title: Rådets rekommendation av den 20 juli 2020 om Danmarks nationella reformprogram 2020 med avgivande av rådets yttrande om Danmarks konvergensprogram 2020 2020/C 282/04

text:
               26.8.2020

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               C 282/22

      RÅDETS REKOMMENDATION
      av den 20 juli 2020
      om Danmarks nationella reformprogram 2020 med avgivande av rådets yttrande om Danmarks konvergensprogram 2020
      (2020/C 282/04)
      EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION
      med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 121.2 och 148.4,
      med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken (1), särskilt artikel 9.2,
      med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation,
      med beaktande av Europaparlamentets resolutioner,
      med beaktande av Europeiska rådets slutsatser,
      med beaktande av sysselsättningskommitténs yttrande,
      med beaktande av ekonomiska och finansiella kommitténs yttrande,
      med beaktande av yttrandet från kommittén för socialt skydd,
      med beaktande av yttrandet från kommittén för ekonomisk politik, och
      av följande skäl:

                  (1)

                  Den 17 december 2019 antog kommissionen den årliga strategin för hållbar tillväxt, som inledde 2020 års europeiska termin för samordningen av den ekonomiska politiken. I den togs vederbörlig hänsyn till den europeiska pelaren för sociala rättigheter som proklamerades av Europaparlamentet, rådet och kommissionen den 17 november 2017. Den 17 december 2019 antog kommissionen, på grundval av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1176/2011 (2), även rapporten om förvarningsmekanismen, enligt vilken Danmark inte var en av de medlemsstater som skulle bli föremål för en fördjupad granskning.

                  (2)

                  Landsrapporten 2020 för Danmark offentliggjordes den 26 februari 2020. Den innehöll en bedömning av Danmarks framsteg avseende de landsspecifika rekommendationer som rådet antog den 9 juli 2019 (3) (de landsspecifika rekommendationerna för 2019), uppföljningen av tidigare års landsspecifika rekommendationer och Danmarks framsteg när det gäller att uppnå sina nationella Europa 2020-mål.

                  (3)

                  Den 11 mars 2020 klassificerade Världshälsoorganisationen officiellt covid-19-utbrottet som en global pandemi. Pandemin utgör ett allvarligt hot mot folkhälsan för medborgare, samhällen och ekonomier. Den leder till hårt ansatta hälso- och sjukvårdssystem, störningar i de globala leveranskedjorna, volatilitet på finansmarknaderna, kraftig påverkan på konsumentefterfrågan och negativa effekter för olika sektorer. Den hotar människors arbeten och inkomster liksom företagens verksamheter. Pandemin har lett till en kraftig ekonomisk chock som redan har fått allvarliga återverkningar i unionen. Den 13 mars 2020 antog kommissionen ett meddelande om en samordnad ekonomisk reaktion på krisen som omfattar alla aktörer på nationell nivå och unionsnivå.

                  (4)

                  Flera medlemsstater har utlyst undantagstillstånd eller infört nödåtgärder. Nödåtgärderna bör vara strikt proportionella, nödvändiga, tidsbegränsade och i linje med europeiska och internationella standarder. De bör vara föremål för demokratisk tillsyn och oberoende rättslig prövning.

                  (5)

                  Den 20 mars 2020 antog kommissionen ett meddelande om aktivering av den allmänna undantagsklausulen i stabilitets- och tillväxtpakten. Den allmänna undantagsklausulen, som fastställs i artiklarna 5.1, 6.3, 9.1 och 10.3 i förordning (EG) nr 1466/97 och artiklarna 3.5 och 5.2 i rådets förordning (EG) nr 1467/97 (4), underlättar samordningen av budgetpolitiken vid en allvarlig konjunkturnedgång. I sitt meddelande av den 20 mars 2020 ansåg kommissionen, mot bakgrund av den förväntade allvarliga konjunkturnedgången till följd av covid-19-pandemin, att villkoren för att aktivera den allmänna undantagsklausulen var uppfyllda och uppmanade rådet att godkänna denna slutsats. Den 23 mars 2020 instämde medlemsstaternas finansministrar i kommissionens bedömning. De var överens om att den allvarliga ekonomiska nedgången kräver beslutsamma, långtgående och samordnade åtgärder. Aktiveringen av den allmänna undantagsklausulen medger en tillfällig avvikelse från anpassningsbanan mot det medelfristiga budgetmålet, förutsatt att detta inte äventyrar de offentliga finansernas hållbarhet på medellång sikt. När det gäller den korrigerande delen kan rådet, på grundval av en rekommendation från kommissionen, även besluta att anta en reviderad finanspolitisk strategi. Den allmänna undantagsklausulen innebär inte att stabilitets- och tillväxtpaktens förfaranden avbryts. Den tillåter att medlemsstaterna avviker från de budgetkrav som normalt skulle gälla, samtidigt som den ger kommissionen och rådet möjlighet att vidta nödvändiga politiska samordningsåtgärder inom ramen för pakten.

                  (6)

                  Det krävs fortsatta åtgärder för att begränsa och bekämpa spridningen av covid-19-pandemin, stärka de nationella hälso- och sjukvårdssystemens resiliens, mildra de socioekonomiska konsekvenserna av pandemin genom stödåtgärder till företag och hushåll och säkerställa adekvata arbetsmiljöförhållanden så att den ekonomiska verksamheten kan återupptas. Unionen bör använda alla tillgängliga verktyg för att stödja medlemsstaternas insatser inom dessa områden. Samtidigt bör medlemsstaterna och unionen samarbeta för att förbereda de åtgärder som krävs för en återgång till normalt fungerande samhällen och ekonomier och till en hållbar tillväxt, varvid bland annat den gröna och digitala omställningen integreras och lärdomar dras av krisen.

                  (7)

                  Covid-19-krisen har visat på den inre marknadens flexibilitet när det gäller att anpassa sig till extraordinära omständigheter. För att säkerställa en snabb och smidig övergång till återhämtningsfasen och fri rörlighet för varor, tjänster och arbetstagare bör dock de extraordinära åtgärder som hindrar den inre marknaden från att fungera normalt upphävas så snart de inte längre är nödvändiga. Den nuvarande krisen har visat på behovet av krisberedskapsplaner inom hälso- och sjukvården. De centrala inslagen i arbetet med att ta fram mer omfattande krisberedskapsplaner innefattar förbättrade inköpsstrategier, diversifierade leveranskedjor och strategiska reserver av viktig utrustning.

                  (8)

                  Unionslagstiftaren har redan ändrat de relevanta lagstiftningsramarna genom Europaparlamentets och rådets förordningar (EU) 2020/460 (5) och (EU) 2020/558 (6) för att ge medlemsstaterna möjlighet att mobilisera alla outnyttjade resurser från de europeiska struktur- och investeringsfonderna så att de kan hantera de extraordinära konsekvenserna av covid-19-pandemin. Dessa ändringar kommer att tillhandahålla ytterligare flexibilitet samt förenklade och effektiviserade förfaranden. För att minska trycket på kassaflödena kan medlemsstaterna också dra nytta av en medfinansieringsgrad på 100 % från unionsbudgeten under räkenskapsåret 2020–2021. Danmark uppmanas att fullt ut utnyttja dessa möjligheter för att hjälpa de personer och sektorer som drabbats hårdast.

                  (9)

                  Danmark lade fram sitt nationella reformprogram för 2020 den 7 maj 2020 och sitt konvergensprogram för samma år den 5 maj 2020. De två programmen har bedömts samtidigt för att deras inbördes kopplingar ska kunna beaktas.

                  (10)

                  Danmark omfattas för närvarande av stabilitets- och tillväxtpaktens förebyggande del.

                  (11)

                  Enligt konvergensprogrammet för 2020 planerar regeringen en försämring av det samlade saldot i de offentliga finanserna från ett överskott på 3,7 % av bruttonationalprodukten (BNP) 2019 till ett underskott på 8,0 % av BNP 2020. Underskottet väntas minska till 2,4 % av BNP 2021. Efter att ha sjunkit till 33,2 % av BNP 2019 väntas den offentliga skuldkvoten i förhållande till BNP öka till 40,7 % 2020 enligt konvergensprogrammet för 2020. De makroekonomiska och finanspolitiska prognoserna påverkas av stor osäkerhet på grund av covid-19-pandemin.

                  (12)

                  Som svar på covid-19-pandemin, och som del av en samordnad unionsstrategi, har Danmark i god tid antagit budgetåtgärder för att öka kapaciteten i sitt hälso- och sjukvårdssystem, begränsa pandemin och hjälpa de personer och sektorer som drabbats hårdast. Enligt konvergensprogrammet för 2020 uppgick dessa budgetåtgärder till 4,9 % av BNP. Åtgärderna omfattar en förstärkning av hälso- och sjukvården, tillfällig kompensation för företagens fasta kostnader, en tillfällig ordning för lönekompensation och nödhjälp till krisdrabbade sektorer. Dessutom har Danmark aviserat åtgärder som, även om de inte har någon direkt budgetpåverkan, kommer att bidra till att tillhandahålla likviditetsstöd till företagen, och som i konvergensprogrammet för 2020 uppskattas motsvara cirka 15 % av BNP. Åtgärderna omfattar lånegarantier och uppskov med betalning av privatpersoners och företags inkomstskatter (3,7 % av BNP). Jämfört med kommissionens vårprognos 2020 är den största skillnaden att konvergensprogrammet för 2020 inkluderar förväntade framtida förluster till följd av covid-19-relaterade statliga garantier (0,5 % av BNP). Sammantaget ligger de åtgärder som Danmark har vidtagit i linje med riktlinjerna i kommissionens meddelande av den 13 mars 2020. Ett fullständigt genomförande av nödåtgärderna och de finanspolitiska stödåtgärderna, följt av en omläggning av finanspolitikens inriktning mot att uppnå en återhållsam offentligfinansiell ställning på medellång sikt när det ekonomiska läget medger detta, kommer att bidra till att bevara hållbarheten i de offentliga finanserna på medellång sikt.

                  (13)

                  På grundval av kommissionens vårprognos 2020 beräknas Danmarks saldo i de offentliga finanserna vid oförändrad politik uppgå till -7,2 % av BNP 2020 och -2,3 % av BNP 2021. Den offentliga skuldkvoten väntas ligga kvar under 60 % av BNP 2020 och 2021.

