title: Rekommendation rådets yttrande enligt artikel 5.3 i rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om Luxemburgs uppdaterade stabilitetsprogram, 2005-2008

text:
Viktigt rättsligt meddelande

|

52006SC0111

Rekommendation Rådets yttrande enligt artikel 5.3 i Rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om Luxemburgs uppdaterade stabilitetsprogram, 2005-2008  /* SEK/2006/0111 slutlig */

	[pic] | EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION |Bryssel den 1.2.2006SEK(2006) 111 slutligRekommendationRÅDETS YTTRANDEenligt artikel 5.3 i rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om Luxemburgs uppdaterade stabilitetsprogram, 2005-2008(framlagt av kommissionen)MOTIVERINGBakgrundStabilitets- och tillväxtpakten som trädde i kraft den 1 juli 1998 syftar till att genom sunda offentliga finanser stärka förutsättningarna för prisstabilitet och stark hållbar tillväxt som kan bidra till ökad sysselsättning. Pakten ändrades första gången 2005. Reformen genomfördes mot bakgrund av att pakten har visat sig användbar för att förankra budgetdisciplin, samtidigt som dess effektivitet och ekonomiska underbyggnad behövde stärkas och de offentliga finansernas långsiktiga hållbarhet säkerställas.Enligt rådets förordning (EG) nr 1466/97 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken[1], som utgör en del av pakten, skall medlemsstaterna lägga fram stabilitets- och konvergensprogram och årliga uppdateringar av dessa för rådet (medlemsstater som redan infört den gemensamma valutan skall lägga fram [uppdaterade] stabilitetsprogram och medlemsstater som ännu inte infört den gemensamma valutan skall lägga fram [uppdaterade] konvergensprogram). Luxemburgs första stabilitetsprogram lades fram den 16 februari 1999. I enlighet med förordningen avgav rådet den 15 mars 1999 sitt yttrande på grundval av en rekommendation från kommissionen och efter samråd med Ekonomiska och finansiella kommittén. I enlighet med samma förfarande bedöms uppdaterade stabilitets- och konvergensprogram av kommissionen och granskas av den ovannämnda kommittén. De kan även granskas av rådet.I dessa program skall medlemsstaterna ange sina mål för de offentliga finanserna på medellång sikt och beskriva genom vilka politiska åtgärder dessa mål skall uppnås samt de ekonomiska antaganden som planen bygger på. Sedan reformen av stabilitets- och tillväxtpakten skall målen på medellång sikt differentieras mellan enskilda medlemsstater mot bakgrund av de stora ekonomiska och finanspolitiska skillnaderna i EU, även med avseende på de finanspolitiska riskerna för de offentliga finansernas hållbarhet. Andra inslag i reformen är bland annat att en mer symmetrisk strategi för finanspolitiken över konjunkturcykeln bör eftersträvas, genom att striktare budgetdisciplin tillämpas under goda tider, samtidigt som ”omfattande strukturreformer” med en kontrollerbar effekt på de offentliga finansernas långsiktiga hållbarhet bör beaktas vid en tillfällig avvikelse från målen på medellång sikt eller anpassningsbanan mot dem.Kommissionen har granskat det uppdaterade stabilitetsprogram som Luxemburg nyligen lagt fram, med beaktande av kommissionens höstprognos 2005 samt med hänsyn till uppförandekoden[2], den allmänt vedertagna metoden för uppskattning av potentiell total produktion och konjunkturrensade saldon och de allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken för perioden 2005–2008, och har på grundval av nedanstående analys överlämnat en rekommendation till rådets yttrande om programmet.Bedömning(1) Den 28 november 2005 inkom Luxemburg till kommissionen med sitt sjunde uppdaterade stabilitetsprogram. Det omfattar perioden 2005-2008. Programmet följer i stora drag den modell för stabilitets- och konvergensprogrammen vad gäller struktur och uppgiftskrav som fastställs i den nya uppförandekoden[3].(2) Den ekonomiska utvecklingen har varit anmärkningsvärt gynnsam under de senaste 20 åren, med en årlig ökning av BNP i reala termer på i genomsnitt 5½ % och av den inhemska sysselsättningen med i genomsnitt 3¼ %. Tillväxten dämpades kraftigt under 2001 men efter en snabb återhämtning noterades en tillväxttakt på 4,4 % 2004. Den offentliga sektorns finansiella ställning i Luxemburg har traditionellt sett varit mycket solid med återkommande överskott sedan början av 1990-talet och en mycket låg offentlig skuld. På grund av de mycket kraftigt ökade utgifterna har dessa överskott snabbt minskat sedan början av det innevarande decenniet övergått i ett underskott sedan 2004.(3) Enligt programmets makroekonomiska scenario bör BNP i reala termer öka från uppskattade 4,0 % 2005 till 4,4 % 2006 och till 4,9 % både 2007 och 2008. Detta tillväxtscenario förefaller rimligt, även om det ligger något över kommissionens beräkningar i 2005 års höstprognoser och de implicita uppskattningarna av tillväxtpotentialen i nämnda höstprognoser vad gäller periodens sista år. De beräkningar över inflationsutvecklingen som läggs fram i programmet förefaller rimliga. De är betydligt lägre än inflationsberäkningarna i 2005 års höstprognoser från kommissionen men bygger på andra antaganden, särskilt ett lägre oljepris. Oljeprodukter väger ovanligt tungt i Luxemburgs harmoniserade konsumentprisindex till följd stora inköp av motorbränsle av personer som inte är bosatta i landet.(4) I sitt uttalande av den 18 januari uttalade rådet sitt stöd för den budgetstrategi som presenterades i den tidigare uppdateringen av stabilitetsprogrammet och som omfattade perioden 2004-2007. Vad gäller budgetgenomförandet 2005 uppskattas nu i höstprognosen från kommissionens avdelningar underskottet i den offentliga sektorns finanser till -2,3 % av BNP, jämfört med målet -0,1 % av BNP i den föregående uppdateringen av stabilitetsprogrammet. De offentliga inkomsterna, som i den tidigare uppdateringen beräknades öka med 1,2 procentenheter av BNP steg i verkligheten bara med 0,2 procentenheter av BNP, delvis tack vare stora och oväntade återbetalningar av mervädersskatt, samtidigt som de offentliga utgifterna ökade med 1,4 procentenheter av BNP (varav 0,8 procentenheter avsåg offentliga investeringar) i stället för 0,8 procentenheter som planerat.(5) Programmet syftar till att minska underskottet i den offentliga sektorns finanser från -2,3 % av BNP 2005 till -0,2 % av BNP 2008 och på så sätt uppnå målet på medellång sikt på -0,8 % av BNP det året. Utvecklingen över tiden och nivån på primärsaldot är ungefär desamma som för det totala saldot, med en förbättring från ett primärt underskott på -2,1 % av BNP 2005 till en budget i balans vid slutet av perioden.Budgetstrategin har justerats sedan det föregående programmet lades fram, vilket grundades på mindre optimistiska men likväl starka makroekonomiska antaganden där underskottet i de offentliga finanserna beräknades minska från -1,4 % av BNP 2004 till -0,1 % 2005 och därefter i stort sätt ligga kvar på samma nivå under 2006 och 2007. Även om BNP-tillväxten 2005 till och med var något starkare än förväntat, ökade underskottet från en reviderad nivå på -1,2 % av BNP 2004 till -2,3 % 2005 i stället för att förbättras. Budgetstrategin har därför anpassats i det aktuella programmet för att komma tillrätta med denna oväntat försämrade situation. Den budgetjustering som planeras i programmet är utgiftsbaserad genom att de totala offentliga utgifterna beräknas minska med 2,5 procentenheter av BNP under perioden medan inkomstkvoten bör öka med 0,4 procentenheter av BNP. Minskningen av utgiftskvoten beräknas främst avse löpande utgifter, särskilt offentlig konsumtion och sociala transfereringar. Tyngdpunkten i anpassningsansträngningarna beräknas infalla mot slutet av programperioden eftersom takten i minskningen av både de nominella och konjunkturrensade underskotten beräknas öka betydligt 2007.(6) Det konjunkturrensade saldot (såsom det beräknas av kommissionen med användning av den allmänt vedertagna metoden och på grundval av den information som ges i programmet) beräknas förbättras från ett underskott på 1½ % av BNP 2005 till en ställning med i stort sett balans i de offentliga finanserna 2008. Utan hänsyn till engångsåtgärder eller övriga tillfälliga åtgärder följer det strukturella saldot samma trend. Förbättringen i budgetställningen äger rum i en situation med ett negativt men minskande utbudsgap (från -1¾ % av BNP 2005 till -0,5 % 2008) mot bakgrund av den mycket höga potentiella produktionstillväxt som beräknas för Luxemburg. Programmets mål på medellång sikt uttrycks som ett strukturellt underskott på -0,8 % av BNP, motsvarande det uppskattade minimiriktvärde som syftar till att skapa en tillräcklig säkerhetsmarginal så att det fastställda gränsvärdet för underskottet i den offentliga sektorns finanser inte riskerar att överskridas. Genom att det målet uppnås bör således behovet av en tillräcklig säkerhetsmarginal vara tillgodosett. Det kan dessutom betraktas som lämpligt inom ramen för den nuvarande bedömningen, eftersom det ligger inom det intervall som angetts i stabilitets- och tillväxtpakten och i uppförandekoden för euroområdet och medlemsstater som deltar i ERM II och väl avspeglar skuldkvoten och den genomsnittliga potentiella långsiktiga produktionstillväxten.(7) Programmets budgetmål är emellertid förenade med vissa risker för att utfallet kan bli sämre än beräknat. För det första kan de makroekonomiska beräkningar som redovisas i programmet möjligen vara något optimistiska när det gäller periodens sista år. För det andra har de åtgärder för att minska utgifterna som aviserats för 2007 och 2008 ännu inte specificerats. Villkoret för att programmets budgetberäkningar skall uppfyllas är därför att de åtgärder som måste vidtas under 2007 och 2008 specificeras och fullt ut genomförs.(8) Mot bakgrund av denna riskbedömning förefaller den budgetstrategi som beskrivs i programmet på det hela taget tillfredsställande för att säkerställa att programmets mål på medellång sikt kommer att kunna nås till slutet av programperioden, förutsatt att de åtgärder som gäller 2007 och 2008 specificeras och fullt ut genomförs. Risken för att tröskelvärdet på 3 % av BNP skulle kunna överskridas kan inte uteslutas under 2006, eftersom det konjunkturrensade underskottet (såsom det beräknas av kommissionens avdelningar på grundval av programmet och i enlighet med den allmänt vedertagna metoden) fortsatt kommer att uppgå till 1¼ % av BNP, vilket är högre än minimiriktvärdet. Säkerhetsmarginalen kan eventuellt också vara otillräcklig, såvida inte de utgiftsminskande åtgärder som aviserats för det året specificeras och genomförs. Anpassningsbanan (i strukturella termer) för att nå upp till programmets mål på medellång sikt är godtagbar, utom möjligen för 2006 när minskningen av det konjunkturrensade underskottet endast beräknas uppgå till 0,3 % av BNP. Detta är mindre än den årliga genomsnittliga förbättring på 0,5 procentenheter av BNP i det strukturella saldot som föreskrivs i pakten, även om den övergripande ekonomiska situationen, trots ett negativt men minskande produktionsgap, kan betraktas som gynnsam.(9) Den offentliga skulden beräknas för år 2005 uppgå till 6,4 % av BNP. Den beräknas i programmet öka till 10,2 % av BNP år 2008 och huvuddelen av denna ökning infaller under 2006. De främsta faktorerna bakom denna ökning är den planerade emissionen av nya lån som syftar till att finansiera utgifter för väg- och järnvägsinfrastruktur liksom vissa stora investeringsprojekt grundade på offentlig-privata partnerskap för vilka Luxemburgs regering ger det projektansvariga bolaget en finansiell garanti.(10) När det gäller de offentliga finansernas hållbarhet förefaller risken för Luxemburgs del vara medelstor när det gäller de beräknade offentliga utgifterna för befolkningens åldrande. Den nuvarande skuldnivån är självfallet mycket låg och den planerade konsolideringen av de offentliga finanserna på medellång sikt bör bidra till att delvis minska risken i fråga om de offentliga finansernas hållbarhet. Luxemburg har emellertid under de gångna två decennierna upplevt en period av osedvanligt stark sysselsättningstillväxt, vilket gradvis kommer att gå över i en motsvarande ökning i antalet pensionärer och i kraftigt ökade pensionsutgifter. Samtidigt som den på ett avgörande sätt bidrar till de offentliga finansernas hållbarhet kommer den nuvarande storleken på pensionsfondsmedlen inte vara tillräcklig och, vilket erkänns i programmet, vissa förändringar i pensionssystemen kommer vid någon tidpunkt att visa sig nödvändiga för att hålla tillbaka framtida ökningar i offentliga utgifter och minska risken vad gäller den långsiktiga hållbarheten.(11) Programmets strategi för de offentliga finanserna överensstämmer i huvudsak med de allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken, vilka utgör en del av de integrerade riktlinjerna för perioden 2005–2008. Den ligger i synnerhet i linje med de integrerade riktlinjerna om att säkra ekonomisk stabilitet genom att bibehålla budgetmålet på medellång sikt över konjunkturcykeln och, så länge detta mål ännu inte har uppnåtts, vidta alla nödvändiga korrigerande åtgärder i linje med stabilitets- och tillväxtpakten. Den är också förenlig med de integrerade riktlinjerna om säkerställande av ekonomisk hållbarhet mot bakgrund av de beräknade kostnaderna för befolkningens åldrande.