title: Rådets rekommendation av den 8 juli 2014 om Polens nationella reformprogram 2014, med avgivande av rådets yttrande om Polens konvergensprogram 2014

text:
               29.7.2014

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               C 247/97

         RÅDETS REKOMMENDATION
   av den 8 juli 2014
   om Polens nationella reformprogram 2014, med avgivande av rådets yttrande om Polens konvergensprogram 2014
   2014/C 247/19
   EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
   med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 121.2 och 148.4,
   med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken (1), särskilt artikel 9.2,
   med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation,
   med beaktande av Europaparlamentets resolutioner,
   med beaktande av Europeiska rådets slutsatser,
   med beaktande av sysselsättningskommitténs yttrande,
   med beaktande av ekonomiska och finansiella kommitténs yttrande,
   med beaktande av yttrandet från kommittén för socialt skydd,
   med beaktande av yttrandet från kommittén för ekonomisk politik, och
   av följande skäl:

               (1)

               Den 26 mars 2010 antog Europeiska rådet kommissionens förslag till en ny strategi för tillväxt och sysselsättning, Europa 2020, som bygger på en ökad samordning av den ekonomiska politiken med inriktning på ett antal nyckelområden där åtgärder behövs för att stärka förutsättningarna för hållbar tillväxt och konkurrenskraft i Europa.

               (2)

               Den 13 juli 2010 antog rådet på grundval av kommissionens förslag en rekommendation om de allmänna riktlinjerna för medlemsstaternas och unionens ekonomiska politik (2010–2014) och den 21 oktober 2010 ett beslut om riktlinjer för medlemsstaternas sysselsättningspolitik (2), vilka tillsammans utgör de integrerade riktlinjerna. Medlemsstaterna uppmanades att beakta de integrerade riktlinjerna i sin nationella ekonomiska politik och sysselsättningspolitik.

               (3)

               Den 29 juni 2012 beslutade medlemsstaternas stats- och regeringschefer om en tillväxt- och sysselsättningspakt, som ger ett enhetligt ramverk för insatser på nationell nivå, EU-nivå och euroområdesnivå med hjälp av alla tänkbara medel, instrument och politiska åtgärder. De beslutade om insatser som ska utföras på medlemsstatsnivå och förband sig särskilt att uppnå målen i Europa 2020-strategin och genomföra de landsspecifika rekommendationerna.

               (4)

               Den 9 juli 2013 antog rådet en rekommendation (3) om Polens nationella reformprogram för 2013 och avgav ett yttrande om Polens uppdaterade konvergensprogram för 2012–2016.

               (5)

               Den 13 november 2013 antog kommissionen den årliga tillväxtöversikten, som markerar inledningen av 2014 års europeiska planeringstermin för samordning av den ekonomiska politiken. Den 13 november 2013 antog kommissionen även, på grundval av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1176/2011 (4), rapporten om varningsmekanismen, i vilken Polen inte identifierades som en av de medlemsstater som skulle bli föremål för en fördjupad granskning.

               (6)

               Den 20 december 2013 godkände Europeiska rådet prioriteringarna för att säkerställa finansiell stabilitet, finanspolitisk konsolidering och tillväxtfrämjande åtgärder. Det betonade behovet av att eftersträva differentierad och tillväxtfrämjande konsolidering av de offentliga finanserna, återställa normala lånevillkor i ekonomin, främja tillväxt och konkurrenskraft, bekämpa arbetslöshet och krisens sociala följdverkningar samt modernisera den offentliga förvaltningen.

               (7)

               Den 24 april 2014 lade Polen fram sitt nationella reformprogram för 2014 och den 30 april 2014 sitt konvergensprogram för 2014. För att beakta deras inbördes samband har de båda programmen bedömts samtidigt.

               (8)

               Syftet med den finanspolitiska strategin i konvergensprogrammet för 2014 är att få ned underskottet under det fördragsfästa referensvärdet på 3 % av BNP senast 2015 och nå det medelfristiga budgetmålet senast 2018. Det medelfristiga budgetmålet (1 % av BNP strukturellt) är strängare än vad som krävs enligt stabilitets- och tillväxtpakten. Målet för det totala underskottet i 2014 års konvergensprogram överensstämmer med en korrektion i tid av det alltför stora underskottet, medan den (omberäknade) strukturjusteringen 2014 överensstämmer med rådets rekommendationen i förfarandet vid alltför stora underskott, men ligger under den förbättring som krävs under 2015. Under åren efter den planerade korrigeringen av det alltför stora underskottet är de planerade (omberäknade) årliga framstegen mot det medelfristiga budgetmålet lägre än vad som krävs enligt stabilitets- och tillväxtpakten. Programmets mål överensstämmer alltså delvis med stabilitets- och tillväxtpaktens krav. Statsskulden beräknas hålla sig under 60 % av BNP under hela programperioden. De polska myndigheterna förutspår att den kommer att minska drastiskt från 57,1 % av BNP under 2013 till 49,5 % under 2014, främst på grund av den stora engångsöverföringen av pensionsfondstillgångar, och förbli på denna nivå under 2015. Det makroekonomiska scenario som ligger till grund för de finanspolitiska beräkningarna i konvergensprogrammet är rimligt för 2014 och optimistiskt för 2015, med en högre real BNP-tillväxt på 3,8 % än de 3,4 % som kommissionens avdelningar förutspår i sin vårprognos 2014. På grundval av dess bedömning av konvergensprogrammet och kommissionens prognos, enligt förordning (EG) nr 1466/97, anser rådet att Polen visserligen förväntas hålla sig under det totala underskottsmål som rådet rekommenderar för 2014, men att det finns en risk för hållbarheten i den korrigering av det alltför stora underskottet under 2015 och senare för den lämpliga justeringen i riktning mot det medelfristiga budgetmålet.

               (9)

               Om den finanspolitiska konsolideringen ska bli framgångsrik är det viktigt att den backas upp av omfattande strukturreformer. En låg andel av tillväxtfrämjande utgifter (utbildning, forskning och innovation) hämmar tillväxtutsikterna på längre sikt. Hälso- och sjukvårdsutgifter förväntas öka starkt på medellång och lång sikt på grund av en åldrande befolkning. Belastningen på de offentliga finanserna skulle kunna minska och tillgången till hälso- och sjukvården förbättras om man stärker primärvården och remissystemen och utnyttjar möjligheterna till kostnadseffektivitetsvinster i sjukhusvården. Ett ineffektivt skattesystem kvarstår som ett problem, särskilt när det gäller skatteförvaltningens effektivitet och den administrativa belastningen på skattebetalarna. Samtidigt har Polen nyligen offentliggjort en handlingsplan för att förbättra uppfyllelsen av skattskyldigheten och göra skatteförvaltningen mer effektiv under åren 2014–2017. Polen har ett system av nedsatta momssatser, som bidrar till den största momsdifferensen i unionen. Det leder till förlorade inkomster och ökade kostnader för att följa skattereglerna. Energiskatterna är förhållandevis låga. Åtgärder har nyligen vidtagits för att förbättra det polska budgetsystemet. Ramarna skulle dock med fördel kunna kompletteras med ett helt oberoende finanspolitiskt råd, som svarar för förhandskontroller av att budgetregler följs, för bedömningar av makroekonomiska och budgetära prognoser och bedömningar av de offentliga finansernas långsiktiga hållbarhet samt efterhandskontroller av att budgetreglerna följts.

               (10)

               Det senaste året har man sett en minskning av ungdomsarbetslösheten, som bland annat beror på den fortsatta felmatchningen mellan utbildning och arbetsmarknadens behov samt den tilltagande andelen unga som varken arbetar eller studerar. Trots pågående åtgärder för att reformera yrkesutbildningssystemet, finns det ett behov av att ytterligare underlätta tillgången till lärlingsplatser och arbetsbaserat inlärande av god kvalitet, stärka samarbetet mellan skolor och arbetsgivare och nå ut till icke-registrerade ungdomar i överensstämmelse med ungdomsgarantins mål. Anpassningen av färdigheter till arbetsmarknadens behov är också särskilt viktig i samband med livslångt lärande, som fortfarande har ett lågt deltagande, särskilt i fråga om äldre arbetstagare vars färdigheter ofta är föråldrade. Uppdelningen av arbetsmarknaden kvarstår med omfattande användning av visstidsanställningskontrakt samt civilrättsliga kontrakt. Visstidsanställningar är särskilt vanligt hos unga. Visstidsanställningar anses visserligen ofta vara ett sätt för arbetslösa att ta sig in på arbetsmarknaden och senare få en fast anställning, men så verkar inte vara fallet för de flesta arbetstagare i Polen, eftersom andelen som går över från visstidsanställning till tillsvidareanställning är liten, och det tenderar att påverka humankapitalets produktivitet och kvalitet negativt.

               (11)

               Andelen kvinnor på arbetsmarknaden förblir låg. Polen har vidtagit flera åtgärder för att öka kvinnors förvärvsfrekvens, bland annat ökat tillgången till barnomsorg för späd ålder och ökat de offentliga anslagen till förskolorna för att uppmuntra föräldrar att skriva in sina barn i förskoleverksamhet. Tillgången till daghem är dock fortfarande låg, särskilt på landsbygden, och det kvarstår skillnader i tillgången till förskoleverksamhet. De äldre arbetstagarnas deltagande på arbetsmarknaden i Polen förblir lågt. Möjligheterna till förtidspension har minskat avsevärt, men mer behöver göras för att öka de äldre arbetstagarnas anställbarhet och arbetslivets verkliga längd. Att reformera de särskilda pensionssystemen för gruvarbetare och jordbrukare kvarstår som en utmaning. Jordbrukarnas system (KRUS) skapar incitament för småbrukare att bli kvar i jordbruket, vilket leder till dold arbetslöshet på landsbygden och stimulerar den informella ekonomin. Gruvarbetarna har kvar privilegier i fråga om pensionsrättigheter och minsta erforderliga intjäningstid. Bägge systemen hindrar arbetskraftens rörlighet mellan branscher och mellan regioner.

               (12)

               Polen är en av de medlemsstater som har lägst FoU-utgifter, och har bland de sämsta resultaten i de mer allmänna innovationsindikatorerna. Privata FoU-utgifter är särskilt låga. Låga FoU-utgifter hänger samman med liten forsknings- och innovationsverksamhet på de privata företagen och en otillräckligt innovationsvänlig företagsmiljö. Innovationsstödsystemet i Polen har varit riskundvikande, har byggt främst på bidrag och har understött teknikabsorption och tekniköverföring utan att i nämnvärd mån leda till verkligt ny innovation. Befintliga skatteincitament för FoU är inte effektiva för att främja intern FoU i näringslivet, och utnyttjas bara av storföretagen. De polska företagen har främst förlitat sig på teknikabsorption. Detta visade sig leda till produktivitetsvinster och ekonomisk tillväxt, men vad Polen nu behöver är en övergång till en modell som bygger mer på inhemsk innovation. Att öka de polska företagens innovationskapacitet, förbättra kopplingarna mellan forskning och industri samt utveckla särskilda instrument anpassade till hela innovationscykeln kvarstår som en utmaning.