                  (14)

                  Den 20 maj 2020 utfärdade kommissionen en rapport i enlighet med artikel 126.3 i fördraget på grund av Danmarks planerade överträdelse av underskottsgränsen på 3 % av BNP 2020. Sammantaget visar kommissionens analys att underskottskriteriet enligt definitionen i fördraget och i förordning (EG) nr 1467/1997 inte är uppfyllt.

                  (15)

                  Covid-19-utbrottet drabbade Danmark hårt under första halvan av 2020 och satte hälso- och sjukvårdssystemet under tryck och reducerade den ekonomiska aktiviteten markant i vissa sektorer. Danmark införde snabba åtgärder för att stävja smittspridningen och för att stärka hälso- och sjukvårdssystemet, och tog även långtgående initiativ för att mildra de ekonomiska konsekvenserna. Regeringen och Nationalbanken vidtog en rad kraftfulla ekonomiska och finansiella åtgärder för att hantera den påföljande konjunkturnedgången, bland annat i form av direktstöd för att delvis täcka företagens fasta kostnader och löneutgifter, skatteuppskov och likviditetstillskott till banker och företag, kreditsystem och andra penningpolitiska åtgärder. Vid utformningen och genomförandet av åtgärderna måste banksektorns motståndskraft beaktas. Åtgärderna reducerade effektivt den ekonomiska chocken till följd av covid-19-pandemin men kunde inte förhindra ett betydande produktionsbortfall, ett stort antal konkurser och insolvenser och en markant ökning av arbetslösheten och antalet personer som riskerar fattigdom, inte minst bland dem som befinner sig i en utsatt situation (t.ex. personer med funktionsnedsättning). Enligt kommissionens vårprognos 2020 väntas arbetslösheten öka måttligt till runt 6,5 % 2020 innan den sjunker till under 6 % 2021.

                  (16)

                  Den pågående covid-19-krisen visar på behovet av att Danmark fortlöpande arbetar för att stärka hälso- och sjukvårdssystemets resiliens. Ett specifikt orosmoment är bristen på vårdpersonal, och bristen på specialistläkare och specialistsjuksköterskor inom t.ex. intensivvården (särskilt narkossjuksköterskor). Det är avgörande med fortlöpande insatser för att ta itu med den här arbetskraftsbristen. På kort sikt bör Danmark arbeta för att säkerställa tillgången till viktiga medicinska produkter, t.ex. personlig skyddsutrustning för vårdpersonal. Det pågår forskning för att inte bara hitta en antiviral behandling och ett vaccin utan också bättre och snabbare testning.

                  (17)

                  För att stödja den ekonomiska återhämtningen kommer det att vara viktigt att tidigarelägga mogna offentliga investeringsprojekt och främja privata investeringar, inbegripet genom relevanta reformer. Danmark har bra resultat i fråga om digitalisering, vilket också framgår av Europeiska kommissionens resultattavla för den digitala agendan. Men för att behålla sin starka ställning på lång sikt och säkerställa konkurrenskraften och dra nytta av digitaliseringen måste Danmark investera i digital infrastruktur samt utbildning och kompetensutveckling. Enligt Danmarks nationella energi- och klimatplan krävs det stora investeringar för att lyckas med klimat- och energiomställningen. De största investeringarna krävs för att inrätta kapacitet för förnybar energi, samtidigt som det även finns stora investeringsbehov i hushållen (energieffektivitet och omvandling av värmetillförseln), hållbara transporter, industrin, biogas och fjärrvärme. Målen för Danmarks klimatpolitik är att minska utsläppen av växthusgaser med 70 % till 2030, jämfört med 1990, och nå klimatneutralitet senast 2050. Därför måste energiförbrukningen börja sjunka, vilket kräver investeringar som följer en allsidig strategi och är inriktade på sektorer där energibesparingar är särskilt lovande. Den ekonomiska återhämtningen från covid-19-krisen kan främjas av att man tidigarelägger gröna investeringar och påskyndar ambitiösa investeringsprojekt inom miljö, klimat, energi och infrastruktur, t.ex. i bostäder, vindkraft till havs, energikonnektivitet och elektrifiering av järnvägen. Transporterna är Danmarks största källa till växthusgasutsläpp, vilket gör ytterligare politiska åtgärder på det här området särskilt relevanta. Programplaneringen för Fonden för en rättvis omställning, som är föremål för ett förslag från kommissionen, för perioden 2021–2027 kan hjälpa Danmark att hantera en del av de utmaningar som omställningen till en klimatneutral ekonomi innebär, särskilt inom de områden som anges i bilaga D till landsrapporten 2020. Detta skulle ge Danmark möjlighet att på bästa sätt använda den fonden.

                  (18)

                  De totala utgifterna för forskning och utveckling (FoU) har inte omsatts i en högre produktivitetsökning i Danmark. Det saknas en integrerad innovationsstrategi som tydligt anger vad Danmark vill uppnå inom det globala innovationslandskapet. Forsknings- och innovationsverksamheten är fortfarande koncentrerad till ett fåtal storföretag och stiftelser och främst till läkemedels- och biotekniksektorerna. De åtta största företagen står för nästan 40 % av de totala privata FoU-utgifterna (jämfört med ett globalt genomsnitt på 19 %). De totala FoU-utgifterna är fortsatt höga, men det absoluta antalet företag som är verksamma inom FoU har sjunkit sedan 2009, främst för att mindre företag inte ägnar sig åt FoU. Bara 33 % av de små och medelstora företagen införde produkt- eller processinnovationer. Därför kan ytterligare politiska satsningar komma att krävas för att bredda innovationsbasen med målet att inkludera fler företag. Som svar på förändrade kompetensbehov efter covid-19-pandemin krävs det varaktiga investeringar i kompetensutvecklings- och omskolningsprogram, däribland genom vuxenutbildning, också med tanke på den framtida tekniska utvecklingen.

                  (19)

                  Danmark har vidtagit åtgärder för att stärka regelverket mot penningtvätt. Under 2019 antogs ny lagstiftning och nationella myndigheter och tillsynsmyndigheter började tillämpa en rad åtgärder för att stärka Danmark förebyggande regelverk mot penningtvätt. Finanstilsynet har fått sanktionsbefogenheter och en större budget för att stärka sin tillsynskapacitet på penningtvättsområdet. Finansunderrättelseenheten (Bagmandspolitiet) har också fått mer personal och finansiering. Det är viktigt att det skärpta regelverket mot penningtvätt omsätts i effektiv tillsyn och verkställighet. Framför allt måste tillsynsmyndigheten införa den riskbaserade metoden i dess helhet. Med finansunderrättelseenhetens ökade kapacitet måste man nu visa att man på ett lämpligt sätt tagit itu med de svagheter som lyfts fram i en rapport från Rigsrevisionen.

                  (20)

                  Medan de landsspecifika rekommendationer som anges i denna rekommendation (de landsspecifika rekommendationerna för 2020) är inriktade på hur de socioekonomiska effekterna av covid-19-pandemin ska hanteras och den ekonomiska återhämtningen underlättas, berörde de landsspecifika rekommendationerna för 2019 också reformer som är avgörande för att kunna hantera strukturella utmaningar på medellång och lång sikt. De landsspecifika rekommendationerna för 2019 är fortsatt aktuella och kommer att fortsätta att övervakas inom ramen för nästa års europeiska planeringstermin. Det gäller även de landsspecifika rekommendationerna för 2019 avseende investeringsrelaterade ekonomiska strategier. 2019 års landsspecifika rekommendationer bör beaktas i sin helhet vid den strategiska programplaneringen för sammanhållningspolitiska medel efter 2020, inbegripet riskreducerande åtgärder och strategier för att lätta på restriktionerna med avseende på den rådande krisen.

                  (21)

                  Den europeiska planeringsterminen utgör en ram för en kontinuerlig samordning av den ekonomiska politiken och sysselsättningspolitiken i unionen, vilket kan bidra till en hållbar ekonomi. I sina nationella reformprogram för 2020 har medlemsstaterna utvärderat de framsteg som gjorts med genomförandet av FN:s mål för hållbar utveckling. Genom att säkerställa ett fullständigt genomförande av de landsspecifika rekommendationerna för 2020 kommer Danmark att bidra till att uppnå målen för hållbar utveckling och till de gemensamma insatserna för att säkerställa en konkurrenskraftig hållbarhet i unionen.

                  (22)

                  Kommissionen har inom ramen för 2020 års europeiska planeringstermin gjort en omfattande analys av Danmarks ekonomiska politik och redogjort för den i 2020 års landsrapport. Kommissionen har även bedömt konvergensprogrammet för 2020, det nationella reformprogrammet för 2020 och uppföljningen av de landsspecifika rekommendationer Danmark har fått tidigare år. Kommissionen har beaktat inte bara deras relevans för hållbarheten i finanspolitiken och den socioekonomiska politiken i Danmark utan också att unionens regler och riktlinjer har iakttagits, mot bakgrund av behovet att stärka den övergripande ekonomiska styrningen i unionen genom att framtida nationella beslut fattas med beaktande av synpunkter på unionsnivå.

                  (23)

                  Mot bakgrund av denna bedömning har rådet granskat konvergensprogrammet för 2020, och dess yttrande (7) återspeglas särskilt i rekommendation 1 nedan.

            HÄRIGENOM REKOMMENDERAS Danmark att 2020 och 2021 vidta följande åtgärder:

                  1.

                  Vidta alla nödvändiga åtgärder, i enlighet med den allmänna undantagsklausulen i stabilitets- och tillväxtpakten, för att effektivt hantera covid-19-pandemin, upprätthålla ekonomin och stödja den påföljande återhämtningen. När de ekonomiska förhållandena medger det, driva en finanspolitik som syftar till att nå en återhållsam offentligfinansiell ställning på medellång sikt och säkerställa en hållbar skuldsättning, samtidigt som investeringarna ökas. Öka hälso- och sjukvårdssystemets resiliens, bland annat genom att säkerställa tillräckligt med viktiga medicinska produkter och ta itu med bristen på vårdpersonal.

                  2.

