               EUROPEISKA KOMMISSIONEN
            Bryssel den 5.6.2019
            COM(2019) 519 final
            Rekommendation till
            RÅDETS REKOMMENDATION
            om Nederländernas nationella reformprogram 2019 med avgivande av rådets yttrande om Nederländernas stabilitetsprogram 2019

               Rekommendation till

               RÅDETS REKOMMENDATION

               om Nederländernas nationella reformprogram 2019 med avgivande av rådets yttrande om Nederländernas stabilitetsprogram 2019

               EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION

               med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 121.2 och 148.4,

               med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken
                  1
               , särskilt artikel 5.2,

               med beaktande av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1176/2011 av den 16 november 2011 om förebyggande och korrigering av makroekonomiska obalanser
                  2
               , särskilt artikel 6.1,

               med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation,

               med beaktande av Europaparlamentets resolutioner,

               med beaktande av Europeiska rådets slutsatser,

               med beaktande av sysselsättningskommitténs yttrande,

               med beaktande av ekonomiska och finansiella kommitténs yttrande,

               med beaktande av yttrandet från kommittén för socialt skydd,

               med beaktande av yttrandet från kommittén för ekonomisk politik, och

               av följande skäl:

               (1)Den 21 november 2018 antog kommissionen den årliga tillväxtöversikten, som inledde 2019 års europeiska planeringstermin för samordning av den ekonomiska politiken. I den togs vederbörlig hänsyn till den europeiska pelaren för sociala rättigheter som proklamerades av Europaparlamentet, rådet och kommissionen den 17 november 2017. Prioriteringarna i den årliga tillväxtöversikten godkändes av Europeiska rådet den 21 mars 2019. Den 21 november 2018 antog kommissionen, på grundval av förordning (EU) nr 1176/2011, även rapporten om förvarningsmekanismen, enligt vilken Nederländerna var en av de medlemsstater som skulle bli föremål för en fördjupad granskning. Samma dag antog kommissionen också en rekommendation till rådets rekommendation om den ekonomiska politiken i euroområdet, som godkändes av Europeiska rådet den 21 mars 2019. Den 9 april 2019 antog rådet rekommendationen om den ekonomiska politiken i euroområdet (nedan kallad rekommendationen för euroområdet).

               (2)Med tanke på de nära inbördes kopplingarna mellan ekonomierna i Ekonomiska och monetära unionen bör Nederländerna, i egenskap av medlemsstat som har euron som valuta, säkerställa att rekommendationen för euroområdet, vilken avspeglas i rekommendationerna 1 och 3, genomförs till fullo och utan onödiga dröjsmål. Särskilt investeringsåtgärder och åtgärder som stöder löneökningar kommer att göra det lättare att följa den första rekommendationen för euroområdet vad gäller ombalansering i euroområdet, skatteåtgärder kommer att göra det lättare att följa den andra rekommendationen för euroområdet vad gäller kampen mot aggressiv skatteplanering och färre incitament för hushållen att ta lån kommer att göra det lättare att följa den fjärde rekommendationen vad gäller att minska skattesystemets förmånliga behandling av lånefinansiering.

               (3)Landsrapporten 2019 för Nederländerna
                  3
                offentliggjordes den 27 februari 2019. Den innehöll en bedömning av hur väl Nederländerna hade lyckats med de landsspecifika rekommendationer som rådet antog den 13 juli 2018, med uppföljningen av tidigare års rekommendationer och med sina nationella Europa 2020-mål. Den innehöll också en fördjupad granskning enligt artikel 5 i förordning (EU) nr 1176/2011, vars resultat också offentliggjordes den 27 februari 2019
                  4
               . Av analysen drar kommissionen slutsatsen att Nederländerna har makroekonomiska obalanser. I synnerhet den höga privata skuldsättningen och det stora överskottet i bytesbalansen är källor till obalanser av gränsöverskridande betydelse. Till följd av den ekonomiska tillväxten fortsätter skuldkvoten att minska både när det gäller företagens och hushållens skulder, även om den fortfarande är hög. Hushållens nominella skuldsättning håller dock sakta på att öka till följd av de stigande bostadspriserna.

               (4)Den 29 april 2019 lade Nederländerna fram sitt nationella reformprogram för 2019 och sitt stabilitetsprogram för samma år. För att beakta deras inbördes kopplingar har de båda programmen bedömts samtidigt.

               (5)Vid programplaneringen för de europeiska struktur- och investeringsfonderna för 2014–2020 har relevanta landsspecifika rekommendationer beaktats. Enligt artikel 23 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1303/2013
                  5
                får kommissionen begära att en medlemsstat ska se över och föreslå ändringar av sin partnerskapsöverenskommelse och av relevanta program när så krävs för att stödja genomförandet av relevanta rekommendationer från rådet. Kommissionen har i riktlinjerna för tillämpning av åtgärder som sammanlänkar effektiva europeiska struktur- och investeringsfonder med sund ekonomisk styrning beskrivit närmare hur den kommer att tillämpa denna bestämmelse
                  6
               .

               (6)Nederländerna omfattas för närvarande av stabilitets- och tillväxtpaktens förebyggande del. I sitt stabilitetsprogram för 2019 förutser regeringen en minskning av det offentliga överskottet från 1,5 % av BNP 2018 till 0,0 % av BNP 2022. Baserat på det omräknade strukturella saldot
                  7
                överträffas det medelfristiga budgetmålet – ett strukturellt underskott på 0,5 % av BNP – under hela programperioden. Enligt stabilitetsprogrammet för 2019 väntas den offentliga skuldkvoten sjunka från 52,4 % av BNP 2018 till 44,6 % av BNP fram till 2022. Det makroekonomiska scenario som ligger till grund för dessa budgetprognoser är realistiskt. Enligt kommissionens vårprognos 2019 beräknas det strukturella saldot minska från ett överskott på 0,8 % av BNP 2018 till 0,7 % av BNP 2019 och 0,2 % av BNP 2020, vilket är över det medelfristiga budgetmålet. Den offentliga skulden förväntas sjunka stadigt. Sammantaget anser rådet att Nederländerna kan förväntas följa stabilitets- och tillväxtpaktens regler under 2019 och 2020. Samtidigt skulle det – med bibehållen respekt för det medelfristiga budgetmålet – vara viktigt att använda finans- och strukturpolitiken till att stödja en ökning av investeringarna.

               (7)När det gäller hållbarheten i de offentliga finanserna pekar den väntade offentliga utgiftsökningen för långvarig vård och omsorg på en medelhög risk när det gäller den långsiktiga hållbarheten. Under 2015 överförde statsförvaltningen en stor del av den långvariga vården och omsorgen till kommunerna för att förbättra effektiviteten och minska de offentliga utgifterna. Effekterna av denna reform på hållbarheten i de offentliga finanserna måste övervakas.

               (8)Från och med november 2018 har medel från insättningsgarantifonden, en oberoende rättslig enhet, flyttats från ett särskilt konto vid den nederländska centralbanken till ett konto vid finansdepartementet. Insättningsgarantifonden har byggts upp stegvis och har hittills samlat cirka en miljard euro, och ytterligare fyra miljarder euro kommer att betalas av bankerna fram till 2024; denna summa borde ha investerats i en diversifierad portfölj med lågrisktillgångar i enlighet med direktivet om insättningsgarantisystemet. Överföringen av kontot minskar bruttoskuldnivån, men påverkar inte det offentliga underskottet. Efter överföringen kan finansdepartementet använda medlen till att finansiera offentliga utgifter, men de måste finnas tillgängliga om utbetalningar måste göras till insättare eller interventioner finansieras i enlighet med dess uppdrag, något som kan påverka den finansiella stabiliteten.

               (9)Hushållen kombinerar stora illikvida tillgångar i bostäder och pensioner med stora skulder. Stora skulder gör hushållen sårbara för finansiella och ekonomiska chocker. Hushållens höga skuldsättning förklaras genom de stora skattelättnaderna för räntebetalningar på bolån, men också genom avsaknaden av ett välfungerande mellansegment på hyresmarknaden och ett högt obligatoriskt pensionssparande. En stor utmaning för att minska hushållens höga skuldsättning finns på bostadsmarknaden, där stelbenthet och snedvridande incitament har byggts upp över årtionden och präglar bostadsfinansieringen och sparmönstren inom sektorn. Sedan 2012 har insatser gjorts för att delvis åtgärda detta. De planer som fanns på att ytterligare begränsa möjligheterna till skatteavdrag för bolåneräntor har nu blivit lag och kommer att börja införas 2020. Trots detta är skattelättnaderna för bolåneutgifter stora och är även fortsättningsvis ett incitament för hushållen att ta lån. Samtidigt är den privata hyresmarknaden, som det enda icke subventionerade segmentet, fortfarande underutvecklad och står för 13 % av alla bostäder. Avsaknaden av ett välfungerande mellansegment på hyresmarknaden uppmuntrar hushållen till att köpa i stället för att hyra, vilket innebär stora skulder och ekonomisk sårbarhet.

               (10)Pensionssystemet ger tillräckliga pensioner och hållbara offentliga finanser, men har problem med rättvisan mellan generationerna, insyn i pensionsrättigheterna och flexibilitet. Dessutom är tjänstepensionsavgifterna höga och varierar beroende på hur det går för pensionsfonden. De kan påverka hushållens utgifter på ett konjunkturförstärkande sätt. En reform av pensionssystemet kunde, över hela livscykeln, leda till lägre obligatoriska pensionsbidrag och en stabilare konsumtion (konsumtionsutjämning). Regeringen har för avsikt att grundligt reformera den andra pelaren i pensionssystemet för att förbättra täckningen och skapa ett mer transparent, flexiblare och försäkringstekniskt rättvisare system. Om bostadsmarknadsinstitutionerna och pensionssystemet reformeras på samma gång kan hushållens skuldsättning minska och hushållen bli mindre sårbara för finansiella och ekonomiska chocker, något som gynnar den makroekonomiska motståndskraften och den ekonomiska tillväxten.

               (11)Trots låg arbetslöshet, många lediga platser och ökad brist på arbetstagare har den nominella löneökningen hittills varit återhållsam (1,1 % under 2017 och 2,4 % under 2018). De löner som omfattades av kollektivavtal steg med i genomsnitt 2,1 % under 2018, medan de offentliga lönerna steg snabbare (med 3 % under andra hälften av 2018). Dessutom kom man överens om löneavtal som leder till en nominell ökning på 7 % under två år för alla anställda inom den statliga förvaltningen. Ytterligare finansiering har tillhandahållits för att öka grundskollärarnas löner. Dessutom antog regeringen flera skatteåtgärder som minskar skattebördan på arbete och som syftar till att öka hushållens disponibla nettoinkomster för dem som arbetar. Att ytterligare öka hushållens disponibla inkomster genom att stärka de förutsättningar som främjar lönetillväxt och reformera pensionssystemets andra pelare för att göra den öppnare och mer motståndskraftig mot chocker samt öka rättvisan mellan generationerna skulle stödja den inhemska efterfrågan och bidra till en ombalansering i euroområdet.