               (13)

               Det finns fortfarande stora potentiella vinster att hämta i ökad energieffektivitet i alla sektorer av den polska ekonomin, och de vinsterna kan understödja grön tillväxt, stärka konkurrenskraften och bidra till att minska Polens energiberoende. Den inhemska energialstringskapaciteten åldras, och kraftnätet är fortfarande överbelastat, men det sker framsteg inom flera projekt för att länka till angränsande medlemsstater. Det allvarligaste problemet på naturgasmarknaden är fortfarande bristen på diversifiering och konkurrens.

               (14)

               Polens transportinfrastruktur och fasta bredbandsinfrastruktur är underutvecklade och förblir ett stort hinder för tillväxten. Särskilt krävs avsevärda investeringar i det nedgångna järnvägsnätet för att öka järnvägens konkurrenskraft och nå en bättre balans mellan väg- och järnvägstransporter. Bara omkring en tredjedel av de omkring 20 000 km järnväg som är i drift är i gott tekniskt skick. Problemen med genomförande i tid av järnvägsprojekt fortsätter. Resurseffektiviteten kan ökas genom bättre avfallshantering.

               (15)

               Verkställighet av kontrakt tar lång tid i Polen, och förfarandet för bygglov är långdraget och betungande. Kostnaderna för att följa skattereglerna är höga, vilket är ett allvarligt problem för den polska företagsmiljön. Polen har gjort avsevärda framsteg med en långtgående reform för att underlätta tillträdet till lagreglerade yrken.

               (16)

               Kommissionen har inom ramen för den europeiska planeringsterminen gjort en omfattande analys av Polens ekonomiska politik. Den har bedömt det nationella reformprogrammet och konvergensprogrammet. Kommissionen har beaktat inte bara programmens relevans för hållbarheten i finanspolitiken och den socioekonomiska politiken i Polen utan också i vilken mån EU:s regler och riktlinjer har iakttagits, mot bakgrund av behovet att stärka den övergripande ekonomiska styrningen i unionen genom att framtida nationella beslut fattas med beaktande av synpunkter på EU-nivå. Kommissionens rekommendationer inom ramen för den europeiska planeringsterminen återspeglas i rekommendationerna 1–6 nedan.

               (17)

               Mot bakgrund av denna bedömning har rådet granskat konvergensprogrammet och dess yttrande (5) återspeglas särskilt i rekommendation 1 nedan.

         HÄRIGENOM REKOMMENDERAS Polen att under perioden 2014–2015 vidta följande åtgärder:

               1.

               Stärka den finanspolitiska strategin för att se till att det alltför stora underskottet korrigeras på ett hållbart sätt senast 2015 genom de strukturjusteringar som anges i rådets rekommendation i förfarandet vid alltför stora underskott. Efter korrigeringen av det alltför stora underskottet och till dess att det medelfristiga budgetmålet har uppnåtts genomföra en årlig strukturell justering i riktning mot det medelfristiga budgetmålet på 0,5 % av BNP som riktmärke. En varaktig korrigering av den statsfinansiella obalansen kräver ett trovärdigt genomförande av långtgående strukturreformer för att öka anpassningskapaciteten och underbygga tillväxt och sysselsättning. För det ändamålet hålla nedskärningar av tillväxtfrämjande investeringar så låga som möjligt, i ökad grad målinrikta socialpolitiken och göra vårdutgifterna mer kostnadseffektiva och effektiva i största allmänhet, bredda skattebasen till exempel genom att åtgärda det omfattande systemet med nedsatta momssatser och förbättrad skatteefterlevnad, särskilt genom effektivare skatteförvaltning. Inrätta ett oberoende finanspolitiskt råd.

               2.

               Stärka satsningarna på att minska ungdomsarbetslösheten, framför allt genom att göra utbildningen mer relevant för arbetsmarknadens behov, genom att öka tillgången till lärlingsplatser och arbetsbaserad inlärning, stärka kontakterna med icke-registrerade ungdomar och öka samarbetet mellan skolor och arbetsgivare i överensstämmelse med ungdomsgarantins mål. Öka de vuxnas deltagande i livslångt lärande för att anpassa tillgången på färdigheter till efterfrågan. Bekämpa segmenteringen av arbetsmarknaden genom att underlätta övergången från visstids- till fast anställning och genom att minska det överdrivna utnyttjandet av civilrättsliga kontrakt.

               3.

               Fortsätta satsningarna på att få ut fler kvinnor på arbetsmarknaden, särskilt genom att göra mer för att öka tillgången till barnomsorg av hög kvalitet och till rimligt pris, förskoleutbildning och stabil finansiering. Inkludera lantbrukarna i det allmänna pensionssystemet genom att först och främst påskynda inrättandet av systemet för bedömning och registrering av lantbrukares inkomster. Gradvis avveckla det särskilda pensionssystemet för gruvarbetare, så att de integreras i det allmänna systemet. Stärka den allmänna pensionsreformen genom att intensifiera åtgärder som främjar anställbarheten för äldre arbetstagare, i syfte att höja pensionsåldern.

               4.

               Effektivisera skatteincitamenten för intern FoU i den privata sektorn som ett led i strävandena att stärka kopplingarna mellan forskning, innovation och näringspolitik, och bättre inrikta befintliga instrument på de olika delarna av innovationscykeln.

               5.

               Förnya och utvidga energiproduktionskapaciteten och öka effektiviteten i hela energikedjan. Påskynda och utvidga utvecklingen av elnätet, inbegripet länkar till angränsande medlemsstater och utveckla gaslänken till Litauen. Se till att projekt för investeringar i järnvägen verkligen genomförs utan ytterligare dröjsmål och förbättra den administrativa kapaciteten i denna sektor. Påskynda ansträngningarna att öka den fasta bredbandstäckningen. Förbättra avfallshanteringen.

               6.

               Vidta ytterligare åtgärder för att förbättra företagsmiljön genom att göra det enklare att kontrollera efterlevnaden av kontrakt. Intensifiera satsningarna på att minska företagens kostnader och tidsutdräkt för att följa skattelagstiftningen. Färdigställa den pågående reformen för att underlätta tillträdet till lagreglerade yrken.

      Utfärdad i Bryssel den 8 juli 2014.

            På rådets vägnar

         P.C. PADOAN

            Ordförande

      (1)  EGT L 209, 2.8.1997, s. 1.

      (2)  Upprätthålls för 2014 genom rådets beslut 2014/322/EU av den 6 maj 2014 om riktlinjer för medlemsstaternas sysselsättningspolitik (EUT L 165, 4.6.2014, s. 49).

      (3)  EUT C 217, 30.7.2013, s. 63.

      (4)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1176/2011 av den 16 november 2011 om förebyggande och korrigering av makroekonomiska obalanser (EUT L 306, 23.11.2011, s. 25).

      (5)  Enligt artikel 9.2 i förordning (EG) nr 1466/97.


title: 2011/644/EU: Rådets rekommendation av den 15 februari 2011 om beviljande av ansvarsfrihet för kommissionen för genomförandet av operationerna inom Europeiska utvecklingsfonden (tionde EUF) för räkenskapsåret 2009

text:
               1.10.2011

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               L 255/12

         RÅDETS REKOMMENDATION
   av den 15 februari 2011
   om beviljande av ansvarsfrihet för kommissionen för genomförandet av operationerna inom Europeiska utvecklingsfonden (tionde EUF) för räkenskapsåret 2009
   (2011/644/EU)
   EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR UTFÄRDAT DENNA REKOMMENDATION
   med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,
   med beaktande av partnerskapsavtalet mellan medlemmarna i gruppen av stater i Afrika, Västindien och Stillahavsområdet å ena sidan, och Europeiska gemenskapen och dess medlemsstater å andra sidan, undertecknat i Cotonou den 23 juni 2000 (1), ändrat genom avtalet som undertecknades i Luxemburg den 25 juni 2005 (2),
   med beaktande av det interna avtalet mellan företrädarna för medlemsstaternas regeringar, församlade i rådet om finansiering av gemenskapens bistånd inom den fleråriga finansieringsramen för perioden 2008–2013 i enlighet med AVS-EG-partnerskapsavtalet och om tilldelning av ekonomiskt stöd till de utomeuropeiska länder och territorier på vilka den fjärde delen av EG-fördraget är tillämplig (3) (nedan kallat det interna avtalet) genom vilken bland annat tionde Europeiska utvecklingsfonden (tionde EUF) inrättas, särskilt artikel 11.8,
   med beaktande av rådets förordning (EG) nr 215/2008 av den 18 februari 2008 med budgetförordning för tionde Europeiska utvecklingsfonden, tillämplig på tionde Europeiska utvecklingsfonden (4), särskilt artiklarna 142–144,
   efter att ha granskat räkenskaperna och balansräkningen för tionde EUF:s operationer till och med den 31 december 2009, samt revisionsrättens årsrapport om den verksamhet som finansieras genom åttonde, nionde, tionde Europeiska utvecklingsfonden (EUF) (5) för budgetåret 2009 samt kommissionens svar, och
   av följande skäl:

               (1)

               Enligt artikel 11.8 i det interna avtalet ska kommissionen av Europaparlamentet på rådets rekommendation beviljas ansvarsfrihet för den ekonomiska förvaltningen av tionde EUF.

               (2)

               Kommissionens genomförande av tionde EUF:s operationer under räkenskapsåret 2009 har på det hela taget varit tillfredsställande,

         HÄRIGENOM REKOMMENDERAS att Europaparlamentet beviljar kommissionen ansvarsfrihet för genomförandet av tionde EUF:s operationer för räkenskapsåret 2009.

      Utfärdad i Bryssel den 15 februari 2011.

            På rådets vägnar

         MATOLCSY Gy.

            Ordförande

      (1)  EGT L 317, 15.12.2000, s. 3.

      (2)  EUT L 287, 28.10.2005, s. 4.

      (3)  EGT L 247, 9.9.2006, s. 32.

      (4)  EUT L 78, 19.3.2008, s. 1.