                  Tidigarelägga mogna offentliga investeringsprojekt och främja privata investeringar för att stödja den ekonomiska återhämtningen. Inrikta investeringarna på den gröna och den digitala omställningen, särskilt ren och effektiv produktion och användning av energi, hållbara transporter samt forskning och innovation. Stödja en integrerad innovationsstrategi med en bredare investeringsbas.

                  3.

                  Effektivisera penningtvättstillsynen och tillämpa regelverket mot penningtvätt på ett effektivt sätt.

         Utfärdad i Bryssel den 20 juli 2020.

               På rådets vägnar

            J. KLOECKNER

               Ordförande

         (1)  EGT L 209, 2.8.1997, s. 1.

         (2)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1176/2011 av den 16 november 2011 om förebyggande och korrigering av makroekonomiska obalanser (EUT L 306, 23.11.2011, s. 25).

         (3)  EUT C 301, 5.9.2019, s. 20.

         (4)  Rådets förordning (EG) nr 1467/97 av den 7 juli 1997 om påskyndande och förtydligande av tillämpningen av förfarandet vid alltför stora budgetunderskott (EGT L 209, 2.8.1997, s. 6).

         (5)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2020/460 av den 30 mars 2020 om ändring av förordningarna (EU) nr 1301/2013, (EU) nr 1303/2013 och (EU) nr 508/2014 vad gäller särskilda åtgärder för att mobilisera investeringar i medlemsstaternas hälso- och sjukvårdssystem samt i andra sektorer av deras ekonomier som reaktion på covid-19-utbrottet (Investeringsinitiativ mot effekter av coronavirus) (EUT L 99, 31.3.2020, s. 5).

         (6)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2020/558 av den 23 april 2020 om ändring av förordningarna (EU) nr 1301/2013 och (EU) nr 1303/2013 vad gäller särskilda åtgärder för att tillhandahålla extraordinär flexibilitet vid användningen av de europeiska struktur- och investeringsfonderna för att hantera covid-19-utbrottet (EUT L 130, 24.4.2020, s. 1).

         (7)  Enligt artikel 9.2 i förordning (EG) nr 1466/97.


title: Rådets rekommendation av den 20 juli 2020 om Tysklands nationella reformprogram 2020 med avgivande av rådets yttrande om Tysklands stabilitetsprogram 2020 2020/C 282/05

text:
               26.8.2020

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               C 282/27

      RÅDETS REKOMMENDATION
      av den 20 juli 2020
      om Tysklands nationella reformprogram 2020 med avgivande av rådets yttrande om Tysklands stabilitetsprogram 2020
      (2020/C 282/05)
      EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION
      med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 121.2 och 148.4,
      med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken (1), särskilt artikel 5.2,
      med beaktande av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1176/2011 av den 16 november 2011 om förebyggande och korrigering av makroekonomiska obalanser (2), särskilt artikel 6.1,
      med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation,
      med beaktande av Europaparlamentets resolutioner,
      med beaktande av Europeiska rådets slutsatser,
      med beaktande av sysselsättningskommitténs yttrande,
      med beaktande av ekonomiska och finansiella kommitténs yttrande,
      med beaktande av yttrandet från kommittén för socialt skydd,
      med beaktande av yttrandet från kommittén för ekonomisk politik, och
      av följande skäl:

                  (1)

                  Den 17 december 2019 antog kommissionen den årliga strategin för hållbar tillväxt, som inledde 2020 års europeiska termin för samordningen av den ekonomiska politiken. I den togs vederbörlig hänsyn till den europeiska pelaren för sociala rättigheter som proklamerades av Europaparlamentet, rådet och kommissionen den 17 november 2017. Den 17 december 2019 antog kommissionen, på grundval av förordning (EU) nr 1176/2011, även rapporten om förvarningsmekanismen, enligt vilken Tyskland var en av de medlemsstater som skulle bli föremål för en fördjupad granskning. Samma dag antog kommissionen också en rekommendation till rådets rekommendation om den ekonomiska politiken i euroområdet.

                  (2)

                  Landsrapporten 2020 för Tyskland offentliggjordes den 26 februari 2020. Den innehöll en bedömning av Tysklands framsteg avseende de landsspecifika rekommendationer som rådet antog den 9 juli 2019 (3) (de landsspecifika rekommendationerna för 2019), uppföljningen av tidigare års landsspecifika rekommendationer och Tysklands framsteg när det gäller att uppnå sina nationella Europa 2020-mål. Den innehöll också en fördjupad granskning enligt artikel 5 i förordning (EU) nr 1176/2011, vars resultat också offentliggjordes den 26 februari 2020. Av analysen drog kommissionen slutsatsen att Tyskland har makroekonomiska obalanser. Det gäller främst det stora bytesbalansöverskottet som återspeglar en låg investeringsnivå i förhållande till sparandet och har gränsöverskridande betydelse.

                  (3)

                  Den 11 mars 2020 klassificerade Världshälsoorganisationen officiellt covid-19-utbrottet som en global pandemi. Pandemin utgör ett allvarligt hot mot folkhälsan för medborgare, samhällen och ekonomier. Den leder till hårt ansatta hälso- och sjukvårdssystem, störningar i de globala leveranskedjorna, volatilitet på finansmarknaderna, kraftig påverkan på konsumentefterfrågan och negativa effekter för olika sektorer. Den hotar människors arbeten och inkomster liksom företagens verksamheter. Pandemin har lett till en kraftig ekonomisk chock som redan har fått allvarliga återverkningar i unionen. Den 13 mars 2020 antog kommissionen ett meddelande om en samordnad ekonomisk reaktion på krisen som omfattar alla aktörer på nationell nivå och unionsnivå.

                  (4)

                  Flera medlemsstater har utlyst undantagstillstånd eller infört nödåtgärder. Nödåtgärderna bör vara strikt proportionella, nödvändiga, tidsbegränsade och i linje med europeiska och internationella standarder. De bör vara föremål för demokratisk tillsyn och oberoende rättslig prövning.

                  (5)

                  Den 20 mars 2020 antog kommissionen ett meddelande om aktivering av den allmänna undantagsklausulen i stabilitets- och tillväxtpakten. Den allmänna undantagsklausulen, som fastställs i artiklarna 5.1, 6.3, 9.1 och 10.3 i förordning (EG) nr 1466/97 och artiklarna 3.5 och 5.2 i rådets förordning (EG) nr 1467/97 (4), underlättar samordningen av budgetpolitiken vid en allvarlig konjunkturnedgång. I sitt meddelande av den 20 mars 2020 ansåg kommissionen, mot bakgrund av den förväntade allvarliga konjunkturnedgången till följd av covid-19-pandemin, att villkoren för att aktivera den allmänna undantagsklausulen var uppfyllda och uppmanade rådet att godkänna denna slutsats. Den 23 mars 2020 instämde medlemsstaternas finansministrar i kommissionens bedömning. De var överens om att den allvarliga ekonomiska nedgången kräver beslutsamma, långtgående och samordnade åtgärder. Aktiveringen av den allmänna undantagsklausulen medger en tillfällig avvikelse från anpassningsbanan mot det medelfristiga budgetmålet, förutsatt att detta inte äventyrar de offentliga finansernas hållbarhet på medellång sikt. När det gäller den korrigerande delen kan rådet, på grundval av en rekommendation från kommissionen, även besluta att anta en reviderad finanspolitisk strategi. Den allmänna undantagsklausulen innebär inte att stabilitets- och tillväxtpaktens förfaranden avbryts. Den tillåter att medlemsstaterna avviker från de budgetkrav som normalt skulle gälla, samtidigt som den ger kommissionen och rådet möjlighet att vidta nödvändiga politiska samordningsåtgärder inom ramen för pakten.

                  (6)

                  Det krävs fortsatta åtgärder för att begränsa och bekämpa spridningen av covid-19-pandemin, stärka de nationella hälso- och sjukvårdssystemens resiliens, mildra de socioekonomiska konsekvenserna av pandemin genom stödåtgärder till företag och hushåll och säkerställa adekvata arbetsmiljöförhållanden så att den ekonomiska verksamheten kan återupptas. Unionen bör använda alla tillgängliga verktyg för att stödja medlemsstaternas insatser inom dessa områden. Samtidigt bör medlemsstaterna och unionen samarbeta för att förbereda de åtgärder som krävs för en återgång till normalt fungerande samhällen och ekonomier och till en hållbar tillväxt, varvid bland annat den gröna och digitala omställningen integreras och lärdomar dras av krisen.

                  (7)

                  Covid-19-krisen har visat på den inre marknadens flexibilitet när det gäller att anpassa sig till extraordinära omständigheter. För att säkerställa en snabb och smidig övergång till återhämtningsfasen och fri rörlighet för varor, tjänster och arbetstagare bör dock de extraordinära åtgärder som hindrar den inre marknaden från att fungera normalt upphävas så snart de inte längre är nödvändiga. Den nuvarande krisen har visat på behovet av krisberedskapsplaner inom hälso- och sjukvården. De centrala inslagen i arbetet med att ta fram mer omfattande krisberedskapsplaner innefattar förbättrade inköpsstrategier, diversifierade leveranskedjor och strategiska reserver av viktig utrustning.

                  (8)

                  Unionslagstiftaren har redan ändrat de relevanta lagstiftningsramarna genom Europaparlamentets och rådets förordningar (EU) 2020/460 (5) och (EU) 2020/558 (6) för att ge medlemsstaterna möjlighet att mobilisera alla outnyttjade resurser från de europeiska struktur- och investeringsfonderna så att de kan hantera de extraordinära konsekvenserna av covid-19-pandemin. Dessa ändringar kommer att tillhandahålla ytterligare flexibilitet samt förenklade och effektiviserade förfaranden. För att minska trycket på kassaflödena kan medlemsstaterna också dra nytta av en medfinansieringsgrad på 100 % från unionsbudgeten under räkenskapsåret 2020–2021. Tyskland uppmanas att fullt ut utnyttja dessa möjligheter för att hjälpa de personer och sektorer som drabbats hårdast.