               (12)Kampen mot aggressiv skatteplanering är en förutsättning för att skattesystemen ska bli mer effektiva och rättvisa, vilket framhålls i 2019 års rekommendation för euroområdet. Skattebetalares aggressiva skatteplanering mellan medlemsstaterna får spridningseffekter som kräver att EU-lagstiftningen kompletteras med samordnade nationella åtgärder. Nederländerna har vidtagit åtgärder mot aggressiv skatteplanering, men den stora andelen utdelning, royalties och räntor som görs via Nederländerna tyder fortsättningsvis på att landets skattebestämmelser utnyttjas av företag med aggressiv skatteplanering. En stor del av de utländska direktinvesteringarna innehas av ”företag för särskilda ändamål”. Det faktum att ingen källskatt uppbärs för royalties och räntor till utlandet (dvs. från personer bosatta i EU till personer bosatta i tredjeland) kan leda till att ingen skatt överhuvudtaget uppbärs för de här utbetalningarna, om de heller inte omfattas av skatt i det mottagande landet. Den annonserade skattereformen, inbegripet en källskatt på royalties, och räntebetalningar vid missbruk eller utbetalningar till lågskatteländer, är ett positivt steg för att minska den aggressiva skatteplaneringen, och den bör övervakas noga.

               (13)Den ökade sysselsättningen under de senaste åren beror till stor del på tidsbegränsade anställningar och egenföretagande, även om sysselsättningen av tillsvidareanställda har ökat snabbare än sysselsättningen av visstidsanställda. Trots det är andelen flexibla anställningsförhållanden fortfarande hög och de utgör en stor del av arbetsmarknaden. Att andelen visstidsanställda är hög och att andelen egenföretagare utan anställda ökar i snabb takt tar sig uttryck i stora skillnader mellan tillämpliga arbetsrättsliga bestämmelser, skydd av arbetstagare samt skillnader i skatte- och socialförsäkringslagstiftningen. Regeringen har antagit ett åtgärdspaket (ett lagförslag om en balanserad arbetsmarknad, Wet Arbeidsmarkt in Balans) för att underlätta tillsvidareanställningar och göra flexibla kontrakt mindre flexibla. När parlamentet har antagit lagen bör genomförandet av dessa åtgärder (som borde träda i kraft 2020) övervakas noga. Dessutom har åtgärder planerats för att lätta på arbetstagares skyldighet att fortsätta betala ut lönen i två år vid sjukdom. Men inga andra konkreta åtgärder har hittills antagits. Vissa av dessa institutionella faktorer skapar därför fortfarande ekonomiska incitament för anställda att börja arbeta som egenföretagare eller gör det attraktivt att använda statusen som egenföretagare utan anställda. Egenföretagare är oftare underförsäkrade vad gäller funktionsnedsättning, arbetslöshet och pension, något som kan påverka socialförsäkringssystemets hållbarhet på lång sikt. Dessutom är genomförandet av åtgärder för att komma åt falskt egenföretagande vilande tills 2020.

               (14)Trots en välfungerande arbetsmarknad är främjande av lika möjligheter inom sysselsättningen och aktiv inkludering fortfarande en utmaning, framför allt för personer med invandrarbakgrund, för personer i utkanten av arbetsmarknaden och för personer utanför arbetskraften. Dessutom finns det fortfarande outnyttjad arbetskraftspotential, framför allt bland det stora antalet deltidsarbetande kvinnor.

               (15)Tekniska och digitala färdigheter och kvalificerad personal är viktiga för produktivitetsökningen och innovationsförmågan inom ekonomin. Detta tyder på att det finns ett behov av att investera mer i utbildning, inbegripet i utbildning i digitala färdigheter, och att främja en flexibel kompetensutveckling och omskolning. Om man vill förbättra ett samhälles innovationsmöjligheter måste man också investera i stöd till utbildning i vetenskap, teknik, ingenjörsvetenskap och matematik. Dessutom är ökade investeringar i färdigheter och utbildning viktiga för att förbättra tillgången till arbetsmarknaden och sysselsättningsmöjligheterna för dem som befinner sig i arbetsmarknadens utkant, samtidigt som man främjar lika möjligheter och aktiv inkludering.

               (16)Även om Nederländernas investeringsintensitet inom forskning och utveckling steg till över 2 %, ligger den fortfarande under det nationella målet på 2,5 % och under nivån för de mest investeringsintensiva länderna. När det gäller produktivitet hör Nederländerna till de länder som presterar bäst inom många sektorer. En fortsatt produktivitetsökning är därför starkt beroende av innovation. Ytterligare investeringar i forskning, utveckling och innovation, framför allt inom den privata sektorn, skulle stödja detta.

               (17)Energiomställningen och en minskning av växthusgasutsläppen kräver stora investeringar för att säkerställa en mer hållbar och resurseffektiv ekonomisk utveckling. Nederländerna förväntas nå sina 2020-mål när det gäller att minska växthusgasutsläppen, medan ytterligare åtgärder krävs om 2030-målen ska nås. 2020-målen för primärenergieffektivitet och förnybara energikällor kommer inte att nås utan ytterligare åtgärder. 2023-målet för förnybar energi enligt landets energiavtal borde kunna nås, tack vare investeringar i vindkraftsparker till havs. Den nederländska regeringen har för avsikt att före slutet av 2019 anta en nationell energi- och klimatplan som ska ge en överblick över dess investeringsbehov fram till 2030 för energiunionens olika dimensioner, bl.a. förnybar energi, energieffektivitet, tryggad energiförsörjning samt begränsning av och anpassning till klimatförändringar.

               (18)Trafikstockningarna är fortfarande en utmaning i Nederländerna som är ett tättbefolkat och välutrustat land och som spelar en central roll inom EU:s logistik med EU:s största hamn, Rotterdam, och en av de största flygplatserna, Schiphol. Ytterligare infrastrukturarbeten har minskat på trafikstockningarna, men det är fortfarande ett problem som orsakar stora sociala kostnader och många förlorade timmar.

               (19)Programplaneringen för EU-medel för perioden 2021–2027 kan bidra till att åtgärda en del av de behov som identifierats i rekommendationerna, särskilt på de områden som anges i bilaga D till landsrapporten
                  8
               . Nederländerna skulle på detta sätt bättre kunna utnyttja dessa medel på de identifierade områdena.

               (20)Kommissionen har inom ramen för 2019 års europeiska planeringstermin gjort en omfattande analys av Nederländernas ekonomiska politik och offentliggjort den i 2019 års landsrapport. Kommissionen har även bedömt stabilitetsprogrammet för 2019 och det nationella reformprogrammet för 2019 samt uppföljningen av de rekommendationer Nederländerna fått under tidigare år. Kommissionen har beaktat inte bara programmens relevans för hållbarheten i finanspolitiken och den socioekonomiska politiken i Nederländerna, utan också att unionens regler och riktlinjer har iakttagits. Här återspeglas behovet att stärka den övergripande ekonomiska styrningen i unionen genom att framtida nationella beslut fattas med beaktande av synpunkter på unionsnivå.

               (21)Mot bakgrund av denna bedömning har rådet granskat stabilitetsprogrammet för 2019 och anser
                  9
                att Nederländerna kan förväntas följa stabilitets- och tillväxtpakten.

               (22)Mot bakgrund av kommissionens fördjupade granskning och denna bedömning har rådet granskat det nationella reformprogrammet 2019 och stabilitetsprogrammet 2019. Dess rekommendationer enligt artikel 6 i förordning (EU) nr 1176/2011 återspeglas i rekommendationerna 1 och 3. Dessa rekommendationer bidrar också till genomförandet av rekommendationen för euroområdet, särskild de första och fjärde rekommendationerna för euroområdet. De finanspolitiska åtgärder som det hänvisas till i rekommendation 3 bidrar bland annat till att hantera obalanser med koppling till det nuvarande stora överskottet i bytesbalansen.

               HÄRIGENOM REKOMMENDERAS Nederländerna att 2019 och 2020 vidta följande åtgärder:

               1.Minska incitamenten för hushållen att ta lån och snedvridningarna på bostadsmarknaden, inbegripet genom att stödja utvecklingen av en privat hyressektor. Säkerställa att pensionssystemets andra pelare är öppnare och mer motståndskraftig mot chocker samt öka rättvisan mellan generationerna. Driva en politik för att öka hushållens disponibla inkomster, inbegripet stärka de förutsättningar som främjar lönetillväxt, samtidigt som arbetsmarknadsparternas roll respekteras. Vidta åtgärder när det gäller sådana inslag i skattesystemet som kan underlätta aggressiv skatteplanering, särskilt genom utgående betalningar, framför allt genom att genomföra de åtgärder som aviserats.

               2.Minska incitamenten för egenföretagare utan anställda, och samtidigt främja ett ändamålsenligt socialt skydd för egenföretagare och genomföra åtgärder för att komma åt falskt egenföretagande. Stärka ett övergripande livslångt lärande och uppgradera kunskaperna, framför bland dem som lever i utkanten av arbetsmarknaden och bland personer utanför arbetskraften.

               3.Använda finans- och strukturpolitiken för att stödja en ökning av investeringarna med bibehållen respekt för det medelfristiga budgetmålet. Inrikta den investeringsrelaterade ekonomiska politiken på forskning och utveckling, framför allt inom den privata sektorn, på förnybar energi, energieffektivitet och strategier för att minska växthusgasutsläpp samt på undanröjandet av flaskhalsar på transportområdet.

               Utfärdad i Bryssel den

                      På rådets vägnar

                     Ordförande

                     (1)

                        EGT L 209, 2.8.1997, s. 1.

                     (2)

                        EUT L 306, 23.11.2011, s. 25.

                     (3)

                        SWD(2019) 1018 final.

                     (4)

                        COM(2019) 150 final.

                     (5)

                        Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1303/2013 av den 17 december 2013 om fastställande av gemensamma bestämmelser för Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden, Sammanhållningsfonden, Europeiska jordbruksfonden för landsbygdsutveckling och Europeiska havs- och fiskerifonden, om fastställande av allmänna bestämmelser för Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden, Sammanhållningsfonden och Europeiska havs- och fiskerifonden samt om upphävande av rådets förordning (EG) nr 1083/2006 (EUT L 347, 20.12.2013, s. 320).

                     (6)

                        COM(2014) 494 final.

                     (7)

                        Det konjunkturrensade saldot exklusive engångsåtgärder och andra tillfälliga åtgärder, omräknat av kommissionen enligt den allmänt vedertagna metoden.

                     (8)

                        SWD(2019) 1018 final.

