title: Rådets rekommendation av den 20 juli 2020 om Italiens nationella reformprogram 2020 med avgivande av rådets yttrande om Italiens stabilitetsprogram 2020 2020/C 282/12

text:
               26.8.2020

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               C 282/74

      RÅDETS REKOMMENDATION
      av den 20 juli 2020
      om Italiens nationella reformprogram 2020 med avgivande av rådets yttrande om Italiens stabilitetsprogram 2020
      (2020/C 282/12)
      EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION
      med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 121.2 och 148.4,
      med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken (1), särskilt artikel 5.2,
      med beaktande av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1176/2011 av den 16 november 2011 om förebyggande och korrigering av makroekonomiska obalanser (2), särskilt artikel 6.1,
      med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation,
      med beaktande av Europaparlamentets resolutioner,
      med beaktande av Europeiska rådets slutsatser,
      med beaktande av sysselsättningskommitténs yttrande,
      med beaktande av ekonomiska och finansiella kommitténs yttrande,
      med beaktande av yttrandet från kommittén för socialt skydd,
      med beaktande av yttrandet från kommittén för ekonomisk politik, och
      av följande skäl:

                  (1)

                  Den 17 december 2019 antog kommissionen den årliga strategin för hållbar tillväxt, som inledde 2020 års europeiska termin för samordningen av den ekonomiska politiken. I den togs vederbörlig hänsyn till den europeiska pelaren för sociala rättigheter som proklamerades av Europaparlamentet, rådet och kommissionen den 17 november 2017. Den 17 december 2019 antog kommissionen, på grundval av förordning (EU) nr 1176/2011, även rapporten om förvarningsmekanismen, enligt vilken Italien var en av de medlemsstater som skulle bli föremål för en fördjupad granskning. Samma dag antog kommissionen också en rekommendation till rådets rekommendation om den ekonomiska politiken i euroområdet.

                  (2)

                  Landsrapporten 2020 för Italien offentliggjordes den 26 februari 2020. Den innehöll en bedömning av Italiens framsteg avseende de landsspecifika rekommendationer som rådet antog den 9 juli 2019 (3) (de landsspecifika rekommendationerna för 2019), uppföljningen av tidigare års landsspecifika rekommendationer och Italiens framsteg när det gäller att uppnå sina nationella Europa 2020-mål. Den innehöll också en fördjupad granskning enligt artikel 5 i förordning (EU) nr 1176/2011, vars resultat också offentliggjordes den 26 februari 2020. Av analysen drog kommissionen slutsatsen att Italien har alltför stora makroekonomiska obalanser. Särskilt den höga offentliga skuldsättningen och den ihållande svaga produktivitetsutvecklingen innebär risker av gränsöverskridande betydelse, mot bakgrund av en hög arbetslöshet och en fortsatt stor andel nödlidande lån.

                  (3)

                  Den 11 mars 2020 klassificerade Världshälsoorganisationen officiellt covid-19-utbrottet som en global pandemi. Pandemin utgör ett allvarligt hot mot folkhälsan för medborgare, samhällen och ekonomier. Den leder till hårt ansatta hälso- och sjukvårdssystem, störningar i de globala leveranskedjorna, volatilitet på finansmarknaderna, kraftig påverkan på konsumentefterfrågan och negativa effekter för olika sektorer. Den hotar människors arbeten och inkomster liksom företagens verksamheter. Pandemin har lett till en kraftig ekonomisk chock som redan har fått allvarliga återverkningar i unionen. Den 13 mars 2020 antog kommissionen ett meddelande om en samordnad ekonomisk reaktion på krisen som omfattar alla aktörer på nationell nivå och unionsnivå.

                  (4)

                  Flera medlemsstater har utlyst undantagstillstånd eller infört nödåtgärder. Nödåtgärderna bör vara strikt proportionella, nödvändiga, tidsbegränsade och i linje med europeiska och internationella standarder. De bör vara föremål för demokratisk tillsyn och oberoende rättslig prövning.

                  (5)

                  Den 20 mars 2020 antog kommissionen ett meddelande om aktivering av den allmänna undantagsklausulen i stabilitets- och tillväxtpakten. Den allmänna undantagsklausulen, som fastställs i artiklarna 5.1, 6.3, 9.1 och 10.3 i förordning (EG) nr 1466/97 och artiklarna 3.5 och 5.2 i rådets förordning (EG) nr 1467/97 (4), underlättar samordningen av budgetpolitiken vid en allvarlig konjunkturnedgång. I sitt meddelande av den 20 mars 2020 ansåg kommissionen, mot bakgrund av den förväntade allvarliga konjunkturnedgången till följd av covid-19-pandemin, att villkoren för att aktivera den allmänna undantagsklausulen var uppfyllda och uppmanade rådet att godkänna denna slutsats. Den 23 mars 2020 instämde medlemsstaternas finansministrar i kommissionens bedömning. De var överens om att den allvarliga ekonomiska nedgången kräver beslutsamma, långtgående och samordnade åtgärder. Aktiveringen av den allmänna undantagsklausulen medger en tillfällig avvikelse från anpassningsbanan mot det medelfristiga budgetmålet, förutsatt att detta inte äventyrar de offentliga finansernas hållbarhet på medellång sikt. När det gäller den korrigerande delen kan rådet, på grundval av en rekommendation från kommissionen, även besluta att anta en reviderad finanspolitisk strategi. Den allmänna undantagsklausulen innebär inte att stabilitets- och tillväxtpaktens förfaranden avbryts. Den tillåter att medlemsstaterna avviker från de budgetkrav som normalt skulle gälla, samtidigt som den ger kommissionen och rådet möjlighet att vidta nödvändiga politiska samordningsåtgärder inom ramen för pakten.

                  (6)

                  Det krävs fortsatta åtgärder för att begränsa och bekämpa spridningen av covid-19-pandemin, stärka de nationella hälso- och sjukvårdssystemens resiliens, mildra de socioekonomiska konsekvenserna av pandemin genom stödåtgärder till företag och hushåll och säkerställa adekvata arbetsmiljöförhållanden så att den ekonomiska verksamheten kan återupptas. Unionen bör använda alla tillgängliga verktyg för att stödja medlemsstaternas insatser inom dessa områden. Samtidigt bör medlemsstaterna och unionen samarbeta för att förbereda de åtgärder som krävs för en återgång till normalt fungerande samhällen och ekonomier och till en hållbar tillväxt, varvid bland annat den gröna och digitala omställningen integreras och lärdomar dras av krisen.

                  (7)

                  Covid-19-krisen har visat på den inre marknadens flexibilitet när det gäller att anpassa sig till extraordinära omständigheter. För att säkerställa en snabb och smidig övergång till återhämtningsfasen och fri rörlighet för varor, tjänster och arbetstagare bör dock de extraordinära åtgärder som hindrar den inre marknaden från att fungera normalt upphävas så snart de inte längre är nödvändiga. Den nuvarande krisen har visat på behovet av krisberedskapsplaner inom hälso- och sjukvården. De centrala inslagen i arbetet med att ta fram mer omfattande krisberedskapsplaner innefattar förbättrade inköpsstrategier, diversifierade leveranskedjor och strategiska reserver av viktig utrustning.

                  (8)

                  Unionslagstiftaren har redan ändrat de relevanta lagstiftningsramarna genom Europaparlamentets och rådets förordningar (EU) 2020/460 (5) och (EU) 2020/558 (6) för att ge medlemsstaterna möjlighet att mobilisera alla outnyttjade resurser från de europeiska struktur- och investeringsfonderna så att de kan hantera de extraordinära konsekvenserna av covid-19-pandemin. Dessa ändringar kommer att tillhandahålla ytterligare flexibilitet samt förenklade och effektiviserade förfaranden. För att minska trycket på kassaflödena kan medlemsstaterna också dra nytta av en medfinansieringsgrad på 100 % från unionsbudgeten under räkenskapsåret 2020–2021. Italien uppmanas att fullt ut utnyttja dessa möjligheter för att hjälpa de personer och sektorer som drabbats hårdast.

                  (9)

                  Covid-19-pandemins socioekonomiska konsekvenser kommer troligtvis att vara ojämnt fördelade mellan Italiens regioner och territorier, på grund av långvariga ekonomiska och sociala skillnader, olika potential när det gäller konkurrenskraft och att landet är så beroende av turism. Detta medför en risk för ökande regionala och territoriella skillnader inom Italien, som förstärker den tilltagande skillnaden mellan mindre och mer utvecklade regioner, mellan mer och mindre gynnade områden i städer samt mellan vissa tätortsområden och landsbygden. I kombination med risken för en tillfällig upplösning av konvergensprocessen mellan medlemsstaterna krävs i den nuvarande situationen riktade politiska insatser.

                  (10)

                  Italien lade fram sitt stabilitetsprogram för 2020 den 30 april 2020.

                  (11)

                  Italien omfattas för närvarande av stabilitets- och tillväxtpaktens förebyggande del och av skuldkriteriet.