      (5)  EUT C 303, 9.11.2010, s. 243.


title: Rådets rekommendation av den 12 juli 2016 om Maltas nationella reformprogram 2016, med avgivande av rådets yttrande om Maltas stabilitetsprogram 2016

text:
               18.8.2016

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               C 299/105

         RÅDETS REKOMMENDATION
   av den 12 juli 2016
   om Maltas nationella reformprogram 2016, med avgivande av rådets yttrande om Maltas stabilitetsprogram 2016
   (2016/C 299/25)
   EUROPEISKA UNIONENS RÅD UTFÄRDAR DENNA REKOMMENDATION
   med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 121.2 och 148.4,
   med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken (1), särskilt artikel 5.2,
   med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation,
   med beaktande av Europaparlamentets resolutioner,
   med beaktande av Europeiska rådets slutsatser,
   med beaktande av sysselsättningskommitténs yttrande,
   med beaktande av ekonomiska och finansiella kommitténs yttrande,
   med beaktande av yttrandet från kommittén för socialt skydd,
   med beaktande av yttrandet från kommittén för ekonomisk politik, och
   av följande skäl:

               (1)

               Den 26 november 2015 antog kommissionen den årliga tillväxtöversikten, som inledde 2016 års europeiska planeringstermin för samordning av den ekonomiska politiken. Prioriteringarna i den årliga tillväxtöversikten godkändes av Europeiska rådet den 17–18 mars 2016. Den 26 november antog kommissionen, på grundval av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1176/2011 (2), rapporten om förvarningsmekanismen, i vilken Malta inte angavs som en av de medlemsstater som skulle bli föremål för en fördjupad granskning. Samma dag antog kommissionen också en rekommendation till rådets rekommendation om den ekonomiska politiken för euroområdet. Den rekommendationen godkändes av Europeiska rådet den 18–19 februari 2016 och antogs av rådet den 8 mars 2016 (3). Med tanke på att ekonomierna i den ekonomiska och monetära unionen är tätt sammanvävda bör Malta, i egenskap av ett land som har euron som valuta, se till att dessa rekommendationer genomförs fullständigt och i tid.

               (2)

               Landsrapporten för Malta 2016 offentliggjordes den 26 februari 2016. Den innehöll en bedömning av hur väl Malta hade lyckats med de landsspecifika rekommendationer som antogs av rådet den 14 juli 2015 och med sina nationella Europa 2020-mål.

               (3)

               Den 15 april 2016 lade Malta fram sitt nationella reformprogram 2016 och sitt stabilitetsprogram för samma år. De båda programmen har bedömts samtidigt för att deras inbördes samband ska kunna tas i beaktande.

               (4)

               Relevanta landsspecifika rekommendationer har beaktats i planeringen för 2014–2020 av de europeiska struktur- och investeringsfonderna. Enligt artikel 23 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1303/2013 (4) får kommissionen begära att en medlemsstat ska se över och föreslå ändringar av sin partnerskapsöverenskommelse och av relevanta program när så krävs för att stödja genomförandet av relevanta rekommendationer från rådet. Kommissionen har i riktlinjerna för tillämpning av åtgärder som sammanlänkar effektiva europeiska struktur- och investeringsfonder med sund ekonomisk styrning beskrivit närmare hur den kommer att tillämpa denna bestämmelse.

               (5)

               Malta omfattas för närvarande av stabilitets- och tillväxtpaktens förebyggande del och skuldregeln. Regeringen förutsätter i sitt stabilitetsprogram 2016 att det totala saldot förbättras och når ett överskott på 0,1 % av BNP senast 2019. Det strukturella saldot förbättras gradvis, så att Maltas medelfristiga budgetmål, en strukturellt balanserad budget, nås under 2019. Enligt stabilitetsprogrammet spås den offentliga sektorns skuld som andel av BNP minska till 62,6 % under 2016 och sjunka ytterligare till 55,5 % senast 2019. Det makroekonomiska scenario som ligger till grund för budgetprognoserna är rimligt för 2016 och försiktigt för 2017–2019. De åtgärder som krävs för att nå de planerade underskottsmålen från och med 2017 har dock inte beskrivits tillräckligt. Enligt kommissionens vårprognos 2016 finns det stor risk för allvarliga avvikelser från den rekommenderade justeringen i riktning mot det medelfristiga budgetmålet under 2015 och 2016 sammantaget, främst på grund av bristerna 2015 som behöver åtgärdas under 2016 och med antagandet att politiken inte ändras 2017. Bristerna under 2015 kan delvis förklaras med ökande investeringar främst på grund av ovanligt hög absorption av EU-medel i och med att programperioden 2007–2013 höll på att avslutas. För att minska avvikelserna under tvåårsperioden 2015–2016 inbegriper stabilitetsprogrammet för 2016 ytterligare åtgärder för 2016 som inte hann beaktas i kommissionens vårprognos 2016. Åtgärderna är inriktade på att minska primära utgifter (med 0,16 % av BNP) inom framför allt ersättning till anställda, insatsförbrukning och kapitalöverföringar. Dessutom har skattningarna av vissa intäktsåtgärder för 2016–2019 ändrats i enlighet med mer aktuell information och den faktiska inverkan av åtgärderna för 2015. Sammantaget minskar dessa åtgärder underskottet med 0,2 % av BNP netto. Jämfört med kommissionens prognos innebär dessa åtgärder förbättrade strukturella insatser, och det strukturella saldot skulle kunna uppvisa vissa avvikelser under 2015 och 2016 som medelvärde, medan en risk för allvarliga avvikelser kvarstår 2017. Malta förutspås uppfylla skuldminskningsmålet både under 2016 och 2017. Rådet anser, på grundval av sin bedömning av stabilitetsprogrammet och med beaktande av kommissionens vårprognos 2016, att det finns en risk att Malta inte kommer att uppfylla stabilitets- och tillväxtpaktens bestämmelser. Därför kommer ytterligare åtgärder att krävas för att säkerställa efterlevnaden 2016 och 2017.

               (6)

               De offentliga finansernas långsiktiga hållbarhet fortsätter att vara en utmaning för Malta. Detta beror på de åldersrelaterade kostnaderna, till exempel hälso- och sjukvård, långvarig vård och omsorg och pensioner, som påverkar budgeten. Pensionssystemet står inför två svåra uppgifter: att upprätthålla hållbarheten och att garantera tillräckliga pensioner. Utgifterna för pensioner var med 9,6 % av BNP lägre än EU-genomsnittet 2013, men de väntas stiga till 12,8 % till 2060, vilket är en av de högsta siffrorna i unionen. I mars 2016 beslutade regeringen om en rad åtgärder för att förbättra hållbarheten och garantera tillräckliga pensioner, men någon bedömning av budgetkonsekvenserna har inte gjorts ännu. För att pensionssystemet ska kunna garantera tillräckliga pensioner höjs den avgiftsfinansierade minimipensionen ytterligare under 2016 – målet är att den 2027 ska uppgå till 60 % av medianinkomsten – och utvidgas till att omfatta fler personer. Om reformen kommer att fungera beror på om de äldre arbetstagarna förblir anställbara. Utöver pensionerna väntas de offentliga utgifterna för hälso- och sjukvård samt långvarig vård och omsorg stiga snabbare än EU-genomsnittet, nämligen till 2,1 % och 1,2 % av BNP. Myndigheterna har antagit en nationell strategi för hälso- och sjukvården, och genomför en översyn av hälso- och sjukvårdsutgifterna i syfte att förbättra effektiviteten. Efter detta måste emellertid besparingarna också göras. Den långsiktiga hållbarheten skulle gynnas om eventuella besparingar används för väntade utgiftsökningar.

               (7)

               Avsevärda investeringar har gjorts, men skol- och yrkesutbildningsresultaten når fortfarande inte upp till målet. Detta påverkar kvaliteten på arbetskraftsutbudet och arbetskraftsdeltagandet. Arbetskraftens utbildningsnivå i Malta är fortfarande en av de lägsta i unionen. Malta genomför en bred strategi för livslångt lärande, men deltagandet i programmen för livslångt lärande är fortfarande lågt, särskilt bland lågutbildade. Här handlar det om att nå ut till målgrupperna, bättre tillgång till yrkesutbildning och samarbeten mellan anordnare av yrkesutbildning och arbetsgivare. Under 2015 fattade man beslut om att inrätta ett institut för fortbildning för lärare (Institute for Education). Institutet ska i) erbjuda lärare den kompetens de behöver för sin dagliga verksamhet, ii) fungera som en mötesplats där lärare kan dela med sig av erfarenheter och iii) främja ledarskap i skolan. Institutet har inlett sin verksamhet och väntas bli drivande för att tillgodose lärarnas fortbildningsbehov. Framstegen på området måste följas upp.

               (8)

               Med undantag för några enstaka storskaliga projekt 2014–2015 har investeringsnivån i Malta varit låg, vilket beror på strukturella förändringar och flaskhalsar i ekonomin. Det hänger i huvudsak samman med att mindre kapitalintensiva tjänstesektorer växer, vilket minskar ekonomins investeringsbehov i framtiden. Det finns dock vissa kvarstående problem som påverkar investeringarna i landet, till exempel den otillräckliga innovationskapaciteten, kompetensbrister, ineffektivitet i den offentliga förvaltningen och rättsväsendet, betungande reglering och avsevärda trafikstockningar.

               (9)

               Bristande infrastruktur för transport och logistik är ett av de viktigaste hindren för utländska investeringar. De externa kostnaderna för transport som belastar Maltas ekonomi är betydande. De beror huvudsakligen på att landets transportnät används på ett ineffektivt sätt och att det inte finns några verkliga alternativ till privatbilismen. Dessutom medför det stora antalet privatbilar, föroreningarna och trafikstockningarna stora hållbarhetsproblem för den statliga transportsektorn. Någon övergripande transportstrategi har inte genomförts ännu, trots att en nationell transportstrategi och en översiktsplan är en förutsättning för att få tillgång till de europeiska struktur- och investeringsfonderna (2014–2020), som kommer att användas för att samfinansiera transportinvesteringar.

               (10)

               Regeringen har vidtagit flera åtgärder för att förbättra tillgången till finansiering för små och medelstora företag. Åtgärderna var inriktade på att erbjuda aktie- och riskkapital som visat sig vara en flaskhals de senaste åren. Bland framtida åtgärder återfinns inrättandet av ett centralt kreditregister och en utvecklingsbank. Vidare kommer Maltabörsen att starta en plattform som ska hjälpa små och medelstora företag att få kapital från kapitalmarknaden. Det finns fortfarande svårigheter när det gäller tillgången till andra instrument än bankinstrument, men de små och medelstora företagen i Malta drar fördel av bättre finansieringsförhållanden än i många andra EU-länder.

               (11)

               Kommissionen har inom ramen för den europeiska planeringsterminen gjort en omfattande analys av Maltas ekonomiska politik och offentliggjort den i 2016 års landsrapport. Kommissionen har också bedömt stabilitetsprogrammet och det nationella reformprogrammet samt uppföljningen till de rekommendationer Malta fått tidigare år. Kommissionen har beaktat inte bara programmens relevans för hållbarheten i finanspolitiken och den socioekonomiska politiken i Malta utan även i vilken utsträckning EU:s regler och riktlinjer har iakttagits, mot bakgrund av behovet att stärka EU:s övergripande ekonomiska styrning genom att framtida nationella beslut fattas med beaktande av synpunkter på EU-nivå. Rekommendationerna inom ramen för den europeiska planeringsterminen återspeglas i rekommendationerna 1 och 2 nedan.