                     (9)

                        Enligt artikel 5.2 i rådets förordning (EG) nr 1466/97.


               EUROPEISKA KOMMISSIONEN
            Bryssel den 5.6.2019
            COM(2019) 522 final
            Rekommendation till
            RÅDETS REKOMMENDATION
            om Portugals nationella reformprogram 2019 med avgivande av rådets yttrande om Portugals stabilitetsprogram 2019

               Rekommendation till

               RÅDETS REKOMMENDATION

               om Portugals nationella reformprogram 2019 med avgivande av rådets yttrande om Portugals stabilitetsprogram 2019

               EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION

               med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 121.2 och 148.4,

               med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken
                  1
               , särskilt artikel 5.2,

               med beaktande av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1176/2011 av den 16 november 2011 om förebyggande och korrigering av makroekonomiska obalanser
                  2
               , särskilt artikel 6.1,

               med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation,

               med beaktande av Europaparlamentets resolutioner,

               med beaktande av Europeiska rådets slutsatser,

               med beaktande av sysselsättningskommitténs yttrande,

               med beaktande av ekonomiska och finansiella kommitténs yttrande,

               med beaktande av yttrandet från kommittén för socialt skydd,

               med beaktande av yttrandet från kommittén för ekonomisk politik, och

               av följande skäl:

               (1)Den 21 november 2018 antog kommissionen den årliga tillväxtöversikten, som inledde 2019 års europeiska planeringstermin för samordning av den ekonomiska politiken. I den togs vederbörlig hänsyn till den europeiska pelaren för sociala rättigheter som proklamerades av Europaparlamentet, rådet och kommissionen den 17 november 2017. Prioriteringarna i den årliga tillväxtöversikten godkändes av Europeiska rådet den 21 mars 2019. Den 21 november 2018 antog kommissionen, på grundval av förordning (EU) nr 1176/2011, även rapporten om förvarningsmekanismen, enligt vilken Portugal var en av de medlemsstater som skulle bli föremål för en fördjupad granskning. Samma dag antog kommissionen också en rekommendation till rådets rekommendation om den ekonomiska politiken i euroområdet, som godkändes av Europeiska rådet den 21 mars 2019. Den 9 april 2019 antog rådet rekommendationen om den ekonomiska politiken i euroområdet (nedan kallad rekommendationen för euroområdet).

               (2)Med tanke på de nära inbördes kopplingarna mellan ekonomierna i Ekonomiska och monetära unionen bör Portugal, i egenskap av medlemsstat som har euron som valuta, säkerställa att rekommendationen för euroområdet, vilken avspeglas i rekommendationerna 1– 4, genomförs till fullo och utan onödiga dröjsmål. I synnerhet kommer en inriktning av den investeringsrelaterade ekonomiska politiken på de angivna områdena och att oförutsedda inkomster används till att minska statsskulden att göra det lättare att följa den andra rekommendationen för euroområdet om att stödja investeringar och återuppbygga buffertar. Åtgärder för att minska segmenteringen på arbetsmarknaden, förbättra färdigheter och ändamålsenligheten i sociala trygghetssystem kommer att göra det lättare att följa den tredje rekommendationen för euroområdet om arbetsmarknadens funktionssätt och sociala trygghetssystem. Åtgärder för att minska regelbördan kommer att göra det lättare att följa den första rekommendationen vad gäller företagsklimat och produktivitetsökningar för en ombalansering i euroområdet. Åtgärder för att öka effektiviteten i insolvens- och återvinningsförfaranden kommer att göra det lättare att följa den fjärde rekommendationen för euroområdet om en minskning av nödlidande lån.

               (3)Landsrapporten 2019 för Portugal
                  3
                offentliggjordes den 27 februari 2019. Den innehöll en bedömning av hur väl Portugal hade lyckats med de landsspecifika rekommendationerna som rådet antog den 13 juli 2018, med uppföljningen av tidigare års rekommendationer och med sina nationella Europa 2020-mål. Den innehöll också en fördjupad granskning enligt artikel 5 i förordning (EU) nr 1176/2011, vars resultat också offentliggjordes den 27 februari 2019
                  4
               . Av analysen drog kommissionen slutsatsen att Portugal har makroekonomiska obalanser. Framför allt utgör den stora nettoutlandsskulden, den privata och offentliga skuldsättningen och en stor andel nödlidande lån sårbarheter, mot bakgrund av en svag produktivitetsökning. Det finns dock fortfarande brister i de politiska åtgärderna, särskilt när det gäller genomförandet av åtgärderna för att minska nödlidande lån och förbättra företagsklimatet. Det kommer att krävas övervakning av hur ett antal reformplaner antas och genomförs, bland annat av finanspolitiska strukturreformer med syfte att öka de offentliga finansernas hållbarhet.

               (4)Den 30 april 2019 lade Portugal fram sitt nationella reformprogram för 2019 och sitt stabilitetsprogram för samma år. De båda programmen har bedömts samtidigt för att deras inbördes kopplingar ska kunna beaktas.

               (5)Vid programplaneringen för de europeiska struktur- och investeringsfonderna för 2014–2020 har relevanta landsspecifika rekommendationer beaktats. Enligt artikel 23 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1303/2013
                  5
                får kommissionen begära att en medlemsstat ska se över och föreslå ändringar av sin partnerskapsöverenskommelse och av relevanta program när så krävs för att stödja genomförandet av relevanta rekommendationer från rådet. Kommissionen har i riktlinjerna för tillämpning av åtgärder som sammanlänkar effektiva europeiska struktur- och investeringsfonder med sund ekonomisk styrning beskrivit närmare hur den kommer att tillämpa denna bestämmelse
                  6
               .

               (6)Portugal omfattas för närvarande av stabilitets- och tillväxtpaktens förebyggande del och av övergångsregeln för skuldkriteriet. I stabilitetsprogrammet för 2019 planerar Portugal att nå ett samlat underskott på 0,2 % av BNP 2019, ett överskott på 0,3 % av BNP 2020 samt en ytterligare förbättring till ett överskott på 0,7 % av BNP till 2022. I dessa planer beaktas endast till viss del bankstödåtgärdernas potentiellt höjande effekt på underskottet från och med 2020. På grundval av det omräknade strukturella saldot kommer det medelfristiga budgetmålet – vilket har ändrats från ett strukturellt överskott på 0,25 % av BNP 2019 till en balanserad budget strukturellt sett från 2020 – att uppnås 2020. I stabilitetsprogrammet för 2019 beräknas den offentliga skuldkvoten uppgå till 118,6 % 2019 och 115,2 % 2020, för att sedan nå 103,7 % 2022. Det makroekonomiska scenario som ligger till grund för dessa budgetprognoser är realistiskt för 2019 och 2020 samt ett positivt scenario för åren därefter. Samtidigt har de åtgärder som ska stödja de planerade underskottsmålen från 2019 och framåt inte beskrivits tillräckligt.

               (7)Stabilitetsprogrammet för 2019 innehåller inga uppgifter om budgetkonsekvenserna av de extraordinära utgifterna för förebyggande åtgärder för att skydda det nationella territoriet mot okontrollerade skogsbränder efter de omfattande skogsbränderna 2017. Men portugisiska myndigheter har i en skrivelse av den 9 maj 2019 lämnat tillräcklig dokumentation som styrker dessa extra budgetkostnaders art och omfattning. Framför allt anges det i skrivelsen att det i 2018 års budgetgenomförande ingår extraordinära utgifter motsvarande cirka 0,04 % av BNP avseende förebyggande åtgärder för att skydda det nationella territoriet mot okontrollerade skogsbränder. I skrivelsen av den 9 maj 2019 anges utgifter för krishantering, som klassificeras som engångsåtgärder, samt för förebyggande åtgärder. Eftersom dessa utgifter hör ihop och det finns ett direkt samband med de omfattande skogsbränderna 2017 kan tillämpning av klausulen om ”ovanliga händelser” vara tillämplig när det gäller just redovisningen av utgifter för förebyggande av okontrollerade skogsbränder. Enligt kommissionen uppgår de extra stödberättigande utgifterna för förebyggande åtgärder under 2018 till 0,04 % av BNP. Bestämmelserna i artiklarna 5.1 och 6.3 i förordning (EG) nr 1466/97 gör det möjligt att ta hänsyn till dessa extra utgifter, eftersom dessa exceptionella och omfattande skogsbränder betraktas som en ovanlig händelse med stor inverkan på Portugals offentliga finanser och eftersom hållbarheten inte skulle äventyras av att landet tillfälligt tillåts avvika från anpassningsbanan mot det medelfristiga budgetmålet. Kravet på anpassning mot det medelfristiga budgetmålet 2018 har därför sänkts för att ta hänsyn till dessa extra kostnader.

               (8)Den 13 juli 2018 rekommenderade rådet Portugal att säkerställa att den nominella ökningen av primära offentliga nettoutgifter
                  7
                inte överstiger 0,7 % 2019, vilket motsvarar en årlig strukturell anpassning på 0,6 % av BNP. Enligt kommissionens vårprognos 2019 finns det en risk för en betydande avvikelse från den rekommenderade anpassningen under 2019.

               (9)Portugal bör under 2020 nå det medelfristiga budgetmålet, med beaktande av den avvikelse som tillfälligt tillåts på grund av ovanliga händelser. Enligt kommissionens vårprognos 2019 är detta förenligt med en högsta nominell ökning av de offentliga nettoutgifterna på 1,5 %, vilket motsvarar en årlig strukturell anpassning på 0,5 % av BNP. Enligt kommissionens vårprognos 2019 finns det vid oförändrad politik en risk för en betydande avvikelse från det kravet 2020. Samtidigt kommer Portugal enligt prognosen att klara övergångsregeln för skuldkriteriet 2019, tack vare den tillåtna årliga avvikelsen på 0,25 %, men ser inte ut att klara skuldkriteriet för 2020. Allmänt sett anser rådet att de nödvändiga åtgärderna bör vidtas från 2019 om Portugal ska lyckas följa stabilitets- och tillväxtpaktens regler. Det är viktigt att oförutsedda inkomster används till att minska den offentliga skuldkvoten ytterligare.