(12) I Luxemburgs nationella reformprogram, som lades fram den 17 november 2005 inom ramen för den förnyade Lissabonstrategin för tillväxt och sysselsättning, beskrivs säkrandet av ekonomisk stabilitet och tryggandet av ekonomisk hållbarhet som utmaningar med betydande konsekvenser för de offentliga finanserna. I programmet anges också utmaningar på andra områden som har betydande effekter på de offentliga finanserna, särskilt behovet att väsentligen öka de offentliga satsningarna på forskning och utveckling. Budgetkonsekvenserna av de åtgärder som skisseras i det nationella reformprogrammet avspeglas i stabilitetsprogrammets budgetberäkningar, och de åtgärder på de offentliga finansernas område som planeras i stabilitetsprogrammet ligger i linje med de åtgärder som skisserats i det nationella reformprogrammet. I stabilitetsprogrammet kompletteras dessa åtgärder med förändringar i den institutionella ramen för de offentliga finanserna, särskilt senareläggandet av framläggandet av budgeten från augusti till oktober, för att öka tillgången på statistiska uppgifter och förbättra budgetberäkningarnas kvalitet. I programmet aviseras också att en mer djupgående analys av kostnaderna i investeringsprojekt kommer att införas, bland annat genom att beakta projektens driftskostnader från den första planeringsfasen.Den övergripande strategin för att reducera underskottet genom återhållsamhet med utgifterna är lovvärd, men mot bakgrund av bedömningen vore det lämpligt för myndigheterna i Luxemburg-  att öka insatserna i fråga om budgetanpassning under 2006 och fastställa och genomföra de åtgärder som krävs för 2007 och 2008, och-  att ta itu med de långsiktiga budgeteffekterna av befolkningens åldrande.RekommendationRÅDETS YTTRANDEenligt artikel 5.3 i rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om Luxemburgs uppdaterade stabilitetsprogram, 2005-2008EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR AVGETT FÖLJANDE YTTRANDEmed beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken[4], särskilt artikel 5.3 i denna,med beaktande av kommissionens rekommendation, ochefter samråd med Ekonomiska och finansiella kommittén.HÄRIGENOM FRAMFÖRS FÖLJANDE:1.  Den ekonomiska utvecklingen har varit anmärkningsvärt gynnsam under de senaste 20 åren, med en årlig ökning av BNP i reala termer på i genomsnitt 5½ % och av den inhemska sysselsättningen med i genomsnitt 3¼ %. Tillväxten dämpades kraftigt under 2001, men efter en snabb återhämtning noterades en tillväxttakt på 4,4 % 2004. Den offentliga sektorns finanser i Luxemburg har sedan en lång tid tillbaka varit mycket sunda, med återkommande överskott sedan början av 1990-talet och en mycket låg offentlig skuld. Dessa överskott har emellertid snabbt sjunkit sedan början av det innevarande decenniet som en följd av den mycket kraftiga utgiftsökningen och har omvandlats i ett u nderskott från och med år 2004.2.  I sitt uttalande av den 18 januari 2005 uttalade rådet sitt stöd för den budgetstrategi som presenterades i den tidigare uppdateringen av stabilitetsprogrammet som omfattade perioden 2004-2007.3.  Vad gäller budgetgenomförandet 2005 uppskattas nu i höstprognosen från kommissionen underskottet i den offentliga sektorns finanser till -2,3 % av BNP, jämfört med målet -1,0 % av BNP i den föregående uppdateringen av stabilitetsprogrammet. Medan de offentliga inkomsterna, som i den tidigare uppdateringen beräknades öka med 1,2 procentenheter av BNP, faktiskt endast ökade med 0,2 procentenheter av BNP, delvis som en följd av stora och oväntade återbetalningar av mervärdesskatt, ökade de offentliga utgifterna med 1,4 procentenheter av BNP (varav offentliga investeringar stod för 0,8 procentenheter) i stället för med 0,8 procentenheter av BNP som beräknat.4.  Den [14 februari 2006] granskade rådet Luxemburgs uppdaterade stabilitetsprogram, som omfattar perioden 2005-2008. Programmet följer i stora drag den modell för stabilitets- och konvergensprogrammens struktur som fastställs i den nya uppförandekoden[5].5.  Enligt programmets makroekonomiska scenario förväntas BNP i reala termer öka från uppskattade 4,0 % 2005 till 4,4 % 2006 och till 4,9 % både 2007 och 2008. Utifrån den information som finns tillgänglig för närvarande förefaller detta scenario grunda sig på rimliga tillväxtantaganden, även om de är något optimistiska för programperiodens sista år. Inflationsberäkningarna i programmet förefaller också vara realistiska.6.  Programmet syftar till att få ned det offentliga underskottet till nära balans mot slutet av programperioden och därigenom uppnå målet på medellång sikt på -0,8 % av BNP det året. Utvecklingen över tiden och nivån på primärsaldot är ungefär densamma som för det totala saldot, med en förbättring från ett primärt underskott på -2,1 % av BNP 2005 till ett överskott i det primära saldot på 0,1 % periodens slut. Minskningen av underskottet är utgiftsbaserad genom att de totala offentliga utgifterna beräknas minska med 2,5 procentenheter av BNP under perioden medan inkomstkvoten förväntas öka med 0,4 procentenheter av BNP. Budgetstrategin har anpassats sedan den föregående uppdateringen lämnades in för att hantera den oväntade försämringen av de offentliga finansernas saldo 2005. Den föregående uppdateringen grundades på ett mindre optimistiskt makroekonomiskt scenario, enligt vilket underskottet i de offentliga finanserna, efter att ha förbättrats från ett uppskattat underskott på -1,4 % av BNP 2004 till ett beräknat underkott på -1,0 % 2005, förväntades ligga kvar på ungefär samma nivå under 2006 och 2007.7.  Enligt beräkningar med den allmänt vedertagna metoden väntas det strukturella saldot i genomsnitt förbättras med drygt 0,5 % av BNP per år över programperioden (dvs. det konjunkturrensade saldot netto efter engångsåtgärder och andra tillfälliga åtgärder). Tyngdpunkten i anpassningsansträngningen infaller mot slutet av perioden och ökar 2007 i såväl nominella som strukturella termer. I programmet fastställs budgetmålet på medellång sikt till 0,8 % av BNP och målsättningen är att till år 2008 uppnå denna budgetställning. rogrammets mål på medellång sikt är i det närmaste identiska med de minimiriktmärken som avser att ge en tillräcklig säkerhetsmarginal för att det tröskelvärde på 3 % som fastställts för underskottet i den offentliga sektorns finanser inte skall överskridas. Genom att målet uppnås bör således kravet på en tillräcklig säkerhetsmarginal ha tillgodosetts. Målet på medellång sikt kan vidare betraktas som lämpligt inom ramen för den nuvarande bedömningen, eftersom det ligger inom det intervall som angetts i stabilitets- och tillväxtpakten och i uppförandekoden för euroområdet och medlemsstater som deltar i ERM 2 samt väl avspeglar skuldkvoten och den genomsnittliga potentiella långsiktiga produktionstillväxten.8.  Utfallet för de offentliga finanserna kan komma att bli sämre än vad som anges i programmet. För det första kan de makroekonomiska beräkningar som redovisas i programmet möjligen vara något optimistiska när det gäller periodens sista år. Vidare har de åtgärder som aviserades i programmet och som syftar till att fortsätta anpassningssträvandena under 2007 och 2008 ännu inte specificerats. Förutsättningen för att programmets mål för de offentliga finanserna skall uppnås är att dessa åtgärder preciseras och i full utsträckning genomförs.9.  Mot bakgrund av denna riskbedömning förefaller programmets finanspolitiska inriktning vara väl avvägd för att säkerställa att målet på medellång sikt uppnås senast 2008, i enlighet med programmet, under förutsättning att de åtgärder som aviseras för 2007 och 2008 specificeras och i full utsträckning genomförs. Enligt kommissionens beräkningar kan risken för att tröskelvärdet för det offentliga underskottet på 3 % av BNP överskrids vid normala konjunktursvängningar inte uteslutas år 2006. Även om det planerade strukturella underskottet från och med år 2007 är lägre än minimiriktmärket från 2007 och framåt, kan det tänkas att säkerhetsmarginalen inte heller är tillräcklig 2007, om inte de utgiftsreducerande åtgärder som aviserats för det året specificeras och genomförs. Den takt i anpassningen för att nå programmets mål på medellång sikt som förutses i programmet är i stort sett förenlig med stabilitets- och tillväxtpakten, där rikmärket för den årliga förbättringen i det strukturella saldot angetts till 0,5 % av BNP för euroområdet och de medlemsstater som deltar i ERM II. Den planerade förbättringen i det strukturella underskottet i programmet uppgår emellertid endast till 0,3 procentenheter av BNP 2006, när det ekonomiska läget totalt sett kan betraktas som gynnsamt, trots ett negativt om än minskande utbudsgap.10.  Den offentliga skulden uppskattas för år 2005 uppgå till 6,4 % av BNP. Den beräknas i programmet öka till 10,2 % av BNP år 2008 och huvuddelen av denna ökning infaller under 2006.11.  När det gäller de offentliga finansernas hållbarhet förefaller risken för Luxemburgs del vara medelstor med avseende på de beräknade offentliga utgifterna för befolkningens åldrande. Den nuvarande skuldnivån är förvisso mycket låg och den planerade konsolideringen av de offentliga finanserna på medellång sikt bör bidra till att delvis minska risken när det gäller de offentliga finansernas hållbarhet. Luxemburg har emellertid under de gångna två decennierna upplevt en period av osedvanligt stark sysselsättningstillväxt, vilket gradvis kommer att övergå till en motsvarande ökning i antalet pensionärer och i kraftigt ökade pensionsutgifter. Samtidigt som denna sysselsättningsökning väsentligen bidrar till de offentliga finansernas hållbarhet, kommer den nuvarande storleken på pensionsfondstillgångarna inte räcka till, vilket erkänns i programmet, och vissa förändringar i pensionssystemen kommer vid någon tidpunkt att visa sig bli nödvändiga för att hålla tillbaka framtida ökningar i offentliga utgifter och minska risken beträffande den långsiktiga hållbarheten.12.  Programmets strategi på området för de offentliga finanserna är i stort sett förenlig med de allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken, vilka utgör en del av de integrerade riktlinjerna för perioden 2005-2008, särskilt med den integrerade riktlinjen om säkrande av ekonomisk stabilitet genom att hålla fast vid budgetmålet på medellång sikt över konjunkturcykeln och, så länge detta mål ännu inte uppnåtts, vidta alla nödvändiga korrigerande åtgärder i linje med stabilitets- och tillväxtpakten samt med de integrerade riktlinjerna om att säkra ekonomisk hållbarhet mot bakgrund av de beräknade kostnaderna för befolkningens åldrande.13.  I Luxemburgs nationella reformprogram, som lades fram den 17 november 2005, lyfts följande utmaningar fram som har betydande konsekvenser för de offentliga finanserna: (i) att skydda den ekonomiska stabiliteten och (ii) trygga den ekonomiska hållbarheten. I programmet anges också utmaningar på andra områden som har betydande effekter på de offentliga finanserna, särskilt behovet att väsentligen öka de offentliga satsningarna på forskning och utveckling. Budgetkonsekvenserna av de åtgärder som skisseras i det nationella reformprogrammet avspeglas i stabilitetsprogrammets budgetberäkningar, och de åtgärder på de offentliga finansernas område som planeras i stabilitetsprogrammet ligger i linje med de åtgärder som skisserats i det nationella reformprogrammet.Samtidigt som den övergripande strategin för att reducera underskottet genom återhållsamhet med utgifterna är lovvärd, anser rådet att myndigheterna i Luxemburg bör-  öka insatserna i fråga om budgetanpassning under 2006 och fastställa och genomföra de åtgärder som krävs för 2007 och 2008, och-  ta itu med de långsiktiga budgeteffekterna av befolkningens åldrande.Jämförelse av prognostiserade nyckeltal för makroekonomin och de offentliga finanserna2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 |Real BNP (förändring i procent) | SP dec. 2005 | 4,4 | 4,0 | 4,4 | 4,9 | 4,9 |KOM nov. 2005 | 4,5 | 4,2 | 4,4 | 4,5 | Ej till. |SP dec. 2004 | 4,4 | 3,8 | 3,3 | 4,3 | Ej till. |HIKP-inflation (%) | SP dec. 2005 | 3,2 | 3,7 | 2,6 | 2,0 | 1,8 |KOM nov. 2005 | 3,2 | 4,1 | 4,4 | 2,2 | Ej till. |SP dec. 2004 | 2,6 | 3,2 | 1,5 | 1,7 | Ej till. |BNP-gap (i % av potentiell BNP) | SP dec. 20051 | -1,7 | -1,7 | -1,3 | -0,7 | -0,6 |KOM nov. 20052 | -1,8 | -1,6 | -1,3 | -1,2 | Ej till. |SP dec. 20041 | -1,2 | -2,2 | -3,8 | -5,0 | Ej till. |Saldot för de offentliga finanserna (i % av BNP) | SP dec. 2005 | -1,2 | -2,3 | -1,8 | -1,0 | -0,2 |KOM nov. 2005 | -1,2 | -2,3 | -2,0 | -2,2 | Ej till. |SP dec. 2004 | -1,4 | -1,0 | -0,9 | -1,0 | Ej till. |Primärsaldo (i % av BNP) | SP dec. 2005 | -0,9 | -2,1 | -1,7 | -0,7 | 0,1 |KOM nov. 2005 | -0,9 | -2,1 | -1,8 | -2,0 | Ej till. |SP dec. 2004 | -1,2 | -0,9 | -0,8 | -0,9 | Ej till. |Konjunkturrensat saldo= Strukturellt saldo3 (i % av BNP) | SP dec. 20051 | -0,3 | -1,5 | -1,2 | -0,6 | 0,1 |KOM nov. 2005 | -0,4 | -1,5 | -1,4 | -1,6 | Ej till. |SP dec. 20041 | -0,7 | 0,3 | 1,4 | 2,0 | Ej till. |Offentliga sektorns bruttoskuld (i % av BNP) | SP dec. 2005 | 6,6 | 6,4 | 9,6 | 9,9 | 10,2 |KOM nov. 2005 | 6,6 | 6,8 | 7,1 | 7,3 | Ej till. |SP dec. 2004 | 5,0 | 5,0 | 4,6 | 4,5 | Ej till. |Anmärkningar: 1 Kommissionens beräkningar baserar sig på uppgifterna i programmet 2 Baserat på en beräknad potentiell tillväxt på respektive 4,1 %, 4,0 %, 4,1 % och 4,3 % under perioden 2004-2007. 3Eftersom inga engångsåtgärder eller tillfälliga åtgärder redovisats i programmet, överensstämmer det strukturella saldot med det konjunkturrensade saldot. Källor: Stabilitetsprogrammet (SP), kommissionens höstprognos 2005 (KOM) samt kommissionens beräkningar. |[1] EGT L 209, 2.8.1997, s. 1. Förordningen senast ändrad genom förordning (EG) nr 1055/2005 (EGT L 174, 7.7.2005, s. 1). De dokument som det hänvisas till i texten återfinns på webbplatsen http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[2] ”Närmare angivelser för genomförandet av stabilitets- och tillväxtpakten samt riktlinjer för stabilitets- och konvergensprogrammens utformning och innehåll”, som godkändes av Ekofinrådet den 11 oktober 2005.[3] Det finns luckor i både det obligatoriska och och valfria siffermaterial som föreskrivs i uppförandekoden.[4] EGT L 209, 2.8.1997, s. 1. Förordningen senast ändrad genom förordning (EG) nr 1055/2005 (EGT L 174, 7.7.2005, s. 1). De dokument som det hänvisas till i texten återfinns på webbplatsen http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[5] Den uppvisar luckor vad gäller de obligatoriska och valfria sifferuppgifter som föreskrivs genom koden.