                  (12)

                  Enligt stabilitetsprogrammet för 2020 planerar regeringen en försämring av det samlade saldot i de offentliga finanserna från ett underskott på 1,6 % av bruttonationalprodukten (BNP) 2019 till ett underskott på 10,4 % av BNP 2020. Underskottet väntas minska till 5,7 % av BNP 2021. Efter att ha stabiliserat sig på 134,8 % av BNP 2019 väntas den offentliga skuldkvoten i förhållande till BNP öka till 155,7 % 2020 enligt stabilitetsprogrammet för 2020. De makroekonomiska och finanspolitiska prognoserna påverkas av stor osäkerhet på grund av covid-19-pandemin. Det finns underliggande risker för budgetprognoserna, närmare bestämt den avsevärda storleken på offentliga garantier och volatiliteten i räntan på statspapper.

                  (13)

                  Som svar på covid-19-pandemin, och som del av en samordnad unionsstrategi, har Italien antagit budgetåtgärder i god tid för att öka kapaciteten i sitt hälso- och sjukvårdssystem, begränsa pandemin och hjälpa de personer och sektorer som drabbats hårdast. Enligt stabilitetsprogrammet för 2020 uppgår dessa budgetåtgärder till 4,5 % av BNP för 2020. Åtgärderna omfattar en förstärkning av hälso- och sjukvården och civilskyddet, utbyggnad av lönetilläggssystemet och ekonomiskt stöd till egenföretagare och företag. Dessutom har Italien infört åtgärder som, även om de inte har någon direkt budgetpåverkan, kommer att bidra till att tillhandahålla likviditetsstöd till företagen, bland annat skatteuppskov och lånegarantier. Sammantaget ligger de åtgärder som Italien har vidtagit i linje med riktlinjerna i kommissionens meddelande av den 13 mars 2020. Ett fullständigt genomförande av nödåtgärderna och de finanspolitiska stödåtgärderna, följt av en omläggning av finanspolitikens inriktning mot att uppnå en återhållsam offentligfinansiell ställning på medellång sikt när det ekonomiska läget medger detta, kommer att bidra till att bevara hållbarheten i de offentliga finanserna på medellång sikt.

                  (14)

                  På grundval av kommissionens vårprognos 2020 beräknas Italiens saldo i de offentliga finanserna vid oförändrad politik uppgå till -11,1 % av BNP 2020 och -5,6 % av BNP 2021. Den offentliga skuldkvoten väntas uppgå till 158,9 % av BNP 2020 och 153,6 % av BNP 2021.

                  (15)

                  Den 20 maj 2020 utfärdade kommissionen en rapport i enlighet med artikel 126.3 i fördraget på grund av Italiens bristande efterlevnad av skuldkriteriet 2019 och den planerade överträdelsen av underskottsgränsen på 3 % av BNP 2020. Sammantaget visar kommissionens analys att det inte finns tillräckliga belägg för att dra slutsatsen att skuldkriteriet enligt definitionen i fördraget och i förordning (EG) nr 1467/97 är uppfyllt eller inte uppfyllt, samtidigt som underskottskriteriet inte är uppfyllt.

                  (16)

                  Covid-19-pandemin har inneburit oerhörda påfrestningar på det nationella hälso- och sjukvårdssystemet och blottlagt strukturella brister och behovet av att öka beredskapen för hantering av kriser. Trots att Italiens utgifter för hälso- och sjukvården ligger under unionsgenomsnittet är hälso- och sjukvården mycket specialiserad, de samhällsomfattande tjänsterna håller god kvalitet, och man har generellt lyckats väl när det gäller att erbjuda tillgänglig vård. Trots detta, särskilt i inledningen av covid-19-pandemin, kunde vissa åtgärder för att begränsa spridningen inte genomföras tillräckligt snabbt på grund av fragmenteringen i hälso- och sjukvårdssystemet och samordningen mellan centrala och regionala myndigheter. Den regionala hälso- och sjukvårdens reaktion på krisen grundades främst på en extraordinär mobilisering, särskilt av hälso- och sjukvårdspersonal och lokala sociala tjänster. Detta kompenserade för begränsningarna när det gäller den fysiska infrastrukturen, det begränsade antalet hälso- och sjukvårdsanställda och de begränsade investeringarna under tidigare år med syfte att förbättra strukturer och tjänster. Regeringen har gjort stora ansträngningar för att minska spridningen av det virus som orsakar covid-19, minska trycket på sjukhusen och få fram ytterligare vårdkapacitet. En mer långsiktig strategi för att begränsa smittspridningen håller nu på att utarbetas för att säkerställa en säker återgång till produktiv verksamhet. Utöver åtgärder för att förbättra styrningsprocesser och beredskapsplaner bör de politiska åtgärderna efter covid-19 vara inriktade på att minska underskottet i de offentliga investeringarna inom hälso- och sjukvården. På medellång till lång sikt kommer det att vara viktigt att ta fram en strategisk investeringsplan för att förbättra resiliensen i hälso- och sjukvårdssystemet och för att garantera en fortsatt tillgänglig hälso- och sjukvård. Mot bakgrund av de nuvarande prognoserna för hälso- och sjukvårdspersonal bör man prioritera politiska åtgärder för att lösa flaskhalsar vad gäller att utbilda, rekrytera och behålla hälso- och sjukvårdspersonal.

                  (17)

                  De åtgärder för att begränsa spridningen som vidtagits som reaktion på covid-19-krisen har en kraftig negativ inverkan på arbetsmarknaden och de sociala förhållandena. Före krisen hade den sociala situationen långsamt förbättrats även om risken för fattigdom eller social utestängning var fortsatt hög och det även rådde fortsatt hög fattigdom bland förvärvsarbetande och fortsatt höga inkomstskillnader, med stora regionala skillnader. Med tanke på covid-19-pandemins effekter och efterdyningar bör de sociala skyddsnäten förbättras för att säkerställa tillräcklig inkomstersättning, oavsett sysselsättningsstatus, även för personer som inte har lika god tillgång till socialt skydd som andra. Att förbättra inkomstersättning och inkomststöd är särskilt relevant för personer med atypiska anställningsavtal och personer i utsatta situationer. Det är också viktigt att tillhandahålla tjänster som syftar till social inkludering och en inkluderande arbetsmarknad. Det nya systemet för minimiinkomst, som innebar att förmåner betalades ut till över en miljon hushåll under förra året (i genomsnitt 513 euro), kan ha en dämpande inverkan på effekterna av covid-19-krisen. Systemet kan dock förbättras så att stödet bättre når ut till utsatta grupper. Regeringen har infört en tillfällig lösning med en ”nödinkomst” som stöd för hushåll som än så länge inte har rätt till minimiinkomst. De som arbetar i den svarta ekonomin, framför allt i sektorer som jordbruk, livsmedelsindustrin och byggsektorn, riskerar också bristande tillgång till socialt skydd och inkomststöd. Som en reaktion på den här utmaningen har regeringen nyligen lättat på bestämmelserna för att legalisera odeklarerad arbetskraft och för att få eller förlänga uppehållstillstånd för migranter som har arbete. En negativ demografisk utveckling och kompetensflykt kan också hindra tillväxtutsikterna. Utöver de svårare arbetsmarknadsvillkoren är bristen på tjänster av hög kvalitet en bidragande faktor till avfolkningen i de södra regionerna och landsbygdsområdena. Det är viktigt att förbättra tillgången till e-tjänster, särskilt mot bakgrund av begränsad rörlighet.

                  (18)

                  Sedan covid-19-krisen bröt ut har Italien vidtagit åtgärder för att minska effekterna på sysselsättningen. System för korttidsarbete (Cassa integrazione) har spelat en stor roll och väntas göra det även i framtiden. Systemet har utvidgats till att omfatta även små företag och mikroföretag, liksom alla ekonomiska sektorer och anställda. Dessutom har ett separat (tillfälligt) system inrättats för egenföretagare. Före covid-19-krisen hade förhållandena på arbetsmarknaden fortsatt att förbättras. Under 2019 nådde sysselsättningsgraden 64 %, som är den högsta andel som någonsin uppmätts. Den var dock fortfarande avsevärt under unionsgenomsnittet. Arbetslösheten var fortsatt hög, liksom andra indikatorer på outnyttjat arbetskraftsutbud, och väntas enligt kommissionens vårprognos 2020 öka ytterligare, till 11,8 % 2020 och sedan minska till 10,7 % 2021. Andelen visstidsanställningar var också hög, även om nya arbetstillfällen sedan mitten av 2018 främst har skapats genom tillsvidareanställningar. För att främja en hållbar och inkluderande återhämtning är det viktigaste framöver att unga och kvinnor som står utanför arbetskraften kommer in på arbetsmarknaden. Ett antal åtgärder har vidtagits för att stärka de offentliga arbetsförmedlingarna och integrera dem bättre med sociala tjänster samt vuxen- och yrkesutbildning. Deras möjligheter att placera arbetstagare är dock fortsatt begränsade och varierar också kraftigt mellan regionerna. Arbetsgivarnas medverkan är också fortsatt marginell. I takt med att man gradvis lättar på åtgärderna för att begränsa spridningen kan flexibla arbetsformer och distansarbete hjälpa företag och arbetstagare. Som en reaktion på covid-19-krisen har regeringen antagit tillfälliga åtgärder i syfte att bidra till balansen mellan privatliv och arbetsliv, t.ex. åtgärder för att främja smart arbete och särskild ledighet samt tillhandahålla barnomsorgscheckar. Trots de senaste insatserna är åtgärderna i syfte att främja lika möjligheter och balans mellan arbete och privatliv, tillgången till överkomlig förskoleverksamhet och barnomsorg samt långvarig vård och omsorg fortsatt bristfälliga och dåligt integrerade.