               (10)För en ökad hållbarhet i Portugals offentliga finanser krävs en fortsatt tillväxtvänlig konsolidering av dem, men det finns utrymme att förbättra de offentliga finansernas kvalitet och få mer tillväxtvänliga utgifter genom att stödja investeringar (se nedan). Även om de offentliga investeringarna ökade 2018 har de legat på en mycket låg nivå med EU-mått mätt och har även genomgående legat under regeringens egna mål. Det är fortsatt helt centralt att kontrollera efterlevnaden av lagen om kontroll av åtaganden, genomföra budgetramlagen disciplinerat och utan onödiga dröjsmål samt fortsätta med rationaliseringsarbetet för en förbättrad utgiftskontroll och effektivare offentliga utgifter. Nyligen genomförda fristående branschinriktade utgiftsöversyner för särskilda sektorer har lett till begränsade effektivitetsbesparingar totalt sett. För att uppnå högre effektivitetsvinster bör utgiftsöversyner i stället bli ett återkommande inslag i Portugals budgetram. Dessutom krävs fortfarande mer djupgående reformer för att öka effektiviteten och en tydlig helhetssyn med syfte att begränsa de totala utgifterna. Detta bör till stor del utgå från en reformstrategi för den offentliga förvaltningen var syfte är att sysselsättningen i offentlig sektor ska anpassa bättre till behoven av effektiva tjänster, vilket innefattar att stödja omplacering och omskolning av personal samt att lyfta fram individuella prestationer och offentlig förvaltning som en attraktiv arbetsplats för högkompetenta medarbetare.

               (11)Portugals offentliga finanser utsätts för ständig press från ogynnsamma demografiska trender, i synnerhet den åldrande befolkningen, vilket påverkar särskilt pensionssystemet samt hälso- och sjukvårdssystemet negativt. Tidigare reformer har visserligen lett till en ökad långsiktig hållbarhet för pensionssystemet men pågående extra pensionshöjningar och reformer avseende förtida pensionering har lett till ytterligare diskretionära ökningar av pensionsutgifterna utöver den underliggande uppåtgående utvecklingen på grund av en åldrande befolkning. Den övergripande hållbarheten i pensionssystemet kan vara i fara om inte tillräckliga kompenserande åtgärder vidtas. I hälso- och sjukvårdssektorn fortsatte man att betona kostnadseffektivitet under 2018, bland annat genom fler centraliserade inköp samt ökad användning av generiska läkemedel och biosimilarer. Samtidigt beror sjukhusens fortsatt höga obetalda skulder på en otillräcklig planering och ett otillräckligt genomförande av budget samt på brister i redovisningskontroll och ledning. De tillfälliga minskningarna av sjukhusens obetalda skulder 2018 är i allt väsentligt ett resultat av avsevärda extraordinära bokslutsåtgärder. Ett nytt program för 2019 syftar till att åtgärda sjukhusens obetalda skulder på strukturell nivå genom införandet av en ny förvaltningsmodell för offentliga sjukhus, tillsammans med en betydande ökning av årsbudgetarna. Programmets möjlighet att minska sjukhusens ackumulering av obetalda skulder på kort sikt och därmed uppnå en strukturell minskning av den totala skuldstocken beror framför allt på om programmet kan genomföras snabbt och effektivt.

               (12)Med högre nettointäkter och lägre skulder för de statligt ägda företagen skulle hållbarheten i Portugals offentliga finanser öka. Myndigheterna budgeterar de statligt ägda företagens nettointäkter som en helhet för att nå en nivå nära balans för 2019, vilket innebär en fördröjning jämfört med tidigare tillkännagivanden där målet var balans redan under 2018. Dessutom har åtgärder för att säkerställa att initiala verksamhetsplaner följs och insatser för en snabbare, öppnare och mer omfattande övervakning blivit fördröjda, och det har gått trögt med att vid behov tillämpa korrigerande åtgärder. I synnerhet har inte en tillräcklig nivå av förhandsinsyn säkerställts, med avseende på finansiering av statligt ägda företag genom rekapitalisering och lån.

               (13)Trots vissa pågående åtgärder i syfte att minska segmenteringen på arbetsmarknaden, t.ex. förstärkningen av arbetsinspektionen och lanseringen av ett integrationsprogram för arbetstagare med otrygg anställning inom offentlig förvaltning, ligger andelen visstidsanställda i Portugal fortfarande över EU-genomsnittet. Mer specifika åtgärder som överenskommits mellan regeringen och företrädare för arbetsmarknadens parter, vars syfte är att ytterligare minska segmenteringen på arbetsmarknaden och otrygga anställningsförhållanden samt främja kollektiva avtalsförhandlingar väntar fortfarande på godkännande av parlamentet för att kunna omvandlas till konkret lagstiftning.

               (14)Förbättrade villkor på arbetsmarknaden har lett till att färre riskerar fattigdom eller social utestängning. Trots förbättringen är inkomstskillnaderna fortsatt stora och de sociala transfereringarna har en begränsad effekt i fråga om att minska fattigdomen. Visserligen minskar inkomstskillnaderna i Portugal men de är fortfarande betydligt större än EU-genomsnittet. Effekten av minimiinkomstsystemet är bland de lägsta i EU och systemet ger inkomster som motsvarar endast 40 procent av den nationella fattigdomsnivån. Om inte otillräckligheten i de sociala transfereringarna ses över kan det leda till allvarliga påfrestningar i händelse av en framtida ekonomisk avmattning där särskilt utsatta människor påverkas.

               (15)Arbetstagarnas låga utbildningsnivå är ett hinder för investeringar och produktivitetsökningar. Omkring 50 % av befolkningen i åldrarna 25–64 år har låg utbildningsnivå, vilket ligger avsevärt över EU-genomsnittet på 22 % 2018. Enligt företagen är bristen på kompetent personal ett betydande hinder för investeringar. Särskilt vad gäller vuxenutbildning finns utrymme att ytterligare engagera de lågutbildade (vars deltagande i utbildning ligger under EU-genomsnittet) och utöka riktade offentliga incitament till små och medelstora företag för utbildning av medarbetarna. Digital kompetens utgör en särskild utmaning, och 50 % av befolkningen i Portugal saknar grundläggande digital kompetens jämfört med EU-genomsnittet på 43 %. Investeringar i utbildning, däribland infrastruktur, är avgörande för att förbättra anställbarhet och social rörlighet.

               (16)Åtgärder för att öka deltagandet i högre utbildning, t.ex. en betydande ökning av stipendier, pågår som del av insatser för att öka antalet utexaminerade från högre utbildning. I åldrarna 30–34 år i Portugal har 33,5 % en avslutad högre utbildning, vilket är under EU-genomsnittet på 40,7 %. Dessa fortsatt låga nivåer, särskilt vad gäller utexaminerade i informations- och kommunikationsteknik, naturvetenskap, matematik och statistik, kan ha negativa följder för Portugals produktivitetsökning och innovationsförmåga. Även om regeringen försöker hantera problemet genom att öka antalet studieplatser inom dessa områden och göra en översyn av den högre utbildningen krävs fler insatser.

               (17)Andelen nödlidande lån i det finansiella systemet är 11,3 %, vilket är fortsatt relativt högt. Men de flesta banker har ändå gjort betydande framsteg mot målet att minska andelen nödlidande lån. Sekundärmarknaden för problemtillgångar tog fart eftersom bankerna även ökade nedskrivningarna och andelen nödlidande lån som inte längre bedöms vara förfallna. I en analys av de nödlidande lånen framgår att en fortsatt hög andel (65 %) av de nödlidande lånen härrör från företag. De senaste åren har myndigheterna genomfört ett antal rättsliga och institutionella reformer rörande insolvens och indrivning av skulder. Men genomsnittstiden för insolvensförfaranden är fortsatt lång och antalet icke avgjorda domstolsärenden fortsatt många. De rättsliga ramarna har en stor inverkan på indrivningsprocessen och utsikterna för ett effektivt återtagande av säkerheter. Den långa genomsnittstiden för indrivningsförfaranden påverkar hur marknaden prissätter nödlidande lån.

               (18)Det har till stor del saknats reformer som syftar till att förenkla administrationen, eftersom insatser på det här området framför allt består av en generell digitalisering av förfaranden samt engångsprincipen. Det borde vara särskilt prioriterat att begränsa antalet handlingar som måste lämnas in och att antingen ersätta tillståndsförfaranden med enkla intyg om att tillämpliga villkor följs, eller, för mer känsliga sektorer, en förenkling av tillståndsförfarandena genom att förkorta beslutstider och införa ett tyst godkännande. Det har fortfarande inte skett någon effektivisering av åtgärderna för särskilda sektorer. De överdrivet höga avgifterna kvarstår, särskilt i byggsektorn. Dessutom finns det konkurrenshinder i form av brister i planering och övervakning av offentlig upphandling. Resultaten för offentlig upphandling kan förbättras genom att en strukturerad och kvantifierad planering införs samt genom att en mer strikt tillsyn över kontraktens utförandefas säkerställs. Trots att direkta tilldelningar minskade i hög grad från 2017 till 2018, används de fortfarande i stor omfattning.

               (19)Inom ramen för programmet för ekonomiskt stöd har Portugal gjort en ansträngning att minska regelbördan för kraftigt reglerade yrken, i synnerhet genom införandet av ramlagen från 2013. Men i vissa fall har denna utveckling avstannat eller till och med backat, genom antagandet av förordningar för enskilda yrken och införandet av ett förbud som gäller koncerner. Det finns fortfarande regleringshinder och administrativa hinder för företagstjänster och vissa fria yrken vilket väcker farhågor rörande konkurrens, prisnivåer, innovation och kvaliteten på tjänsterna. Hittills har inga reformplaner offentliggjorts som reaktion på kommissionens rekommendationer om reglering av vissa yrken
                  8
               , eller som reaktion på OECD Competition Assessment Review från 2018 om Portugals självreglerande yrken (i samarbete med den portugisiska konkurrensmyndigheten).

               (20)Villkoren för företagens tillgång till finansiering har förbättrats de senaste åren och andelen företag som uppger att tillgången till finansiering är ett huvudsakligt hinder för investeringar ligger nu på samma nivå som EU-genomsnittet. De portugisiska myndigheterna har lanserat och utökat flera initiativ inom detta område, t.ex. programmet Capitalizar och andra program som vänder sig till vissa typer av företag eller sektorer. Men portugisiska företag förlitar sig fortfarande till stor del på sina egna resurser vid finansiering av investeringar och en betydande del av banklånen hamnar i företag med väldigt låg produktivitet. Den låga nivån av investerat kapital per arbetstagare utgör ett stort hinder för en uppgradering av produktivitetsstrukturen i den portugisiska ekonomin. Mot denna bakgrund är det viktigt att produktiva investeringar ökar, samtidigt som de gradvis dirigeras om till företag med tillväxtpotential och till sektorer med hög produktivitet. Andra finansieringskällor, t.ex. riskkapital och eget kapital, har visserligen ökat de senaste åren men ligger fortfarande markant under EU-genomsnittet.

               (21)Rättssystemet blir allt mer effektivt men har fortsatt stora problem med utdragna förfaranden och en stor eftersläpning av ärenden, särskilt i förvaltnings- och skattedomstolarna. Insatserna för att bekämpa korruption fortsätter men det är fortfarande svårt att förebygga korruption på grund av avsaknaden av en samordnad strategi och fragmenterade ansvarsområden.