Avis juridique important

|

32003H0203

Kommissionens rekommendation av den 20 mars 2003 om harmoniseringen av tillhandahållandet av allmänt R-LAN-tillträde till allmänna elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster i Europeiska gemenskapen (Text av betydelse för EES)

Europeiska unionens officiella tidning nr L 078 , 25/03/2003 s. 0012 - 0013

Kommissionens rekommendationav den 20 mars 2003om harmoniseringen av tillhandahållandet av allmänt R-LAN-tillträde till allmänna elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster i Europeiska gemenskapen(Text av betydelse för EES)(2003/203/EG)EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION UTFÄRDAR DENNA REKOMMENDATIONmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,med beaktande av Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/21/EG av den 7 mars 2002 om ett gemensamt regelverk för elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster (ramdirektiv)(1), nedan kallat "ramdirektivet", särskilt artikel 19 i detta, ochav följande skäl:(1) Vid Europeiska rådets möte i Barcelona den 15-16 mars 2002 förespråkades ett främjande av olika plattformar för bredbandsanslutning till informationssamhället och samtidigt betonades behovet av att genomföra den inre marknaden för elektroniska kommunikationstjänster.(2) I enlighet med artikel 19.1 i ramdirektivet lämnade kommunikationskommittén ett positivt yttrande den 24 januari 2003.(3) Systemet för utfärdande av auktorisationer för tillhandahållande av elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster bör vara så lite betungande som möjligt. Därför får tillhandahållandet av elektroniska kommunikationsnät eller kommunikationstjänster enligt artikel 3.2 i Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/20/EG av den 7 mars 2002 om auktorisation för elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster (auktorisationsdirektiv)(2), nedan kallat "auktorisationsdirektivet", utan att det påverkar tillämpningen av de särskilda skyldigheter som anges i artikel 6.2 eller nyttjanderätten enligt artikel 5, endast underkastas allmän auktorisation.(4) Enligt artikel 5.1 i auktorisationsdirektivet får medlemsstaterna, om möjligt och särskilt om risken för skadlig störning är försumbar, inte kräva att individuella nyttjanderätter skall vara en förutsättning för användningen av radiofrekvenser. Vidare får inte medlemsstaterna, enligt artikel 2.1 och artikel 4 i kommissionens direktiv 2002/77/EG(3), anta eller bibehålla åtgärder som begränsar antalet företag som har tillstånd att tillhandahålla tjänster eller nyttja radiofrekvenser såvida inte dessa åtgärder är objektiva, proportionerliga och icke-diskriminerande.(5) Enligt de allmänna mål och regleringsprinciper som anges i artikel 8 i ramdirektivet skall de nationella regleringsmyndigheterna vidta alla rimliga åtgärder för att främja en effektiv konkurrens vid tillhandahållandet av elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster samt tillhörande faciliteter och tjänster, bland annat genom att främja innovation samt genom att främja en effektiv användning och säkerställa en ändamålsenlig förvaltning av radiofrekvenser. De nationella regleringsmyndigheterna skall också avlägsna kvarvarande hinder för tillhandahållande av elektroniska kommunikationsnät, tillhörande faciliteter och elektroniska kommunikationstjänster på det europeiska planet.(6) R-LAN (Radio Local Area Network) är ett innovativt sätt att tillhandahålla trådlöst bredbandstillträde till Internet och till företags intranät, inte bara för privat användning utan även för allmänheten på områden som flygplatser, tågstationer och köpcenter.(7) Huvuddelen av medlemsstaterna tillåter redan R-LAN-tillträde till allmänna elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster på kommersiell eller icke-kommersiell grund. Med tanke på R-LAN:s betydelse som en alternativ plattform för bredbandstillträde till informationssamhällets tjänster är det nu önskvärt att främja en harmoniserad strategi för tillhandahållande av sådant allmänt R-LAN-tillträde i hela gemenskapen. Åtskillnad bör göras mellan tillhandahållande av tjänster och nyttjande av radiospektrum. Tillhandahållandet av R-LAN-tillträde till allmänna elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster på kommersiell basis bör tillåtas inom ramen för det minst betungande systemet, dvs. utan några sektorspecifika villkor i den mån det är möjligt.(8) R-LAN kan antingen använda hela eller delar av frekvensbandet 2400,0-2483,5 MHz (nedan kallat "2,4 GHz-bandet") eller frekvensbanden 5150-5350 MHz och 5470-5725 MHz (nedan kallade "5 GHz-banden"). Det kan förekomma att delar av dessa frekvensband inte är tillgängliga för R-LAN i vissa medlemsstater. Ytterligare harmonisering av dessa band kan därför vara nödvändig inom ramen för Europaparlamentets och rådets beslut nr 676/2002/EG av den 7 mars 2002 om ett regelverk för radiospektrumpolitiken i Europeiska gemenskapen (radiospektrumbeslut)(4).(9) Risken för interferenser mellan de olika användare som kan komma att dela 2,4 GHz-bandet och mellan samexisterande R-LAN-system accepteras av de berörda parterna. Så länge som R-LAN-användarna inte ger upphov till skadliga störningar för eventuella skyddade användare av samma frekvensband, bör användningen av 2,4 GHz- och 5 GHz-banden varken vara förenad med krav på individuella nyttjanderätter eller, i den mån det är möjligt, villkor som är knutna till allmän auktorisation annat än vad som medges enligt punkt 17 i bilagan till auktorisationsdirektivet. Om 5 GHz-bandet öppnas för allmänna tjänster för R-LAN-tillträde kommer det också att minska trycket på 2,4 GHz-bandet.(10) För att minimera risken för skadlig störning kan villkor som är knutna till allmän auktorisation införas i de fall då detta är motiverat och görs på ett proportionerligt sätt. I sådana allmänna auktorisationer kan man hänvisa till tillämpliga krav, i enlighet med Europaparlamentets och rådets direktiv 1999/5/EG av den 9 mars 1999 om radioutrustning och teleterminalutrustning och om ömsesidigt erkännande av utrustningens överensstämmelse (direktivet om radioutrustning och teleterminalutrustning)(5). Harmoniseringen kan åstadkommas i enlighet med radiospektrumbeslutet och direktivet om radioutrustning och teleterminalutrustning.(11) I överensstämmelse med gemenskapens konkurrensregler fastställs i artikel 8.1 i ramdirektivet principen om teknikneutral reglering. Därför bör det inte förekomma någon diskriminering mellan olika R-LAN-lösningar och andra tekniska lösningar för tillträde till kommunikationsnät och kommunikationstjänster.(12) Villkoren för medgivande av tillträde till offentlig och privat egendom för leverantörer av allmänna tjänster för R-LAN-tillträde regleras av konkurrensreglerna i fördraget och, i förekommande fall, ramdirektivet.(13) Säkerhet och telehemlighet regleras för närvarande av artiklarna 4 och 5 i Europaparlamentets och rådets direktiv 97/66/EG av den 15 december 1997 om behandling av personuppgifter och skydd för privatlivet inom telekommunikationsområdet(6). Detta direktiv kommer inom kort att upphävas, och från och med den 1 november 2003 ersätts dessa bestämmelser av artiklarna 4 och 5 i Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/58/EG av den 12 juli 2002 om behandling av personuppgifter och integritetsskydd inom sektorn för elektronisk kommunikation (direktiv om integritet och elektronisk kommunikation)(7).HÄRIGENOM REKOMMENDERAS1. att medlemsstaterna vid tillämpningen av de åtgärder som krävs enligt direktiven 2002/20/EG och 2002/21/EG bör tillåta tillhandahållande av allmänt R-LAN-tillträde till allmänna elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster i det tillgängliga 2,4 GHz-bandet och 5 GHz-bandet utan sektorspecifika villkor, i den mån det är möjligt, och under alla förhållanden efter endast allmän auktorisation,2. att medlemsstaterna inte bör kräva att individuell nyttjanderätt måste ges för att man skall få driva R-LAN-system i 2,4 GHz-bandet eller 5 GHz-bandet,3. att medlemsstaterna inte bör begränsa urvalet av den R-LAN-utrustning som skall användas av tjänsteleverantörerna, så länge denna utrustning uppfyller kraven i direktiv 1999/5/EG,4. att medlemsstaterna särskilt bör beakta kraven i artiklarna 4 och 5 i direktiv 97/66/EG samt motsvarande bestämmelser i direktiv 2002/58/EG, där säkerhet och konfidentialitet i fråga om allmänna kommunikationsnät och kommunikationstjänster regleras.Utfärdad i Bryssel den 20 mars 2003.På kommissionens vägnarErkki LiikanenLedamot av kommissionen(1) EGT L 108, 24.4.2002, s. 33.(2) EGT L 108, 24.4.2002, s. 21.(3) Kommissionens direktiv av den 16 september 2002 om konkurrens på marknaderna för elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster (EGT L 249, 17.9.2002, s. 21).(4) EGT L 108, 24.4.2002, s. 1.(5) EGT L 91, 7.4.1999, s. 10.(6) EGT L 24, 30.1.1998, s. 1.(7) EGT L 201, 31.7.2002, s. 37.