                  (9)

                  Covid-19-pandemins socioekonomiska konsekvenser kommer troligtvis att vara ojämnt fördelade mellan sektorer och regioner på grund av olika specialiseringsmönster. Detta medför en risk för ökande skillnader inom Tyskland. I kombination med risken för en tillfällig upplösning av konvergensprocessen mellan medlemsstaterna krävs i den nuvarande situationen riktade politiska insatser.

                  (10)

                  Tyskland lade fram sitt nationella reformprogram för 2020 den 20 april 2020 och sitt stabilitetsprogram för samma år den 30 april 2020. De två programmen har bedömts samtidigt för att deras inbördes kopplingar ska kunna beaktas.

                  (11)

                  Tyskland omfattas för närvarande av stabilitets- och tillväxtpaktens förebyggande del och av skuldkriteriet.

                  (12)

                  Enligt stabilitetsprogrammet för 2020 planerar regeringen en försämring av det samlade saldot i de offentliga finanserna från ett överskott på 1,4 % av bruttonationalprodukten (BNP) 2019 till ett underskott på 7,25 % av BNP 2020. Efter att ha sjunkit till 59,8 % av BNP 2019 väntas den offentliga skuldkvoten i förhållande till BNP öka till 75,25 % 2020 enligt stabilitetsprogrammet för 2020. De makroekonomiska och finanspolitiska prognoserna påverkas av stor osäkerhet på grund av covid-19-pandemin.

                  (13)

                  Som svar på covid-19-pandemin, och som del av en samordnad unionsstrategi, har Tyskland antagit budgetåtgärder i god tid för att öka kapaciteten i sitt hälso- och sjukvårdssystem, begränsa pandemin och hjälpa de personer och sektorer som drabbats hårdast. Enligt stabilitetsprogrammet för 2020 uppgår dessa budgetåtgärder till 7,2 % av BNP för 2020. Åtgärderna omfattar likviditetsstöd till företag, riktat stöd till småföretag och egenföretagare genom bidrag och lån samt enklare tillgång till system för korttidsarbete för att förhindra uppsägningar. Dessutom har Tyskland aviserat åtgärder som, även om de inte har någon direkt budgetpåverkan, kommer att bidra till att tillhandahålla likviditetsstöd till företagen och som enligt stabilitetsprogrammet för 2020 uppskattas till 24,9 % av BNP. Dessa åtgärder består av lånegarantier som främst tillhandahålls av den statligt ägda utvecklingsbanken KfW samt den nya ekonomiska stabiliseringsfonden, som inrättats som ett svar på covid-19-pandemin. Till skillnad från i stabilitetsprogrammet för 2020 anses i kommissionens uppskattningar inte uppskov med skatter och budgetkompensationer för minskade skatteintäkter till följd av konjunkturnedgången vara diskretionära åtgärder med budgeteffekt. Sammantaget ligger de åtgärder som Tyskland har vidtagit i linje med riktlinjerna i kommissionens meddelande av den 13 mars 2020. Ett fullständigt genomförande av nödåtgärderna och de finanspolitiska stödåtgärderna, följt av en omläggning av finanspolitikens inriktning mot att uppnå en återhållsam offentligfinansiell ställning på medellång sikt när det ekonomiska läget medger detta, kommer att bidra till att bevara hållbarheten i de offentliga finanserna på medellång sikt.

                  (14)

                  På grundval av kommissionens vårprognos 2020 beräknas Tysklands saldo i de offentliga finanserna vid oförändrad politik uppgå till -7,0 % av BNP 2020 och -1,5 % av BNP 2021. Den offentliga skuldkvoten väntas uppgå till 75,6 % av BNP 2020 och 71,8 % av BNP 2021.

                  (15)

                  Den 20 maj 2020 utfärdade kommissionen en rapport i enlighet med artikel 126.3 i fördraget på grund av Tysklands planerade överträdelse av underskottsgränsen på 3 % av BNP 2020. Sammantaget visar kommissionens analys att underskottskriteriet enligt definitionen i fördraget och i förordning (EG) nr 1467/97 inte är uppfyllt.

                  (16)

                  Den första infektionen i Tyskland registrerades den 27 januari 2020 och antalet fall av covid-19 började öka exponentiellt i mars 2020. De tyska myndigheterna svarade med isoleringsåtgärder för att bromsa smittspridningen, såsom att stänga alla icke nödvändiga detaljhandelsbutiker, restauranger, nöjes- och kulturinrättningar, idrottsanläggningar, skolor och universitet. Alla offentliga sammankomster med fler än två personer förbjöds och människor ombads att begränsa sina sociala kontakter i så hög grad som möjligt. Tillverkningssektorn i sig har inte varit föremål för åtgärder för att begränsa rörelsefriheten. Men större fabriker har varit stängda ett antal veckor på grund av störningar i utrikeshandeln och minskad efterfrågan. De ekonomiska utsikterna har försämrats kraftigt och enligt kommissionens vårprognos 2020 kommer BNP att minska med 6,5 % under 2020. Även om utökningen av systemet för korttidsarbete (Kurzarbeit) hjälper företagen att behålla sin arbetskraft förefaller det vara omöjligt att undvika att arbetslösheten ökar. Enligt kommissionens vårprognos 2020 väntas arbetslösheten öka till 4 % 2020 och återhämta sig något, till 3,5 % 2021.

                  (17)

                  För att dämpa den ekonomiska effekten har Tysklands regering reagerat snabbt och vidtagit långtgående åtgärder. Upp till 50 miljarder euro erbjuds i omedelbart stöd (direkta bidrag) till små företag, egenföretagare och frilansare. Genom den nyinrättade ekonomiska stabiliseringsfonden och den statliga utvecklingsbanken KfW har regeringen utökat volymen för och tillgången till lån för företag av olika storlekar i och med att upp till 80–90 % av bankens kreditrisk (i vissa fall upp till 100 %) täcks. Den ekonomiska stabiliseringsfonden kan även stödja större företag genom att tillfälligt tillhandahålla extra eget kapital. För att förbättra företagens likviditet har man antagit ändringar gällande skatteuppskov, förskottsinbetalningar och sanktioner. Man har också ändrat insolvensreglerna för att undvika tekniska insolvensförfaranden. De enskilda delstaterna (Länder) kompletterar de federala åtgärderna med egna stödprogram. Vid utformningen och genomförandet av åtgärderna måste banksektorns motståndskraft beaktas. Covid-19-krisen kommer sannolikt att leda till ytterligare press på den redan låga lönsamheten i den tyska banksektorn. Det förefaller därför vara motiverat med ytterligare kostnadsminskningar för de tyska bankerna för att förbättra lönsamheten och frigöra medel till it-investeringar och skapande av organiskt kapital. Ytterligare konsolidering skulle också bidra i detta avseende.

                  (18)

                  Efter en stark start i början av året har arbetsmarknaden försämrats till följd av covid-19-pandemin och åtgärderna för att bekämpa den. För att dämpa krisens effekter på sysselsättning och samhälle har regeringen gett omfattande stöd genom systemet för korttidsarbete (Kurzarbeit). Det har blivit lättare att få tillgång till systemet, som även har utökats retroaktivt till visstidsanställda och nu omfattar en högre ersättningsnivå. Detta bidrar till att bevara arbetstillfällen och skydda hushållens inkomster. Arbetsgivare ges en ekonomisk lättnad genom att de inte behöver betala sociala avgifter för den förlorade arbetstiden. Det har blivit lättare att få tillgång till minimiinkomststöd (på grundval av volym II av den tyska sociallagen, Sozialgesetzbuch/SGB) vilket är en hjälp mot förlorade inkomster. Låginkomstfamiljer får dessutom stöd genom enklare tillgång till barntillägg. Dessutom skyddas hyresgäster som riskerar att förlora sin inkomst tillfälligt mot vräkning. Tyskland har visserligen gjort framsteg med den sociala resultattavlan för den europeiska pelaren för sociala rättigheter, men brister i omfattningen kan om de inte åtgärdas leda till minskade inkomster för utsatta grupper mot bakgrund av den rådande krisen.

                  (19)

                  Under kampen mot hälsokonsekvenserna har Tyskland haft nytta av sitt allmänna hälso- och sjukvårdssystem med vård av hög kvalitet som snabbt har lyckats öka kapaciteten för testning och intensivvård. Den rådande covid-19-krisen visar dock på det fortsatta behovet av att öka hälso- och sjukvårdssystemets resiliens. Tillgången till sjukvårdspersonal och sjuksköterskeyrkets attraktionskraft är fortsatta problem. Trots det jämförelsevis höga antalet yrkesverksamma sjuksköterskor per capita har sjukhusen i högre grad rapporterat lediga tjänster för sjuksköterskor. Samordningen mellan vårdgivare inom primär- och sjukhusvården samt mellan hälso- och sjukvården och den sociala omsorgen kan också förbättras och få stöd av digitala verktyg. Infrastruktur för e-hälsotjänster införs i snabb takt, men användningen av hälso- och sjukvårdstjänster på nätet och e-recept samt utbytet av medicinska uppgifter ligger fortfarande långt under genomsnittet i unionen. En ny lag som godkändes i mars 2020 hjälper till att minska de ekonomiska konsekvenserna av covid-19 främst för sjukhus och läkare med egen praktik. Trots det måste den långsiktiga finansieringen av hälso- och sjukvårdsinrättningar säkras för att upprätthålla vård inom alla områden, eftersom uppskjutna icke-akuta ingrepp och behandlingar påverkar vårdinrättningarnas inkomster, och tillgängliga medel används för att köpa in prioriterade tester och utrustning. Med en stark forskningsbas har Tyskland kapacitet att medverka i särskilda forsknings- och innovationsåtgärder med anledning av covid-19-krisen, inbegripet utvecklingen av vacciner och behandlingsmetoder, utvecklingen av ett forskningsnätverk för att slå samman och stärka forskningen på tyska medicinska universitet samt bistå med stöd till Coalition for Epidemic Preparedness Innovations.