               (22)FoU-investeringarna har nyligen börjat öka igen, men de är fortfarande inte tillräckligt stora för att räcka till en uppgradering av Portugals nationella forsknings- och innovationssystem. Efter att ha minskat i många år har andelen FoU-utgifter i förhållande till BNP ökat nyligen och 2017 var FoU-intensiteten i den privata sektorn något större än i den offentliga sektorn. Mycket lite har skett i fråga om att uppgradera Portugals ekonomiska struktur i syfte att öka andelen produktion med högre förädlingsvärde inom högteknologisk tillverkning och kunskapsintensiva tjänster. Att främja investeringar i immateriella tillgångar, bland annat forskning och utveckling, men också i ledningskompetens, finanskunskap och digital kompetens som hjälper företag att växa, öka innovationsförmågan och få tillträde till exportmarknader ger Portugal en betydande möjlighet att få fart på investerings- och produktivitetsökningar.

               (23)På grund av otillräckliga sjöfarts- och järnvägsförbindelser har exportinriktade företag svårt att fullt ut utnyttja den inre marknadens potential. Det geografiska läget gör Portugal till en naturlig ankomsthamn, särskilt för de transatlantiska rutterna. Snabba investeringar i nya containerterminaler i Sines och Barreiro (Terminal Vasco da Gama) samt slutförandet av de pågående investeringsprojekten i andra stora portugisiska hamnar (Viana do Castelo, Leixöes, Aveiro, Figueira da Foz, Setúbal) skulle öka containerhanteringskapaciteten i dessa hamnar. Järnvägen är fortfarande kraftigt underutnyttjad i förbindelserna med Spanien (både öst-väst- och nord-syd-korridorerna). Genom att ta fram en omfattande plan för Iberiska halvön, innefattande identifiering av mellanliggande steg, terminaler, förbindelselänkar för att dra fördel av uppgraderingen av det spanska nätet samt utveckling av Internationella järnvägsunionens spårvidd skulle Portugal kunna prestera bättre i den internationella järnvägstrafiken.

               (24)Investeringar i resurseffektivitet och klimatomställning bidrar till att en långsiktig och hållbar tillväxt kan uppnås. Att förutse de negativa effekternav av klimatförändringar, t.ex. översvämningar och skogsbränder, är fortsatt en utmaning i Portugal. Svårigheterna med att nå energieffektivitetsmålet för 2020 finns kvar och enligt de senaste uppgifterna från 2017 ökar energiförbrukningen. Det finns fortfarande gott om utrymme att förbättra energieffektiviteten i byggnader och minska företagens energiförbrukning. Bättre energiförbindelser på Iberiska halvön kan bidra till ökad konkurrens och underlätta användningen av förnybar energi.

               (25)Programplaneringen för EU-medel för perioden 2021–2027 kan bidra till att åtgärda en del av de brister som identifierats i rekommendationerna, särskilt på de områden som anges i bilaga D till landsrapporten
                  9
               . Portugal skulle på detta sätt bättre kunna utnyttja dessa medel på de identifierade områdena, med beaktande av regionala skillnader och den särskilda situationen med de yttersta randområdena. Att stärka landets administrativa kapacitet att förvalta dessa medel är en viktig faktor för att den här investeringen ska lyckas.

               (26)Kommissionen har inom ramen för den europeiska planeringsterminen för 2019 gjort en omfattande analys av Portugals ekonomiska politik och redogjort för den i 2019 års landsrapport. Kommissionen har även bedömt stabilitetsprogrammet för 2019, det nationella reformprogrammet för 2019 samt uppföljningen av de rekommendationer Portugal har fått tidigare år. Kommissionen har beaktat inte bara programmens relevans för hållbarheten i finanspolitiken och den socioekonomiska politiken i Portugal utan också att unionens regler och riktlinjer har iakttagits, mot bakgrund av behovet att stärka den övergripande ekonomiska styrningen i unionen genom att framtida nationella beslut fattas med beaktande av synpunkter på unionsnivå.

               (27)Mot bakgrund av denna bedömning har rådet granskat stabilitetsprogrammet för 2019 och dess yttrande
                  10
                återspeglas särskilt i rekommendation 1.

               (28)Mot bakgrund av kommissionens fördjupade granskning och denna bedömning har rådet granskat det nationella reformprogrammet för 2019 och stabilitetsprogrammet för 2019. Dess rekommendationer enligt artikel 6 i förordning (EU) nr 1176/2011 återspeglas i rekommendationerna 1–4. Dessa rekommendationer bidrar också till genomförandet av rekommendationen för euroområdet, särskild de första, andra och fjärde rekommendationerna för euroområdet. De finanspolitiska åtgärder som det hänvisas till i rekommendation 1 bidrar bland annat till att hantera obalanser med koppling till hög statsskuld.

               HÄRIGENOM REKOMMENDERAS Portugal att under 2019 och 2020 vidta följande åtgärder:

               1.Nå det medelfristiga budgetmålet 2020, med hänsyn till den tillfälligt tillåtna avvikelsen på grund av ovanliga händelser. Använda oförutsedda inkomster till att snabbare minska den offentliga skuldkvoten. Förbättra kvaliteten på de offentliga finanserna genom en prioritering av tillväxtstimulerande utgifter samtidigt som förbättringar genomförs av övergripande utgiftskontroll, kostnadseffektivitet och adekvat budgetarbete, med särskild inriktning på en varaktig minskning av sjukhusens obetalda skulder. Förbättra den ekonomiska hållbarheten hos statligt ägda företag och samtidigt säkerställa en snabbare, öppnare och mer omfattande övervakning.

               2.Anta åtgärder för att hantera segmenteringen på arbetsmarknaden. Förbättra kompetensnivån hos befolkningen, särskilt deras digitala kompetens, bland annat genom att göra vuxenutbildningen mer relevant för arbetsmarknadens behov. Öka antalet utexaminerade med högre utbildning, särskilt inom vetenskap och informationsteknik. Förbättra effektiviteten och ändamålsenligheten i det sociala skyddsnätet.

               3.Inrikta den investeringsrelaterade ekonomiska politiken på forskning och innovation, järnvägstransporter och hamninfrastruktur, en övergång till koldioxidsnål energi samt en utökning av sammanlänkningar av energinät, med beaktande av regionala skillnader.

               4.Tillåta en snabbare återvinning av säkerheter som är knutna till nödlidande lån genom att öka effektiviteten i insolvens- och återvinningsförfaranden. Minska den administrativa bördan och regelbördan för företag, främst genom att minska sektorspecifika hinder för tillstånd. Ta fram en plan för att minska restriktionerna för kraftigt reglerade yrken. Öka effektiviteten i förvaltnings- och skattedomstolar, särskilt genom att förkorta handläggningstiden.

               Utfärdad i Bryssel den

                     På rådets vägnar

                     Ordförande

                     (1)

                        EGT L 209, 2.8.1997, s. 1.

                     (2)

                        EUT L 306, 23.11.2011, s. 25.

                     (3)

                        SWD(2019) 1021 final.

                     (4)

                        COM(2019) 150 final.

                     (5)

                        Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1303/2013 av den 17 december 2013 om fastställande av gemensamma bestämmelser för Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden, Sammanhållningsfonden, Europeiska jordbruksfonden för landsbygdsutveckling och Europeiska havs- och fiskerifonden, om fastställande av allmänna bestämmelser för Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden, Sammanhållningsfonden och Europeiska havs- och fiskerifonden samt om upphävande av rådets förordning (EG) nr 1083/2006 (EUT L 347, 20.12.2013, s. 320).

                     (6)

                        COM(2014) 494 final.

                     (7)

                        Primära offentliga nettoutgifter består av totala offentliga utgifter exklusive ränteutgifter, utgifter för EU-program som motsvaras fullt ut av EU-medel, samt icke-diskretionära förändringar i utgifterna för arbetslöshetsförmåner. Nationellt finansierade fasta bruttoinvesteringar är utjämnade över en fyraårsperiod. Diskretionära åtgärder på inkomstsidan eller lagstadgade inkomstökningar är inräknade. Engångsåtgärder på såväl inkomst- som utgiftssidan räknas av mot varandra.

                     (8)

                        SWD(2016) 436 final.

                     (9)

                        SWD(2019) 1021 final.

                     (10)

                        Enligt artikel 5.2 i rådets förordning (EG) nr 1466/97.


               EUROPEISKA KOMMISSIONEN
            Bryssel den 12.7.2022
            COM(2022) 342 final

            Rekommendation till
            RÅDETS BESLUT
            om bemyndigande att inleda förhandlingar på Europeiska unionens vägnar om ett internationellt avtal om plastföroreningar

               MOTIVERING

               1.BAKGRUND TILL FÖRSLAGET

               •Motiv och syfte med förslaget

                  I resolution 5/14 End Plastic Pollution: towards an international legally binding instrument
                     1
                  , som antogs av FN:s miljöförsamling (Unea) i mars 2022, fastställs ett mandat för förhandlingar inom en mellanstatlig förhandlingskommitté om ett internationellt rättsligt bindande instrument om plastföroreningar, inbegripet i den marina miljön. Den mellanstatliga förhandlingskommittén väntas slutföra sitt arbete i slutet av 2024 och det första mötet kommer att äga rum under 2022. Om så behövs får Unea förlänga detta mandat.

               Resolution 5/14 antogs efter en rad resolutioner från Unea sedan 2014, av vilka UNEA3 utgör en viktig milstolpe där FN:s medlemsstater ger stöd för ett antal åtgärder för att eliminera utsläpp av plastskräp och mikroplast i havet och för inrättandet av en tillfällig öppen expertgrupp för marint skräp och mikroplast, som ska undersöka hinder för att bekämpa marint skräp och mikroplast. Expertgruppen avslutade sitt arbete 2020. Gruppen tog fram ett antal alternativ för att hantera den globala krisen med plastföroreningar, bland annat ett globalt plastavtal, som stöds av en majoritet av deltagarna i expertgruppen, med företrädare för nästan alla regioner. I oktober 2021 offentliggjordes FN:s rapport From Pollution to Solution: a Global Assessment of Marine Litter and Plastic Pollution
                  2
                för att informera Unea 5.2 om omfattningen och olika aspekter av marint skräp och plastföroreningar på global nivå.

               Efter ett möte i samma anda som Europeiska kommissionen stod värd för 2020 utarbetade Peru och Rwanda en resolution i syfte att inleda förhandlingar om ett nytt internationellt avtal om plastföroreningar vid Unea5. Flera internationella evenemang, bland annat en ministerkonferens om marint skräp och plastföroreningar som anordnades av Tyskland, Ecuador, Vietnam och Ghana 2021, bidrog till att skapa stöd för resolutionen och ledde till att resolutionen slutligt antogs med samstämmighet.