title: Kommissionens rekommendation av den 6 april 2005 om bredbandskommunikation via elnät (Text av betydelse för EES)

text:
               12.4.2005

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               L 93/42

      KOMMISSIONENS REKOMMENDATION

   av den 6 april 2005
   om bredbandskommunikation via elnät
   (Text av betydelse för EES)
   (2005/292/EG)
   EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION UTFÄRDAR DENNA REKOMMENDATION
   med beaktande av Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/21/EG av den 7 mars 2002 om ett gemensamt regelverk för elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster (1), (nedan kallat ”ramdirektivet”), särskilt artikel 19.1 i detta, och
   av följande skäl:

               (1)

               Denna rekommendation syftar till att garantera öppet redovisade, proportionerliga och icke-diskriminerande villkor för användningen av system för elnätskommunikation och till att undanröja obefogade regleringshinder. System för elnätskommunikation omfattar både utrustning och nät.

               (2)

               Europeiska unionens regelverk för elektronisk kommunikation syftar till att upprätta de villkor som krävs för ett konkurrenskraftigt tillhandahållande av elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster och för att säkerställa att användarna får maximalt utbyte när det gäller urval, pris och kvalitet. De nationella myndigheterna har som mål att främja konkurrens när det gäller tillhandahållandet av elektroniska kommunikationsnät, vilket även omfattar elnätskommunikation. De bör därför undanröja alla omotiverade regler som utgör hinder i detta avseende, särskilt sådana som hindrar eldistributionsföretag från att utveckla och driva elnätskommunikation via sina nät.

               (3)

               Användande av system för elnätskommunikation omfattas endast av en allmän auktorisation enligt Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/20/EG av den 7 mars 2002 om auktorisation för elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster (2), (nedan kallat ”auktorisationsdirektivet”). Denna auktorisation kan, när så är tillämpligt, innefatta de skyldigheter som anges i rådets direktiv 89/336/EEG av den 3 maj 1989 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om elektromagnetisk kompatibilitet (3), (nedan kallat ”EMC-direktivet”), Europaparlamentets och rådets direktiv 1999/5/EG av den 9 mars 1999 om radioutrustning och teleterminalutrustning och om ömsesidigt erkännande av utrustningens överensstämmelse (4), (nedan kallat ”terminaldirektivet”), ramdirektivet, och Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/22/EG av den 7 mars 2002 om samhällsomfattande tjänster och användares rättigheter avseende elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster (5) (nedan kallat ”direktivet om samhällsomfattande tjänster”), när det gäller kommunikation i nödsituationer och nätets integritet. För att undvika diskriminering, korssubventionering och snedvridning av konkurrensen kan också skyldigheter åläggas vissa företag att i enlighet med Europaparlamentets och rådets direktiv 2003/54/EG av den 26 juni 2003 om gemensamma regler för den inre marknaden för el och om upphävande av direktiv 96/92/EG (6) föra en sammanställd särredovisning av verksamhet utanför elsektorn, som elnätskommunikation.

               (4)

               Elnätskommunikation bedrivs över kabelbundna nät och därmed rör det sig om ledningsbundna media. Dessa nät använder inte radiofrekvenser för överföring i den mening som avses i bilaga B till auktorisationsdirektivet eller i Europaparlamentets och rådets beslut nr 676/2002/EG av den 7 mars 2002 om ett regelverk för radiospektrumpolitiken i Europeiska gemenskapen (7) (nedan kallat ”radiospektrumbeslutet”).

               (5)

               System för elnätskommunikation omfattas av EMC-direktivet. Begreppet ”apparat” avser enligt definitionen i detta direktiv alla elektriska och elektroniska apparater tillsammans med utrustning och apparater och installationer som innehåller elektriska och/eller elektroniska komponenter. System för elnätskommunikation betraktas som fasta installationer som endast får tas i bruk om de uppfyller kraven i direktivet.

               (6)

               När det gäller elnätskommunikation kan kablarna för systemen redan vara i bruk för andra syften, och näten kan vara föremål för konstanta ändringar. Dessa särdrag, tillsammans med oönskade emissioners speciella natur längs kabelbundna nät, innebär att det inte är praktiskt att utföra mätningar på ett helt system. I stället är det lämpligt med en modell för att i efterhand hantera ledningsnäts störning av radiosystem, i enlighet med EMC-direktivet. Därför bör en bedömning göras om ett nät som består av utrustning som är förenlig med EMC-direktivet, som används för sitt avsedda syfte och som installerats och drivs i enlighet med god branschpraxis och utformats för att uppfylla de grundläggande kraven i EMC-direktivet, skall anses uppfylla kraven i det direktivet. Den dokumenterade goda branschpraxisen bör innefatta riktade ”in situ”-mätningar som visar att syftena med EMC-direktivet uppfylls när det gäller oönskad emission, särskilt på platser där störningsrisken kan antas vara större.

               (7)

               Denna strategi skall inte hindra medlemsstaterna från att av säkerhetsskäl vidta särskilda åtgärder som rör idrifttagande eller användning av utrustning för att skydda allmänna telenät eller mottagnings- eller sändningsstationer som används för säkerhetsändamål i tydligt definierade spektrumsituationer, i enlighet med artikel 6 i EMC-direktivet.

               (8)

               Om den störning som orsakas av ett system för elnätskommunikation inte kan åtgärdas av de parter som berörs, bör de behöriga myndigheterna begära bevis på att det berörda systemet uppfyller kraven och, när så är lämpligt, inleda en ytterligare bedömning. Denna bedömning bör omfatta en kontroll av att systemet uppfyller kraven i EMC-direktivet. Om bedömningen visar att så inte är fallet, bör de behöriga myndigheterna införa proportionerliga, icke-diskriminerande och öppet redovisade tillämpningsåtgärder för att se till att systemet anpassas till kraven i direktivet.

               (9)

               Om ett system bedöms vara förenligt med kraven, men icke desto mindre ger upphov till störning, bör medlemsstaternas behöriga myndigheter vidta särskilda åtgärder i enlighet med artikel 6 i EMC-direktivet i syfte att åtgärda störningar. De åtgärder som vidtas skall vara proportionerliga, icke-diskriminerande och öppet redovisade. Medlemsstaterna bör vid granskningen av om åtgärden är proportionerlig ta hänsyn till de berörda tjänsternas ekonomiska och sociala aspekter. Medlemsstaterna kan också ta hänsyn till den moderna elnätskommunikationsutrustningens tekniska kapacitet för att snabbt lösa störningsproblem genom att minska sändningarna på just de frekvenser och platser som orsakar störning, s.k. notching.

               (10)

               För att uppnå en enhetlig tillämpning av tillsynsåtgärder eller särskilda åtgärder enligt artikel 6 i EMC-direktivet bör de behöriga myndigheterna utbyta information med varandra och med kommissionen.

               (11)

               Detta tillvägagångssätt kommer, i kombination med regelbunden och detaljerad störningsrapportering, göra det möjligt att samla fler testresultat och erfarenheter från utbyggnaden av elnätskommunikation, framför allt med tanke på skyddet av användningen av radiospektrum. Rapporteringen bör till en början göras varje halvår, men kan varieras beroende på de resultat som fås fram.

               (12)

               År 2001 uppmanade kommissionen de europeiska standardiseringsorganen att utarbeta harmoniserade europeiska standarder för ledningsnät som inbegriper digital abonnentanslutning (DSL), koaxialkabel, Ethernet och elnätskommunikation (8). De europeiska standardiseringsorganens arbete har dock inte slutförts än. För att underlätta utvecklingen av en harmoniserad europeisk standard för ledningsnät och apparater bör de nationella myndigheterna övervaka utvecklingen i nära samarbete med marknadsaktörerna.

               (13)

               Kommunikationskommittén har konsulterats i enlighet med förfarandet i artikel 22.2 i ramdirektivet.

         HÄRIGENOM REKOMMENDERAS.

               1.

               Medlemsstaterna bör tillämpa följande villkor och principer på tillhandahållandet av allmänt tillgängliga system för bredbandskommunikation via elnät.

               2.

               Utan att det påverkar tillämpningen av bestämmelserna i punkterna 3–5 bör medlemsstaterna undanröja alla ej motiverade regler som utgör hinder, i synnerhet för eldistributionsföretagen, för utbyggnaden av system för bredbandskommunikation via elnät och tillhandhållande av elektroniska kommunikationstjänster via sådana system.

               3.

               Fram till dess att man i enlighet med direktiv 89/336/EEG harmoniserat de standarder som skall ligga till grund för fastställandet av om systemen för elnätskommunikation är förenliga med det direktivet, bör medlemsstaterna anse att system för elnätskommunikation uppfyller kraven i direktivet om de

                           —

                           består av utrustning som uppfyller kraven i direktivet och används för sitt avsedda ändamål, och

                           —

                           installerats och drivs enligt god branschpraxis som utformats för att uppfylla de väsentliga kraven i direktivet.

                     Dokumentationen om god branschpraxis bör i inspektionssyfte hållas tillgänglig för ansvarig myndighet hela den tid systemet är i bruk.