                  (19)

                  Den nuvarande nödsituationen visar också på behovet av att förbättra det digitala lärandet och de digitala färdigheterna, även för vuxna i arbetsför ålder och inom distansundervisning. Att investera i utbildning och kompetens är avgörande för att främja en smart och inkluderande återhämtning och fortsätta på rätt spår vad gäller den gröna och digitala omställningen. I det avseendet är utbildningsresultaten en fortsatt stor utmaning för Italien. Det råder stora regionala skillnader när det gäller grundläggande färdigheter och andelen unga med högst grundskoleutbildning ligger avsevärt över unionsgenomsnittet (13,5 % jämfört med 10,3 % 2019), särskilt avseende elever födda utanför unionen (33 %). Vid begränsningar av rörligheten finns det risk för att regionala och territoriella skillnader förvärras. Mot den bakgrunden är det särskilt viktigt att investera i distansundervisning och i den digitala infrastrukturen samt utbildares och studerandes kompetens. Italien har också en lägre andel högskoleutbildade med examen i naturvetenskap och ingenjörsvetenskap jämfört med unionsgenomsnittet, och andelen personer med högre utbildning är fortsatt mycket låg (27,6 % 2019). Dessutom investerar italienska företag mindre i IKT-utbildning för sina anställda, jämfört med liknande länder. Lågutbildade vuxnas låga deltagande i utbildning är också en källa till oro, med tanke på att antalet arbeten som endast kräver låga kvalifikationer minskar. Kompetensutveckling och omskolning är fortsatt viktigt för att ge arbetstagare kompetens som är relevant för arbetsmarknaden och för att främja en rättvis omställning till en mer digital och hållbar ekonomi.

                  (20)

                  Covid-19-krisen har lett till ett ökat behov av att stödja företagens tillgång till finansiering. Italien har antagit flera stödsystem för att stödja företagens likviditetsflöden, inbegripet åtgärder inom den tillfälliga ramen för statliga stödåtgärder till stöd för ekonomin under det pågående utbrottet av covid-19 (7). Ett verkningsfullt genomförande av sådana stödsystem, inbegripet genom garantier som går genom banksystemet, är avgörande för att säkerställa att alla företag, särskilt små och medelstora företag, företag som verkar inom de värst drabbade sektorerna och geografiska områdena samt innovativa företag, ska kunna ha nytta av dem. Vid utformningen och genomförandet av åtgärderna måste banksektorns motståndskraft beaktas. Direkta bidrag och incitament till marknadsbaserad finansiering kan också stödja likviditeten hos små och medelstora företag och innovativa företag. Innovativa företag (som ofta saknar säkerheter) har svårare att få tillgång till krediter, och den rådande krisen kan förvärra läget. Möjligheten att få uppskov med inbetalningar av skatter och sociala avgifter till staten har bidragit till att förbättra företagens kassaflöden. Förseningar i godkända utbetalningar, vare sig det gäller från myndigheter till företag eller mellan företag bör dock undvikas, eftersom de påverkar likviditeten negativt i alla företag, framför allt i de små företagen.

                  (21)

                  För att främja den ekonomiska återhämtningen kommer det att vara viktigt att tidigarelägga mogna offentliga investeringsprojekt och stimulera privata investeringar, inbegripet genom relevanta reformer. Investeringar till stöd för den gröna omställningen kommer att vara särskilt viktiga för att stödja återhämtning och öka den framtida motståndskraften. Italien är mycket sårbart för extremt väder och hydrogeologiska katastrofer, däribland torka och skogsbränder. Italiens omställning till en klimatneutral ekonomi kommer att kräva avsevärda privata och offentliga investeringar under lång tid, särskilt vad gäller investeringar i ny, förnybar energiproduktion, elinfrastruktur och energieffektivitet. Investeringar inom ramen för den gröna given, för att hantera klimatförändringar, läggs fram i Italiens nationella energi- och klimatplan. De är viktiga för att hantera hotet från klimatförändringen, samtidigt som de spelar en avgörande roll i Italiens återhämtning och för att stärka landets motståndskraft. Investeringar inom ramen för den gröna given är också viktiga för att minska effekten på människors hälsa av luftföroreningarna i de italienska städerna, särskilt på Poslätten. Hållbara satsningar på rörlighet, som nya bussar i lokaltrafiken, är ett exempel där man minskar både trafikstockningar och luftföroreningar. Bristfällig infrastruktur för vattenförvaltning och avfallshantering, särskilt i de södra regionerna, får miljö- och hälsoeffekter som medför avsevärda kostnader och förlorade intäkter för ekonomin. Rent allmänt är motståndskraften mot klimatförändringar relevant för all infrastruktur, inbegripet infrastrukturen i hälso- och sjukvården. Detta kräver anpassningsstrategier. Åtgärder för att hantera utmaningar som rör miljö och klimatförändringar, t.ex. hydrologiska risker, hållbar rörlighet i städer, energieffektivitet, cirkulär ekonomi och industriell omvandling är en möjlighet att förbättra produktiviteten och samtidigt undvika ohållbara metoder. Samtidigt kan investeringar i sådana projekt bidra till att skapa arbetstillfällen och stödja återhämtningen efter krisen. Programplaneringen för Fonden för en rättvis omställning, som är föremål för ett förslag från kommissionen, för perioden 2021–2027 kan hjälpa Italien att hantera en del av de utmaningar som omställningen till en klimatneutral ekonomi innebär, särskilt inom de områden som anges i bilaga D till landsrapporten 2020. Detta skulle ge Italien möjlighet att på bästa sätt använda den fonden.

                  (22)

                  Åtgärderna för att begränsa spridningen av covid-19-pandemin har framhävt vikten av att investera i en digitalisering av ekonomin och visat på relevansen av digitala infrastrukturer. Låga nivåer av digital intensitet och svaga digitala kunskaper i italienska företag, särskilt små och medelstora företag och mikroföretag, har hindrat dem från att erbjuda e-handels- och distansarbeteslösningar och från att tillhandahålla och använda digitala verktyg under begränsningsåtgärderna. Det är av avgörande betydelse att investera i digitalisering och kompetens genom ett kontinuerligt och snabbt genomförande av riktade nationella åtgärder för att förbättra e-affärsmodellerna och hjälpa företagen att anpassa sig samt för att öka produktiviteten och konkurrenskraften. Tillgång till en snabb och tillförlitlig digital infrastruktur har visat sig vara avgörande för att säkerställa att samhällsviktiga tjänster tillhandahålls inom offentlig förvaltning, utbildning, hälso- och sjukvård och medicin, och av stor vikt när det handlar om att övervaka och bekämpa pandemin. Italien släpar fortfarande efter när det gäller bredbandstäckning i landsbygdsområden. Särskilda insatser krävs för att åtgärda detta och för att främja ett bredare utnyttjande.

                  (23)

                  Ett effektivt forsknings- och innovationssystem är resultatet av kontinuerligt, sammanhängande och evidensbaserat politiskt stöd tillsammans med investeringar och adekvat humankapital. Den nuvarande covid-19-krisen har tydligt visat att det snabba utbytet av data mellan forskare, inbegripet tillgång till resultat och evidens utan kostnad för användare och öppen vetenskap, behöver stärkas ytterligare. Det senare, tillsammans med samarbete mellan forskning och näringsliv, är viktigt för att få ut forskningsresultat på marknaden, bland annat de som behövs för vacciner och behandlingsmetoder, och bygga vidare på Italiens styrka inom medicinsk industri och forskning.

                  (24)

                  En verkningsfull offentlig förvaltning är avgörande för att de åtgärder som antagits för att hantera krisen och stödja den ekonomiska återhämtningen ska kunna genomföras utan fördröjningar. Utbetalning av sociala förmåner, likviditetsåtgärder och tidigareläggning av investeringar osv. kanske inte är verkningsfulla om de hindras av flaskhalsar i den offentliga sektorn. Brister inbegriper utdragna förfaranden, däribland civilrättsliga förfaranden, låg digitaliseringsnivå och bristande administrativ kapacitet. Förfaranden och kontroller måste hanteras snabbt, med tanke på att man håller på att öka de offentliga resurserna avsevärt i syfte att stödja ekonomin. Digitaliseringen i de olika offentliga förvaltningarna var ojämn före covid-19-krisen. Kommunikationen online mellan myndigheter och allmänhet var låg. Andelen administrativa ärenden på regional och kommunal nivå som kan handläggas helt och hållet digitalt är fortfarande låg. Covid-19-krisen har också blottlagt bristen på interoperabilitet mellan offentliga digitala tjänster. För att göra det lättare för den offentliga förvaltningen att reagera på företagens behov, behöver sektorsspecifika bestämmelser förbättras och förenklas, samtidigt som de kvarvarande konkurrenshindren behöver avlägsnas. Slutligen är det viktigt att ha ett verkningsfullt rättsväsende för en attraktiv och investerings- och företagsvänlig ekonomi, något som kommer att vara helt avgörande under återhämtningsprocessen, även genom att det skapar förutsättningar för hjälp och återhämning.