                  Målet med denna rekommendation är att säkerställa att EU intar en konsekvent och effektiv förhandlingsposition vid mötena i den mellanstatliga förhandlingskommittén, i syfte att förhandla fram och ingå ett internationellt rättsligt bindande instrument om plastföroreningar.

               •Förenlighet med befintliga bestämmelser inom området

                  Inledandet av förhandlingar om ett internationellt plastavtal är ett viktigt resultat inom ramen för EU:s gröna giv och handlingsplanen för den cirkulära ekonomin
                     3
                  . och är knutet till EU:s politik och lagstiftning på många områden, bland annat när det gäller skyddet av havs- och kustmiljöer, framför allt havsmiljödirektivet
                     4
                  .. Att säkerställa ett internationellt plastavtal som motverkar plastföroreningar vid källan i stället för att använda sig av dyra och ineffektiva lösningar i slutet av systemet (”end of pipe”) har således varit en av unionens viktigaste miljöprioriteringar för globala åtgärder under de senaste åren.

                  Detta är ett resultat av unionens särskilda och progressiva politiska initiativ och lagstiftning om plast på senare tid
                     5
                  . Under 2018 fastställdes i plaststrategin
                     6
                  , som ingår i handlingsplanen för den cirkulära ekonomin
                     7
                  , en plan för att skydda vår miljö och minska mängden marint skräp, växthusgasutsläppen och vårt beroende av importerade fossila bränslen
                     8
                  . De konkreta åtgärderna när det gäller plast avser bland annat vissa plastprodukters miljöpåverkan
                     9
                  , engångsplast
                     10
                  , plastens roll i den cirkulära ekonomin
                     11
                  , ekodesignkrav och märkning
                     12
                  , plast- och förpackningsavfall
                     13
                   och de kommande initiativen om avsiktligt tillsatt och oavsiktliga utsläpp av mikroplast
                     14
                  . I strategin analyserades också potentialen att utnyttja globala åtgärder och det konstaterades (bland annat) att det måste tas fram internationella standarder för att öka industrins förtroende för kvaliteten på återvinningsbar eller återvunnen plast. När det gäller avfallstransporter konstaterades i strategin vikten av att se till att all plast som skickas utomlands för återvinning hanteras och bearbetas på liknande villkor som i EU, och således ges stöd för åtgärder för avfallshantering inom ramen för Baselkonventionen. Det föreslogs också att ett EU-certifieringssystem för återvinningsanläggningar utarbetas. Det efterlystes även en global insats från industrins sida för att främja en utbredd användning av återvinningsbar och återvunnen plast.

                  Inom ramen för handlingsplanen för den cirkulära ekonomin kommer kommissionen dessutom att föreslå obligatoriska krav på återvunnet innehåll och avfallsminskningsåtgärder för viktiga produkter, såsom förpackningar, byggnadsmaterial och fordon.

                  Inom ramen för det ovannämnda havsmiljödirektivet enades EU och dess medlemsstater i september 2020
                     15
                   om att det inte bör finnas mer än 20 skräpföremål per 100 meter kustlinje, vilket gör EU ledande när det gäller att uppnå mål 14.1 för hållbar utveckling, som kräver att havsföroreningar, bland annat marint skräp, förebyggs och avsevärt minskas senast 2025. De stödåtgärder som ligger till grund för genomförandet av EU:s havsmiljödirektiv, som genomförs i nära samarbete med de regionala havskonventionerna, har visat att harmonisering av övervakning, datainsamling och datahantering i de olika miljömatriserna är avgörande för att göra det möjligt att prioritera insatser och för att kontrollera att åtgärderna mot plastskräp är effektiva. Inom ramen för havsmiljödirektivets gemensamma genomförandestrategi svarar den tekniska gruppen för marint skräp
                     16
                  för teknisk harmonisering, i nära samarbete med regionala havskonventioner, och den samarbetar med Emodnet, som tillhandahåller en plattform för data om marint skräp
                     17
                  .

                  Det nya internationella avtalet kommer att motverka plastföroreningar, även i den marina miljön. Föroreningar och bekämpandet av föroreningskällor är också en viktig prioritering i den europeiska gröna given, vilket nyligen bekräftades i kommissionens strategi för nollförorening av luft, vatten och mark och i kemikaliestrategin för hållbarhet. I den nyligen antagna handlingsplanen för nollförorening fastställs minskningsmål för 2030 (närmare bestämt en minskning av plastskräp i haven med 50 % och av mikroplast som släpps ut i miljön med 30 %), vilket ytterligare skärper EU:s politik mot marint skräp och skräpets konsekvenser. Att motverka plastföroreningar på global nivå är därför i hög grad förenligt med mycket av unionens befintliga politik och lagstiftning som rör skyddet av miljön mot föroreningar, Det kan gälla avfall
                     18
                  , avfallstransporter
                     19
                  , kemikalier
                     20
                  , badvatten
                     21
                   och annat (såsom direktivet om rening av avloppsvatten från tätbebyggelse och ramdirektivet om vatten)
                     22
                  .

                  EU bidrar i hög grad till internationella initiativ som är direkt knutna till att motverka plastföroreningar, såsom genomförandet av Baselkonventionen om gränsöverskridande transporter av avfall, som nyligen ändrats med skärpta kontroller av plastavfall,
                     23
                   och IMO:s (Internationella sjöfartsorganisationen) handlingsplan mot plastskräp och mikroplast. Dessutom deltar EU aktivt i alla åtgärder mot plastföroreningar i de marina regionerna runt om i Europa (genom tekniskt och ekonomiskt stöd till de regionala handlingsplanerna i Medelhavet, Svarta havet, Östersjön och Nordostatlanten) och samarbetar sina G7- och G20-partner. EU har också varit med och föreslagit ett initiativ i WTO som gäller plastföroreningar och hållbar handel med plast.

                  Plast och plastföroreningar har konsekvenser som sträcker sig långt bortom miljöpolitiska hänsyn. I avsnittet nedan redogörs för problemets övergripande betydelse för olika politikområden inom unionens befogenhet.

               •Förenlighet med unionens politik inom andra områden

               Den föreslagna rekommendationen är också förenlig med unionens politik och lagstiftning på andra områden, t.ex. när det gäller följande:

               ·Hälsa, särskilt politik och åtgärder avseende material och artiklar som är avsedda att komma i kontakt med livsmedel
                  24
               , unionens politik för skydd av marina miljöer och kustmiljöer.

               ·Mottagningsanordningar i hamn
                  25
               .

               ·EU:s taxonomi för hållbar finansiering, särskilt vad gäller kriterierna att inte orsaka allvarliga skador när det gäller plastförpackningar och andra plastprodukter.

               ·Framtida utarbetande av krav på ekodesign, bland annat för förpackningar och andra plastprodukter som släpps ut på EU:s inre marknad.

               ·Den föreslagna översynen av förordningen om transport av avfall.

               ·Baselkonventionen och Stockholmskonventionen.

               ·Utvecklingssamarbete och internationella partnerskap.

               ·Bilaterala och multilaterala förbindelser.

               ·Unionens politik gällande långlivade organiska föroreningar inom ramen för Stockholmskonventionen; flera plasttillsatser är upptagna i bilagorna eller föreslagna för upptagande i bilagorna.

               ·Kemikaliepolitik, inklusive begränsningar enligt Reach för mikroplast och plasttillsatser och den nyligen offentliggjorda färdplanen för begränsningar
                  26
               , som är inriktad på allmänt använda tillsatser (t.ex. flamskyddsmedel) och PVC.

               2.RÄTTSLIG GRUND, SUBSIDIARITETSPRINCIPEN OCH PROPORTIONALITETSPRINCIPEN

               •Rättslig grund

               Den förfarandemässiga rättsliga grunden för det föreslagna beslutet är artikel 218.3 och 218.4 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (EUF-fördraget).

               I artikel 218.3 i EUF-fördraget föreskrivs att kommissionen ska lägga fram rekommendationer för rådet som ska anta ett beslut om bemyndigande att inleda förhandlingar och utse unionens förhandlare. Enligt artikel 218.4 i samma fördrag får rådet ge förhandlaren direktiv och utse en särskild kommitté, med vilken samråd ska ske under förhandlingarna.

               Avtalet bör bygga på försiktighetsprincipen liksom på principerna att förebyggande åtgärder bör vidtas, att miljöförstöring företrädesvis bör motverkas vid källan och att förorenaren betalar. Den specifika grunden bör fastställas i ett senare skede när det finns mer information om omfattningen av och innehållet i det internationella avtalet om plastföroreningar.

               •Subsidiaritetsprincipen

                  Även om dess exakta tillämpningsområde ännu inte är fastställt är det planerade internationella avtalet avsett att motverka plastföroreningar genom åtgärder under plastens hela livscykel, inbegripet konstruktion, tillverkning, förbrukning och användning av produkter samt sund hantering av plastavfall. Ovanstående avsnitt om politikområde och kopplingar till relaterad politik inom unionens befogenhetsområde visar på den ledande roll som unionen hittills har spelat och det lämpliga i att förhandlingarna om det planerade avtalet förs på unionsnivå.

                  Det planerade avtalet kommer därför att ha en oundviklig inverkan på utövandet av unionens befogenhet och på unionslagstiftningen inom områden såsom (framför allt) miljö, handel och den inre marknaden, som alla kan komma att bli relevanta i takt med att förhandlingarna om specifika bestämmelser fortskrider.

                  Mot bakgrund av ovanstående och den sannolika inverkan på befintliga unionsbestämmelser (särskilt de som omfattar det politikområde som anges under rubrik 1) inom olika områden för unionens åtgärder är det viktigt att garantera unionens deltagande i framtida förhandlingar och därav följande internationella avtal.

               •Proportionalitetsprincipen

               Detta avtal kommer att vara det första multilaterala avtal som motverkar plastföroreningar genom en övergripande strategi som omfattar både tidigare och senare led i plastens livscykel. Det har redan tagits flera nationella och regionala initiativ när det gäller plastföroreningar, inbegripet plastförorening av haven, men de har inte visat sig vara tillräckliga för den globala utmaningen med plastföroreningar. Den öppna tillfälliga arbetsgruppen för marint skräp och marin mikroplast, som inrättades vid det tredje mötet i Unea med anledning av UNEP/EA.3/Res.7 Marine Litter and Microplastics och som avslutade sitt arbete i november 2020, fastställde att ett globalt plastavtal kan vara en central lösning för att hantera den globala krisen. Vid Unea5 antogs resolution 5/14 End plastic pollution: towards an international legally binding instrument, där det begärdes att den verkställande direktören för FN:s miljöprogram (Unep) skulle inrätta den mellanstatliga förhandlingskommittén.

                  Ett rådsbeslut krävs för att bemyndiga unionen att inleda förhandlingar om ett globalt plastavtal i syfte att motverka plastföroreningar.