               4.

               Om ett system för elnätskommunikation orsakar störningar och problemet inte kan åtgärdas av de berörda parterna, bör de behöriga myndigheterna i medlemsstaten begära bevis för att systemet uppfyller kraven och, när så är lämpligt, inleda en bedömning.

               5.

               Om det genom bedömningen fastställs att systemet för elnätskommunikation inte uppfyller kraven, bör de behöriga myndigheterna införa proportionerliga, icke-diskriminerande och öppet redovisade tillsynsåtgärder för att se till att kraven uppfylls.

               6.

               Om systemet för elnätskommunikation uppfyller kraven, men störningen ändå kvarstår, bör de behöriga myndigheterna i medlemsstaten överväga att vidta särskilda åtgärder i enlighet med artikel 6 i direktiv 89/336/EEG på ett proportionerligt, icke-diskriminerande och öppet redovisat sätt.

               7.

               Medlemsstaterna bör regelbundet rapportera till kommunikationskommittén om utbyggnaden och driften av system för elnätskommunikation på deras territorium. Sådana rapporter bör innefatta alla relevanta data om störningsnivåer (inklusive mätningsdata, relaterade nivåer på injicerade signaler och andra data som kan vara till nytta vid utarbetandet av en harmoniserad europeisk standard), störningsproblem och varje tillsynsåtgärd som rör system för elnätskommunikation. Den första rapporten skall inkomma den 31 december 2005.

               8.

               Denna rekommendation riktar sig till medlemsstaterna.

      Utfärdad i Bryssel den 6 april 2005

            På kommissionens vägnar

         Viviane REDING

            Ledamot av kommissionen

      (1)  EGT L 108, 24.4.2002, s. 33.

      (2)  EGT L 108, 24.4.2002, s. 21.

      (3)  EGT L 139, 23.5.1989, s. 19. Direktivet senast ändrat genom direktiv 93/68/EEG (EGT L 220, 30.8.1993, s. 1).

      (4)  EGT L 91, 7.4.1999, s. 10. Direktivet ändrat genom förordning (EG) nr 1882/2003 (EUT L 284, 31.10.2003, s. 1).

      (5)  EGT L 108, 24.4.2002, s. 51.

      (6)  EUT L 176, 15.7.2003, s. 37. Direktivet ändrat genom rådets direktiv 2004/85/EG (EUT L 236, 7.7.2004, s. 10).

      (7)  EGT L 108, 24.4.2002, s. 1.

      (8)  Standardiseringsmandat riktat till CEN, Cenelec och ETSI avseende elektromagnetisk kompatibilitet (EMC), närmare bestämt harmoniserade EMC-standarder för telenät, mandat M/313, 7 augusti 2001.


title: Europaparlamentets och rådets rekommendation av den 20 december 2006 om skyddet av minderåriga och människans värdighet och om rätten till genmäle med avseende på konkurrenskraften hos den europeiska industrin för audiovisuella tjänster och nätverksbaserade informationstjänster

text:
               27.12.2006

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               L 378/72

      EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS REKOMMENDATION

   av den 20 december 2006
   om skyddet av minderåriga och människans värdighet och om rätten till genmäle med avseende på konkurrenskraften hos den europeiska industrin för audiovisuella tjänster och nätverksbaserade informationstjänster
   (2006/952/EG)
   EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD UTFÄRDAR DENNA REKOMMENDATION
   med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 157,
   med beaktande av kommissionens förslag,
   med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (1),
   efter att ha hört Regionkommittén,
   i enlighet med förfarandet i artikel 251 i fördraget (2), och
   av följande skäl:

               (1)

               I artikel 1 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna (3) (”stadgan”) förklaras att människans värdighet är okränkbar och skall respekteras och skyddas. I artikel 24 i samma stadga fastställs att barn skall ha rätt till det skydd och den omvårdnad som behövs för deras välfärd och att barnets bästa skall komma i främsta rummet vid alla åtgärder som rör barn, oavsett om de vidtas av offentliga myndigheter eller privata institutioner.

               (2)

               Europeiska unionen bör inrikta sina politiska insatser på att förhindra varje form av överträdelse av principen om respekt för människans värdighet.

               (3)

               Lagstiftningsåtgärder måste antas på unionsnivå för att skydda minderårigas fysiska, mentala och moraliska utveckling i samband med innehållet i alla audiovisuella tjänster och informationstjänster och för att skydda minderåriga från att få tillgång till olämpliga sändningar eller tjänster för vuxna.

               (4)

               På grund av den ständiga utvecklingen av ny informations- och kommunikationsteknik måste gemenskapen snarast på ett heltäckande och lämpligt sätt skydda medborgarnas intressen på detta område, dels genom att garantera fri spridning och fritt tillhandahållande av informationstjänster, dels genom att säkerställa att innehållet är lagligt, inte strider mot principen om människans värdighet och inte skadar minderårigas allmänna utveckling.

               (5)

               Gemenskapen har redan vidtagit åtgärder på området för audiovisuella tjänster och informationstjänster i syfte att skapa nödvändiga förutsättningar för att säkerställa fri rörlighet för TV-sändningar och andra informationstjänster, i enlighet med principerna om fri konkurrens, yttrandefrihet och informationsfrihet, men den bör ingripa mer beslutsamt på detta område i syfte att vidta åtgärder för att skydda konsumenterna mot anstiftan till diskriminering på grund av kön, ras, etniskt ursprung, religion eller övertygelse, funktionshinder, ålder eller sexuell läggning och att bekämpa all sådan diskriminering. Vid sådana åtgärder bör det göras en övervägning mellan å ena sidan skyddet av individuella rättigheter och å andra sidan yttrandefriheten, särskilt när det gäller medlemsstaternas ansvar för att definiera begreppet anstiftan till hat eller diskriminering i enlighet med deras nationella lagstiftning och moraliska värderingar.

               (6)

               Rådets rekommendation 98/560/EG av den 24 september 1998 om utvecklingen av konkurrenskraften hos den europeiska industrin för audiovisuella tjänster och informationstjänster genom främjande av nationella system för att uppnå en jämförbar och effektiv skyddsnivå för minderåriga och för den mänskliga värdigheten (4) är det första rättsliga instrumentet på gemenskapsnivå som, i skäl 5 i ingressen, tar upp frågan om skyddet av minderåriga och människans värdighet i samband med audiovisuella tjänster och informationstjänster som görs tillgängliga för allmänheten, oavsett spridningssätt. Frågan om skyddet av minderåriga och människans värdighet i samband med TV-sändningar behandlas redan särskilt i artikel 22 i rådets direktiv 89/552/EEG av den 3 oktober 1989 om samordning av vissa bestämmelser som fastställs i medlemsstaternas lagar och andra författningar om utförandet av sändningsverksamhet för television (5) (”television utan gränser”).

               (7)

               Det föreslås att rådet och kommissionen särskilt beaktar genomförandet av denna rekommendation i samband med översynen, förhandlingarna om eller ingåendet av nya partnerskapsavtal eller nya samarbetsprogram med tredjeländer, med tanke på den globala karaktären hos producenter, distributörer eller leverantörer av audiovisuellt innehåll och Internetuppkoppling.

               (8)

               Genom beslut nr 276/1999/EG (6) antog Europaparlamentet och rådet en flerårig handlingsplan på gemenskapsnivå för att främja en säkrare användning av Internet genom att bekämpa olagligt och skadligt innehåll på globala nät (handlingsplanen för ett säkrare Internet).

               (9)

               Genom Europaparlamentets och rådets beslut nr 1151/2003/EG (7) förlängdes handlingsplanen för ett säkrare Internet med två år och dess räckvidd utökades till att innefatta åtgärder för att främja informationsutbyte och samordning med berörda aktörer på nationell nivå samt särskilda bestämmelser för anslutningsländerna.

               (10)

               I Europaparlamentets och rådets direktiv 2000/31/EG av den 8 juni 2000 om vissa rättsliga aspekter på informationssamhällets tjänster, särskilt elektronisk handel, på den inre marknaden (8), klargörs vissa rättsliga begrepp, och vissa bestämmelser harmoniseras för att göra det möjligt för informationssamhällets tjänster att fullt ut dra nytta av den inre marknadens principer. Ett antal bestämmelser i direktiv 2000/31/EG är också tillämpliga på skyddet av minderåriga och människans värdighet, särskilt artikel 16.1 e, enligt vilken medlemsstaterna och kommissionen skall uppmuntra utarbetandet av uppförandekoder för skydd av minderåriga och människans värdighet.

               (11)

               Det föränderliga medielandskap som uppstår till följd av ny teknik och medieinnovation gör det nödvändigt att lära barn och föräldrar, lärare och utbildare att effektivt använda audiovisuella tjänster och nätverksbaserade informationstjänster.

               (12)

               Den audiovisuella sektorns självreglering visar sig i allmänhet vara ett effektivt kompletterande men inte tillräckligt medel för att skydda minderåriga mot meddelanden med skadligt innehåll. Utvecklingen av ett europeiskt audiovisuellt område grundat på yttrandefrihet och respekt för medborgarnas rättigheter bör baseras på en fortlöpande dialog mellan nationella och europeiska lagstiftare, regleringsmyndigheter, branscher, föreningar, medborgare och det civila samhället.

               (13)

               Vid det offentliga samrådet om Europaparlamentets och rådets direktiv 97/36/EG av den 30 juni 1997 om ändring av rådets direktiv 89/552/EEG om samordning av vissa bestämmelser som fastställts i medlemsstaternas lagar och andra författningar om utförandet av sändningsverksamhet för television (9), föreslogs att behovet av att anta åtgärder när det gäller mediekunskap skall ingå bland de ämnen som omfattas av rekommendation 98/560/EG.

               (14)

               Kommissionen uppmuntrar samarbete och utbyte av erfarenheter och bästa praxis mellan befintliga självreglerande och samreglerande organ som sköter åldersmärkning eller klassificering av audiovisuellt innehåll, oavsett spridningssätt, för att alla användare, men särskilt föräldrar, lärare och utbildare, skall kunna anmäla olagligt innehåll och bedöma innehållet i audiovisuella tjänster och nätverksbaserade informationstjänster samt allt lagligt innehåll som kan skada minderårigas fysiska, mentala eller moraliska utveckling.

               (15)

               Som föreslogs vid det offentliga samrådet om direktiv 97/36/EG är det lämpligt att rätten till genmäle eller motsvarande, med beaktande av varje mediums och tjänsts särskilda egenskaper, gäller nätverksbaserade medier.

               (16)

               I rådets resolution av den 5 oktober 1995 om behandlingen av kvinno- och mansbilden i reklam och media (10) uppmanas medlemsstaterna och kommissionen att vidta lämpliga åtgärder för att främja en varierad och realistisk bild av kvinnors och mäns möjligheter och förmåga i samhället.

               (17)

               När kommissionen lade fram sitt förslag till rådets direktiv om genomförande av principen om likabehandling av kvinnor och män när det gäller tillgång till och tillhandahållande av varor och tjänster, konstaterade kommissionen att det sätt på vilket könen representeras i medier och reklam ger upphov till viktiga frågor om skydd av kvinnors och mäns värdighet, men drog slutsatsen att det mot bakgrund av andra grundläggande rättigheter, inbegripet mediefrihet och -mångfald, inte skulle vara lämpligt att ta upp dessa frågor i förslaget, men att den bör granska dessa frågor.

               (18)

               Industrin för audiovisuella tjänster och nätverksbaserade informationstjänster bör på medlemsstatsnivå uppmuntras att undvika och bekämpa alla former av diskriminering på grund av kön, ras, etniskt ursprung, religion eller övertygelse, funktionshinder, ålder eller sexuell läggning i dessa medier och all reklam, inklusive reklam som använder sig av den nya reklamtekniken, utan att yttrande- eller pressfriheten åsidosätts.