                  (25)

                  Medan de landsspecifika rekommendationer som anges i denna rekommendation (de landsspecifika rekommendationerna för 2020) är inriktade på hur de socioekonomiska effekterna av covid-19-pandemin ska hanteras och den ekonomiska återhämtningen underlättas, berörde de landsspecifika rekommendationerna för 2019 också reformer som är avgörande för att kunna hantera strukturella utmaningar på medellång och lång sikt. De landsspecifika rekommendationerna för 2019 är fortsatt aktuella och kommer att fortsätta att övervakas inom ramen för nästa års europeiska planeringstermin. Detta inbegriper de landsspecifika rekommendationerna för 2019 avseende investeringsrelaterade ekonomiska strategier. 2019 års landsspecifika rekommendationer bör beaktas i sin helhet vid den strategiska programplaneringen för sammanhållningspolitiska medel efter 2020, inbegripet riskreducerande åtgärder och strategier för att lätta på restriktionerna med avseende på den rådande krisen.

                  (26)

                  De åtgärder som regeringen har vidtagit till stöd för hushåll och företag gynnar också bevarandet av banksektorns kapitalisering och motståndskraft i den rådande besvärliga verksamhetsmiljön. Trots de riskreducerande åtgärderna, däribland att tillsynsmyndigheter beviljat flexibilitet i tillsynen, påverkar covid-19-pandemin även kvaliteten på bankernas tillgångar inom hela unionen, och denna utveckling väntas fortsätta under de kommande veckorna och månaderna, även i Italien. Följden är att insatserna för att minska andelen nödlidande lån påverkas, vilket också beror på ett långsammare genomflöde när det gäller domstolsförhandlingar och åtgärder för att omförhandla nedskrivna tillgångar. I detta avseende är främjande av hållbara lösningar för lönsamma låntagare som påverkas av covid-19-krisen, bland annat genom att undvika automatiserade förfaranden, en viktig förutsättning för att skydda tillgångskvaliteten. Samtidigt kan en korrekt rapportering av försämrad tillgångskvalitet och försiktiga kreditstandarder även bidra till att stödja en fungerande sekundärmarknad för nödlidande lån och begränsa negativa effekter på befintliga satsningar i syfte att avyttra nödlidande lån.

                  (27)

                  Att verkningsfullt förebygga och bestraffa korruption kan spela en viktig roll i att säkerställa Italiens återhämtning efter covid-19-krisen. Särskilt kan transparens i den offentliga sektorn och skärpta kontroller mot korruption förhindra försök från den organiserade brottsligheten att infiltrera ekonomisk och finansiell verksamhet, störa offentliga upphandlingar och generellt tillskansa sig offentliga resurser som behövs till investeringar. Samtidigt bör förfarandena för offentlig upphandling vara effektiva och väga behovet av noggrann övervakning mot behovet av snabbhet. Målgenomströmningen i appellationsdomstolar är fortfarande en källa till oro, men i parlamentet diskuteras omfattande reformer för att effektivisera de straffrättsliga förfarandena. Italiens ramverk för korruptionsbekämpning har nyligen förstärkts men behöver kompletteras, bland annat med införande av bestraffning av förtroendevalda vid intressekonflikter.

                  (28)

                  Den europeiska planeringsterminen utgör en ram för en kontinuerlig samordning av den ekonomiska politiken och sysselsättningspolitiken i unionen, vilket kan bidra till en hållbar ekonomi. Genom att säkerställa ett fullständigt genomförande av de landsspecifika rekommendationerna för 2020 kommer Italien att bidra till att uppnå Förenta nationernas mål för hållbar utveckling och till de gemensamma insatserna för att säkerställa en konkurrenskraftig hållbarhet i unionen.

                  (29)

                  Det är viktigt med en nära samordning mellan ekonomierna i Ekonomiska och monetära unionen för att man ska kunna åstadkomma en snabb återhämtning från de ekonomiska konsekvenserna av covid-19-pandemin. I egenskap av en medlemsstat som har euron som valuta bör Italien säkerställa att dess politik förblir i linje med rekommendationerna för euroområdet 2020 och samordnas med övriga medlemsstater som har euron som valuta samtidigt som den politiska vägledningen från Eurogruppen beaktas.

                  (30)

                  Kommissionen har inom ramen för 2020 års europeiska planeringstermin gjort en omfattande analys av Italiens ekonomiska politik och redogjort för den i 2020 års landsrapport. Kommissionen har även bedömt stabilitetsprogrammet för 2020 och uppföljningen av de landsspecifika rekommendationer Italien har fått tidigare år. Kommissionen har beaktat inte bara deras relevans för hållbarheten i finanspolitiken och den socioekonomiska politiken i Italien utan också att unionens regler och riktlinjer har iakttagits, mot bakgrund av behovet att stärka den övergripande ekonomiska styrningen i unionen genom att framtida nationella beslut fattas med beaktande av synpunkter på unionsnivå.

                  (31)

                  Mot bakgrund av denna bedömning har rådet granskat stabilitetsprogrammet för 2020, och dess yttrande (8) återspeglas särskilt i rekommendation 1 nedan.

                  (32)

                  Mot bakgrund av kommissionens fördjupade granskning och denna bedömning har rådet granskat stabilitetsprogrammet för 2020. I de landsspecifika rekommendationerna för 2020 beaktas behovet av att bekämpa covid-19-pandemin och underlätta den ekonomiska återhämtningen som ett nödvändigt första steg för att möjliggöra en justering av obalanserna. De landsspecifika rekommendationer för 2020 som är direkt inriktade på att korrigera de makroekonomiska obalanser som kommissionen identifierat enligt artikel 6 i förordning (EU) nr 1176/2011 återspeglas i rekommendationerna 1, 2, 3 och 4.

            HÄRIGENOM REKOMMENDERAS Italien att 2020 och 2021 vidta följande åtgärder:

                  1.

                  Vidta alla nödvändiga åtgärder, i enlighet med den allmänna undantagsklausulen i stabilitets- och tillväxtpakten, för att effektivt hantera covid-19-pandemin, upprätthålla ekonomin och stödja den påföljande återhämtningen. När de ekonomiska förhållandena medger det, driva en finanspolitik som syftar till att nå en återhållsam offentligfinansiell ställning på medellång sikt och säkerställa en hållbar skuldsättning, samtidigt som investeringarna ökas. Förbättra hälso- och sjukvårdssystemets resiliens och kapacitet, inom områdena hälso- och sjukvårdspersonal, kritiska medicinska produkter och infrastruktur. Förbättra samordningen mellan nationella och regionala myndigheter.

                  2.

                  Tillhandahålla adekvat inkomstersättning och tillgång till socialt skydd, särskilt för arbetstagare med atypiska anställningsavtal. Minska covid-19-krisens effekter på sysselsättningen, bland annat genom flexibla arbetsformer och aktivt stöd till sysselsättningen. Förbättra distansundervisningen och färdigheterna, inbegripet den digitala distansundervisningen och de digitala färdigheterna.

                  3.

                  Säkerställa ett verkningsfullt genomförande av åtgärder för att tillföra likviditet till realekonomin, bland annat till små och medelstora företag, innovativa företag och egenföretagare, och undvika sena utbetalningar. Tidigarelägga mogna offentliga investeringsprojekt och främja privata investeringar för att stödja den ekonomiska återhämtningen. Inrikta investeringarna på den gröna och digitala omställningen, särskilt ren och effektiv produktion och användning av energi, forskning och innovation, hållbar kollektivtrafik, avfallshantering och vattenförvaltning samt en förbättrad digital infrastruktur för att säkerställa tillhandahållandet av samhällsviktiga tjänster.

                  4.

                  Förbättra effektiviteten i rättsväsendet och ändamålsenligheten i den offentliga förvaltningen.

         Utfärdad i Bryssel den 20 juli 2020.

               På rådets vägnar

            J. KLOECKNER

               Ordförande

         (1)  EGT L 209, 2.8.1997, s. 1.

         (2)  EUT L 306, 23.11.2011, s. 25.

         (3)  EUT C 301, 5.9.2019, s. 69.

         (4)  Rådets förordning (EG) nr 1467/97 av den 7 juli 1997 om påskyndande och förtydligande av tillämpningen av förfarandet vid alltför stora budgetunderskott (EGT L 209, 2.8.1997, s. 6).

         (5)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2020/460 av den 30 mars 2020 om ändring av förordningarna (EU) nr 1301/2013, (EU) nr 1303/2013 och (EU) nr 508/2014 vad gäller särskilda åtgärder för att mobilisera investeringar i medlemsstaternas hälso- och sjukvårdssystem samt i andra sektorer av deras ekonomier som reaktion på covid-19-utbrottet (Investeringsinitiativ mot effekter av coronavirus) (EUT L 99, 31.3.2020, s. 5).

         (6)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2020/558 av den 23 april 2020 om ändring av förordningarna (EU) nr 1301/2013 och (EU) nr 1303/2013 vad gäller särskilda åtgärder för att tillhandahålla extraordinär flexibilitet vid användningen av de europeiska struktur- och investeringsfonderna för att hantera covid-19-utbrottet (EUT L 130, 24.4.2020, s. 1).

         (7)  EUT C 91I, 20.3.2020, s. 1.