                  Den föreslagna rekommendationen går inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå de eftersträvade målen, i enlighet med artikel 5.4 i fördraget om Europeiska unionen.

               •Val av instrument

                  Valet av instrument regleras i artikel 218.3 och 218.4 i EUF-fördraget.

               3.RESULTAT AV EFTERHANDSUTVÄRDERINGAR, SAMRÅD MED BERÖRDA PARTER OCH KONSEKVENSBEDÖMNINGAR

               •Efterhandsutvärderingar/kontroller av ändamålsenligheten med befintlig lagstiftning

                  Ej tillämpligt.

               •Samråd med berörda parter

                  Ej tillämpligt.

               •Insamling och användning av sakkunnigutlåtanden

                  Ej tillämpligt.

               •Konsekvensbedömning

                  Ej tillämpligt.

               •Lagstiftningens ändamålsenlighet och förenkling

                  Ej tillämpligt.

               •Grundläggande rättigheter

                  Enligt artikel 37 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna måste en hög nivå i fråga om miljöskydd och förbättring av miljöns kvalitet integreras i unionens politik och tryggas i enlighet med principen om hållbar utveckling.

                  Syftet med den föreslagna rekommendationen är att bemyndiga inledandet av förhandlingar för att motverka plastföroreningar, inte bara i marina miljöer utan även på land, och då beakta hela livscykeln för plast. Detta skulle ha en positiv inverkan på rätten till miljöskydd, i enlighet med artikel 37 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna.

                  Enligt artikel 37 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna ska en hög nivå i fråga om konsumentskydd tryggas i unionens politik.

                  De föreslagna rekommendationerna skulle också ha en positiv inverkan på rätten till konsumentskydd genom att även de tidigare leden i plastens livscykel beaktas, dvs. konstruktion, tillverkning och märkning av plastprodukter.

                  Enligt artikel 3.1 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna har var och en rätt till fysisk och mental integritet.

                  Den föreslagna rekommendationen skulle också ha en positiv inverkan på individens rätt till integritet, eftersom den också syftar till att bekämpa de risker som plastföroreningar, särskilt mikroplast, utgör för människors fysiska hälsa.

               4.BUDGETKONSEKVENSER

                  De exakta budgetkonsekvenserna av detta initiativ är omöjliga att fastställa i detta skede, eftersom dess tillämpningsområde och centrala delar ännu inte har förhandlats fram multilateralt.  Innan en diplomatkonferens äger rum, vilket väntas ske tidigast 2024, kommer det att föras förhandlingar med ett stort antal möten i den mellanstatliga förhandlingskommittén.

               5.ÖVRIGA INSLAG

               •Genomförandeplaner samt åtgärder för övervakning, utvärdering och rapportering

                  Ett förberedande möte (i den öppna arbetsgruppen) om organisatoriska frågor som rör den mellanstatliga förhandlingskommittén ägde rum den 30 maj–1 juni 2022 i Dakar, Senegal.

                  Förhandlingarna om själva det nya instrumentet kommer att inledas vid den mellanstatliga förhandlingskommitténs första möte under andra halvåret 2022 (datum och plats bekräftas senare).

               •Förklarande dokument (för direktiv)

                  Nej.

               •Ingående redogörelse för de specifika bestämmelserna i förslaget

               Kommissionen rekommenderar följande:

               ·Att rådet bemyndigar kommissionen att inleda och föra förhandlingar för att ingå ett nytt internationellt avtal om plastföroreningar.

               ·Att kommissionen utses till unionens förhandlare.

               ·Att kommissionen för förhandlingarna i samråd med den särskilda kommittén, om en sådan utsetts av rådet i enlighet med artikel 218.4 i EUF-fördraget.

               ·Att rådet godkänner förhandlingsdirektiven i bilagan till denna rekommendation.

               Rekommendation till

               RÅDETS BESLUT

               om bemyndigande att inleda förhandlingar på Europeiska unionens vägnar om ett internationellt avtal om plastföroreningar

               EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA BESLUT

               med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 218.3 och 218.4,

               med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation, och

               av följande skäl:

               (1)Förenta nationernas miljöförsamling antog vid sitt femte möte den 28 februari–2 mars 2022 resolutionen End plastic pollution: towards an international legally binding instrument” (5/14), genom vilken det inrättas en mellanstatlig förhandlingskommitté med uppgift att förhandla fram ett nytt internationellt avtal för att motverka plastföroreningar, även i marina miljöer, med målet att plastens hela livscykel ska beaktas.

               (2)Unionen bör delta i förhandlingarna om en sådan konvention, ett sådant avtal eller ett sådant annat internationellt instrument.

               HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

               Artikel 1

               Kommissionen bemyndigas härmed att på unionens vägnar förhandla om ett internationellt plastavtal för att eliminera plastföroreningar i enlighet med UNEA-5.2 Resolution 5/14.

               Artikel 2

               Förhandlingsdirektiven anges i bilagan.

               Artikel 3

               Förhandlingarna ska föras i samråd med [rådet för in namnet på den särskilda kommittén].

               Artikel 4

               Detta beslut riktar sig till kommissionen.

               Utfärdat i Bryssel den

                     På rådets vägnar

                     Ordförande

                     (1)

                        UNEP/EA.5/Res.14.

                     (2)

                        (https://www.unep.org/resources/pollution-solution-global-assessment-marine-litter-and-plastic-pollution).

                     (3)

                        (https://ec.europa.eu/commission/presscorner/detail/sv/ip_22_1466).

                     (4)

                        Direktiv 2008/56/EG, det första instrumentet som inför ett rättsligt krav på att minska marint skräp och dess effekter.

                     (5)

                        (https://ec.europa.eu/environment/topics/plastics_en).

                     (6)

                        (https://ec.europa.eu/environment/strategy/plastics-strategy_sv?etrans=hr).

                     (7)

                        Se: (https://ec.europa.eu/environment/topics/circular-economy/first-circular-economy-action-plan_en).

                     (8)

                        Se:
                  https://ec.europa.eu/environment/strategy/plastics-strategy_en
                  .

                     (9)

                        Till exempel:
                  Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2019/904 av den 5 juni 2019 om minskning av vissa plastprodukters inverkan på miljön (Text av betydelse för EES).
                  Kommissionens genomförandeförordning (EU) 2020/2151 av den 17 december 2020 om fastställande av harmoniserade specifikationer för märkning av plastprodukter för engångsbruk som finns förtecknade i del D i bilagan till Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2019/904 om minskning av vissa plastprodukters inverkan på miljön (Text av betydelse för EES).
                  Kommissionens beslut (EU) 2019/1268 av den 3 juli 2019 om det föreslagna medborgarinitiativet ”Låt oss göra slut på plaståldern i Europa” [delgivet med nr C(2019) 4974].

                     (10)

                        Till exempel:
                  Kommissionens genomförandebeslut (EU) 2022/162 av den 4 februari 2022 om fastställande av tillämpningsföreskrifter för Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2019/904 vad gäller beräkning, verifiering och rapportering av den minskade förbrukningen av vissa plastprodukter för engångsbruk och de åtgärder som vidtagits av medlemsstaterna för att uppnå denna minskning (Text av betydelse för EES).
                  Kommissionens genomförandebeslut (EU) 2021/1752 av den 1 oktober 2021 om tillämpningsföreskrifter för Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2019/904 vad gäller beräkning, verifiering och rapportering av uppgifter om separat insamling av avfall i form av plastdryckesflaskor för engångsbruk.

                     (11)

                        Till exempel:
                  Kommissionens genomförandebeslut (EU) 2021/1384 av den 13 augusti 2021 om ansökan om registrering av det europeiska medborgarinitiativet ”Återlämna plasten (ReturnthePlastics): ett medborgarinitiativ för att införa ett EU-omfattande pantsystem för att återvinna plastflaskor” i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2019/788 [delgivet med nr C(2021) 5953] (Endast den engelska texten är giltig).

                     (12)

                  Europaparlamentets och rådets direktiv 2009/125/EG av den 21 oktober 2009 om upprättande av en ram för att fastställa krav på ekodesign för energirelaterade produkter (Text av betydelse för EES).
                  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2020/740 av den 25 maj 2020 om märkning av däck med avseende på drivmedelseffektivitet och andra parametrar, om ändring av förordning (EU) 2017/1369 samt om upphävande av förordning (EG) nr 1222/2009 (Text av betydelse för EES).

                     (13)

                        Till exempel:
                  2009/292/EG:
                   Kommissionens beslut av den 24 mars 2009 om villkoren för ett undantag för lådor, backar och pallar av plast avseende de koncentrationer av tungmetaller som fastställs i Europaparlamentets och rådets direktiv 94/62/EG om förpackningar och förpackningsavfall [delgivet med nr K(2009) 1959] (Text av betydelse för EES).
                  1999/177/EG:
                   Kommissionens beslut av den 8 februari 1999 om villkor för att bevilja undantag för lådor, backar och pallar av plast avseende de halter av tungmetaller som fastställs i direktiv 94/62/EG om förpackningar och förpackningsavfall [delgivet med nr K(1999) 246] (Text av betydelse för EES).
                  Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2015/720 av den 29 april 2015 om ändring av direktiv 94/62/EG när det gäller att minska förbrukningen av tunna plastbärkassar (Text av betydelse för EES).
                  Rådets förordning (EU, Euratom) 2021/770 av den 30 april 2021 om beräkning av egna medel baserade på plastförpackningsavfall som inte materialåtervinns, om metoder och förfaranden för tillhandahållande av dessa egna medel, om åtgärder för att möta likviditetsbehov och om vissa aspekter av egna medel baserade på bruttonationalinkomst.
                  Kommissionens genomförandebeslut (EU) 2018/896 av den 19 juni 2018 om fastställande av metoden för beräkning av den årliga förbrukningen av tunna plastbärkassar och om ändring av beslut 2005/270/EG [delgivet med nr C(2018) 3736] (Text av betydelse för EES).
                   Förslag till RÅDETS FÖRORDNING om metoder och förfaranden för tillhandahållande av egna medel baserade på en gemensam konsoliderad bolagsskattebas, Europeiska unionens system för handel med utsläppsrätter och plastförpackningsavfall som inte materialutnyttjas, och om åtgärder för att möta likviditetsbehov.
                   Förslag till EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS DIREKTIV om ändring av direktiv 94/62/EG om förpackningar och förpackningsavfall för att minska användningen av tunna plastbärkassar.
                  Kommissionens beslut av den 11 augusti 2021 om inrättande av kommissionens expertgrupp för statistik över plastförpackningsavfall (2021/C 324/05).

                     (14)

                        Se:
                  https://ec.europa.eu/environment/topics/plastics/microplastics_en.
                  . Dessa initiativ är delvis kopplade till viss unionslagstiftning, särskilt havsmiljödirektivet. För avsiktligt använd mikroplast pågår ett begränsningsförfarande enligt Reach: (https://echa.europa.eu/hot-topics/microplastics).