               (19)

               Denna rekommendation omfattar den nya tekniska utvecklingen och kompletterar rekommendation 98/560/EG. Mot bakgrund av de tekniska framstegen omfattar dess tillämpningsområde audiovisuella tjänster och nätverksbaserade informationstjänster som görs tillgängliga för allmänheten via fasta eller mobila elektroniska nätverk.

               (20)

               Denna rekommendation hindrar inte på något sätt medlemsstaterna från att tillämpa sina konstitutionella bestämmelser, andra lagar eller sin rättspraxis på området för yttrandefrihet.

         HÄRIGENOM REKOMMENDERAS
   I.   medlemsstaterna att, för att främja utvecklingen av industrin för audiovisuella tjänster och nätverksbaserade informationstjänster, vidta nödvändiga åtgärder i syfte att säkerställa skyddet för minderåriga och för människans värdighet i samband med alla audiovisuella tjänster och nätverksbaserade informationstjänster genom att

               1.

               överväga att införa bestämmelser i nationell lagstiftning eller praxis om rätten till genmäle eller motsvarande i fråga om nätverksbaserade medier, med vederbörligt beaktande av nationella och konstitutionella rättsliga bestämmelser och utan att det påverkar möjligheten att anpassa det sätt på vilket denna rätt utövas för att ta hänsyn till varje mediums särskilda egenskaper,

               2.

               för att stimulera utnyttjandet av den tekniska utvecklingen, som komplement till och i överensstämmelse med nuvarande rättsliga och andra åtgärder som avser radio- och TV-tjänster och i nära samarbete med berörda parter, främja

                           a)

                           åtgärder för att göra det möjligt för minderåriga att använda sig av audiovisuella tjänster och nätverksbaserade informationstjänster på ett ansvarsfullt sätt, särskilt genom att öka medvetenheten hos föräldrar, lärare och utbildare om de nya tjänsternas möjligheter och om de medel med vilka de kan göras säkra för minderåriga, särskilt genom mediekunskap eller medieutbildningsprogram och exempelvis genom fortbildning inom ramen för skolutbildningen,

                           b)

                           åtgärder för att, i de fall som det är lämpligt och nödvändigt, göra det lättare att känna igen och få tillgång till innehåll och tjänster av hög kvalitet för minderåriga, bland annat genom att tillhandahålla uppkoppling på utbildningsanstalter och offentliga platser,

                           c)

                           åtgärder för att informera medborgarna om de möjligheter som Internet erbjuder,

                     exempel på åtgärder på området mediekunskap finns i bilaga II,

               3.

               göra branschfolk, mellanhänder och användare av de nya kommunikationsmedierna, exempelvis Internet, medvetna om sitt ansvar genom att

                           a)

                           uppmuntra industrin för audiovisuella tjänster och nätverksbaserade informationstjänster att, utan att press- och yttrandefriheten åsidosätts, undvika varje form av diskriminering på grund av kön, ras, etniskt ursprung, religion eller övertygelse, funktionshinder, ålder eller sexuell läggning i alla audiovisuella tjänster och nätverksbaserade informationstjänster och att bekämpa sådan diskriminering,

                           b)

                           uppmana till vaksamhet och uppmuntra anmälningar av webbsidor som anses vara olagliga, utan att detta påverkar tillämpningen av direktiv 2000/31/EG,

                           c)

                           utarbeta en uppförandekod i samarbete med branschen och regleringsmyndigheter på nationell nivå och gemenskapsnivå,

               4.

               främja åtgärder för att bekämpa olaglig Internetverksamhet som skadar minderåriga och göra Internet till ett mycket säkrare medium; medlemsstaterna kan bland annat överväga att

                           a)

                           införa en kvalitetsmärkning för tjänsteleverantörer, så att användarna lätt kan fastställa om en viss leverantör verkar i enlighet med en uppförandekod eller inte,

                           b)

                           inrätta lämpliga sätt att anmäla olaglig och/eller misstänkt verksamhet på Internet.

         II.   industrin för audiovisuella tjänster och nätverksbaserade informationstjänster liksom andra berörda parter att

               1.

               utveckla åtgärder till minderårigas fördel, inbegripet initiativ för att underlätta för dem att få ökad tillgång till audiovisuella tjänster och nätverksbaserade informationstjänster, samtidigt som man undviker innehåll som kan vara skadligt, exempelvis genom filtersystem; sådana åtgärder kan inbegripa en harmonisering genom samarbete mellan regleringsorgan, självreglerande organ och samregleringsorgan i medlemsstaterna och genom utbyte av bästa praxis när det gäller till exempel system för gemensamma beskrivande symboler eller varningsmeddelanden som anger åldersgrupp och/eller aspekter av innehållet som har lett till en viss åldersrekommendation, vilket skulle hjälpa användarna att bedöma innehållet i audiovisuella tjänster och nätverksbaserade informationstjänster; detta skulle kunna ske exempelvis genom de åtgärder som anges i bilaga III,

               2.

               undersöka möjligheten att skapa filter som förhindrar att information som kränker människans värdighet sprids på Internet,

               3.

               utarbeta åtgärder för att öka användningen av system för innehållsmärkning för material som sprids på Internet,

               4.

               överväga effektiva metoder för att undvika och bekämpa diskriminering på grund av kön, ras, etniskt ursprung, religion eller övertygelse, funktionshinder, ålder eller sexuell läggning i audiovisuella tjänster och nätverksbaserade informationstjänster och för att främja en varierad och realistisk bild av kvinnors och mäns möjligheter och förmåga i samhället.

         EUROPAPARLAMENTET OCH RÅDET NOTERAR ATT KOMMISSIONEN

               1.

               avser att, inom ramen för det fleråriga gemenskapsprogrammet 2005–2008 för att främja en säkrare användning av Internet och ny online-teknik, främja informationsinsatser riktade till medborgare i hela Europa via samtliga kommunikationsmedier för att informera allmänheten om fördelarna och eventuella faror med Internet, hur Internet används på ett ansvarsfullt och säkert sätt samt om hur man klagar och aktiverar föräldrakontroll; särskilda informationskampanjer skulle kunna rikta sig till vissa målgrupper, exempelvis skolor, föräldraföreningar och användare,

               2.

               avser att undersöka möjligheten att införa ett europeiskt gratisnummer eller att utöka en befintlig tjänst i syfte att hjälpa Internetanvändare genom att hänvisa dem till tillgängliga klagomålssystem och informationsresurser samt informera föräldrar om filtertjänsternas effektivitet,

               3.

               avser att undersöka möjligheten att stödja inrättandet av ett generiskt huvuddomännamn avsett enbart för övervakade webbplatser som förbinder sig att respektera minderåriga och deras rättigheter, exempelvis .KID.eu,

               4.

               fortsätter att föra en konstruktiv och fortlöpande dialog med organisationer för innehållsleverantörer, konsumentorganisationer och alla berörda parter,

               5.

               avser att främja och stödja att självreglerande organ bildar nätverk och utbyter erfarenheter för att bedöma huruvida uppförandekoder och system med självreglering är effektiva och för att säkerställa högsta möjliga skyddsstandarder för minderåriga,

               6.

               avser att, på grundval av information från medlemsstaterna, lägga fram en rapport för Europaparlamentet och rådet om genomförandet och effektiviteten av de åtgärder som anges i denna rekommendation, och att se över rekommendationen om och när det behövs.

      Utfärdat i Bryssel den 20 december 2006

            På Europaparlamentets vägnar

         J. BORRELL FONTELLES

            Ordförande

            På rådets vägnar

         J. KORKEAOJA

            Ordförande

      (1)  EUT C 221, 8.9.2005, s. 87.

      (2)  Europaparlamentets yttrande av den 7 september 2005 (EUT C 193 E, 17.8.2006, s. 217). Rådets gemensamma ståndpunkt av den 18 september 2006 och Europaparlamentets ståndpunkt av den … (ännu ej offentliggjord i EUT).

      (3)  EGT C 364, 18.12.2000, s. 1.

      (4)  EGT L 270, 7.10.1998, s. 48.

      (5)  EGT L 298, 17.10.1989, s. 23. Direktivet ändrat genom Europaparlamentets och rådets direktiv 97/36/EG (EGT L 202, 30.7.1997, s. 60).

      (6)  Europaparlamentets och rådets beslut nr 276/1999/EG av den 25 januari 1999 om antagande av en flerårig handlingsplan på gemenskapsnivå för att främja en säkrare användning av Internet genom att bekämpa olagligt och skadligt innehåll på globala nät (EGT L 33, 6.2.1999, s. 1). Beslutet senast ändrat genom beslut nr 787/2004/EG (EUT L 138, 30.4.2004, s. 12).

      (7)  Europaparlamentets och rådets beslut nr 1151/2003/EG av den 16 juni 2003 om ändring av beslut nr 276/1999/EG om antagande av en flerårig handlingsplan på gemenskapsnivå för att främja en säkrare användning av Internet genom att bekämpa olagligt och skadligt innehåll på globala nät (EUT L 162, 1.7.2003, s. 1).

      (8)  EGT L 178, 17.7.2000, s. 1.

      (9)  EGT L 202, 30.7.1997, s. 60.

      (10)  EGT C 296, 10.11.1995, s. 15.

      BILAGA I
      RIKTLINJER FÖR GENOMFÖRANDE PÅ NATIONELL NIVÅ AV ÅTGÄRDER I NATIONELL LAG ELLER PRAXIS FÖR ATT SÄKERSTÄLLA RÄTTEN TILL GENMÄLE ELLER MOTSVARANDE MED AVSEENDE PÅ NÄTVERKSBASERADE MEDIER
      Mål: Att införa bestämmelser i nationell lagstiftning eller praxis i medlemsstaterna i syfte att säkerställa rätten till genmäle eller motsvarande i fråga om alla nätverksbaserade medier, med beaktande av nationella och konstitutionella rättsliga bestämmelser och utan att det påverkar möjligheten att anpassa det sätt på vilket denna rätt utövas till varje mediums särskilda egenskaper.
      Med medium avses alla kommunikationsmedel för spridning till allmänheten av redigerad nätverksbaserad information, t. ex. tidningar, tidskrifter, radio, television och Internetbaserade nyhetstjänster.
      Utan att det påverkar tillämpningen av andra bestämmelser inom civilrätt, straffrätt eller administrativ lagstiftning som antagits av medlemsstaterna, bör varje fysisk eller juridisk person, oberoende av nationalitet, vars legitima intressen, i synnerhet men inte enbart vederbörandes rykte och goda namn, har påverkats av påståenden i en publikation eller sändning, ha rätt till genmäle eller motsvarande. Medlemsstaterna bör se till att det faktiska utövandet av rätten till genmäle eller motsvarande inte hindras av orimliga regler eller villkor.
      Rätten till genmäle eller motsvarande bör gälla nätverksbaserade medier inom en medlemsstats jurisdiktion.
      Medlemsstaterna bör vidta de åtgärder som är nödvändiga för att etablera rätten till genmäle eller motsvarande och fastställa det förfarande som skall följas för att genomföra detta. De bör särskilt se till att en tillräcklig tidsrymd medges och att förfarandena är sådana att tillfälle till genmäle eller motsvarande vederbörligen kan ges fysiska eller juridiska personer som bor eller är etablerade i andra medlemsstater.
      Rätten till genmäle kan garanteras genom lagstiftning, men även genom samreglerande och självreglerande åtgärder.
      Rätten till genmäle är en särskilt lämplig åtgärd i den nätverksbaserade miljön eftersom den möjliggör en omedelbar reaktion på ifrågasatt information och det är tekniskt enkelt att bifoga svar från de personer som berörs. Genmälet skall dock avges inom rimlig tid efter det att begäran inlämnats samt vid lämplig tidpunkt och på ett lämpligt sätt med hänsyn till den publikation eller sändning som genmälet avser.
      Bestämmelser bör fastställas för förfaranden, varigenom tvister om rätten till genmäle eller motsvarande kan bli föremål för prövning i domstol eller liknande oberoende organ.
      En ansökan om att utöva rätten till genmäle eller motsvarande får avvisas om personen i fråga inte har ett legitimt intresse av att ett sådant genmäle offentliggörs, eller om genmälet skulle innebära en straffbar handling, civilrättsliga förfaranden skulle kunna inledas mot innehållsleverantören eller genmälet skulle överskrida gränserna för allmän anständighet.
      Rätten till genmäle skall inte påverkas av andra metoder som står till buds för personer vars värdighet, heder, rykte eller privatliv har kränkts av media.