         (8)  Enligt artikel 5.2 i förordning (EG) nr 1466/97.


title: Rådets rekommendation av den 20 juli 2020 om Cyperns nationella reformprogram 2020 med avgivande av rådets yttrande om Cyperns stabilitetsprogram 2020 2020/C 282/13

text:
               26.8.2020

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               C 282/82

      RÅDETS REKOMMENDATION
      av den 20 juli 2020
      om Cyperns nationella reformprogram 2020 med avgivande av rådets yttrande om Cyperns stabilitetsprogram 2020
      (2020/C 282/13)
      EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION,
      med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 121.2 och 148.4,
      med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken (1), särskilt artikel 5.2,
      med beaktande av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1176/2011 av den 16 november 2011 om förebyggande och korrigering av makroekonomiska obalanser (2), särskilt artikel 6.1,
      med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation,
      med beaktande av Europaparlamentets resolutioner,
      med beaktande av Europeiska rådets slutsatser,
      med beaktande av sysselsättningskommitténs yttrande,
      med beaktande av ekonomiska och finansiella kommitténs yttrande,
      med beaktande av yttrandet från kommittén för socialt skydd,
      med beaktande av yttrandet från kommittén för ekonomisk politik, och
      av följande skäl:

                  (1)

                  Den 17 december 2019 antog kommissionen den årliga strategin för hållbar tillväxt, som inledde 2020 års europeiska termin för samordningen av den ekonomiska politiken. I den togs vederbörlig hänsyn till den europeiska pelaren för sociala rättigheter som proklamerades av Europaparlamentet, rådet och kommissionen den 17 november 2017. Den 17 december 2019 antog kommissionen, på grundval av förordning (EU) nr 1176/2011, även rapporten om förvarningsmekanismen, enligt vilken Cypern var en av de medlemsstater som skulle bli föremål för en fördjupad granskning. Samma dag antog kommissionen också en rekommendation till rådets rekommendation om den ekonomiska politiken i euroområdet.

                  (2)

                  Landsrapporten 2020 för Cypern offentliggjordes den 26 februari 2020. Den innehöll en bedömning av Cyperns framsteg avseende de landsspecifika rekommendationer som rådet antog den 9 juli 2019 (3) (de landsspecifika rekommendationerna för 2019), uppföljningen av tidigare års landsspecifika rekommendationer och Cyperns framsteg när det gäller att uppnå sina nationella Europa 2020-mål. Den innehöll också en fördjupad granskning enligt artikel 5 i förordning (EU) nr 1176/2011, vars resultat också offentliggjordes den 26 februari 2020. Av analysen drog kommissionen slutsatsen att Cypern har alltför stora makroekonomiska obalanser. Framför allt tyngs finanssektorn av en mycket hög andel nödlidande lån, och den höga privata och offentliga skuldsättningen och utlandsskulden belastar ekonomin, i ett läge med måttlig potentiell tillväxt.

                  (3)

                  Den 11 mars 2020 klassificerade Världshälsoorganisationen officiellt covid-19-utbrottet som en global pandemi. Pandemin utgör ett allvarligt hot mot folkhälsan för medborgare, samhällen och ekonomier. Den leder till hårt ansatta hälso- och sjukvårdssystem, störningar i de globala leveranskedjorna, volatilitet på finansmarknaderna, kraftig påverkan på konsumentefterfrågan och negativa effekter för olika sektorer. Den hotar människors arbeten och inkomster liksom företagens verksamheter. Pandemin har lett till en kraftig ekonomisk chock som redan har fått allvarliga återverkningar i unionen. Den 13 mars 2020 antog kommissionen ett meddelande om en samordnad ekonomisk reaktion på krisen som omfattar alla aktörer på nationell nivå och unionsnivå.

                  (4)

                  Flera medlemsstater har utlyst undantagstillstånd eller infört nödåtgärder. Nödåtgärderna bör vara strikt proportionella, nödvändiga, tidsbegränsade och i linje med europeiska och internationella standarder. De bör vara föremål för demokratisk tillsyn och oberoende rättslig prövning.

                  (5)

                  Den 20 mars 2020 antog kommissionen ett meddelande om aktivering av den allmänna undantagsklausulen i stabilitets- och tillväxtpakten. Den allmänna undantagsklausulen, som fastställs i artiklarna 5.1, 6.3, 9.1 och 10.3 i förordning (EG) nr 1466/97 och artiklarna 3.5 och 5.2 i rådets förordning (EG) nr 1467/97 (4), underlättar samordningen av budgetpolitiken vid en allvarlig konjunkturnedgång. I sitt meddelande av den 20 mars 2020 ansåg kommissionen, mot bakgrund av den förväntade allvarliga konjunkturnedgången till följd av covid-19-pandemin, att villkoren för att aktivera den allmänna undantagsklausulen var uppfyllda och uppmanade rådet att godkänna denna slutsats. Den 23 mars 2020 instämde medlemsstaternas finansministrar i kommissionens bedömning. De var överens om att den allvarliga ekonomiska nedgången kräver beslutsamma, långtgående och samordnade åtgärder. Aktiveringen av den allmänna undantagsklausulen medger en tillfällig avvikelse från anpassningsbanan mot det medelfristiga budgetmålet, förutsatt att detta inte äventyrar de offentliga finansernas hållbarhet på medellång sikt. När det gäller den korrigerande delen kan rådet, på grundval av en rekommendation från kommissionen, även besluta att anta en reviderad finanspolitisk strategi. Den allmänna undantagsklausulen innebär inte att stabilitets- och tillväxtpaktens förfaranden avbryts. Den tillåter att medlemsstaterna avviker från de budgetkrav som normalt skulle gälla, samtidigt som den ger kommissionen och rådet möjlighet att vidta nödvändiga politiska samordningsåtgärder inom ramen för pakten.

                  (6)

                  Det krävs fortsatta åtgärder för att begränsa och bekämpa spridningen av covid-19-pandemin, stärka de nationella hälso- och sjukvårdssystemens resiliens, mildra de socioekonomiska konsekvenserna av pandemin genom stödåtgärder till företag och hushåll och säkerställa adekvata arbetsmiljöförhållanden så att den ekonomiska verksamheten kan återupptas. Unionen bör använda alla tillgängliga verktyg för att stödja medlemsstaternas insatser inom dessa områden. Samtidigt bör medlemsstaterna och unionen samarbeta för att förbereda de åtgärder som krävs för en återgång till normalt fungerande samhällen och ekonomier och till en hållbar tillväxt, varvid bland annat den gröna och digitala omställningen integreras och lärdomar dras av krisen.

                  (7)

                  Covid-19-krisen har visat på den inre marknadens flexibilitet när det gäller att anpassa sig till extraordinära omständigheter. För att säkerställa en snabb och smidig övergång till återhämtningsfasen och fri rörlighet för varor, tjänster och arbetstagare bör dock de extraordinära åtgärder som hindrar den inre marknaden från att fungera normalt upphävas så snart de inte längre är nödvändiga. Den nuvarande krisen har visat på behovet av krisberedskapsplaner inom hälso- och sjukvården. De centrala inslagen i arbetet med att ta fram mer omfattande krisberedskapsplaner innefattar förbättrade inköpsstrategier, diversifierade leveranskedjor och strategiska reserver av viktig utrustning.

                  (8)

                  Unionslagstiftaren har redan ändrat de relevanta lagstiftningsramarna genom Europaparlamentets och rådets förordningar (EU) 2020/460 (5) och (EU) 2020/558 (6) för att ge medlemsstaterna möjlighet att mobilisera alla outnyttjade resurser från de europeiska struktur- och investeringsfonderna så att de kan hantera de extraordinära konsekvenserna av covid-19-pandemin. Dessa ändringar kommer att tillhandahålla ytterligare flexibilitet samt förenklade och effektiviserade förfaranden. För att minska trycket på kassaflödena kan medlemsstaterna också dra nytta av en medfinansieringsgrad på 100 % från unionsbudgeten under räkenskapsåret 2020–2021. Cypern uppmanas att fullt ut utnyttja dessa möjligheter för att hjälpa de personer och sektorer som drabbats hårdast.

                  (9)

                  Covid-19-pandemins socioekonomiska konsekvenser kommer troligtvis att vara ojämnt fördelade runtom i landet på grund av olika specialiseringsmönster – i synnerhet i områden som är påtagligt beroende av turism och, mer allmänt, av direkta kontakter mellan företag och konsumenter. Detta medför en risk för ökande territoriella skillnader inom Cypern. I kombination med risken för en tillfällig upplösning av konvergensprocessen mellan medlemsstaterna krävs i den nuvarande situationen riktade politiska insatser.

                  (10)

                  Den 7 maj 2020 lade Cypern fram sitt nationella reformprogram för 2020 och sitt stabilitetsprogram för samma år. De två programmen har bedömts samtidigt för att deras inbördes kopplingar ska kunna beaktas.

                  (11)

                  Cypern omfattas för närvarande av stabilitets- och tillväxtpaktens förebyggande del och av skuldkriteriet.

                  (12)

                  Enligt stabilitetsprogrammet för 2020 planerar regeringen en försämring av det samlade saldot i de offentliga finanserna från ett överskott på 1,7 % av bruttonationalprodukten (BNP) 2019 till ett underskott på 4,3 % av BNP 2020. Underskottet väntas minska till 0,4 % av BNP 2021. Den offentliga skuldkvoten minskade till cirka 95,5 % av BNP under 2019 men förväntas enligt stabilitetsprogrammet 2020 öka till 116,8 % under 2020. De makroekonomiska och finanspolitiska prognoserna påverkas av stor osäkerhet på grund av covid-19-pandemin. Dessutom finns det underliggande risker för budgetprognoserna, närmare bestämt de offentliga sjukhusens explicita ansvarsförbindelser och potentiella finansieringsbehov under de första åren som det nationella sjukförsäkringssystemet genomförs.