               (12)

               Mot bakgrund av denna bedömning har rådet granskat stabilitetsprogrammet, och dess yttrande (5) återspeglas särskilt i rekommendation 1 nedan.

         HÄRIGENOM REKOMMENDERAS Malta att under 2016 och 2017 vidta följande åtgärder:

               1.

               Med tanke på den höga risken för en betydande avvikelse uppnå en årlig finanspolitisk korrigering på 0,6 % av BNP mot det medelfristiga budgetmålet under 2016 och 2017 genom att vidta nödvändiga strukturåtgärder. Intensifiera åtgärderna för att garantera de offentliga finansernas långsiktiga hållbarhet.

               2.

               Vidta åtgärder för att stärka arbetskraftsutbudet, särskilt genom att öka lågutbildades deltagande i åtgärder för livslångt lärande.

      Utfärdad i Bryssel den 12 juli 2016.

            På rådets vägnar

         P. KAŽIMÍR

            Ordförande

      (1)  EGT L 209, 2.8.1997, s. 1.

      (2)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1176/2011 av den 16 november 2011 om förebyggande och korrigering av makroekonomiska obalanser (EUT L 306, 23.11.2011, s. 25).

      (3)  EUT C 96, 11.3.2016, s. 1.

      (4)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1303/2013 av den 17 december 2013 om fastställande av gemensamma bestämmelser för Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden, Sammanhållningsfonden, Europeiska jordbruksfonden för landsbygdsutveckling och Europeiska havs- och fiskerifonden, om fastställande av allmänna bestämmelser för Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden, Sammanhållningsfonden och Europeiska havs- och fiskerifonden samt om upphävande av rådets förordning (EG) nr 1083/2006 (EUT L 347, 20.12.2013, s. 320).

      (5)  Enligt artikel 5.2 i förordning (EG) nr 1466/97.


title: Rekommendation till rådets yttrande enligt artikel 9.3 i rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om Ungerns uppdaterade konvergensprogram för 2006-2010

text:
Viktigt rättsligt meddelande

|

52007SC0139

Rekommendation till Rådets yttrande enligt artikel 9.3 i Rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om Ungerns uppdaterade konvergensprogram för 2006-2010  /* SEK/2007/0139 slutlig */