      BILAGA II
      Exempel på åtgärder på området mediekunskap:

                  a)

                  Fortbildning för lärare och utbildare, i samarbete med föreningar som arbetar med skydd av barn, om hur Internet kan användas i skolundervisningen på ett sådant sätt att medvetenheten upprätthålls om eventuella faror med Internet, särskilt när det gäller chattrum och andra forum.

                  b)

                  Särskild undervisning om Internet för barn från tidig ålder, inklusive lektioner där föräldrar får närvara.

                  c)

                  Ett integrerat pedagogiskt synsätt som skall ingå i läroplaner och program för mediekunskap för att ge information om hur man använder Internet på ett ansvarsfullt sätt.

                  d)

                  Nationella kampanjer riktade till medborgarna, via alla kommunikationsmedier, för att ge information om hur man använder Internet på ett ansvarsfullt sätt.

                  e)

                  Utdelning av informationspaket om eventuella risker med Internet (”hur man surfar säkert på Internet”, ”hur man sållar bort oönskade meddelanden”) och inrättande av telefonjourer för att ta emot anmälningar eller klagomål om skadligt och olagligt innehåll.

                  f)

                  Lämpliga åtgärder för att inrätta eller förbättra telefonjourer så att det blir lättare att lämna klagomål och för att göra det möjligt att anmäla skadligt eller olagligt innehåll.

      BILAGA III
      Exempel på åtgärder som branschen och berörda parter kan vidta till minderårigas fördel:

                  a)

                  Systematiskt ge användarna tillgång till ett effektivt filtersystem som kan uppdateras och är lätt att använda när de tecknar abonnemang hos en Internetleverantör.

                  b)

                  Erbjuda tillgång till särskilda tjänster som är avsedda för barn och försedda med automatiska filtersystem som hanteras av Internetleverantörer och mobiltelefonoperatörer.

                  c)

                  Införa incitament för att tillhandahålla en regelbundet uppdaterad beskrivning av tillgängliga webbplatser som gör det lättare att klassificera webbplatser och bedöma deras innehåll.

                  d)

                  Publicera banners på sökmotorer för att rikta uppmärksamheten mot tillgänglig information både om ansvarsfull användning av Internet och om telefonjourer.


Avis juridique important

|

52004SC0824

Rekommendation till rådets yttrande enligt artikel 9.3 i rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om Sloveniens konvergensprogram, 2004-2007  /* SEK/2004/0824 slutlig */

Rekommendation till RÅDETS YTTRANDE enligt artikel 9.3 i rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om Sloveniens konvergensprogram, 2004-2007(framlagd av kommissionen)MOTIVERINGEnligt rådets förordning (EG) nr 1466/97 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken [1] skall icke-deltagande medlemsstater, dvs. de stater som inte infört den gemensamma valutan, överlämna konvergensprogram till rådet och kommissionen för det regelbundna multilaterala övervakningsförfarande som avses i artikel 99 i fördraget.[1]  EGT L 209, 2.8.1997. Alla dokument som nämns i denna text finns på följande webbplats: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/ about/activities/sgp/main_en.htm.Enligt artikel 9 i förordningen skall rådet granska konvergensprogrammen på grundval av de bedömningar som gjorts av kommissionen och av den kommitté som upprättats genom artikel 114 i fördraget (Ekonomiska och finansiella kommittén). Rådet skall på grundval av kommissionens rekommendation och efter samråd med Ekonomiska och finansiella kommittén avge ett yttrande efter att ha granskat programmet. Enligt förordningen skall medlemsstaterna årligen lägga fram uppdaterade konvergensprogram, som också kan granskas av rådet enligt samma förfarande.De tio länder som anslöt sig till EU den 1 maj 2004 har beviljats undantag och deltar därför ännu inte i det gemensamma valutasamarbetet. De har åtagit sig att överlämna sina konvergensprogram senast den 15 maj 2004 och en första uppdatering av dem mot slutet av 2004.Sloveniens konvergensprogram för perioden 2004-2007 överlämnades den 14 maj 2004. Kommissionen har gjort en teknisk utvärdering av programmet med beaktande av uppgifterna i vårprognoserna 2004 samt uppförandekoden [2] och de principer som fastställs i kommissionens meddelande till rådet och Europaparlamentet av den 27 november 2002 om bättre samordning av finanspolitiken [3]. Denna utvärdering ger anledning till följande bedömning:[2]  Ekonomiska och finansiella kommitténs reviderade yttrande om stabilitets- och konvergens programmens innehåll och utformning, som godkändes av Ekofinrådet den 10 juli 2001.[3]  KOM(2002) 668 slutlig, 27.11.2002.Slovenien överlämnade den 14 maj 2004 sitt första konvergensprogram, som omfattar perioden 2004-2007. Landet eftersträvar en tidig anslutning till ERM II, senast i slutet av 2004, för att kunna införa euron i början av 2007.Programmet uppfyller i stort sett kraven i den reviderade uppförandekoden om stabilitets- och konvergensprogrammens innehåll och utformning [4].[4]  Avgränsningen av den offentliga sektorn har inte tillämpats till fullo och den periodiserade redovisningen måste förbättras ytterligare.Det makroekonomiska scenario som konvergensprogrammet bygger på har reviderats nedåt sedan 2003 års ekonomiska program inför anslutningen, men är ändå något mer optimistiskt än kommissionens vårprognoser 2004 som gäller fram till 2005. I synnerhet verkar den förväntade tillväxten för 2004 hamna på den övre delen av den nuvarande prognosskalan. För återstoden av den period som omfattas förefaller tillväxtstakten - som närmar sig och från 2006 något överskrider den potentiella tillväxten, som beräknas till 3,7 % av de nationella myndigheterna - rimlig och i stort i linje med kommissionens prognoser. Inflationen skall uppgå till 3,3 % för 2004 och hamna under 3,0 % i slutet av 2005, och beräkningarna är således tämligen gynnsamma i fråga om den framtida prisutvecklingen, medan kommissionen har en mer försiktig prognos beträffande inflationsminskningen.Den gradvis fallande inflationen, som började minska under 2001, föll i ännu snabbare takt under andra halvåret 2003. Den årliga konsumentprisökningen uppgick till 4,6 % vid årets slut, vilket gjorde att årsgenomsnittet sjönk till 5,7 % från 7,5 % året före. Minskningen av inflationen fortsatte under 2004. I maj var dock konsumentprisinflationen på årsbasis 3,9 %, en ökning med 0,3 procentenheter jämfört med månaden före. Den långsiktiga hållbarheten i inflationssänkningen - som fortfarande är relativt hög med 4,7 % på löpande genomsnittlig 12-månadersbasis - måste stärkas. En bra samordning av den ekonomiska politiken anses vara central för att få bukt med inflationen på ett hållbart sätt. Återhållsam löneutveckling och i synnerhet förändringar i systemet för löneindexering, har framhållits som grundläggande faktorer för att stödja inflationsbekämpningen. Den nya lönejusteringsmetoden för 2004-2005, som inför långsiktiga indexeringsmekanismer - med förväntad snarare än faktisk inhemsk inflation och där även förväntningar kopplade till EU-inflationen och tolarns växelkurs mot euron tas med i beräkningarna - bör hålla löneökningarna i schack och lätta på det påföljande inflationstrycket. Sloveniens centralbank har prisstabilitet som huvudmål och driver sin penningpolitik i form av en kombination av ränte- och växelkurspolitik. Sedan 2003 har räntan sänkts med sammanlagt 350 baspunkter, vilket resulterat i en kort realränta på ca 2 % för närvarande, medan deprecieringstakten för valutakursen mot euron har sjunkit till ca 0,1 % per månad.Utan att uttryckligen hänvisa till stabilitets- och tillväxtpakten är programmets mål att nå stabila offentliga finanser som är nära balans. Med ett förväntat underskott på 0,9 % av BNP under 2007 når man emellertid en nära nog balanserad budget först i slutet av programperioden genom en gradvis sänkning av underskottet i den offentliga sektorn. Jämfört med 2003 års program inför anslutningen är takten något lägre i konvergensprogrammet, där budget konsolideringen har senarelagts genom att man skjuter upp sänkningen av underskottet till i slutet av program perioden, och justeringen i huvudsak tar formen av en nedskärning av utgiftskvoten.Planen för konsolideringen framstår som trovärdig men tämligen oambitiös i fråga om budgetmålen. Det finns inga detaljuppgifter i konvergensprogrammet, och framför allt är effekterna av de planerade finanspolitiska åtgärderna inte kvantifierade. Jämfört med 2003 års program inför anslutningen förefaller konsolideringsstrategin dock i stort sett vara oförändrad. En omstrukturering av den offentliga sektorns utgifter och inkomster planeras, för att öka den finanspolitiska flexibiliteten. Det anses framför allt nödvändigt att minska de obligatoriska budgetutgifterna för att landet skall kunna uppfylla de åtaganden som följer av medlemskapen i EU och Nato, som myndigheterna tycks se som källor till ytterligare tryck på budgeten, trots att andelen obligatoriska utgifter står för mer än 80 % av budgeten. Regeringen har åtagit sig att uppfylla målen genom att gradvis sänka det konjunkturrensade underskottet och kommer vid ogynnsamma förhållanden att låta de automatiska stabilisatorerna verka endast i begränsad omfattning (i storleksordningen 0,2 % av BNP, enligt lagen om tillämpning av 2004 års budget). Med tanke på att det förväntade budgetunderskottet ligger precis under 2 % av BNP under perioden 2004-2005, finns det kanske inte en tillräckligt stor säkerhetsmarginal mot att tröskelvärdet för underskottet på 3 % av BNP överskrids, om myndigheterna inte lyckas att begränsa de finanspolitiska stabilisatorernas inverkan. Om man antar att det kan inträffa bakslag till följd av negativa ekonomiska händelser, liknande dem som inträffat nyligen, kan budgetutfallet blir sämre än förväntat.Den offentliga bruttoskulden är relativt liten och kommer så att förbli under programperioden. Under 2003 steg skuldkvoten till 28,6 % av BNP. Genom att driva ett ständigt primärt underskott räknar regeringen med en ytterligare ökning av skuldkvoten under de första två åren, med en topp år 2005 med 29,5 % av BNP. Under 2007 beräknas skulden åter ha sjunkit till 28,4 % av BNP, eftersom den nominella BNP-ökningen förväntas bli högre än räntan, vilket underlättar en stabilisering av skulden. Dessutom anser myndigheterna att skuldportföljens löptider och valutasammansättning är lämplig, eftersom den långsiktiga återbetalnings profilen är jämt fördelad över tiden och eftersom en växande andel av skulden är denominerad i tolar och utlandsskulden främst är denominerad i euro.I programmet analyseras kortfattat regeringens planerade strukturreformer, som är inriktade på att stärka konkurrenskraften i ekonomin genom att öka FoU-utgifternas andel i budgeten. Regeringen aviserar också fler åtgärder för att stötta den ekonomiska tillväxten, till exempel genom att stimulera sysselsättningsskapande investeringar och undanröja strukturella problem på arbetsmarknaden. I programmet går man dock inte in på några detaljer i omstruktureringsprocessen. De politiska målen är ganska allmänna och kompletteras bara undantagsvis av väl genomtänkta åtgärder. Det är inte helt tydligt vilka effekterna på de offentliga finanserna blir, eftersom man inte ansträngt sig att kvantifiera de planerade strukturreformerna vid beräkningen av hur de offentliga finanserna kommer att utvecklas.Slovenien riskerar obalanser i de offentliga finanserna då landets ekonomi skall bära kostnaderna för en åldrande befolkning. Det är nödvändigt att noggrant genomföra pensionsreformen och införa ett stabilt hälso- och sjukvårdssystem i kombination med ett tillräckligt stort primärt överskott för att göra de offentliga finanserna hållbara.Tabell: Jämförelse mellan centrala makroekonomiska och finansiella prognoser>Plats för tabell>På grundval av denna bedömning har kommissionen antagit den bifogade rekommendationen till rådets yttrande om Sloveniens konvergensprogram och överlämnar den till rådet.Rekommendation till RÅDETS YTTRANDE enligt artikel 9.3 i rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om Sloveniens konvergensprogram, 2004-2007EUROPEISKA UNIONENS RÅD AVGER FÖLJANDE YTTRANDEmed beaktande av Fördraget om upprättande av Europeiska gemenskapen,med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken [5], särskilt artikel 9.3 i denna,[5]  EGT L209, 2.8.1997, s. 1. De dokument som nämns i denna text finns på följande webbplats: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/ about/activities/sgp/main_en.htm.med beaktande av kommissionens rekommendation, ochefter samråd med Ekonomiska och finansiella kommittén.HÄRIGENOM FRAMFÖRS FÖLJANDE.Den [5 juli 2004] granskade rådet Sloveniens konvergensprogram, som omfattar perioden 2004-2007. Programmet uppfyller i stort sett kraven i den omarbetade uppförandekoden om stabilitets- och konvergensprogrammens innehåll och utformning.Den finanspolitiska strategi som programmet bygger på syftar till att nå sunda offentliga finanser enligt definitionen om offentliga finanser som är nära balans. Enligt programmet skall därför underskottet i den offentliga sektorn stegvis minskas under den aktuella perioden, vilket är liktydigt med nedskärningar i såväl inkomsterna som den primära utgiftskvoten, där det sistnämnda skall uppnås genom återhållsamhet i fråga om obligatoriska utgifter. Enligt justeringsplanen skall underskottet halveras under de kommande fyra åren och ligga på något under 1 % under 2007. Samtidigt som myndigheterna inriktar politiken på en gradvis minskning av det strukturella underskottet, kommer de att låta de automatiska stabilisatorerna verka - dock bara i begränsad omfattning - under ogynnsamma ekonomiska förhållanden.Det makroekonomiska scenario som programmet bygger på för tiden efter 2005 förefaller spegla rimliga antaganden om tillväxten, då den reala BNP förväntas öka något mer än den potentiella produktionen. Antagandet om tillväxten för 2004 är dock något optimistiskt. Beräkningarna av inflationen förefaller ligga något lågt i det nuvarande prognosintervallet för 2004, men är därefter realistiska under förutsättning att den ekonomiska politiken fortsätter att samordnas i syfte att minska inflationen varaktigt.Med en marginell ökning till 1,9 % av BNP under 2004 och därefter gradvis sjunkande till 0,9 % av BNP under 2007 förväntas underskottet i den offentliga sektorn varje år ligga under referensvärdet på 3 % av BNP. De finanspolitiska målen i programmet är inte tillräckliga för att uppfylla det medellånga målet i stabilitets- och tillväxtpakten om offentliga finanser som är nära balans. Målet på medellång sikt skulle uppnås först i slutet av programperioden. Dessutom kan budgetutfallet bli sämre än vad som förväntas, i synnerhet med tanke på att de makroekonomiska riskerna - som är kopplade till de optimistiska tillväxtprognoserna för 2004, som beskrivs ovan - kan leda till att utgifterna överskrids, vilket tidigare inträffat. Därför innehåller möjligen inte den finanspolitiska strategin i programmet en tillräckligt stor säkerhetsmarginal mot att tröskelvärdet för underskottet på 3 % av BNP överskrids vid normala makroekonomiska fluktuationer, särskilt under programperiodens första år.Den offentliga bruttoskuldkvoten är relativt låg och kommer att förbli låg i framtiden. Efter en ökning till 29,5 % av BNP under 2005 förväntas skuldkvoten sjunka igen till 28,4 % av BNP under 2007. Slovenien riskerar obalanser i de offentliga finanserna då landet skall möta kostnaderna för en åldrande befolkning. Det är därför av största vikt att grundligt genomföra pensionsreformen och införa ett stabilt hälso- och sjukvårdssystem, samtidigt som ett tillräckligt stort primärt överskott bör säkras för att de offentliga finanserna skall bli långsiktigt hållbara.Prognostiserade nyckeltal i Sloveniens konvergensprogram>Plats för tabell>