                  (13)

                  Som svar på covid-19-pandemin, och som del av en samordnad unionsstrategi, har Cypern i god tid antagit budgetåtgärder för att öka kapaciteten i sitt hälso- och sjukvårdssystem, begränsa pandemin och hjälpa de personer och sektorer som drabbats hårdast. Enligt stabilitetsprogrammet för 2020 uppgick dessa budgetåtgärder till 4,4 % av BNP. Åtgärderna omfattar en förstärkning av hälso- och sjukvården med en extra budget på upp till 0,5 % av BNP, lönesubventioner för att kunna ha kvar anställda även om verksamheten tillfälligt upphör (2,7 % av BNP) och inkomststöd till småföretag och egenföretagare (0,3 % av BNP). Dessutom har Cypern aviserat åtgärder som, även om de inte har någon direkt budgetpåverkan, kommer att bidra till att tillhandahålla likviditetsstöd till företagen, exempelvis uppskov med momsinbetalningar under en period av två månader. Sammantaget ligger de åtgärder som Cypern har vidtagit i linje med riktlinjerna i kommissionens meddelande av den 13 mars 2020. Ett fullständigt genomförande av nödåtgärderna och de finanspolitiska stödåtgärderna, följt av en omläggning av finanspolitikens inriktning mot att uppnå en återhållsam offentligfinansiell ställning på medellång sikt när det ekonomiska läget medger detta, kommer att bidra till att bevara hållbarheten i de offentliga finanserna på medellång sikt.

                  (14)

                  På grundval av kommissionens vårprognos 2020 beräknas Cyperns saldo i de offentliga finanserna vid oförändrad politik uppgå till -7 % av BNP 2020 och -1,8 % av BNP 2021. Den offentliga skuldkvoten väntas uppgå till 115,7 % av BNP 2020 och 105 % av BNP 2021.

                  (15)

                  Den 20 maj 2020 utfärdade kommissionen en rapport i enlighet med artikel 126.3 i fördraget på grund av att Cypern inte hade följt skuldregeln 2019 och dessutom planerade att överträda underskottsgränsen på 3 % av BNP 2020. Sammantaget visar kommissionens analys att skuldkriteriet enligt definitionen i fördraget och i förordning (EG) nr 1467/97 är uppfyllt, medan underskottskriteriet inte är uppfyllt.

                  (16)

                  Vid covid-19-utbrottet vidtog Cypern en rad åtgärder för att mildra de ekonomiska effekterna. Den 15 mars 2020 lade regeringen fram ett ekonomiskt stödprogram för att skydda folkhälsan och trygga företagens och arbetsgivarnas ekonomiska överlevnad. I programmet öronmärks 100 miljoner euro som ekonomiskt stöd till hälso- och sjukvårdssektorn för att bekämpa pandemin, bland annat för rekrytering av ytterligare sjukvårdspersonal och annan personal och för utrustning och infrastruktur. Programmet omfattar också ett antal åtgärder för att stödja företag genom att förbättra likviditeten, till exempel stödsystem för företag och egenföretagare och tillfälligt uppskov med momsinbetalningar för företag. Programmet innehåller också ett riktat stöd på 11 miljoner euro som ska hjälpa turistnäringen att återhämta sig.

                  (17)

                  Covid-19-krisen visar på behovet av riktade investeringar för att förbättra och modernisera den offentliga hälso- och sjukvården, återställa kapaciteten och genomföra sjukvårdsreformen. Det nya hälso- och sjukvårdssystemet ger bättre tillgång till primärvårdstjänster, lämplig vägledning och behandlingar baserade på kliniska protokoll. Det ger också allmän rätt till överkomliga sjukvårdstjänster i samband med covid-19-utbrottet. Cypern har en etablerad beredskapsplan för pandemier och ytterligare avsatta medel för att förebygga och hantera effekterna av infektion och smitta. På medellång sikt behöver Cypern rikta investeringar mot att öka hälso- och sjukvårdens ändamålsenlighet, tillgänglighet och allmänna resiliens. Ytterligare resurser till hälso- och sjukvårdssystemet bör förhindra en framtida brist på sjukvårdspersonal, viktiga medicinska förnödenheter och infrastruktur. Det är viktigt att genomförandet av hälso- och sjukvårdsreformen går smidigt och enligt planen, för att man ska kunna säkerställa allmän tillgång till sjukvård. Digitala hälsolösningar och nya applikationer skulle kunna bidra till ökad användning av e-hälsotjänster och förbättrade distanskonsultationer och varningsmekanismer. Det är också mycket viktigt att förbättra sjukhuskapaciteten och sjukvårdspersonalens arbetsvillkor och säkerställa användning av personlig skyddsutrustning, testning, mediciner och medicintekniska produkter. Integration med långvarig vård och omsorg samt med primärvård och närvård är avgörande mot bakgrund av den demografiska utvecklingen, liksom behovet att stödja de mest utsatta, däribland personer med funktionsnedsättning.

                  (18)

                  Efter en konsekvent positiv utveckling på arbetsmarknaden under senare år kommer Cypern nu på grund av hälsokrisen att ställas inför utmaningar när det gäller sysselsättningen. Det krävs ytterligare insatser för att minimera krisens socioekonomiska effekter. Cypern har redan antagit nödåtgärder, bland annat system för korttidsarbete och en utvidgning av arbetslöshetsersättningen till att även omfatta egenföretagare. Det kommer att vara viktigt att hålla uppe sysselsättningen och se till att de aviserade åtgärderna genomförs, i nära samråd med arbetsmarknadens parter. Det viktigaste kommer att bli att stärka de offentliga arbetsförmedlingarna med fast personal, särskilt genom att garantera fortsatt anställning för de vägledare vars tillfälliga kontrakt löper ut under andra hälften av 2020. På så sätt kan man undvika att arbetsförmedlingarna sätts under ytterligare press och kan ge effektivt stöd till arbetslösa och andra utsatta grupper, såsom unga som varken arbetar eller studerar, långtidsarbetslösa och personer med funktionsnedsättning. Stöd vid övergången mellan studier och arbete liksom uppsökande verksamhet framför allt för ungdomar, är områden som kräver extra uppmärksamhet eftersom nyutexaminerade kan stöta på svårigheter när det gäller att hitta ett arbete.

                  (19)

                  På grund av covid-19-utbrottet krävs lämpliga åtgärder för att mildra de sociala effekterna och för att stödja hushållens inkomster och bidra till en snabb återhämtning av ekonomin. Enligt kommissionens vårprognos 2020 väntas arbetslösheten öka till 8,6 % 2020 och minska till 7,5 % 2021. Den externa efterfrågan på tjänster kommer att sjunka avsevärt eftersom turismen förväntas drabbas särskilt hårt av krisen. Lämplig ersättning för inkomstbortfall bör säkerställas för alla berörda arbetstagare och egenföretagare, även för dem som ställs inför karenser för att få tillgång till socialt skydd. De sociala trygghetssystemen måste skydda anställda, egenföretagare och arbetslösa. Det finns utrymme för att stärka det övergripande sociala skyddssystemet för att förebygga en ökning av fattigdom och ojämlikhet, särskilt genom att försöka nå ut till de mest utsatta, däribland barn, personer som inte är yrkesverksamma eller som utför odeklarerat arbete och personer med invandrarbakgrund.

                  (20)

                  Det är av yttersta vikt att främja flexibla arbetsformer, med delaktighet från arbetsmarknadens parter, särskilt i form av distansarbete. På kort sikt kan detta gynna arbetstagare med oförutsett omsorgsansvar för barn och andra familjemedlemmar, men på längre sikt kommer det att underlätta återinträdet på arbetsmarknaden för den stora andel kvinnor som står utanför arbetskraften på grund av vårdansvar. Eftersom äldre personer och personer med kroniska sjukdomar löper ökad risk att drabbas av allvarlig sjukdom på grund av viruset, är det mycket viktigt att investera i högkvalitativa tjänster för långvarig vård och omsorg, för att dessa tjänster fortlöpande ska kunna tillhandahållas på ett effektivt sätt på kort och medellång sikt.

                  (21)

                  En förbättring av utbildningens kvalitet, effektivitet och relevans för arbetsmarknaden är avgörande under krisen och för att säkerställa en snabb återhämtning av arbetsmarknaden. Att ge människor rätt kompetens är ännu viktigare i en tid då allt fler riskerar att förlora jobbet och måste vara redo att byta jobb. När begränsningarna av rörligheten infördes, framträdde utmaningarna med den låga digitala kompetensen i Cypern. Detta har negativ inverkan på nätbaserade aktiviteter som distansarbete, distansundervisning och användningen av e-hälsotjänster. Det är avgörande för digital utbildning och distansundervisning att ha jämlik tillgång till it-infrastruktur och internet, även för mindre gynnade studerande, och det behövs också välutbildade lärare. För att hantera de övergripande låga utbildningsresultaten och förbättra kompetensen på ett bredare plan är det viktigt att fortsätta med utbildningsreformen, samtidigt som man investerar i lösningar för digitalt lärande, arbetsplatsbaserat lärande och lärlingsutbildning. Man måste också förbättra lärarnas kompetens att använda it-verktyg på ett ändamålsenligt sätt. Det finns utrymme för att åtgärda otillräckliga grundläggande färdigheter och att öka deltagandet i vuxenutbildning. För att påskynda tillämpningen kan omskolningsprogram, i den mån det är möjligt, utformas för onlineanvändning för att sedan, när pandemin är under kontroll, även omfatta fysisk närvaro när så är lämpligt.