	[pic] | EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION |Bryssel den 7.2.2007SEK(2007) 139 slutligRekommendation tillRÅDETS YTTRANDEenligt artikel 9.3 i rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om Ungerns uppdaterade konvergensprogram för 2006–2010(framlagt av kommissionen)MOTIVERINGAllmän bakgrundStabilitets- och tillväxtpakten, som trädde i kraft den 1 juli 1998, syftar till att genom sunda offentliga finanser stärka förutsättningarna för prisstabilitet och stark hållbar tillväxt som kan bidra till ökad sysselsättning. Reformen av pakten 2005 genomfördes mot bakgrund av att den hade visat sig användbar för att förankra budgetdisciplin, men syftade till att stärka dess effektivitet och ekonomiska underbyggnad och säkerställa de offentliga finansernas långsiktiga hållbarhet.Medlemsstaterna skall lägga fram stabilitets- eller konvergensprogram och årliga uppdateringar av dessa för rådet och kommissionen, enligt rådets förordning (EG) nr 1466/97 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken[1], som utgör en del av stabilitets- och tillväxtpakten, (medlemsstater som redan har övergått till den gemensamma valutan lägger fram [uppdaterade] stabilitetsprogram och medlemsstater som ännu inte har gjort det lägger fram [uppdaterade] konvergensprogram). Ungerns första konvergensprogram lades fram i maj 2004. I enlighet med förordningen yttrade sig rådet om programmet den 5 juli 2004, på grundval av en rekommendation från kommissionen och efter att ha hört Ekonomiska och finansiella kommittén. Enligt samma förfarande bedöms uppdaterade stabilitets- och konvergensprogram av kommissionen och granskas av den ovannämnda kommittén. De kan även granskas av rådet.Bakgrund till bedömningen av det uppdaterade programmetKommissionen har granskat den senaste uppdateringen av Ungerns konvergensprogram, som lades fram den 1 december 2006, och har antagit en rekommendation till rådets yttrande om detta program (se faktarutan när det gäller de viktigaste punkterna i bedömningen).För att beskriva den bakgrund mot vilken strategin för de offentliga finanserna i det nya konvergensprogrammet bedöms, sammanfattas i denna motivering följande:1.  Den ekonomiska utvecklingen och utvecklingen av de offentliga finanserna under de senaste tio åren.2.  Landets ställning när det gäller paktens korrigeringsaspekt (förfarandet vid alltför stora underskott).3.  Den senaste bedömningen av landets ställning när det gäller paktens preventiva aspekt (en sammanfattning av rådets yttrande om den föregående uppdateringen av konvergensprogrammet).4.  Kommissionens bedömning av det nationella reformprogrammet från oktober 2006.Den senaste ekonomiska utvecklingen och utvecklingen av de offentliga finansernaDe senaste tio åren har den ungerska ekonomins tillväxt varit relativt stark och dess sammansättning mer och mer balanserad sedan 2003. Sysselsättningen och arbetsmarknadsdeltagandet är dock fortfarande bland de lägsta i EU, och de senaste åren har olika obalanser uppkommit på grund av den expansiva finanspolitiska inriktningen. Det mycket höga och ökande underskottet i de offentliga finanserna ledde till en väsentlig ökning av den offentliga skulden. Mot denna bakgrund och med tanke på att de åldersrelaterade utgifterna på lång sikt väntas öka, är riskerna stora för de ungerska offentliga finansernas hållbarhet. Särskilt sedan 2001 har stigande lönekostnader bidragit till att sysselsättningen stagnerat. Dessutom har arbetarna inte haft tillräckliga incitament för att stanna kvar på arbetsmarknaden och olika utbildningar står inte i samklang med de nya produktionstrukturernas krav. Den expansiva finanspolitiken verkar också ha trängt ut privata investeringar. Samtidigt har den bidragit till fortsatt stora underskott i de utrikes affärerna och lett till en betydande ökning av nettoskulden till utlandet. På senare tid har samtidigt hushållens icke kurssäkrade skulder i utländsk valuta ökat, vilket gjort dem mer utsatta för växelkursförändringar.Förfarandet vid alltför stora underskott när det gäller UngernDen 5 juli 2004 beslöt rådet fastställa att Ungern hade ett alltför stort underskott i enlighet med artikel 104.6. I enlighet med artikel 104.7 lämnade rådet samtidigt en rekommendation till Ungern om att det alltför stora underskottet skulle korrigeras senast 2008, i linje med anpassningsplanen i landets konvergensprogram från maj 2004. Den 18 januari 2005 beslöt rådet dock att fastställa, i enlighet med artikel 104.8, att Ungern inte följde rekommendationerna från juli 2004. Landet verkade nämligen inte på långt när kunna nå målen för 2004 och 2005, trots att vissa åtgärder vidtagits för att minska underskottet för 2004 och 2005.Den 8 mars 2005 lämnade rådet ytterligare en rekommendation i enlighet med artikel 104.7. Ungern ingår nämligen ännu inte i euroområdet, varför förfarandets nästa två steg enligt artikel 104.9 och 104.11 inte är tillämpliga. Rådet rekommenderade ”att de ungerska myndigheterna före den 8 juli 2005 gör effektiva insatser avseende ytterligare åtgärder, i möjligaste mån av strukturell art, för att nå målet för 2005 i det uppdaterade konvergensprogrammet”. Vidare borde tidpunkt och genomförande av eventuella skattesänkningar förenas med villkoret att de mål för att minska det offentliga underskottet som anges i uppdateringen av konvergensprogrammet från december 2004 uppnås.Den 8 november 2005 beslöt rådet för andra gången i enlighet med artikel 104.8 att fastställa att Ungern inte uppfyllde de nya rekommendationerna i enlighet med artikel 104.7. Det tog då främst hänsyn till att underskottsmålen för 2005 och 2006 inte på långt när skulle kunna nås och att ett genomförande av skattesänkningar från och med 2006 stred mot rådets rekommendation från mars 2005.Den 10 oktober 2006 antog rådet för tredje gången en rekommendation till Ungern i enlighet med artikel 104.7. I denna förlängdes tidsfristen för korrigeringen av det alltför stora underskottet med ett år till 2009, vilket föreföll lämpligt eftersom det handlade om en så betydande korrigering av det strukturella underskottet som drygt 6 ½ % av BNP på tre år. Rådet rekommenderade Ungern att minska underskottet på ett trovärdigt och hållbart sätt och se till att den offentliga bruttoskuldkvoten fås att följa en stadigt nedåtgående utveckling, i enlighet med den fleråriga strategi för minskning av underskottet som anges i den justerade uppdateringen av konvergensprogrammet från september 2006. Vidare uppmanades Ungern anta och snabbt genomföra de planerade strukturreformerna, så att också en varaktig förbättring av de offentliga finanserna kan säkerställas. Slutligen ombads Ungern förbättra budgetkontrollen genom att förbättra de finanspolitiska bestämmelserna och genom att förstärka den institutionella uppbyggnaden. Senast den 10 april 2007 skall Ungern vidta effektiva åtgärder som svar på dessa rekommendationer. När denna tidsfrist löpt ut, kommer kommissionen att göra en bedömning av de åtgärder som de ungerska myndigheterna vidtagit.Bedömningen i rådets yttrande om det föregående programmetDen 10 oktober 2006 antog rådet sitt yttrande om den justerade uppdatering av Ungerns konvergensprogram som lades fram i september 2006 och omfattade perioden 2005–2009. Denna hade utformats efter rådets bedömning av uppdateringen från december 2005. Rådet ansåg att det för ”den avsedda minskningen av underskottet krävs att de planerade strukturreformerna genomförs rigoröst, att utgiftskontroller verkställs redan från och med de första åren av programmet och att den institutionella ramen för systemet för de offentliga finanserna i Ungern förstärks. På alla dessa områden uppmanar rådet den ungerska regeringen att se till att maximala insatser görs.” Rådets yttrande innehöll inga särskilda politiska uppmaningar, eftersom rådet samtidigt lämnade en rekommendation till Ungern i enlighet med artikel 104.7 (se avsnitt 2.2 ovan).Kommissionens bedömning av det nationella reformprogrammetRapporten om genomförandet av Ungerns nationella reformprogram, som skall tas fram inom ramen för den förnyade Lissabonstrategin för tillväxt och sysselsättning, lades fram den 13 oktober 2006. Ungerns reviderade program innehåller samma nyckelmål som i 2005 års program, kompletterade med en ny prioritering av energi och miljö samt en ny betoning av aktiv arbetsmarknadpolitik. Det innehåller också planer på att på kort sikt åstadkomma hållbara offentliga finanser, vilket på medellång sikt befrämjar tillväxt och sysselsättning.Av kommissionens bedömning av det programmet (antagen i samband med dess årliga lägesrapport i december 2006 [2] ) framgår att Ungern gjort begränsade framsteg i genomförandet av sitt nationella reformprogram från 2005. Efter stora budgetavvikelser tvingades regeringen göra en större översyn av sin finanspolitiska anpassningsplan och har därefter beslutat om och vidtagit finanspolitiska konsolideringsåtgärder. Vissa reformer har genomförts både på sysselsättningsområdet och på det mikroekonomiska området. Det återstår dock betydligt mer att göra på dessa områden och det behövs insatser för att förbättra den mikroekonomiska stabiliteten.Mot bakgrund av de påvisade starka och svaga sidorna rekommenderades Ungern att vidta åtgärder på följande områden: en trovärdig minskning av det statliga underskottet och bruttoskuldkvoten, en reform av den offentliga förvaltningen samt av vård-, pensions- och utbildningssystemen, en aktiv arbetsmarknadpolitik och ökade arbetsincitament, lika tillgång till utbildning av hög kvalitet samt flexibla utbildnings- och undervisningssystem.Faktaruta: De viktigaste punkterna i bedömningen I enlighet med artikel 5.1 (stabilitetsprogram) och artikel 9.1 (konvergensprogram) i rådets förordning (EG) nr 1466/97 tas följande punkter upp i bedömningen: Är de ekonomiska antaganden som programmet bygger på rimliga? Vilket är medlemsstatens medelfristiga mål för de offentliga finanserna? Är anpassningsplanen lämplig för att uppnå detta mål? Är de vidtagna eller föreslagna åtgärderna för att följa denna plan tillräckliga för att nå det medelfristiga målet för de offentliga finanserna över konjunkturcykeln? I bedömningen av anpassningsplanen uppmärksammas om en större anpassning görs i ekonomiskt goda tider och en mer begränsad i ekonomiskt dåliga tider. För de medlemsstater som deltar i eurosamarbetet eller i ERM II uppmärksammas vidare om medlemsstaten som riktvärde eftersträvar en årlig förbättring av det konjunkturrensade saldot, exklusive engångsåtgärder och andra tillfälliga åtgärder, motsvarande 0,5 % av BNP för att uppnå sitt medelfristiga mål för de offentliga finanserna. När anpassningsplanen fastställs (för medlemsstater som ännu inte har uppnått målet), eller vid beslut om en tillfällig avvikelse från målet (för medlemsstater som har uppnått målet), ingår det ett genomförande av större strukturreformer som har direkta kostnadsbesparande effekter på lång sikt (t.ex. genom att öka den potentiella tillväxten) och därigenom påvisbara effekter på de offentliga finansernas långsiktiga hållbarhet (under iakttagande av villkoret att en tillräcklig säkerhetsmarginal för referensvärdet på 3 % av BNP skall behållas och att situationen för de offentliga finanserna förväntas återgå till det medelfristiga målet under programperioden)? Särskild uppmärksamhet ägnas här pensionsreformer som syftar till att införa system med flera pelare, varav en obligatorisk pelare som fullständigt täcks av fondmedel. Är medlemsstatens ekonomiska politik förenlig med de allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken? Rimligheten i programmets makroekonomiska antaganden bedöms med utgångspunkt i kommissionens höstprognos 2006 och i enlighet med den allmänt vedertagna metoden för beräkning av potentiell total produktion och konjunkturrensade saldon. Bedömningen av förenligheten med de allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken bygger på de allmänna riktlinjer för den ekonomiska politiken när det gäller de offentliga finanserna som ingår i de integrerade riktlinjerna för perioden 2005–2008. Bedömningen tar också upp följande: Utvecklingen av skuldkvoten och utsikterna för de offentliga finansernas långsiktiga hållbarhet, vilket man ”vid övervakningen av de offentliga finanserna [bör] ägna tillräcklig uppmärksamhet” enligt rådets rapport av den 20 mars 2005: ”Att förbättra genomförandet av stabilitets- och tillväxtpakten”. I ett meddelande från kommissionen av den 12 oktober 2006 anges metoden för att bedöma den långsiktiga hållbarheten[3]. Graden av integration med de nationella reformprogram som medlemsstaterna överlämnat inom ramen för Lissabonstrategin för tillväxt och sysselsättning. I sin följenot av den 7 juni 2005 till Europeiska rådet om de allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken för perioden 2005–2008 framhöll Ekofinrådet att de nationella reformprogrammen borde vara förenliga med stabilitets- och konvergensprogrammen. Efterlevnaden av uppförandekoden[4], som bl.a. föreskriver en gemensam struktur och uppsättning tabeller för stabilitets- och konvergensprogrammen. |-  Rekommendation tillRÅDETS YTTRANDEenligt artikel 9.3 i rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om Ungerns uppdaterade konvergensprogram för 2006–2010EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR AVGIVIT FÖLJANDE YTTRANDEmed beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken[5], särskilt artikel 9.3,med beaktande av kommissionens rekommendation, ochefter att ha hört Ekonomiska och finansiella kommittén.HÄRIGENOM FRAMFÖRS FÖLJANDE.5.  Den [27 februari 2007] granskade rådet Ungerns uppdaterade konvergensprogram, som omfattar perioden 2006–2010.6.  I programmets makroekonomiska scenario räknar man med en ekonomisk nedgång 2007 och 2008, till följd av de finanspolitiska konsolideringsåtgärderna. Från och med 2009 väntas sedan en återgång ske till tillväxttakten före konsolideringen. Mot bakgrund av tillgängliga uppgifter verkar detta scenario i stort sett rimligt och kanske något försiktigt fram till 2008, men framstår som relativt optimistiskt för resten av programperioden. Enligt programmet beräknas inflationen öka under 2007 och därefter snabbt sjunka. För hela programperioden framstår dock den beräknade inflationsutvecklingen som något optimistisk.7.  Enligt kommissionens höstprognos 2006 beräknas underskottet i de offentliga finanserna uppgå till 10,1 % av BNP under 2006. Det överensstämmer med det reviderade målet i uppdateringen från september 2006[6], och kan jämföras med målet på 6,1 % av BNP i det uppdaterade konvergensprogrammet från december 2005. Överskridandet av det ursprungliga underskottsmålet avsåg nästan enbart utgiftssidan (cirka 5 % av BNP) och handlade främst om driftskostnader för nationella finanspolitiska organ, pensions- och hälso/sjukvårdsutgifter samt lokala myndigheters investeringar. Det avspeglar också att motorvägsinvesteringar förts till de offentliga finanserna (1,1 % av BNP). Sommaren 2006 antogs ett finanspolitiskt åtstramningspaket motsvarande 1 ½ % av BNP. Detta bestod av åtgärder för att öka intäkterna och vissa omedelbara utgiftsneddragningar som avsåg hälso/sjukvård, gasprissubventioner och offentlig förvaltning. Åtgärderna väntas även få stora effekter från och med 2007 (frånsett avskaffandet av budgetens allmänna reserv på 0,3 % av BNP).8.  