                  (20)

                  För att främja den ekonomiska återhämtningen kommer det att vara viktigt att tidigarelägga mogna offentliga investeringsprojekt och stimulera privata investeringar. De offentliga och privata investeringarna fortsatte att öka stabilt under 2019, men släpade efter investeringsbehoven. De offentliga investeringarna ligger under ersättningsnivån på kommunal nivå, där eftersläpningen av investeringar har minskat men fortsatt är hög (4,0 % av BNP), och begränsas fortfarande av kapacitets- och planeringsbegränsningar. Investeringar i grön teknik och grön energi som redan har planerats kan tidigareläggas, t.ex. projekt för byggnadsrenoveringar och förnybara energikällor. Trots de senaste satsningarna är det fortsatt en utmaning både att nå de kort- och medelfristiga målen om minskade koldioxidutsläpp och målet om klimatneutralitet 2050. Detta gäller även miljö- och energieffektivitetsmål, eftersom prisincitament, särskilt med tanke på de låga oljepriserna till följd av den rådande covid-19-krisen, motverkar ett klimat- och miljövänligt beteende. Tysklands omställning till en klimatneutral ekonomi kommer att kräva avsevärda privata och offentliga investeringar under lång tid, i t.ex. förnybar energi, elinfrastruktur, energieffektivitet, cirkulär ekonomi och hållbara transporter. Tysklands federala revisionsmyndighet kritiserade dessutom kostnadseffektiviteten i åtgärder med koppling till den gröna energiomställningen. Fler insatser och varaktiga investeringar i energinätet behövs för att man ska kunna dra nytta av ett helt integrerat hållbart energisystem, med konsekventa prissignaler. Ren rörlighet kan främjas genom lämplig lagstiftning och med ökade och snabbare investeringar i infrastruktur för hållbara transporter och lösningar för ren rörlighet. Ytterligare investeringar i forskning och utveckling är grundläggande för en återhämtning mot en mer hållbar och konkurrenskraftig ekonomi. Utgifterna för utbildning och forskning ökade något från 9,2 % av BNP 2017 till 9,31 % av BNP 2018 och det tidigare nationella målet på 10 % är därmed inte uppnått. De privata investeringarna i forskning och utveckling är allt mer koncentrerade till större företag. Bostadsutbudet låg trots politiska åtgärder avsevärt under det årliga bostadsmålet att bygga 375 000 nya lägenheter mellan 2017 och 2021. Politiska åtgärder som uppmuntrar till investeringar i nya bostäder skulle åtgärda den här obalansen och förbättra tillgången till bostäder till överkomliga priser. Programplaneringen för Fonden för en rättvis omställning, som är föremål för ett förslag från kommissionen, för perioden 2021–2027 kan hjälpa Tyskland att hantera en del av de utmaningar som omställningen till en klimatneutral ekonomi innebär, särskilt inom de områden som anges i bilaga D till landsrapporten 2020. Detta skulle ge Tyskland möjlighet att på bästa sätt använda den fonden.

                  (21)

                  En modern digital infrastruktur och digitala tjänster är avgörande när rörligheten begränsas. Investeringar i digital infrastruktur och offentliga tjänster kan stödja den ekonomiska återhämtningen och hjälpa till att minska Tysklands avstånd till andra länder vad gäller täckningen av nätverk med mycket hög kapacitet, eftersom avståndet är fortsatt betydande. I Tyskland var denna täckning 32,7 % 2019, jämfört med ett unionsgenomsnitt på 44 %, medan täckningen av fiber till fastigheter var 10,5 %, vilket är avsevärt under unionsgenomsnittet på 33,5 %. Covid-19-krisen understryker vikten av digitala tjänster via internet. Bristen på konnektivitet kan vara en av de främsta faktorer som hindrar investeringar i digitalisering, i synnerhet för små och medelstora företag, vilka fortsatt är långsamma när det gäller att införa digital teknik. Tysklands digitala offentliga tjänster är fortfarande bristfälliga i jämförelse med övriga medlemsstater, trots en förbättring av dessa tjänster för företag. Interaktionsnivån på nätet mellan offentliga myndigheter och allmänheten är dock mycket låg. Genomförandet av lagen om internetåtkomst går sakta framåt, och det kommer att bli en utmaning att nå målet att samtliga 575 tjänster ska vara digitaliserade till slutet av 2022. Denna lag bör genomföras av alla berörda offentliga organ (myndigheter på federal, delstatlig och lokal nivå) för att man ska kunna genomföra mer betydelsefulla förbättringar inom digital offentlig förvaltning.

                  (22)

                  Det är viktigt att regelbördan och den administrativa bördan inte är för betungande, både för genomförandet av stödåtgärderna och längre fram. Att hålla den administrativa bördan till ett minimum för tillgång till stödåtgärder bör säkerställa att mindre företag får samma stöd från förmedlare som större företag. Att även minska andra administrativa bördor, dvs. utöver för stödåtgärderna, t.ex. genom flexibilitet vid icke nödvändiga byråkratiska förfaranden, kan ge ytterligare avlastning för små och medelstora företag.

                  (23)

                  Redan före covid-19-krisen förändrade den tekniska utvecklingen arbetsmarknaden, vilket krävde ökad finansiering av utbildning, inbegripet omskolning, kompetensutveckling och förbättring av de digitala färdigheterna. Covid-19-krisen har gjort detta än mer akut i synnerhet för arbetstagare som är anställda i sektorer som kan komma att påverkas under en längre tid av social distansering eller de som riskerar att bli arbetslösa. Den plötsliga förändringen till ett mer digitaliserat samhälle och hemundervisning kan utgöra en särskild utmaning för utsatta elever och studerande som inte har tillgång till digitala lösningar och stöd hemma. Detta inbegriper även studerande med funktionsnedsättning. Särskild omsorg behövs för att säkerställa att alla elever och studerande får de nyckelkompetenser som ingår i läroplanen och att de månadslånga störningar som orsakats av covid-19 inte leder till en hel livstid med sämre förutsättningar. Redan befintliga skillnader i grundläggande färdigheter, som är kopplade till socioekonomisk bakgrund och migrantbakgrund, riskerar att förvärras. Krisen har belyst vikten av ytterligare utveckling av utbildningssystemet för att främja en smart och inkluderande återhämtning och fortsätta på rätt spår vad gäller den gröna och digitala omställningen.

                  (24)

                  Medan de landsspecifika rekommendationer som anges i denna rekommendation (de landsspecifika rekommendationerna för 2020) är inriktade på hur de socioekonomiska effekterna av covid-19-pandemin ska hanteras och den ekonomiska återhämtningen underlättas, berörde de landsspecifika rekommendationerna för 2019 också reformer som är avgörande för att kunna hantera strukturella utmaningar på medellång och lång sikt. De landsspecifika rekommendationerna för 2019 är fortsatt aktuella och kommer att fortsätta att övervakas inom ramen för nästa års europeiska planeringstermin. Detta inbegriper de landsspecifika rekommendationerna för 2019 avseende investeringsrelaterade ekonomiska strategier. 2019 års landsspecifika rekommendationer bör beaktas i sin helhet vid den strategiska programplaneringen för sammanhållningspolitiska medel efter 2020, inbegripet riskreducerande åtgärder och strategier för att lätta på restriktionerna med avseende på den rådande krisen.

                  (25)

                  Den europeiska planeringsterminen utgör en ram för en kontinuerlig samordning av den ekonomiska politiken och sysselsättningspolitiken i unionen, vilket kan bidra till en hållbar ekonomi. I sina nationella reformprogram för 2020 har medlemsstaterna utvärderat de framsteg som gjorts med genomförandet av FN:s mål för hållbar utveckling. Genom att säkerställa ett fullständigt genomförande av de landsspecifika rekommendationerna för 2020 kommer Tyskland att bidra till att uppnå målen för hållbar utveckling och till de gemensamma insatserna för att säkerställa en konkurrenskraftig hållbarhet i unionen.

                  (26)

                  Det är viktigt med en nära samordning mellan ekonomierna i Ekonomiska och monetära unionen för att man ska kunna åstadkomma en snabb återhämtning från de ekonomiska konsekvenserna av covid-19-pandemin. I egenskap av en medlemsstat som har euron som valuta bör Tyskland säkerställa att dess politik förblir i linje med rekommendationerna för euroområdet 2020 och samordnas med övriga medlemsstater som har euron som valuta samtidigt som den politiska vägledningen från Eurogruppen beaktas.

                  (27)

                  Kommissionen har inom ramen för 2020 års europeiska planeringstermin gjort en omfattande analys av Tysklands ekonomiska politik och redogjort för den i 2020 års landsrapport. Kommissionen har även bedömt stabilitetsprogrammet för 2020, det nationella reformprogrammet för 2020 och uppföljningen av de landsspecifika rekommendationer som Tyskland har fått tidigare år. Kommissionen har beaktat inte bara deras relevans för hållbarheten i finanspolitiken och den socioekonomiska politiken i Tyskland utan också att unionens regler och riktlinjer har iakttagits, mot bakgrund av behovet att stärka den övergripande ekonomiska styrningen i unionen genom att framtida nationella beslut fattas med beaktande av synpunkter på unionsnivå.

                  (28)

                  Mot bakgrund av denna bedömning har rådet granskat stabilitetsprogrammet för 2020, och dess yttrande (7) återspeglas särskilt i rekommendation 1 nedan.

                  (29)

                  Mot bakgrund av kommissionens fördjupade granskning och denna bedömning har rådet granskat det nationella reformprogrammet för 2020 och stabilitetsprogrammet för 2020. I de landsspecifika rekommendationerna för 2020 beaktas behovet av att bekämpa covid-19-pandemin och underlätta den ekonomiska återhämtningen som ett nödvändigt första steg för att möjliggöra en justering av obalanserna. De landsspecifika rekommendationer för 2020 som är direkt inriktade på att korrigera de makroekonomiska obalanser som kommissionen identifierat enligt artikel 6 i förordning (EU) nr 1176/2011 återspeglas i rekommendation 2 nedan.

            HÄRIGENOM REKOMMENDERAS Tyskland att 2020 och 2021 vidta följande åtgärder:

                  1.

                  Vidta alla nödvändiga åtgärder, i enlighet med den allmänna undantagsklausulen i stabilitets- och tillväxtpakten, för att effektivt hantera covid-19-pandemin, upprätthålla ekonomin och stödja den påföljande återhämtningen. När de ekonomiska förhållandena medger det, driva en finanspolitik som syftar till att nå en återhållsam offentligfinansiell ställning på medellång sikt och säkerställa en hållbar skuldsättning, samtidigt som investeringarna ökas. Mobilisera tillräckliga resurser och stärka hälso- och sjukvårdssystemets resiliens, inbegripet genom att införa e-hälsotjänster.