title: Europeiska centralbankens rekommendation av den 9 december 2011 om Europeiska centralbankens krav på statistikrapportering inom området extern statistik (ECB/2011/24)

text:
               3.3.2012

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               C 64/1

         EUROPEISKA CENTRALBANKENS REKOMMENDATION
   av den 9 december 2011
   om Europeiska centralbankens krav på statistikrapportering inom området extern statistik
   (ECB/2011/24)
   2012/C 64/01
   ECB-RÅDET HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION
   med beaktande av stadgan för Europeiska centralbankssystemet och Europeiska centralbanken (nedan kallad ECBS-stadgan), särskilt artiklarna 5.1 och 34.1 tredje strecksatsen,
   med beaktande av rådets förordning (EG) nr 2533/98 av den 23 november 1998 om Europeiska centralbankens insamling av statistiska uppgifter (1), särskilt artikel 4, och
   av följande skäl:

               (1)

               För att Europeiska centralbankssystemet (ECBS) ska kunna utföra sina uppgifter behöver det omfattande och tillförlitlig extern statistik som omfattar betalningsbalansen och utlandsställningen samt likviditeten i utländsk valuta och som visar de viktigaste posterna som påverkar de monetära förhållandena och valutamarknaderna i euroområdet, och statistik över gränsöverskridande sändningar av eurosedlar. Europeiska centralbankens (ECB) statistikkrav inom detta område fastställs i riktlinje ECB/2011/23 av den 9 december 2011 om Europeiska centralbankens krav på rapportering inom området extern statistik (omarbetning) (2).

               (2)

               Enligt artikel 5.1 första meningen i stadgan för Europeiska centralbankssystemet och Europeiska centralbanken (nedan kallad ECBS-stadgan) ska ECB, med de nationella centralbankernas stöd, antingen från andra behöriga myndigheter än de nationella centralbankerna eller direkt från de ekonomiska aktörerna samla in de statistiska uppgifter som behövs för att den ska kunna utföra Europeiska centralbankssystemets (ECBS) uppgifter. Enligt artikel 5.1 andra meningen kommer ECB för detta ändamål att samarbeta med unionsinstitutioner och unionsorgan, med behöriga myndigheter i medlemsstaterna eller i tredjeland samt med internationella organisationer. I artikel 5.2 föreskrivs att de nationella centralbankerna så långt som möjligt ska utföra de uppgifter som anges i artikel 5.1.

               (3)

               Den information som ECB behöver på området extern statistik får samlas in och/eller sammanställas av andra behöriga myndigheter än de nationella centralbankerna. Därför kräver vissa av de uppgifter som ska utföras ett samarbete mellan ECB eller de nationella centralbankerna och sådana behöriga myndigheter som avses i ECBS-stadgans artikel 5.1. Enligt artikel 4 i rådets förordning (EG) nr 2533/98 ska medlemsstaterna organisera sig på statistikområdet och helt och fullt samarbeta med ECBS för att garantera att förpliktelserna enligt artikel 5 i ECBS-stadgan fullgörs.

               (4)

               Då uppgiftslämnarna i enlighet med nationella regler och etablerad praxis rapporterar till andra behöriga nationella myndigheter än de nationella centralbankerna, ska sådana myndigheter och deras respektive nationella centralbanker samarbeta med varandra för att säkerställa att ECB:s statistikkrav uppfylls. I Irland ansvarar Central Statistics Office (CSO) och i Malta National Statistics Office för insamling och sammanställning av den information som behövs över extern statistik. För att uppfylla ovannämnda statistikkrav ska Central Bank of Ireland och Central Statistics Office samt Central Bank of Malta och National Statistics Office samarbeta med varandra. Ett sådant samarbete bör inkludera inrättandet av en varaktig struktur för överföring av uppgifter förutsatt att samma resultat inte redan uppnås genom nationell lagstiftning.

               (5)

               Den kvalitativa bedömningen av euroområdets betalningsbalansstatistik och statistik över utlandsställningen samt likviditeten i utländsk valuta bör utföras i enlighet med ECB:s kvalitetsram för statistik (Statistics Quality Framework). Där så är lämpligt ska de nationella centralbankerna, i samarbete med andra behöriga myndigheter, göra en kvalitativ bedömning av de uppgifter som de behöriga myndigheterna tillhandahåller.

               (6)

               Enligt artikel 3a i förordning (EG) nr 2533/98 och Europeiska centralbankssystemets offentliga åtagande avseende europeisk statistik ska ECBS utveckling, framställning och spridning av europeisk statistik styras av principerna om opartiskhet, objektivitet, yrkesmässigt oberoende, kostnadseffektivitet, statistisk konfidentialitet, minimering av rapporteringsbördan och hög kvalitet på slutprodukten.

               (7)

               Med beaktande av riktlinje ECB/2011/23 som upphäver riktlinje ECB/2004/15 är det därför nödvändigt att ersätta rekommendation ECB/2004/16 av den 16 juli 2004 om Europeiska centralbankens krav på rapportering av statistik över betalningsbalansen och utlandsställningen samt likviditeten i utländsk valuta (3).

         HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
   AVSNITT I

      Definitioner

   Termerna ”extern statistik”, ”betalningsbalans”, ”utlandsställning” och ”likviditet i utländsk valuta” ska i denna rekommendation ha samma betydelse som i artikel 1 i riktlinje ECB/2011/23.
   AVSNITT II

      Tillhandahållande av statistik till de nationella centralbankerna

               1.

               I den mån insamlingen av extern statistik anförtrotts den här rekommendationens adressater, ska dessa säkerställa att relevant extern statistik görs tillgänglig för respektive nationell centralbank inom utsatta tidsfrister för att dessa centralbanker ska uppfylla sina rapporteringsskyldigheter enligt artiklarna 2, 3, 5 och 6 i riktlinje ECB/2011/23.

               2.

               Uppgifterna ska göras tillgängliga i enlighet med ECB:s statistiska standarder och krav för extern statistik som fastställs i bilagorna I, II, III, IV och VI till riktlinje ECB/2011/23. Utan att det påverkar ECB:s uppföljning enligt bilaga V till riktlinje ECB/2011/23 ska den här rekommendationens adressater kontrollera kvaliteten och tillförlitligheten på de statistiska uppgifter som lämnats till respektive nationell centralbank.

         AVSNITT III

      Varaktigt samarbete med respektive nationell centralbank

   Såvida inte samma resultat redan uppnås genom nationell lagstiftning ska denna rekommendations adressater, tillsammans med sina respektive nationella centralbanker, skriftligen fastställa lämpliga former för samarbete för att säkerställa en varaktig struktur för överföring av uppgifter som uppfyller ECB:s statistiska standarder och krav.
   AVSNITT IV

      Slutbestämmelser

               1.

               Denna rekommendation ersätter rekommendation ECB/2004/16 av den 1 juni 2014.

               2.

               Hänvisningar till rekommendation ECB/2004/16 ska gälla som hänvisningar till den här rekommendationen.

               3.

               Denna rekommendation riktar sig till Central Statistics Office i Irland och National Statistic Office i Malta.

               4.

               Denna rekommendation ska tillämpas från och med den 1 juni 2014.

      Utfärdad i Frankfurt am Main den 9 december 2011.

         Mario DRAGHI

            ECB:s ordförande

      (1)  EGT L 318, 27.11.1998, s. 8.

      (2)  EUT L 65, 3.3.2012, s. 1.

      (3)  EUT C 292, 30.11.2004, s. 21.