Huvudmålet i uppdateringen är att korrigera det alltför stora underskottet senast 2009 (genom att minska underskottet från 10,1 % av BNP 2006 till 3,2 % av BNP 2009[7]), för att sedan minska det ytterligare 2010. Detta är i linje med uppdateringen från september 2006 och mot bakgrund av ett i stort sett liknande makroekonomiskt scenario. Förbättringen av det primära saldot är av samma storleksordning. Den planerade korrigeringen är koncentrerad till början av perioden och nästan halva minskningen av underskottet skall ske 2007. Den planerade nominella korrigeringen skall uppnås genom att öka intäktskvoten med knappt 1 procentenhet av BNP och minska utgiftskvoten med 6,5 procentenheter av BNP under programperioden. En inledande ökning av skattebördan med 1,6 procentenheter av BNP 2007 skall successivt ersättas med åtgärder på utgiftssidan. Utöver beslut om att minska utgifterna och frysa budgeten från och med sommaren 2006, har myndigheterna börjat strama upp utgiftskontrollerna och stärka de offentliga finansernas organisatoriska sida. Dessutom innehåller programmet en omfattande plan för strukturreformer för att uppnå underskottsmålen, särskilt under programmets slutår.9.  Enligt beräkningar med den allmänt vedertagna metoden väntas det strukturella saldot förbättras från 9 ¾ % av BNP 2006 till cirka 3 % i slutet av programperioden (dvs. det konjunkturrensade saldot exklusive engångsåtgärder och andra tillfälliga åtgärder). För de offentliga finanserna är programmets mål på medellång sikt ett strukturellt underskott på 0,5 % av BNP, men detta mål skall inte nås under programperioden.Detta är något mer ambitiöst än i den föregående uppdateringen av programmet, som för det strukturella underskottet angav ett målintervall på 0,5–1 % av BNP. Målet på medellång sikt är en adekvat avspegling av skuldkvoten och den genomsnittliga potentiella produktionstillväxten på lång sikt. Eftersom målet är mer långtgående än minimiriktvärdet (ett beräknat strukturellt underskott på cirka 1 ½ % av BNP), bör dess uppfyllande ge en tillräcklig säkerhetsmarginal mot ett alltför stort underskott.10.  Utfallet för de offentliga finanserna kan komma att bli sämre än vad som anges i programmet, särskilt från och med 2008. Med programmets makroekonomiska framtidsutsikter verkar riskerna som omgärdar underskottsplanen i stort sett uppväga varandra till 2008, men en under slutåren lägre BNP-tillväxt än beräknat kan leda till ett högre underskott. Även om 2007 års budget som planerat innehåller kortsiktigt minskade utgifter och temporärt fryst budget, råder det fortarande viss osäkerhet om den faktiska tillämpningen av frysta utgifter (också eftersom liknande kontroller 2004–2006 inte var framgångsrika). Effektiviteten måste testas när det gäller de nya finanspolitiska reglerna och de första stegen mot en flerårig budgetram för att bryta mönstret med regelbundna överskridanden av utgiftstak. Regeringen har beslutat om att stegvis reformera den offentliga förvaltningen och hälso/sjukvårds-, pensions-, prisstöds- och utbildningssystemen. Med dessa åtgärder kan utfallet komma närmare underskottsmålen för 2007 och 2008 än vad som väntas i kommissionens höstprognos 2006. Åtstramningsåtgärderna löper ut i slutet av 2008 och måste följas av återstående reformsteg, som emellertid fortfarande väntar på att specificeras och genomföras. Dessutom visar erfarenheterna att det under programmets slutår finns en risk för att en ny valperiod leder till sämre budgetdisciplin. Skulle slutligen omstruktureringsplanerna för de offentliga transportföretagen inte ge önskat resultat, kan dessa företags ackumulerade förluster tillfälligt öka underskottet.11.  Utifrån denna riskbedömning verkar programmets finanspolitiska inriktning i stort sett vara förenlig med den av rådet rekommenderade korrigeringen av det alltför stora underskottet senast 2009, förutsatt att de finanspolitiska åtgärderna genomförs fullständigt och effektivt. Det handlar då främst om att genomföra konsolideringsåtgärderna i 2007 års budget och det nya programmet, men även om att specificera och i tid anta de aviserade ytterligare strukturreformåtgärderna. År 2010, efter den planerade korrigeringen av det alltför stora underskottet, bör takten mot programmets mål på medellång sikt stärkas. Detta skulle också bli ett första steg mot en tillräcklig säkerhetsmarginal för att hålla underskottet inom referensvärdet på 3 % av BNP vid normala konjunktursvängningar, vilket för närvarande saknas.12.  Den offentliga bruttoskulden beräknas ha nått 67 ½ % av BNP 2006, vilket överstiger fördragets referensvärde på 60 % av BNP. Enligt programmet beräknas skuldkvoten öka till 71 ¼ % av BNP 2008. Efter 2008 väntas den sedan sjunka och återigen hamna på 67 ½ % 2010. Skuldkvoten kommer sannolikt att utveckla sig i en mindre gynnsam riktning än i programmets beräkningar, med tanke på riskerna i samband med de ovannämnda finanspolitiska målen. Mot bakgrund av denna riskbedömning skulle skuldkvoten inte minska tillräckligt snabbt mot referensvärdet förrän vid programperiodens slut.13.  I Ungern har befolkningens åldrande långsiktigt klart större effekter på de offentliga finanserna än EU-genomsnittet, framför allt på grund av den stora ökningen av pensionsutgifternas andel av BNP på lång sikt. Viktiga inledande steg har visserligen tagits. Dock skulle riskerna för de offentliga finansernas långsiktiga hållbarhet minska, om de ytterligare reformåtgärderna i programmet genomfördes för att bromsa den betydande ökningen av åldersrelaterade utgifter. Viktigt är dessutom att det svaga utgångsläget för de offentliga finanserna, som försämrats betydligt jämfört med 2005, utgör en risk för deras hållbarhet, detta redan innan de långsiktiga effekterna av befolkningens åldrande har tagits med i beräkningarna. Dessutom överstiger den nuvarande bruttoskulden fördragets referensvärde. Den planerade ytterligare konsolideringen av de offentliga finanserna skulle bidra till att minska riskerna för dessas hållbarhet. Sammantaget förefaller riskerna för de offentliga finansernas hållbarhet vara stora i Ungern.14.  Konvergensprogrammet innehåller en kvalitativ bedömning av de samlade effekterna av Ungerns reviderade nationella reformprogram från oktober 2006 inom ramen för den finanspolitiska strategin på medellång sikt. Dessutom innehåller konvergensprogrammet vissa uppgifter om de direkta budgetkostnaderna eller budgetbesparingarna av reformprogrammets viktigaste reformer. Emellertid tar konvergensprogrammets beräkningar av de offentliga finanserna inte uttrycklig hänsyn till hur dessa påverkas av reformprogrammets åtgärder. De finanspolitiska åtgärderna i konvergensprogrammet verkar ligga i linje med åtgärderna i det nationella reformprogrammet. I synnerhet står konvergensprogrammets strukturella reformplaner och de nyligen beslutade åtgärderna helt i samklang med reformstrategin i det nationella reformprogrammet, framför allt reformstegen vad gäller offentlig förvaltning, hälso/sjukvård, pensioner, utbildningssystem och diverse bidragssystem.15.  Programmets finanspolitiska strategi överensstämmer i huvudsak med de allmänna riktlinjer för den ekonomiska politiken som ingår i de integrerade riktlinjerna för perioden 2005–2008.16.  När det gäller uppgiftskraven i uppförandekoden för stabilitets- och konvergensprogram, innehåller programmet samtliga obligatoriska uppgifter och de flesta av de frivilliga uppgifterna[8].Sammantaget är slutsatsen att programmet syftar till att minska de senaste årens höga underskott genom korrigeringsansträngningar under början av programperioden. Det är också i huvudsak förenligt med en korrigering av det alltför stora underskottet senast 2009, som är den tidsfrist som rådet angett. Sedan sommaren 2006 har flera åtgärder vidtagits för att öka intäkterna och strama åt utgifterna. De första stegen har också tagits för att reformera offentlig förvaltning, hälso/sjukvård, pensioner och utbildning. Vägen mot att uppnå underskotts- och skuldmålen är dock förenad med risker, särskilt från 2008.Mot bakgrund av denna bedömning, och rekommendationen enligt artikel 104.7 av den 10 oktober 2006, uppmanar rådet Ungern att göra följande:(i) Strikt genomföra 2007 års budget och på lämpligt sätt se till att det alltför stora underskottet korrigeras senast 2009, vid behov även vidta ytterligare åtgärder. Se till att bruttoskuldkvoten stadigt sjunker, företrädesvis före 2009.(ii) Förbättra kontrollen av de offentliga finanserna genom att stärka de finanspolitiska reglerna och stärka finanspolitikens organisatoriska ramar, grundat på de första steg som tagits i budgeten för 2007.(iii) Varaktigt strama åt utgifterna genom att anta och skyndsamt genomföra dels den aviserade rationaliseringen av den offentliga förvaltningen och hälso/sjukvårdssystemen, dels den planerade reformen av utbildningssystemet.(iv) Förbättra de offentliga finansernas långsiktiga hållbarhet genom adekvata framsteg mot målet på medellång sikt och vidta de aviserade ytterligare åtgärderna beträffande pensionsreformen, vilket motiveras av skuldnivån och ökningen av åldersrelaterade utgifter.Jämförelse av nyckeltal i makroekonomiska beräkningar och budgetberäkningar2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 | 2010 |Real BNP (förändring i %) | KP dec. 2006 | 4,2 | 4,0 | 2,2 | 2,6 | 4,2 | 4,3 |KOM nov. 2006 | 4,2 | 4,0 | 2,4 | 2,7 | - | - |KP sept. 2006 | 4,1 | 4,1 | 2,2 | 2,6 | 4,1 | - |KP dec. 2005 | 4,2 | 4,3 | 4,1 | 4,1 | - | - |HIKP-inflation (i %) | KP dec. 2006 | 3,6 | 3,9 | 6,2 | 3,3 | 3,0 | 2,8 |KOM nov. 2006 | 3,5 | 3,9 | 6,8 | 3,9 | - | - |KP sept. 2006 | 3,6 | 3,5 | 6,2 | 3,3 | 3,0 | - |KP dec. 2005 | 3,5 | 2,1 | 3,0 | 2,4 | - | - |Produktionsgap (i % av potentiell BNP) | KP dec. 20061 | 0,5 | 0,9 | -0,4 | -1,2 | -0,5 | 0,4 |KOM nov. 20065 | 0,6 | 1,0 | 0,1 | -0,5 | - | - |KP sept. 20061 | 0,3 | 0,8 | -0,3 | -0,9 | 0,0 | - |KP dec. 20051 | -1,0 | -0,5 | -0,1 | 0,4 | - | - |Saldo i de offentliga finanserna (i % av BNP) | KP dec. 2006 | -7,8 | -10,1 | -6,8 | -4,3 | -3,2 | -2,7 |KOM nov. 2006 | -7,8 | -10,1 | -7,4 | -5,6 | - | - |KP sept. 2006 | -7,5 | -10,1 | -6,8 | -4,3 | -3,2 | - |KP dec. 20056 | -7,4 | -6,1 | -4,7 | -3,4 | - | - |Primärt saldo (i % av BNP) | KP dec. 2006 | -3,7 | -6,2 | -2,4 | 0,0 | 0,9 | 1,1 |KOM nov. 2006 | -3,7 | -6,1 | -2,9 | -1,4 | - | - |KP sept. 2006 | -3,4 | -6,3 | -2,4 | -0,2 | 0,8 | - |KP dec. 20056 | -3,8 | -2,9 | -1,7 | -0,7 | - | - |Konjunkturrensat saldo (i % av BNP) | KP dec. 20061 | -8,0 | -10,5 | -6,6 | -3,8 | -3,0 | -2,9 |KOM nov. 2006 | -8,1 | -10,5 | -7,4 | -5,4 | - | - |KP sept. 20061 | -7,6 | -10,5 | -6,7 | -3,9 | -3,2 | - |KP dec. 2005 | - | - | - | - | - | - |Strukturellt saldo2 (i % av BNP) | KP dec. 20063 | -8,0 | -9,8 | -5,6 | -3,7 | -3,0 | -2,9 |KOM nov. 20064 | -8,5 | -10,3 | -6,5 | -5,1 | - | - |KP sept. 2006 | -7,6 | -9,7 | -5,8 | -3,6 | -3,2 | - |KP dec. 2005 | - | - | - | - | - | - |Offentlig bruttoskuld (i % av BNP) | KP dec. 2006 | 61,7 | 67,5 | 70,1 | 71,3 | 69,3 | 67,5 |KOM nov. 2006 | 61,7 | 67,6 | 70,9 | 72,7 | - | - |KP sept. 2006 | 62,3 | 68,5 | 71,3 | 72,3 | 70,4 | - |KP dec. 20056 | 61,5 | 63,0 | 63,2 | 62,3 | - | - |Anmärkningar: |1Kommissionens beräkningar baseras på uppgifterna i programmet. |2Konjunkturrensat saldo (liksom i föregående rader), exklusive engångsåtgärder och andra tillfälliga åtgärder. |3Engångsåtgärder och andra tillfälliga åtgärder enligt programmet (0,7 % av BNP 2006, 1,0 % av BNP 2007 och 0,1 % av BNP 2008 – alla underskottsökande). |4Engångsåtgärder och andra tillfälliga åtgärder enligt kommissionens höstprognos 2006 (0,4 % av BNP 2005 –underskottssänkande respektive 0,3 % av BNP 2006, 0,9 % av BNP 2007 och 0,3 % 2008 – alla underskottsökande). |5Baserat på en beräknad potentiell tillväxt på 3,7 %, 3,6 %, 3,4 % respektive 3,2 % under perioden 2005–2008. 6För jämförelsens skull har uppgifterna om de offentliga finanserna i konvergensprogrammet från december 2005 justerats så att de även omfattar kostnader i samband med pensionsreformen. |Källor: |Konvergensprogrammet (KP), kommissionens höstprognos 2006 (KOM) och kommissionens beräkningar. |[1] EGT L 209, 2.8.1997, s. 1. Förordningen ändrad genom förordning (EG) nr 1055/2005 (EUT L 174, 7.7.2005, s. 1). De dokument som det hänvisas till i texten finns på följande webbplats:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[2] Meddelande från kommissionen inför Europeiska rådets vårmöte: ”Implementing the renewed Lisbon strategy for growth och jobs – A year of delivery”, 12.12.2006 [KOM(2006) 816].[3] Meddelande från kommissionen till rådet och Europaparlamentet – De offentliga finansernas hållbarhet på lång sikt i EU, 12.10.2006 [KOM(2006) 574]. Europeiska kommissionen, Generaldirektoratet för ekonomi och finans (2006): ”The long-term sustainability of public finances in the European Union”, European Economy nr 4/2006.[4] ”Närmare angivelser för genomförandet av stabilitets- och tillväxtpakten samt riktlinjer för stabilitets- och konvergensprogrammens utformning och innehåll”, som godkändes av Ekofinrådet den 11 oktober 2005.[5] EGT L 209, 2.8.1997, s. 1. Förordningen ändrad genom förordning (EG) nr 1055/2005 (EUT L 174, 7.7.2005, s. 1). De dokument som denna text hänvisar till finns på följande webbplats:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[6] I sitt yttrande om uppdateringen av konvergensprogrammet från december 2005 ansåg rådet att det inte angavs några konkreta åtgärder för genomförandet av de planerade utgiftsminskningarna på 7,5 % av BNP. Det uppmanade därför Ungern att senast den 1 september 2006 lägga fram en justerad uppdatering av konvergensprogrammet med konkreta och strukturella åtgärder som var fullt förenliga med landets anpassningsplan på medellång sikt. I enlighet därmed lade Ungern den 1 september 2006 fram sitt justerade program för rådet och kommissionen.[7] Underskottsmålet på 3,2 % av BNP 2009 skulle fortfarande överskrida fördragets referensvärde på 3 % av BNP. I programmet antas rådet och kommissionen ta hänsyn till pensionsreformens årliga budgetbelastning på 20 % (som det året beräknas uppgå till 0,3 % av BNP), när de fattar beslut om att avbryta förfarandet vid alltför stora underskott mot Ungern (i enlighet med artikel 2.7 i rådets förordning (EG) nr 1467/97, gällande lydelse, där det föreskrivs att om det offentliga underskottet ”har minskat avsevärt och utan avbrott och har nått en nivå som ligger nära referensvärdet ", skall rådet och kommissionen ta hänsyn till nettokostnaden för en pensionsreform med en fullt ut finansierad pelare, med linjär gradvis minskning under en övergångsperiod på fem år och även beakta uppförandekodens genomföranderegler).[8] I synnerhet saknas uppgifter om offentliga utgifter per verksamhetsområde och om antal arbetade timmar, offentliga ekonomiska tillgångar och skulder. Vidare saknas vissa uppgifter om de offentliga finansernas långsiktiga hållbarhet .