                  2.

                  Tidigarelägga mogna offentliga investeringsprojekt och främja privata investeringar för att stödja den ekonomiska återhämtningen. Inrikta investeringarna på den gröna och digitala omställningen, särskilt inom områden som hållbara transporter, rena, effektiva och integrerade energisystem, digital infrastruktur och digitala färdigheter, bostäder, utbildning och forskning och innovation. Förbättra de digitala offentliga tjänsterna på alla nivåer och främja digitaliseringen i små och medelstora företag. Minska regelbördan och den administrativa bördan för företagen.

         Utfärdad i Bryssel den 20 juli 2020.

               På rådets vägnar

            J. KLOECKNER

               Ordförande

         (1)  EGT L 209, 2.8.1997, s. 1.

         (2)  EUT L 306, 23.11.2011, s. 25.

         (3)  EUT C 301, 5.9.2019, s. 24.

         (4)  Rådets förordning (EG) nr 1467/97 av den 7 juli 1997 om påskyndande och förtydligande av tillämpningen av förfarandet vid alltför stora budgetunderskott (EGT L 209, 2.8.1997, s. 6).

         (5)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2020/460 av den 30 mars 2020 om ändring av förordningarna (EU) nr 1301/2013, (EU) nr 1303/2013 och (EU) nr 508/2014 vad gäller särskilda åtgärder för att mobilisera investeringar i medlemsstaternas hälso- och sjukvårdssystem samt i andra sektorer av deras ekonomier som reaktion på covid-19-utbrottet (Investeringsinitiativ mot effekter av coronavirus) (EUT L 99, 31.3.2020, s. 5).

         (6)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2020/558 av den 23 april 2020 om ändring av förordningarna (EU) nr 1301/2013 och (EU) nr 1303/2013 vad gäller särskilda åtgärder för att tillhandahålla extraordinär flexibilitet vid användningen av de europeiska struktur- och investeringsfonderna för att hantera covid-19-utbrottet (EUT L 130, 24.4.2020, s. 1).

         (7)  Enligt artikel 5.2 i förordning (EG) nr 1466/97.


title: Rådets rekommendation av den 20 juli 2020 om Estlands nationella reformprogram 2020 med avgivande av rådets yttrande om Estlands stabilitetsprogram 2020 2020/C 282/06

text:
               26.8.2020

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               C 282/33

      RÅDETS REKOMMENDATION
      av den 20 juli 2020
      om Estlands nationella reformprogram 2020 med avgivande av rådets yttrande om Estlands stabilitetsprogram 2020
      (2020/C 282/06)
      EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION,
      med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 121.2 och 148.4,
      med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken (1), särskilt artikel 5.2,
      med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation,
      med beaktande av Europaparlamentets resolutioner,
      med beaktande av Europeiska rådets slutsatser,
      med beaktande av sysselsättningskommitténs yttrande,
      med beaktande av ekonomiska och finansiella kommitténs yttrande,
      med beaktande av yttrandet från kommittén för socialt skydd,
      med beaktande av yttrandet från kommittén för ekonomisk politik, och
      av följande skäl:

                  (1)

                  Den 17 december 2019 antog kommissionen den årliga strategin för hållbar tillväxt, som inledde 2020 års europeiska termin för samordningen av den ekonomiska politiken. I den togs vederbörlig hänsyn till den europeiska pelaren för sociala rättigheter som proklamerades av Europaparlamentet, rådet och kommissionen den 17 november 2017. Den 17 december 2019 antog kommissionen, på grundval av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1176/2011 (2), även rapporten om förvarningsmekanismen, enligt vilken Estland inte var en av de medlemsstater som skulle bli föremål för en fördjupad granskning. Samma dag antog kommissionen också en rekommendation till rådets rekommendation om den ekonomiska politiken i euroområdet.

                  (2)

                  Landsrapporten 2020 för Estland offentliggjordes den 26 februari 2020. Den innehöll en bedömning av Estlands framsteg avseende de landsspecifika rekommendationer som rådet antog den 9 juli 2019 (3) (de landsspecifika rekommendationerna för 2019), uppföljningen av tidigare års landsspecifika rekommendationer och Estlands framsteg när det gäller att uppnå sina nationella Europa 2020-mål.

                  (3)

                  Den 11 mars 2020 klassificerade Världshälsoorganisationen officiellt covid-19-utbrottet som en global pandemi. Pandemin utgör ett allvarligt hot mot folkhälsan för medborgare, samhällen och ekonomier. Den leder till hårt ansatta hälso- och sjukvårdssystem, störningar i de globala leveranskedjorna, volatilitet på finansmarknaderna, kraftig påverkan på konsumentefterfrågan och negativa effekter för olika sektorer. Den hotar människors arbeten och inkomster liksom företagens verksamheter. Pandemin har lett till en kraftig ekonomisk chock som redan har fått allvarliga återverkningar i unionen. Den 13 mars 2020 antog kommissionen ett meddelande om en samordnad ekonomisk reaktion på krisen som omfattar alla aktörer på nationell nivå och unionsnivå.

                  (4)

                  Flera medlemsstater har utlyst undantagstillstånd eller infört nödåtgärder. Nödåtgärder bör vara strikt proportionella, nödvändiga, tidsbegränsade och i linje med europeiska och internationella standarder. De bör vara föremål för demokratisk tillsyn och oberoende rättslig prövning.

                  (5)

                  Den 20 mars 2020 antog kommissionen ett meddelande om aktivering av den allmänna undantagsklausulen i stabilitets- och tillväxtpakten. Den allmänna undantagsklausulen, som fastställs i artiklarna 5.1, 6.3, 9.1 och 10.3 i förordning (EG) nr 1466/97 och artiklarna 3.5 och 5.2 i rådets förordning (EG) nr 1467/97 (4), underlättar samordningen av budgetpolitiken vid en allvarlig konjunkturnedgång. I sitt meddelande av den 20 mars 2020 ansåg kommissionen, mot bakgrund av den förväntade allvarliga konjunkturnedgången till följd av covid-19-pandemin, att villkoren för att aktivera den allmänna undantagsklausulen var uppfyllda och uppmanade rådet att godkänna denna slutsats. Den 23 mars 2020 instämde medlemsstaternas finansministrar i kommissionens bedömning. De var överens om att den allvarliga ekonomiska nedgången kräver beslutsamma, långtgående och samordnade åtgärder. Aktiveringen av den allmänna undantagsklausulen medger en tillfällig avvikelse från anpassningsbanan mot det medelfristiga budgetmålet, förutsatt att detta inte äventyrar de offentliga finansernas hållbarhet på medellång sikt. När det gäller den korrigerande delen kan rådet, på grundval av en rekommendation från kommissionen, även besluta att anta en reviderad finanspolitisk strategi. Den allmänna undantagsklausulen innebär inte att stabilitets- och tillväxtpaktens förfaranden avbryts. Den tillåter att medlemsstaterna avviker från de budgetkrav som normalt skulle gälla, samtidigt som den ger kommissionen och rådet möjlighet att vidta nödvändiga politiska samordningsåtgärder inom ramen för pakten.

                  (6)

                  Det krävs fortsatta åtgärder för att begränsa och bekämpa spridningen av covid-19-pandemin, stärka de nationella hälso- och sjukvårdssystemens resiliens, mildra de socioekonomiska konsekvenserna av pandemin genom stödåtgärder till företag och hushåll och säkerställa adekvata arbetsmiljöförhållanden så att den ekonomiska verksamheten kan återupptas. Unionen bör använda alla tillgängliga verktyg för att stödja medlemsstaternas insatser inom dessa områden. Samtidigt bör medlemsstaterna och unionen samarbeta för att förbereda de åtgärder som krävs för en återgång till normalt fungerande samhällen och ekonomier och till en hållbar tillväxt, varvid bland annat den gröna och digitala omställningen integreras och lärdomar dras av krisen.

                  (7)

                  Covid-19-krisen har visat på den inre marknadens flexibilitet när det gäller att anpassa sig till extraordinära omständigheter. För att säkerställa en snabb och smidig övergång till återhämtningsfasen och fri rörlighet för varor, tjänster och arbetstagare bör dock de extraordinära åtgärder som hindrar den inre marknaden från att fungera normalt upphävas så snart de inte längre är nödvändiga. Den nuvarande krisen har visat på behovet av krisberedskapsplaner inom hälso- och sjukvården. De centrala inslagen i arbetet med att ta fram mer omfattande krisberedskapsplaner innefattar förbättrade inköpsstrategier, diversifierade leveranskedjor och strategiska reserver av viktig utrustning.

                  (8)

                  Unionslagstiftaren har redan ändrat de relevanta lagstiftningsramarna genom Europaparlamentets och rådets förordningar (EU) 2020/460 (5) och (EU) 2020/558 (6) för att ge medlemsstaterna möjlighet att mobilisera alla outnyttjade resurser från de europeiska struktur- och investeringsfonderna så att de kan hantera de extraordinära konsekvenserna av covid-19-pandemin. Dessa ändringar kommer att tillhandahålla ytterligare flexibilitet samt förenklade och effektiviserade förfaranden. För att minska trycket på kassaflödena kan medlemsstaterna också dra nytta av en medfinansieringsgrad på 100 % från unionsbudgeten under räkenskapsåret 2020–2021. Estland uppmanas att fullt ut utnyttja dessa möjligheter för att hjälpa de personer och sektorer som drabbats hårdast.

                  (9)

                  Covid-19-pandemins socioekonomiska konsekvenser kommer troligtvis att vara ojämnt fördelade mellan sektorer och regioner på grund av olika specialiseringsmönster. Detta medför en risk för ökande skillnader inom Estland. I kombination med risken för en tillfällig upplösning av konvergensprocessen mellan medlemsstaterna krävs i den nuvarande situationen riktade politiska insatser.

                  (10)

                  Estland lade fram sitt nationella reformprogram för 2020 den 30 april 2020 och sitt stabilitetsprogram för samma år den 28 april 2020. De två programmen har bedömts samtidigt för att deras inbördes kopplingar ska kunna beaktas.

