättning och förfaranden. Tvistlösningsmekanismen bör vara transparent, öppen och innovativ. Den bör omfatta bestämmelser om en flexibel och snabb medlingsmekanism.

               Allmänna undantag

               Avtalet bör omfatta allmänna undantag, som är tillämpliga på de relevanta delarna av avtalet, inbegripet med avseende på säkerhet, betalningsbalans, tillsyn och beskattning.

               Giltiga språk

               Avtalet bör vara lika giltigt på alla officiella EU-språk och bör innehålla en språkklausul om detta.

               Övriga frågor

               Avtalet bör erkänna vikten av konsumentskyddsfrågor och stödja ett effektivt konsumentskydd, även i den digitala miljön.

               Efter en analys av kommissionen och samråd med handelspolitiska kommittén och i enlighet med EU-fördragen, får avtalet innehålla ytterligare bestämmelser som rör handeln och de ekonomiska förbindelserna avseende vilka ett ömsesidigt intresse har uttryckts under förhandlingarna.

                     (1)

                  http://eur-lex.europa.eu/legal-content/EN/TXT/?uri=CELEX:52016JC0051