				|

		52012PC0146

			Rekommendation till RÅDETS BESLUT om utnämnande av europeisk kulturhuvudstad för år 2016 i Spanien och Polen /* COM/2012/0146 final */

			   	MOTIVERING
I Europaparlamentets och rådets beslut
nr 1622/2006/EG av den 24 oktober 2006 om inrättande av en
gemenskapsåtgärd för evenemanget Europeisk kulturhuvudstad för åren 2007 till
2019[1]
fastställs förfarandet för att utse de europeiska kulturhuvudstäderna. Enligt
artikel 2 i det beslutet ska från och med 2009 två städer i två
medlemsstater utses till europeiska kulturhuvudstäder i den kronologiska
ordning som anges i bilagan till beslutet. Spanien och Polen ska vara
värdländer för evenemanget Europeisk kulturhuvudstad 2016.
De europeiska kulturhuvudstäderna för år 2016
och framåt ska utse enligt följande förfarande:
En inbjudan att lämna in ansökningar ska
offentliggöras av var och en av de berörda medlemsstaterna senast sex år före
evenemangets början. En jury bestående av 13 oberoende experter från
kultursektorn kallas till ett inledande urvalsmöte senast fem år före
evenemanget. Juryn bedömer de mottagna ansökningarna på grundval av kriterierna
i artikel 4 i beslut nr 1622/2006/EG och upprättar en förteckning
över städer vars kandidatur ska bedömas mer ingående när de har utarbetat en
fullständig ansökan.
Nio månader efter det preliminära
urvalsmötet ska de berörda medlemsstaterna sammankalla juryn för det slutliga
urvalet. Efter en omfattande bedömning av de städer som valts ut i första
omgången på grundval av de fastställda kriterierna rekommenderar juryn en stad
i varje berörd medlemsstat.
På grundval av dessa rekommendationer ska båda
medlemsstaterna nominera en stad vardera till europeisk kulturhuvudstad samt
underrätta Europaparlamentet, rådet, kommissionen och Regionkommittén om detta
senast fyra år före evenemangets början.
Europaparlamentet får, senast tre månader
efter det att det tagit emot nomineringarna, överlämna ett yttrande till kommissionen.

På grundval av en rekommendation som
kommissionen utfärdar utser rådet officiellt städerna i fråga till europeiska
kulturhuvudstäder för det år de har nominerats.
Efter de två urvalsrundor som beskrivs ovan
rekommenderade juryn i sina rapporter från juni 2011 att Donostia-San Sebastián
(Spanien) och Wrocław (Polen) ska utses till europeiska kulturhuvudstäder
för år 2016. De två medlemsstaterna meddelade dessa nomineringar till
Europaparlamentet, rådet, kommissionen och Regionkommittén under hösten 2011.
Europaparlamentet lämnade ett positivt
yttrande till kommissionen i slutet av december 2011.
I enlighet med artikel 9.3 i
beslut nr 1622/2006/EG lägger därför kommissionen fram den bifogade
rekommendationen till rådet om att officiellt utse Donostia-San Sebastián och
Wrocław till europeiska kulturhuvudstäder för år 2016.
Rekommendation till
RÅDETS BESLUT
om utnämnande av europeisk kulturhuvudstad
för år 2016 i Spanien och Polen
EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT
DETTA BESLUT
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens
funktionssätt,
med beaktande av Europaparlamentets och rådets
beslut nr 1622/2006/EG av den 24 oktober 2006 om inrättande en
gemenskapsåtgärd för evenemanget Europeisk kulturhuvudstad för åren 2007 till
2019[2], särskilt
artikel 9.3,
med beaktande av
kommissionens rekommendation av den ----------------- 2012.
med beaktande av
urvalsjuryns rapport från juni 2011 avseende urvalsförfarandet för europeisk
kulturhuvudstad i Spanien och Polen, och
av följande skäl:

Kriterierna i
artikel 4 i beslut nr 1622/2006/EG är helt uppfyllda.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
Donostia-San Sebastián och Wrocław utses
till Europeisk kulturhuvudstad 2016 i Spanien respektive Polen.
Artikel 2
Detta beslut
träder i kraft dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska
unionens officiella tidning.
Utfärdat i Bryssel den
                                                                       På
rådets vägnar
                                                                       Ordförande
[1]               EUT L 304,
3.11.2006, s. 1.
[2]               EUT L 304,
3.11.2006, s. 1.


				|

		52012DC0322

			Rekommendation till RÅDETS REKOMMENDATION om Nederländernas nationella reformprogram för 2012 och rådets yttrande om Nederländernas stabilitetsprogram för 2012–2015 /* COM/2012/0322 final */