                  (11)

                  Estland omfattas för närvarande av stabilitets- och tillväxtpaktens förebyggande del. Som en del av de landsspecifika rekommendationer som rådet antog den 13 juli 2018 (7) rekommenderade rådet Estland att säkerställa att den nominella ökningen av de primära offentliga nettoutgifterna (8) inte överstiger 4,1 % 2019, vilket motsvarar en årlig strukturell anpassning på minst 0,6 % av bruttonationalprodukten (BNP). I kommissionens samlade bedömning bekräftas en betydande avvikelse från den rekommenderade anpassningsbanan mot det medelfristiga budgetmålet 2019. Eftersom den allmänna undantagsklausulen aktiverats är det emellertid inte motiverat med fler åtgärder inom ramen för förfarandet vid betydande avvikelse.

                  (12)

                  Enligt stabilitetsprogrammet för 2020 planerar regeringen en försämring av det samlade saldot i de offentliga finanserna från ett underskott på 0,3 % av BNP 2019 till ett underskott på 10,1 % av BNP 2020. Underskottet väntas minska till 3,8 % av BNP 2021. Efter att ha sjunkit till 8,4 % av BNP 2019 väntas den offentliga skuldkvoten i förhållande till BNP öka till 21,9 % 2020 enligt stabilitetsprogrammet för 2020. De makroekonomiska och finanspolitiska prognoserna påverkas av stor osäkerhet på grund av covid-19-pandemin.

                  (13)

                  Som svar på covid-19-pandemin, och som del av en samordnad unionsstrategi, har Estland i god tid antagit budgetåtgärder för att öka kapaciteten i sitt hälso- och sjukvårdssystem, begränsa pandemin och hjälpa de personer och sektorer som drabbats hårdast. Enligt stabilitetsprogrammet för 2020 uppgick dessa budgetåtgärder till 4,3 % av BNP. Åtgärderna omfattar en förstärkning av hälso- och sjukvårdstjänsterna, nödhjälp till utsatta företag, tillfälliga lönestöd och högre offentliga investeringar. Dessutom har Estland aviserat åtgärder som, även om de inte har någon direkt budgetpåverkan, kommer att bidra till att tillhandahålla likviditetsstöd till företagen. Åtgärderna omfattar lånegarantier och lån till företag som uppgår till 8,7 % av BNP. Sammantaget ligger de åtgärder som Estland har vidtagit i linje med riktlinjerna i kommissionens meddelande av den 13 mars 2020. Ett fullständigt genomförande av nödåtgärderna och de finanspolitiska stödåtgärderna, följt av en omläggning av finanspolitikens inriktning mot att uppnå en återhållsam offentligfinansiell ställning på medellång sikt när det ekonomiska läget medger detta, kommer att bidra till att bevara hållbarheten i de offentliga finanserna på medellång sikt.

                  (14)

                  På grundval av kommissionens vårprognos 2020 beräknas Estlands saldo i de offentliga finanserna vid oförändrad politik uppgå till -8,3 % av BNP 2020 och -3,4 % av BNP 2021. Den offentliga skuldkvoten väntas ligga kvar under 60 % av BNP 2020 och 2021 och uppgå till 22,6 % av BNP 2021. Enligt kommissionens vårprognos 2020 blir underskottet i de offentliga finanserna lägre för 2020 än vad som anges i stabilitetsprogrammet för 2020, vilket återspeglar skillnader i de makroekonomiska prognoserna.

                  (15)

                  Den 20 maj 2020 utfärdade kommissionen en rapport i enlighet med artikel 126.3 i fördraget på grund av Estlands planerade överträdelse av underskottsgränsen på 3 % av BNP 2020. Sammantaget visar kommissionens analys att underskottskriteriet enligt definitionen i fördraget och i förordning (EG) nr 1467/97 inte är uppfyllt.

                  (16)

                  Den estniska regeringen utlyste undantagstillstånd mellan den 12 mars 2020 och den 17 maj 2020, på grund av covid-19-pandemin. Regeringens omedelbara reaktion hade som mål att förhindra att viruset spred sig och att säkerställa att den estniska ekonomin kunde fungera så normalt som möjligt. Restriktionerna för att stoppa pandemin hade allvarliga konsekvenser för ekonomin. Sedan undantagstillståndet utlystes har antalet registrerade arbetslösa ökat med 35 %. De flesta nya arbetslösa har registrerats inom detaljhandeln och kundtjänst, byggsektorn, catering samt hotell- och evenemangsbranschen. Arbetslösheten väntas öka till 9,2 % 2020 och återhämta sig något, till 6,5 % 2021. Den 15 april 2020 godkände det estniska parlamentet tilläggsbudgeten för 2020. Nya åtgärder infördes i syfte att bevara arbetstillfällen, undvika massiva permitteringar och säkerställa företagens likviditet. Bland de åtgärder som ingår i budgeten finns stöd till hälso- och sjukvård, kommuner och vissa investeringsprogram samt icke skräddarsytt likviditetsstöd till företag (t.ex. garantisystem och skatteuppskov). Vissa särskilda åtgärder är utformade för mikroföretag och turismsektorn, bl.a. vissa riktade åtgärder till de hårdast drabbade regionerna. Ytterligare skatteåtgärder har vidtagits, t.ex. har punktskatterna på dieselbränsle, naturgas och el tillfälligt sänkts. Enligt åtgärdspaketet avbryts statens bidrag till den andra pelarens pensionssystem tillfälligt.

                  (17)

                  Estland har vidtagit anmärkningsvärda åtgärder för att bromsa spridningen och hälsokonsekvenserna av covid-19. Covid-19-pandemin avslöjade emellertid vissa strukturella brister i hälso- och sjukvårdssystemet som hängde samman med begränsade ekonomiska resurser och brist på vårdpersonal. Systemets resiliens har underminerats av bristen på vårdpersonal, tillgängligheten till kritiska läkemedel och den ojämlika tillgången på primärvård. Estland har också problem med att få bukt med eftersläpningen av behandlingar som patienter inte fått eller som skjutits upp till följd av undantagstillståndet. Redan före covid-19-pandemin var andelen självrapporterade icke tillgodosedda vårdbehov i Estland en av de högsta i unionen på grund av långa väntetider inom både primärvården och specialistvården. Dessa faktorer och risker som hänger samman med levnadsvanorna bidrar till att förklara den dåliga folkhälsan. För att det ska vara möjligt att begränsa spridningen av pandemin på ett effektivt sätt och klara av de utmaningar som hänger samman med den dåliga folkhälsan måste hälso- och sjukvårdssystemets resiliens och tillgänglighet förbättras.

                  (18)

                  I Estland har man länge arbetat med att förbättra det sociala säkerhetsnätet. Redan före krisen ansågs de sociala förmånerna i Estland vara mindre effektiva än EU-genomsnittet när det gällde att minska fattigdomen. Dessutom omfattas inte alla med atypiska eller korta anställningsformer av arbetslöshetsförsäkringen. De negativa konsekvenserna av covid-19-pandemin på sysselsättning och inkomster, i kombination med bristen på ändamålsenligt socialskydd, kan öka fattigdomen, framför allt i hushåll med arbetslösa. Estland har infört ett tillfälligt system för korttidsarbete som ett speciellt stöd till drabbade företag för att upprätthålla sysselsättningen. Denna åtgärd är begränsad till två månader, vilket kanske inte är tillräckligt för att lindra konsekvenserna av krisen, eftersom svårigheterna kan fortsätta under en längre tid och nå vissa ekonomiska sektorer med fördröjning. Till följd av covid-19-pandemin försvårades möjligheterna att tillhandahålla sociala tjänster till ett rimligt pris och som är tillgängliga för alla, inbegripet långvarig vård och omsorg för äldre, människor med funktionsnedsättning och låginkomsttagare. En fortsatt utveckling av integrerade social- och hälsovårdstjänster skulle bidra till att tackla dessa utmaningar. Det är också viktigt att säkerställa att arbetsmarknadsparterna på ett ändamålsenligt sätt och i tid kan delta i arbetet med att planera hur man ska lätta på restriktionerna och hur återhämtningen ska ske samt stärka deras kapacitet för att delta i arbetet.

                  (19)

                  Covid-19-krisen drabbade estniska företag i många sektorer, men de små och medelstora företagen drabbades värst. Ekonomin försämrades inte enbart av restriktionerna, utan också av minskad efterfrågan på exportmarknaderna och avbrott i de globala värdekedjorna. De likviditetsstödåtgärder som regeringen vidtagit ska bidra till att lindra konsekvenserna av krisen, men de måste genomföras snabbt och effektivt för att de ska kunna vara till stöd för livskraftiga företag i alla drabbade sektorer samtidigt som banksektorns motståndskraft upprätthålls. Skatte- och betalningsuppskov kan också bidra till att förbättra kassaflödet för små och medelstora företag. Återhämtningsprocessen kommer också att vara beroende av hur välriktade investeringarna är. Den nuvarande krisen visar hur viktiga digitala och innovativa lösningar är för att hålla igång ekonomin. Samtidigt som e-förvaltningen har fungerat väl skulle en ytterligare digitalisering av små och medelstora företag öka deras motståndskraft och bidra till att påskynda återhämtningen och skapa produktivitetsökningar på medellång sikt. På senare år har ekonomin blivit allt mer digitaliserad, men användningen av informations- och kommunikationsteknik inom produktionen har hittills varit låg. Även om innovationsresultaten på det hela taget förbättrades under 2019 är den forskningsbaserade innovationskapaciteten och innovationsaktiviteten inom näringslivet fortfarande låg. Forskningsbaserad innovation och innovativa lösningar i företag skulle kunna förbättra landets konkurrenskraft och främja den ekonomiska tillväxten. För att företag ska kunna återhämta sig från covid-19-krisen är det viktigt att de får god tillgång till finansiering, inbegripet finansiering med eget kapital för uppstartsföretag.