                  (22)

                  Så länge krisen varar och även därefter kommer avsevärda resurser att behövas för att stödja företagen. Att säkerställa tillräcklig tillgång till finansiering och likviditet är mycket viktigt, särskilt för små och medelstora företag, för att hålla igång näringslivet och hålla människor i arbete. Vid utformningen och genomförandet av dessa åtgärder bör banksektorns motståndskraft beaktas. Cypern har infört ett särskilt program för stöd till små företag, som innebär att man subventionerar lönekostnaderna för företag med upp till fem anställda. Dessutom kommer uppskov med inbetalning av de höjda avgifterna till det nationella hälso- och sjukvårdssystemet och skatter (t.ex. moms) att lätta på det omedelbara trycket. Det är viktigt med snabb administrativ samordning, praktiskt stöd och ändamålsenlig kommunikation, i samarbete med stödstrukturer för små och medelstora företag och näringslivsorganisationer, om vilka stöd som är tillgängliga för små och medelstora företag. Att skynda på myndigheternas avtalsenliga betalningar kan också bidra till att förbättra små och medelstora företags kassaflöden. Nybildade uppstartsföretag och expanderande företag kan behöva särskilt stöd, t.ex. i form av aktieposter som innehas av offentliga institutioner och incitament för riskkapitalfonder att öka sina investeringar i dessa företag. Det är fortfarande viktigt att genomföra de finansiella instrument som togs fram före krisen (Cyperns energifondandelsfond).

                  (23)

                  För att främja den ekonomiska återhämtningen kommer det att vara viktigt att tidigarelägga mogna offentliga investeringsprojekt och stimulera privata investeringar, inbegripet genom relevanta reformer. Det är också av yttersta vikt att effektivt skydda och använda landets naturresurser för att säkerställa en hållbar ekonomisk återhämtning och framtida tillväxt. För att bibehålla landets dragningskraft på turister är det nödvändigt att ta itu med utmaningarna i samband med omställningen till grön energi, ändamålsenlig avfallshantering och vattenförvaltning samt skydd av naturen och den biologiska mångfalden. Även om avsevärda investeringar redan har inletts, måste fler investeringar på dessa områden tidigareläggas. Cypern står inför stora utmaningar när det gäller att nå sitt mål för utsläpp av växthusgaser till 2030 som inte omfattas av EU:s system för handel med utsläppsrätter. De här utmaningarna måste hanteras genom planering och ytterligare åtgärder i god tid och i enlighet med landets nationella energi- och klimatplan. Sådana åtgärder kommer att kräva investeringar, särskilt på områden som förnybar energi, energieffektivitet och hållbara transporter, vilket också kan bidra till en stabil grön stimulans. Cypern behöver också förbättra sitt avfallshanteringssystem och den cirkulära ekonomin. Avfallsgenereringen är fortfarande betydligt högre och återvinningsgraden är betydligt lägre än unionsgenomsnittet. Deponeringsnivån är också mycket hög. Vattenförvaltningen och hantering av avloppsvatten är ineffektiv, särskilt i stadsområdena. Torrperioder och vattenbrist är stora problem och otillräckliga politiska åtgärder kan påverka landsbygdsekonomin och turismen i landet. Programplaneringen för Fonden för en rättvis omställning, som är föremål för ett förslag från kommissionen, för perioden 2021–2027 kan hjälpa Cypern att hantera en del av de utmaningar som omställningen till en klimatneutral ekonomi innebär, särskilt inom de områden som anges i bilaga D till landsrapporten 2020. Detta skulle ge Cypern möjlighet att på bästa sätt använda den fonden.

                  (24)

                  Vikten av modern digital infrastruktur, allmän tillgång till internet och tillgång till digitala tjänster framhävdes av begränsningarna av rörligheten i samband med covid-19. Det är mycket viktigt att investera i den digitala ekonomin för att öka produktiviteten och påskynda den ekonomiska återhämtningen efter krisen. Cypern hamnar långt ner i kommissionens index för digital ekonomi och digitalt samhälle (Desi) 2020. Endast 45 % av cyprioterna mellan 16 och 74 år har minst grundläggande digitala färdigheter, och ITK-specialister utgör en mindre andel av arbetskraften jämfört med unionsgenomsnittet (2,7 % jämfört med 3,9 %), vilket hämmar den digitala ekonomins potential. Interaktionen på nätet mellan myndigheter och invånare ligger på en låg nivå, då endast 51 % av cyprioterna använder sig av den möjligheten. E-handeln, dvs. små och medelstora företag som säljer på nätet, omsättningen för e-handeln och den gränsöverskridande försäljningen, ökar (31,8 % under 2019 jämfört med 29,4 % 2018) men ligger fortfarande under unionsgenomsnittet på 40,1 %.

                  (25)

                  Cypern kan förbättra sitt forsknings- och innovationssystem ytterligare för att stödja produktivitetstillväxten och den nödvändiga digitala och den miljömässiga omställningen efter pandemin. Cyperns konkurrenskraft hämmas av företagens låga kapacitet att utnyttja forskning och innovation. Samarbete mellan den akademiska världen och näringslivet och kommersialisering av forskningsresultat är fortfarande stora flaskhalsar och kräver omedelbara åtgärder för att förbättras. Åtgärder på senare tid utgör lovande steg i rätt riktning. Det gäller bland annat inrättandet av ett nytt biträdande ministerium för forskning, innovation och digital politik, tillsättandet av en ny biträdande minister för forskning, innovation och digital politik samt Cyperns nya strategiska ram för forskning och innovation 2019–2023 (Innovate Cyprus), som sätter upp ett högre mål för forskning och utveckling på 1,5 % av BNP senast 2023 (en ökning från nuvarande 0,56 %).

                  (26)

                  Åtgärder mot aggressiv skatteplanering är en förutsättning för att skattesystemen ska bli effektivare och mer rättvisa, vilket konstateras i 2020 års rekommendation om den ekonomiska politiken i euroområdet. Skattebetalarnas aggressiva skatteplanering får spridningseffekter som kräver samordnade nationella åtgärder som komplement till EU-lagstiftningen. De ekonomiska bevisen tyder på att Cyperns skatteregler används för aggressiv skatteplanering. Cypern har vidtagit åtgärder för att ta itu med detta genom att genomföra internationella och europeiska initiativ och vidta ytterligare nationella åtgärder. Det finns dock inslag i skattesystemet, som det faktum att källskatt inte uppbärs för utdelningar, räntor eller royaltybetalningar från företag baserade i Cypern till personer bosatta i tredjeland och reglerna för skatterättslig hemvist för företag, som även fortsättningsvis kan underlätta aggressiv skatteplanering. Ordningen för avdrag för fiktiv ränta behöver övervakas noggrant. Slutligen har OECD noterat att programmet för undantagsnaturalisering för investerare i Cypern och programmet för uppehållstillstånd genom investering har en potentiellt hög risk att missbrukas. Cypern har utarbetat och för juridisk granskning lagt fram utkast till lagar genom vilka man inför uppbärande av källskatt för sådana utdelningar, räntor eller royaltybetalningar som går till länder som ingår i bilaga I till EU:s förteckning över icke samarbetsvilliga jurisdiktioner på skatteområdet. Cypern har även utarbetat och för juridisk granskning lagt fram införandet av ett test för skatterättslig hemvist för företag som bygger på var bolaget bildades, utöver den befintliga förvaltningen och kontrollen. Hur effektiva dessa åtgärder är för att ta itu med aggressiv skatteplanering måste utvärderas.

                  (27)

                  Ett verkningsfullt rättsväsende är fortfarande en förutsättning för en attraktiv och investerings- och företagsvänlig ekonomi, och detta kommer att vara avgörande under återhämtningsprocessen. Allvarliga brister inom rättsväsendet fortsätter att underminera efterlevnaden av avtal och begränsar möjligheterna att snabbt lösa civilrättsliga och handelsrättsliga tvister. En serie reformer har aviserats för att komma till rätta med de mest akuta problemen inom rättsväsendet i Cypern, särskilt de föråldrade civilprocessrättsliga reglerna och digitalisering vid domstolarna, arbetet för att komma ikapp med den stora mängden oavslutade mål samt avsaknaden av fortbildning för domare. Framstegen är dock långsamma.

                  (28)

                  Det är viktigt att stärka motståndskraften och effektivitet inom den offentliga förvaltningen för att säkerställa ett snabbt och ändamålsenligt genomförande av återhämtningsåtgärderna efter covid-19 i Cypern. För att få bort flaskhalsarna för ett enhetligt genomförande, investeringar och tillhandahållande av tjänster i landet är det nödvändigt att förbättra samordningen mellan de centrala och lokala myndigheterna och att ta itu med fragmenteringen och ineffektiviteten på lokal nivå. Att driva på digitaliseringen av den offentliga förvaltningen är viktigt för att säkerställa kontinuitet i verksamheten och ge fortlöpande och ändamålsenlig tillgång till offentliga tjänster för invånarna och företag.