			   	Rekommendation till
RÅDETS REKOMMENDATION
om Nederländernas nationella reformprogram
för 2012
och rådets yttrande om Nederländernas stabilitetsprogram för 2012–2015
EUROPEISKA UNIONENS RÅD UTFÄRDAR
DENNA REKOMMENDATION
med beaktande av fördraget om Europeiska
unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 121.2 och 148.4,
med beaktande av rådets förordning (EG)
nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de
offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken[1], särskilt artikel 5.2,
med beaktande av Europeiska kommissionens
rekommendation[2],
med beaktande av Europaparlamentets yttrande[3],
med beaktande av Europeiska rådets slutsatser,
med beaktande av sysselsättningskommitténs
yttrande,
efter att ha hört ekonomiska och finansiella
kommittén, och
av följande skäl:
(1)       Den 26 mars 2010 antog
Europeiska rådet Europeiska kommissionens förslag till en ny strategi för
sysselsättning och tillväxt – Europa 2020. Strategin bygger på en utökad
samordning av den ekonomiska politiken med inriktning på ett antal
nyckelområden där åtgärder måste vidtas för att stärka förutsättningarna för
hållbar tillväxt och god konkurrenskraft i Europa.
(2)       Rådet antog den 13 juli 2010
en rekommendation om de allmänna riktlinjerna för medlemsstaternas och unionens
ekonomiska politik (2010–2014) och den 21 oktober 2010 ett beslut om riktlinjer
för medlemsstaternas sysselsättningspolitik[4],
vilka tillsammans utgör de så kallade integrerade riktlinjerna. Medlemsstaterna
uppmanades att beakta de integrerade riktlinjerna i sin nationella ekonomiska
politik och sysselsättningspolitik.
(3)       Den 12 juli 2011 antog rådet
en rekommendation om Nederländernas nationella reformprogram för 2011 och avgav
sitt yttrande om Nederländernas uppdaterade stabilitetsprogram för 2011-2014.
(4)       Kommissionen antog den 23
november 2011 den andra årliga tillväxtöversikten, vilket inledde den andra
europeiska planeringsterminen med integrerad politisk förhandssamordning
förankrad i Europa 2020-strategin. Den 14 februari 2012 antog kommissionen, på
grundval av förordningen (EU) 1176/2011, rapporten om varningsmekanismen[5], i vilken den inte
identifierade Nederländerna som en av de medlemsstater för vilka en fördjupad
översyn skulle utföras.
(5)       Den 2 mars 2012 godkände Europeiska
rådet prioriteringarna för att garantera den finansiella stabiliteten,
budgetkonsolidering och åtgärder för att främja tillväxt. Rådet betonade också
behovet att genomföra en differentierad, tillväxtfrämjande finanspolitisk
konsolidering för att återställa normala lånevillkor i ekonomin, främja
tillväxt och konkurrenskraft, ta itu med arbetslösheten och krisens sociala
följder, och modernisera den offentliga förvaltningen.
(6)       Den 2 mars 2012 uppmanade
Europeiska rådet också de medlemsstater som deltar i Euro pluspakten att lägga
fram sina åtaganden i tid för att de ska kunna tas med i deras stabilitets- och
konvergensprogram och nationella reformprogram.
(7)       Den 27 april 2012 lade
Nederländerna fram sitt stabilitetsprogram för perioden 2012–2015, och sitt
nationella reformprogram för 2011. I syfte att beakta inbördes samband mellan
de båda programmen har de bedömts samtidigt.
(8)       Baserat på en bedömning av
2012 års stabilitetsprogram enligt rådets förordning (EG) nr 1466/97 anser
rådet att det makroekonomiska scenario som ligger till grund för programmets
beräkningar av de offentliga finanserna framstår som optimistiskt. För 2013
förutses det i stabilitetsprogrammet en ekonomisk tillväxt på 1¼ % utan
att ta hänsyn till de negativa effekterna av ytterligare konsolideringsåtgärder
för tillväxt, samtidigt som kommissionen förutser en lägre tillväxt på
0,7 %. Det syfte som anges i programmet är att följa rådets
rekommendationer om korrigering av det alltför stora underskottet och att
försöka att förbättra de offentliga finanserna ytterligare för att uppnå det
medelfristiga budgetmålet genom att sträva efter en strukturell anpassning på
minst 0,5 % per år. Programmet syftar till ett nominellt underskott i den
offentliga sektorns finanser på 3 % av BNP år 2013 och bekräftar det
tidigare medelfristiga budgetmålet med ett strukturellt underskott på
0,5 % av BNP, som korrekt återspeglar kraven i stabilitets- och
tillväxtpakten. Den genomsnittliga årliga finanspolitiska ansträngningen på
0,75 % av BNP under perioden 2011-2013, utgående från det (omräknade)
strukturella budgetsaldot[6],
är förenligt med den strukturella anpassning på ¾ % av BNP som
rekommenderas av rådet. Eftersom programmet inte omfattar några budgetmål efter
2013 går det inte att bedöma hållbarheten hos budgetkorrigeringen 2013 och
framstegen på väg mot de medelfristiga budgetmålen under de senare åren
(inbegripet överensstämmelse med stabilitets- och tillväxtpaktens riktmärke för
utgifter). Beräkningarna av de offentliga finanserna under programperioden
omfattas av genomföranderisker. Dessa är inte uteslutande begränsade till de
nyanmälda konsolideringsåtgärderna, utan har också att göra med genomförandet
av vissa åtgärder som överenskommits tidigare av den avgående regeringen.
Dessutom är de ytterligare åtgärder som regeringen föreslog i april 2012 och
deras budgetkonsekvenser inte tillräckligt specificerade och kvantifierade.
Budgetanpassningarna har hittills främst tagit formen av utgiftsnedskärningar,
som också kan påverka tillväxtfrämjande utgifter. Enligt 2012 års
stabilitetsprogram förväntas förhållandet mellan skuld och BNP att fortsätta
att öka ganska starkt under 2012, till 70,2 % av BNP, och att fortsätta
att öka en aning till 70,7 % av BNP 2013, med beaktande av effekterna av
de ytterligare konsolideringsåtgärderna. Skuldkvoten förväntas således ligga
kvar en bra bit över referensvärdet 60 %. För 2014 och 2015 specificeras
inga skuldmål i programmet, och därför går det inte att bedöma huruvida
skuldminskningsriktmärket i stabilitets- och tillväxtpakten kommer att
respekteras efter 2013.
(9)       Arbetsmarknadens parter och
den nederländska regeringen nådde en övergripande överenskommelse om
pensionsreformen i september 2011 och regeringen lade fram planer på att öka
den lagstadgade pensionsåldern till 66 år 2019 och 67 år 2024. Därefter ska den
lagstadgade pensionsåldern kopplas till den förväntade livslängden.
Arbetsmarknadsåtgärder skulle stödja en motsvarande ökning av den faktiska
pensionsåldern. I enlighet med regeringsöverenskommelsen syftar
pensionsreformen till att säkra en lämplig och hållbar kostnads- och
riskfördelning inom och mellan generationerna i den andra pelaren. När det
gäller långtidsvård har den nederländska regeringen lagt fram en plan för en
reform. Det kommer att krävas ytterligare konkreta åtgärder för att bidra till
att minska den ekonomiska bördan till följd av det åldrande samhället i
Nederländerna.
(10)     De avskräckande skattemässiga
faktorerna för den person som inte tjänar huvudinkomsten i hushållet har
minskats, men ännu inte tillräckligt. Genom att avlägsna de återstående hindren
skulle man ytterligare bidra till att öka tillgången på arbetskraft och göra
tilldelningen av humankapital effektivare. Integrationen av sårbara grupper på
arbetsmarknaden skulle förbättras.
(11)     När det gäller
företagspolitiken har de viktigaste sektorsstrategierna godkänts och
”innovationskontrakt” slutits för olika sektorer mellan den statliga
förvaltningen och företrädare näringslivet. Stödet till privat forskning ökat
genom införandet av skatteavdragssystemet RDA+ som en del av incitamenten för
att ytterligare främja innovation, privat FoU och närmare kopplingar mellan
forskning och näringsliv. Fokuseringen på de viktigaste sektorerna bör
emellertid inte ske på bekostnad av grundforskning eller utesluta innovativa
företag som inte tillhör någon av dessa ”viktigaste sektorer”.
(12)     Under de senaste fyra
årtiondena har strukturella snedvridningar byggts upp på den nederländska på
bostadsmarknaden. På fastighetsmarknaden har grundläggande begränsningar av
utbudet och skattemässiga incitament för husägande (i synnerhet avdrag för
bolåneränta som gynnar hushåll med högre inkomster) lett till en ineffektiv
fördelning av kapital. På hyresmarknaden med dess mycket stora segment för
sociala bostäder har socialpolitik och tak för hyresnivåer och hyresökningar
lett till ett mycket oelastiskt utbud av hyresbostäder. Ändring av den
förmånliga skattebehandlingen för husägare skulle bidra till att minska de
strukturella snedvridningarna på den nederländska bostadsmarknaden.
(13)     Nederländerna har gjort flera
åtaganden inom Euro plus-pakten. Dessa åtaganden, och genomförandet av de
åtaganden som gjordes 2011, avser främjandet av sysselsättning, ökad
konkurrenskraft, förstärkt finansiell stabilitet och ökad hållbarhet för de
offentliga finanserna. Kommissionen har granskat genomförandet av Euro
plus-paktsåtagandena. Resultaten av denna granskning har beaktats i
rekommendationerna.
(14)     Inom ramen för den europeiska
planeringsterminen har kommissionen genomfört en omfattande analys av
Nederländernas ekonomiska politik. Den har bedömt stabilitetsprogrammet och det
nationella reformprogrammet. Den har beaktat inte bara programmens relevans för
en hållbar finanspolitik och socioekonomisk politik i Nederländerna utan även i
vilken utsträckning som EU:s regler och riktlinjer har iakttagits, mot bakgrund
av behovet av att stärka den övergripande ekonomiska styrningen i EU genom att
framtida nationella beslut fattas med beaktande av synpunkter på EU-nivå.
Kommissionens rekommendationer inom ramen för den Europeiska planeringsterminen
återspeglas i rekommendationer 1 till 5 nedan.
(15)     I ljuset av denna bedömning
har rådet granskat Nederländernas stabilitetsprogram, och dess ståndpunkt[7] avspeglas bland annat i punkt 1
i dess rekommendation 1 nedan
HÄRIGENOM REKOMMENDERAS Nederländerna
att vidta följande åtgärder under perioden 2012-2013:
1.           Garantera framsteg på vägen
mot en snabb och hållbar korrigering av det alltför stora underskottet. I detta
syfte, till fullo genomföra budgetstrategin för 2012 som planerat. Specificera
de åtgärder som krävs för genomförandet av 2013 års budget i syfte att
garantera de strukturella anpassningsåtgärder som anges i rådets
rekommendationer inom ramen för förfarandet för alltför stora underskott.
Därefter garantera en lämplig strukturell anpassning för att göra tillräckliga
framsteg i uppnåendet av det medelfristiga budgetmålet, inbegripet uppnåendet
av riktmärket för utgifter, och tillräckliga framsteg i efterlevnaden av
skuldminskningsriktmärket samtidigt som man skyddar utgifterna inom områden som
direkt påverkar tillväxten, som forskning och innovation, utbildning och
fortbildning. I detta syfte bör man, så snart en ny regering bildats, lägga
fram en uppdaterad version av 2012 års stabilitetsprogram med välgrundade mål
och åtgärder för perioden efter 2013.
2.           Vidta åtgärder för att öka
den lagstadgade pensionsåldern, bland annat koppla den till den förväntade
livslängden, och underbygga dessa åtgärder med arbetsmarknadsåtgärder samtidigt
som man förbättrar de offentliga finansernas långsiktiga hållbarhet. Anpassa
den andra pensionspelaren för att spegla höjningen av den lagstadgade
pensionsåldern, samtidigt som man bibehåller en lämplig kostnads- och
riskfördelning inom och mellan generationerna. Genomföra den planerade reformen
av långvården och komplettera den med ytterligare åtgärder, med tanke på den
åldrande befolkningen.
3.           Öka deltagandet på
arbetsmarknaden, särskilt för äldre, kvinnor, funktionshindrade och invandrare,
bland annat genom ytterligare minskning av de skattemässiga hindren för den
person som inte tjänar huvudinkomsten i hushållet att arbeta, genom främjande
av omställningar på arbetsmarknaden och genom att åtgärda oflexibla
förhållanden.
4.           Främja innovation, privata
FoU- investeringar och närmare förbindelser mellan forskning och näringsliv,
samt industriell förnyelse genom att tillhandahålla lämpliga incitament inom
ramen för företagspolitiken, samtidigt som man garanterar tillgänglighet utöver
den strikta definitionen av viktigaste sektorer och bevarar grundforskningen.
5.           Gradvis reformera
bostadsmarknaden, bland annat genom i) att ändra den förmånliga
skattebehandlingen av ägande av egna hem, bl.a. genom att avveckla avdrag för
bolåneränta och/eller genom systemet för imputerade hyror, ii) att möjliggöra
en mer marknadsorienterad prissättningsmekanism på hyresmarknaden och iii) för
sociala bostäder, anpassa hyrorna till hushållets inkomster.
Utfärdad i Bryssel den
                                                                       På
rådets vägnar
                                                                       Ordförande
[1]               EGT L 209, 2.8.1997, s. 1.
[2]               KOM(2012) 322 slutlig.
[3]               P7_TA(2012)0048 och P7_TA(2012)0047.
[4]               Rådets beslut 2012/238/EU av den 26 april 2012.
[5]               COM(2012) 68 final.
[6]               Cykliskt anpassad nettobalans av engångs- och
tillfälliga åtgärder, omberäknade av kommissionens avdelningar utgående från de
uppgifter som programmet tillhandhåller och med hjälp av den gemensamt
överenskomna metoden.
[7]               Enligt artikel 5.2 i rådets förordning (EG) nr 1466/97.