                  (20)

                  För att främja den ekonomiska återhämtningen kommer det att vara viktigt att tidigarelägga mogna offentliga investeringsprojekt och stimulera privata investeringar, inbegripet genom relevanta reformer. Så som framför allt framgår av den nationella energi- och klimatplanen är en hållbar tillväxt i Estland beroende av en utfasning av fossila bränslen genom lägre koldioxidintensitet inom energi-, transport- och byggsektorn, en omstrukturering av oljeskifferindustrin och förbättrad resursproduktivitet, inbegripet bättre affärsmodeller för den cirkulära ekonomin. Estlands resursproduktivitet är en av de lägsta i unionen, medan energikonsumtionen ligger över EU-genomsnittet. En övergripande strategi för den cirkulära ekonomin som ett komplement till den nationella energi- och klimatplanen skulle påskynda omställningen till en utfasning av de fossila bränslen, minska de negativa miljöeffekterna av oljeskifferindustrin och främja ekonomin. Estland är ett land nära unionens yttre gräns och har låg befolkningstäthet, och ett välfungerande, sammanlänkat transportsystem är därför av största vikt för den ekonomiska verksamheten och exporten. Transportinfrastrukturen i landet har vissa brister i fråga om förbindelser och hållbarhet. Järnvägstransporter och intermodala transporter behöver utvecklas. Växthusgasutsläppen från vägtransporter har ökat under de senaste åren och användningen av förnybar energi inom transportsektorn ligger under de nationella målen. Rail Baltica-projektet och projekt för att sammanlänka energinät hör till Estlands viktigaste investeringsprioriteringar som syftar till att förbättra landets säkerhet och integrering i den inre marknaden. Om den ekonomiska återhämtningen ska bli hållbar och de regionala skillnaderna minska är det nödvändigt att främja investeringsprojekt som beaktar miljö- och klimataspekter. Programplaneringen för Fonden för en rättvis omställning, som är föremål för ett förslag från kommissionen, för perioden 2021–2027 kan hjälpa Estland att hantera en del av de utmaningar som omställningen till en klimatneutral ekonomi innebär, särskilt inom det område som anges i bilaga D till landsrapporten 2020. Detta skulle ge Estland möjlighet att på bästa sätt använda den fonden.

                  (21)

                  Den estniska banksektorn är på det hela taget sund, men riskerna för penningtvätt kvarstår. Även om åtgärder har vidtagits för att minska exponeringen för risker genom att minska utländska kunders insättningar tar den nationella riskbedömningen inte upp andra produkter som kan utgöra en risk, t.ex. förvaringstjänster för utländska kunder. Om den nationella riskbedömningen uppdaterades skulle riskerna kunna identifieras på ett ändamålsenligt sätt och nödvändiga riskreducerande åtgärder vidtas. Även om tillsynsåtgärder har vidtagits mot banker och betalningsinstitut som inte följer reglerna finns det fortfarande utrymme för att ytterligare förbättra tillsynen över och genomförandet av regelverk. Det är framför allt en rad rättsakter för att stärka den förebyggande ramen och förverkandena samt öka de administrativa sanktionerna som ännu inte har antagits. Undersökningarna av penningtvättfall förlöper långsamt. Kapaciteten hos Estlands finansinspektion har ännu inte utökats tillräckligt och den riskbaserade strategin för tillsyn har ännu inte genomförts fullt ut, i synnerhet inte när det gäller inspektioner på plats av olika ämnesområden. Informationsutbytet mellan finansunderrättelseenheten och de brottsbekämpande myndigheterna är inte tillräckligt proaktivt.

                  (22)

                  Medan de landsspecifika rekommendationer som anges i denna rekommendation (de landsspecifika rekommendationerna för 2020) är inriktade på hur de socioekonomiska effekterna av covid-19-pandemin ska hanteras och den ekonomiska återhämtningen underlättas, berörde de landsspecifika rekommendationerna för 2019 också reformer som är avgörande för att kunna hantera strukturella utmaningar på medellång och lång sikt. De landsspecifika rekommendationerna för 2019 är fortsatt aktuella och kommer att fortsätta att övervakas inom ramen för nästa års europeiska planeringstermin. Det gäller även de landsspecifika rekommendationerna för 2019 avseende investeringsrelaterade ekonomiska strategier. 2019 års landsspecifika rekommendationer bör beaktas i sin helhet vid den strategiska programplaneringen för sammanhållningspolitiska medel efter 2020, inbegripet riskreducerande åtgärder och strategier för att lätta på restriktionerna med avseende på den rådande krisen.

                  (23)

                  Den europeiska planeringsterminen utgör en ram för en kontinuerlig samordning av den ekonomiska politiken och sysselsättningspolitiken i unionen, vilket kan bidra till en hållbar ekonomi. I sina nationella reformprogram för 2020 har medlemsstaterna utvärderat de framsteg som gjorts i genomförandet av FN:s mål för hållbar utveckling. Genom att säkerställa ett fullständigt genomförande av de landsspecifika rekommendationerna för 2020 nedan kommer Estland att bidra till att uppnå målen för hållbar utveckling och till de gemensamma insatserna för att säkerställa en konkurrenskraftig hållbarhet i unionen.

                  (24)

                  Det är viktigt med ett nära samarbete mellan länderna i den ekonomiska och monetära unionen för att åstadkomma en snabb återhämtning från de ekonomiska konsekvenserna av covid-19-pandemin. I egenskap av en medlemsstat som har euron som valuta bör Estland säkerställa att dess politik förblir i linje med rekommendationerna för euroområdet 2020 och samordnas med övriga medlemsstater som har euron som valuta samtidigt som den politiska vägledningen från Eurogruppen beaktas.

                  (25)

                  Kommissionen har inom ramen för 2020 års europeiska planeringstermin gjort en omfattande analys av Estlands ekonomiska politik och redogjort för den i 2020 års landsrapport. Kommissionen har även bedömt stabilitetsprogrammet för 2020, det nationella reformprogrammet för 2020 och uppföljningen av de landsspecifika rekommendationer Estland har fått tidigare år. Kommissionen har beaktat inte bara deras relevans för hållbarheten i finanspolitiken och den socioekonomiska politiken i Estland utan också att unionens regler och riktlinjer har iakttagits, mot bakgrund av behovet att stärka den övergripande ekonomiska styrningen i unionen genom att framtida nationella beslut fattas med beaktande av synpunkter på unionsnivå.

                  (26)

                  Mot bakgrund av denna bedömning har rådet granskat stabilitetsprogrammet för 2020 och dess yttrande (9) återspeglas särskilt i rekommendation 1 nedan.

            HÄRIGENOM REKOMMENDERAS Estland att 2020 och 2021 vidta följande åtgärder:

                  1.

                  Vidta alla nödvändiga åtgärder, i enlighet med den allmänna undantagsklausulen i stabilitets- och tillväxtpakten, för att effektivt hantera covid-19-pandemin, upprätthålla ekonomin och stödja den påföljande återhämtningen. När de ekonomiska förhållandena medger det, driva en finanspolitik som syftar till att nå en återhållsam offentligfinansiell ställning på medellång sikt och säkerställa en hållbar skuldsättning, samtidigt som investeringarna ökas. Förbättra hälso- och sjukvårdssystemets resiliens och tillgänglighet, inbegripet genom att lösa bristen på vårdpersonal, stärka primärvården och säkerställa tillhandahållande av kritiska läkemedel.

                  2.

                  Stärka de sociala skyddsnäten, inbegripet genom att se till att fler får tillgång till arbetslöshetsförmåner.

                  3.

                  Tidigarelägga mogna offentliga investeringsprojekt och främja privata investeringar för att stödja den ekonomiska återhämtningen. Inrikta investeringarna på den gröna och digitala omställningen, särskilt på digitalisering av företag, forskning och innovation, ren och effektiv produktion och användning av energi, resurseffektivitet och hållbara transporter som bidrar till en stegvis utfasning av de fossila bränslen i ekonomin. Stödja de små och medelstora företagens innovationskapacitet och säkerställa tillräcklig tillgång till finansiering.

                  4.

                  Öka sina insatser för att säkerställa att tillsynen över och genomförandet av regelverket för bekämpning av penningtvätt är verkningsfullt.

         Utfärdad i Bryssel den 20 juli 2020.

               På rådets vägnar

            J. KLOECKENER

               Ordförande

         (1)  EGT L 209, 2.8.1997, s. 1.

         (2)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1176/2011 av den 16 november 2011 om förebyggande och korrigering av makroekonomiska obalanser (EUT L 306, 23.11.2011, s. 25).

         (3)  EUT C 301, 5.9.2019, s. 30.

         (4)  Rådets förordning (EG) nr 1467/97 av den 7 juli 1997 om påskyndande och förtydligande av tillämpningen av förfarandet vid alltför stora budgetunderskott (EGT L 209, 2.8.1997, s. 6).

         (5)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2020/460 av den 30 mars 2020 om ändring av förordningarna (EU) nr 1301/2013, (EU) nr 1303/2013 och (EU) nr 508/2014 vad gäller särskilda åtgärder för att mobilisera investeringar i medlemsstaternas hälso- och sjukvårdssystem samt i andra sektorer av deras ekonomier som reaktion på covid-19-utbrottet (Investeringsinitiativ mot effekter av coronavirus) (EUT L 99, 31.3.2020, s. 5).

         (6)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2020/558 av den 23 april 2020 om ändring av förordningarna (EU) nr 1301/2013 och (EU) nr 1303/2013 vad gäller särskilda åtgärder för att tillhandahålla extraordinär flexibilitet vid användningen av de europeiska struktur- och investeringsfonderna för att hantera covid-19-utbrottet (EUT L 130, 24.4.2020, s. 1).

         (7)  EUT C 320, 10.9.2018, s. 24.

         (8)  De primära offentliga nettoutgifterna består av de totala offentliga utgifterna exklusive ränteutgifter, utgifter för unionsprogram som motsvaras fullt ut av inkomster från unionsmedel och icke-diskretionära förändringar i utgifterna för arbetslöshetsförmåner. Nationellt finansierade fasta bruttoinvesteringar är utjämnade över en fyraårsperiod. Diskretionära åtgärder på inkomstsidan eller lagstadgade inkomstökningar är inräknade. Engångsåtgärder på såväl inkomst- som utgiftssidan är avräknade.

         (9)  Enligt artikel 5.2 i förordning (EG) nr 1466/97.