                  (29)

                  Medan de landsspecifika rekommendationer som anges i denna rekommendation (de landsspecifika rekommendationerna för 2020) är inriktade på hur de socioekonomiska effekterna av pandemin ska hanteras och den ekonomiska återhämtningen underlättas, berörde de landsspecifika rekommendationerna för 2019 också reformer som är avgörande för att kunna hantera strukturella utmaningar på medellång och lång sikt. De landsspecifika rekommendationerna för 2019 är fortsatt aktuella och kommer att fortsätta att övervakas inom ramen för nästa års europeiska planeringstermin. Detta gäller även de landsspecifika rekommendationerna för 2019 avseende investeringsrelaterade ekonomiska strategier. 2019 års landsspecifika rekommendationer bör beaktas i sin helhet vid den strategiska programplaneringen för sammanhållningspolitiska medel efter 2020, inbegripet riskreducerande åtgärder och strategier för att lätta på restriktionerna med avseende på den rådande krisen.

                  (30)

                  Om man ska klara covid-19-krisen och kunna stödja ekonomin är det avgörande att säkerställa en övergripande sundhet i banksystemet och hantera riskerna för den finansiella stabiliteten. Även om banksektorns stabilitet har förbättrats avsevärt på senare år utsätts bankerna för påfrestningar genom pandemin, i och med den ökade kreditrisken och trycket på lönsamhet och kapitalisering. Sårbarheten och utmaningarna härrör från en överskuldsatt privat sektor och en hög andel nödlidande lån, vilket begränsar omfattningen av kreditstöd. Den cypriotiska banksektorn har den näst högsta andelen nödlidande lån i euroområdet. Satsningar på att minska de nödlidande lånen är därför fortfarande en prioriterad fråga, särskilt att ta itu med gamla nödlidande lån som hade förfallit långt innan covid-19-krisen bröt ut. För att uppnå detta mål krävs framsteg för det statsägda kapitalförvaltningsbolaget (Kedipes), även av dess organisatoriska modell och strategi. Estia-systemet strävar efter att på ett lämpligt sätt stödja och skydda utsatta låntagare, men det är fortfarande viktigt att balansera detta mål med en förbättring av betalningskulturen. I detta avseende skulle en ökning av verkställandet av fordringar och främjande av användningen av insolvensregler bidra till att stödja en hållbar omförhandling av osäkra lån. Dessutom är det fortfarande en viktig uppgift att minska eftersläpningen när det gäller utfärdandet av lagfarter genom att införa en strukturell lösning på bristerna i systemet för fastighetstransaktioner (dvs. utfärdande och överföring av lagfarter).

                  (31)

                  Det är viktigt med fortsatta ansträngningar för att stärka ramen för förebyggande och bestraffning av korruption för att säkerställa återhämtningen efter covid-19-krisen och uppnå en effektiv, ansvarsfull och öppen fördelning av medel och resurser. En åtgärdsplan mot korruption håller på att genomföras men viktiga åtgärder och lagstiftning har ännu inte antagits, däribland utkasten till lagar för att öka insynen i det offentliga beslutsfattandet, inrättandet av den oberoende myndigheten mot korruption, rapporteringen av korruption och skyddet av visselblåsare. Bestämmelserna om Åklagarmyndighetens åtskiljande av funktioner och rekryteringsförfaranden har fortfarande inte slutförts.

                  (32)

                  Den europeiska planeringsterminen utgör en ram för en kontinuerlig samordning av den ekonomiska politiken och sysselsättningspolitiken i unionen, vilket kan bidra till en hållbar ekonomi. I sina nationella reformprogram för 2020 har medlemsstaterna utvärderat de framsteg som gjorts med genomförandet av FN:s mål för hållbar utveckling. Genom att säkerställa ett fullständigt genomförande av de landsspecifika rekommendationerna för 2020 kommer Cypern att bidra till att uppnå målen för hållbar utveckling och till de gemensamma insatserna för att säkerställa en konkurrenskraftig hållbarhet i unionen.

                  (33)

                  Det är viktigt med en nära samordning mellan ekonomierna i Ekonomiska och monetära unionen för att man ska kunna åstadkomma en snabb återhämtning från de ekonomiska konsekvenserna av covid-19-pandemin. I egenskap av en medlemsstat som har euron som valuta bör Cypern säkerställa att dess politik förblir i linje med rekommendationerna för euroområdet 2020 och samordnas med övriga medlemsstater som har euron som valuta samtidigt som den politiska vägledningen från Eurogruppen beaktas.

                  (34)

                  Kommissionen har inom ramen för 2020 års europeiska planeringstermin gjort en omfattande analys av Cyperns ekonomiska politik och redogjort för den i 2020 års landsrapport. Kommissionen har även bedömt stabilitetsprogrammet för 2020, det nationella reformprogrammet för 2020 och uppföljningen av de landsspecifika rekommendationer Cypern har fått tidigare år. Kommissionen har beaktat inte bara deras relevans för hållbarheten i finanspolitiken och den socioekonomiska politiken i Cypern utan också att unionens regler och riktlinjer har iakttagits, mot bakgrund av behovet att stärka den övergripande ekonomiska styrningen i unionen genom att framtida nationella beslut fattas med beaktande av synpunkter på unionsnivå.

                  (35)

                  Mot bakgrund av denna bedömning har rådet granskat stabilitetsprogrammet för 2020, och dess yttrande (7) återspeglas särskilt i rekommendation 1 nedan.

                  (36)

                  Mot bakgrund av kommissionens fördjupade granskning och denna bedömning har rådet granskat det nationella reformprogrammet för 2020 och stabilitetsprogrammet för 2020. I de landsspecifika rekommendationerna för 2020 beaktas behovet av att bekämpa covid-19-pandemin och underlätta den ekonomiska återhämtningen som ett nödvändigt första steg för att möjliggöra en justering av obalanserna. De landsspecifika rekommendationerna för 2020 som direkt behandlar de makroekonomiska obalanser som kommissionen identifierat enligt artikel 6 i förordning (EU) nr 1176/2011 återspeglas i rekommendationerna 1, 3 och 4.

            HÄRIGENOM REKOMMENDERAS Cypern att 2020 och 2021 vidta följande åtgärder:

                  1.

                  Vidta alla nödvändiga åtgärder, i enlighet med den allmänna undantagsklausulen i stabilitets- och tillväxtpakten, för att effektivt hantera covid-19-pandemin, upprätthålla ekonomin och stödja den påföljande återhämtningen. När de ekonomiska förhållandena medger det, driva en finanspolitik som syftar till att nå en återhållsam offentligfinansiell ställning på medellång sikt och säkerställa en hållbar skuldsättning, samtidigt som investeringarna ökas. Stärka hälso- och sjukvårdssystemets resiliens och kapacitet att säkerställa högkvalitativa och överkomliga tjänster, bland annat att förbättra sjukvårdspersonalens arbetsförhållanden.

                  2.

                  Tillhandahålla adekvat inkomstersättning och tillgång till socialt skydd för alla. Stärka de offentliga arbetsförmedlingarna, främja flexibla arbetsformer och förbättra utbildningens relevans för arbetsmarknaden.

                  3.

                  Säkerställa tillräcklig tillgång till finansiering och likviditet, särskilt för små och medelstora företag. Tidigarelägga mogna offentliga investeringsprojekt och främja privata investeringar för att stödja den ekonomiska återhämtningen. Inrikta investeringarna på den gröna och digitala omställningen, särskilt ren och effektiv produktion och användning av energi, avfallshantering och vattenförvaltning, hållbara transporter, digitalisering, forskning och innovation.

                  4.

                  Skynda på åtgärderna för att ta itu med de delar i skattesystemet som underlättar aggressiv skatteplanering av enskilda personer och multinationella företag. Förbättra effektiviteten och digitaliseringen i rättsväsendet och i den offentliga sektorn.

         Utfärdad i Bryssel den 20 juli 2020.

               På rådets vägnar

            J. KLOECKNER

               Ordförande

         (1)  EGT L 209, 2.8.1997, s. 1.

         (2)  EUT L 306, 23.11.2011, s. 25.

         (3)  EUT C 301, 5.9.2019, s. 80.

         (4)  Rådets förordning (EG) nr 1467/97 av den 7 juli 1997 om påskyndande och förtydligande av tillämpningen av förfarandet vid alltför stora budgetunderskott (EGT L 209, 2.8.1997, s. 6).

         (5)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2020/460 av den 30 mars 2020 om ändring av förordningarna (EU) nr 1301/2013, (EU) nr 1303/2013 och (EU) nr 508/2014 vad gäller särskilda åtgärder för att mobilisera investeringar i medlemsstaternas hälso- och sjukvårdssystem samt i andra sektorer av deras ekonomier som reaktion på covid-19-utbrottet (Investeringsinitiativ mot effekter av coronavirus) (EUT L 99, 31.3.2020, s. 5).

         (6)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2020/558 av den 23 april 2020 om ändring av förordningarna (EU) nr 1301/2013 och (EU) nr 1303/2013 vad gäller särskilda åtgärder för att tillhandahålla extraordinär flexibilitet vid användningen av de europeiska struktur- och investeringsfonderna för att hantera covid-19-utbrottet (EUT L 130, 24.4.2020, s. 1).

         (7)  Enligt artikel 5.2 i förordning (EG) nr 1466/97.