                     (15)

                  https://ec.europa.eu/commission/presscorner/detail/en/mex_20_1696.

                     (16)

                        (https://mcc.jrc.ec.europa.eu/main/dev.py?N=41&O=434&titre_page=&titre_chap=TG%20Litter).

                     (17)

                        (https://www.emodnet-chemistry.eu/marinelitter).

                     (18)

                  Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 2150/2002 av den 25 november 2002 om avfallsstatistik (Text av betydelse för EES).
                  Europaparlamentets och rådets direktiv 2008/98/EG av den 19 november 2008 om avfall och om upphävande av vissa direktiv (Text av betydelse för EES).
                  Europaparlamentets och rådets direktiv 2012/19/EU av den 4 juli 2012 om avfall som utgörs av eller innehåller elektrisk och elektronisk utrustning (WEEE) (Text av betydelse för EES).
                  Europaparlamentets och rådets direktiv 94/62/EG av den 20 december 1994 om förpackningar och förpackningsavfall.

                     (19)

                        Till exempel:
                  Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1013/2006 av den 14 juni 2006 om transport av avfall.
                  Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2019/883 av den 17 april 2019 om mottagningsanordningar i hamn för avlämning av avfall från fartyg, om ändring av direktiv 2010/65/EU och upphävande av direktiv 2000/59/EG (Text av betydelse för EES).

                     (20)

                        Till exempel:
                  Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1907/2006 av den 18 december 2006 om registrering, utvärdering, godkännande och begränsning av kemikalier (Reach), inrättande av en europeisk kemikaliemyndighet, ändring av direktiv 1999/45/EG och upphävande av rådets förordning (EEG) nr 793/93 och kommissionens förordning (EG) nr 1488/94 samt rådets direktiv 76/769/EEG och kommissionens direktiv 91/155/EEG, 93/67/EEG, 93/105/EG och 2000/21/EG.
                  Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 166/2006 av den 18 januari 2006 om upprättande av ett europeiskt register över utsläpp och överföringar av föroreningar och om ändring av rådets direktiv 91/689/EEG och 96/61/EG (Text av betydelse för EES).
                  90/437/EEG:
                   Commission Recommendation of 27 June 1990 on the reduction of chlorofluorocarbons used by the Community's foam plastics industry (inte översatt till svenska).
                  Kommissionens förordning (EU) nr 284/2011 av den 22 mars 2011 om fastställande av särskilda villkor och närmare förfaranden för import av köksredskap i plast av polyamid och melamin vilka har sitt ursprung i eller har avsänts från Folkrepubliken Kina och den särskilda administrativa regionen Hongkong i Folkrepubliken Kina.
                  Kommissionens förordning (EU) 2018/2005 av den 17 december 2018 om ändring av bilaga XVII till Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1907/2006 om registrering, utvärdering, godkännande och begränsning av kemikalier (Reach) vad gäller bis(2-etylhexyl)ftalat (DEHP), dibutylftalat (DBP), benzylbutylftalat (BBP) och diisobutylftalat (DIBP) (Text av betydelse för EES).
                  Kommissionens förordning (EU) nr 1272/2013 av den 6 december 2013 om ändring av bilaga XVII till Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1907/2006 om registrering, utvärdering, godkännande och begränsning av kemikalier (Reach) vad gäller polycykliska aromatiska kolväten (Text av betydelse för EES).
                  Kommissionens förordning (EU) 2016/293 av den 1 mars 2016 om ändring av bilaga I i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 850/2004 om långlivade organiska föroreningar (Text av betydelse för EES).
                  Kommissionens förordning (EU) nr 848/2012 av den 19 september 2012 om ändring av bilaga XVII till Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1907/2006 om registrering, utvärdering, godkännande och begränsning av kemikalier (Reach) vad gäller fenylkvicksilverföreningar (Text av betydelse för EES).

                     (21)

                  Europaparlamentets och rådets direktiv 2006/7/EG av den 15 februari 2006 om förvaltning av badvattenkvaliteten och om upphävande av direktiv 76/160/EEG.

                     (22)

                  https://eur-lex.europa.eu/legal-content/SV/TXT/?uri=CELEX%3A31991L0271.

                     (23)

                        Vid det fjortonde mötet i partskonferensen för Baselkonventionen 2019 antogs ändringar i syfte att stärka kontrollen av gränsöverskridande transporter av plastavfall.

                     (24)

                        Till exempel:
                  förordning (EG) nr 1935/2004 om material avsedda att komma i kontakt med livsmedel;
                  förordning (EU) nr 10/2011 om material av plast som är avsedda att komma i kontakt med livsmedel;
                   förordning (EG) nr 282/2008 om återvunna plastmaterial och plastprodukter (väntas ersättas under fjärde kvartalet 2022).

                     (25)

                        (https://eur-lex.europa.eu/legal-content/SV/TXT/PDF/?uri=CELEX:32019L0883&rid=1).

                     (26)

                  https://ec.europa.eu/docsroom/documents/49734.

    ---documentbreak---

               EUROPEISKA KOMMISSIONEN
            Bryssel den 12.7.2022
            COM(2022) 342 final

            BILAGA
            till
            rekommendation till rådets beslut
            om bemyndigande att inleda förhandlingar på Europeiska unionens vägnar om ett internationellt avtal om plastföroreningar

               BILAGA

               DIREKTIV FÖR FÖRHANDLINGARNA OM ETT INTERNATIONELLT AVTAL OM PLASTFÖRORENINGAR

               (1)Inom ramen för den mellanstatliga process som fastställs i resolution 5/14, antagen vid det femte mötet i FN:s miljöförsamling (Unea), och som utgör ett globalt inkluderande förhandlingsforum, kommer kommissionen att sträva efter att förhandla fram ett internationellt avtal om plastföroreningar
                  1
                (plastavtalet).

               (2)Kommissionen ska, på Europeiska unionens vägnar, sträva efter att uppnå ett heltäckande förhandlingsresultat som omfattar de mål och principer som beskrivs nedan

               (3)I plastavtalet kommer det att fastställas rättsligt bindande och icke-bindande strategier för parterna när det gäller att minska plastföroreningar och öka plastens övergripande hållbarhet och cirkularitet från ett livscykelperspektiv. Det exakta tillämpningsområdet för det planerade internationella avtalet är ännu inte fastställt, men i mandatet för den internationella förhandlingskommittén framhålls att det bör innehålla åtgärder avseende plastens hela livscykel, inbegripet konstruktion, tillverkning och förbrukning av plast samt hantering av plastavfall, bland annat generering av returråvaror.

               (4)Skyldigheterna bör, bland annat i ingressen till plastavtalet, inramas av en rad allmänna mål, principer och, där så är lämpligt, specifika mål för att stärka en hållbar och cirkulär produktion och förbrukning av plast och hantering av plastavfall i syfte att skydda, återställa och främja ett hållbart nyttjande av terrestra och marina ekosystem, bevara och på ett hållbart sätt nyttja hav och marina resurser för hållbar utveckling, minska växthusgasutsläpp relaterade till plast samt säkerställa hållbara förbruknings- och produktionsmönster, inbegripet hållbara produktions- och förbrukningsnivåer när det gäller plast och ett förbud mot eller en utfasning av material och produkter, när så är lämpligt. Principerna bör inbegripa följande:

               –Erkännande av konstruktion för cirkularitet och hållbarhet som en grund för att undvika avfall och säkerställa långlivade/hållbara plastprodukter som lätt kan återanvändas och/eller återvinnas till hög kvalitet (t.ex. främja användning av återvunnen plast i nya produkter).

               –Fokusering på plast som står för merparten av avfallsgenereringen och föroreningarna (inklusive havsföroreningar) och som potentiellt kan ersättas av mer långlivade och hållbara produkter, produkter med lägre miljöpåverkan eller andra material (där livscykelpåverkan är lägre).

               –Eliminering av föreningar och tillsatser i plast som äventyrar plastens hållbarhet och cirkularitet, inbegripet oxo-nedbrytbar plast och farliga tillsatser (såsom bly- och kadmiumbaserade ämnen, flamskyddsmedel, ftalater, PFAS).

               –Särskild uppmärksamhet på effekterna av mikroplast, som släpps ut direkt i en form som är biotillgänglig för organismer och som inte kan avlägsnas när den väl finns i miljön, och på nödvändigheten av att eliminera avsiktlig användning av mikroplast i olika produkter där alternativ finns tillgängliga och av att motverka oavsiktliga utsläpp av mikroplast.

               –Erkännande av behovet av att säkerställa en god cirkulär förvaltning och de övergripande miljöfördelarna när det gäller biobaserad och biologiskt nedbrytbar plast, även om denna plast endast utgör en liten andel av den plast som finns på den globala marknaden.

               –Den centrala betydelsen av separat insamling av plastavfall som ett sätt att göra den miljövänliga avfallshanteringen, inbegripet materialåtervinning, lönsam och förbättra den övergripande avfallshanteringen i linje med avfallshierarkin.

               –Erkännande av att samhället (via skattebetalarna) och miljön inte bör betala de externa kostnaderna för hantering av plastavfall, skräpinsamling och föroreningar, och att system för utökat producentansvar bör införas för att säkerställa att dessa kostnader betalas av dem som släpper ut plast eller produkter som innehåller plast på marknaden.

               –Genomförande av avfallshierarkin, med längre användningstid, återanvändning och förebyggande av avfall som högsta prioritet, och med särskilt fokus på avfallsminskningsåtgärder för viktiga produkter och på bekämpande av skräp, även i den marina miljön.

               –Överenskommelse om att det för transporter av plastavfall bör krävas att destinationslandet/destinationsanläggningen har kapacitet att hantera, bearbeta och återvinna avfallet i enlighet med Baselöverenskommelsen, i tillämpliga fall.

               Målen bör ta hänsyn till följande: i) rätten till en ren och hälsosam miljö som erkänts av FN:s råd för mänskliga rättigheter, ii) internationell solidaritet, iii) utbyte i god tid av data, indikatorer, bedömningar och information om produkter och material, iv) lämplig och anpassad nationell/regional och global övervakning av framsteg, rapportering och kontroll, v) underlättande av forskning, bedömning och kunskap och möjlighet för allmänheten att dra nytta av, använda och förstå kontrollerad information som finns tillgänglig i rätt tid, och vi) behovet av att beakta de starka sambanden mellan människors, djurs och miljöns hälsa. Rättviseprincipen bör vägleda arbetet, bland annat genom funktionsnedsättningsorienterade och jämställdhetsinriktade arbetssätt.

               (5)Plastavtalet bör också innehålla bestämmelser om följande:

               –Den institutionella ramen.

               –Utarbetande av framtida regler.

               –Övervakning, offentliggörande av data, mekanismer för efterlevnad och ansvarsskyldighet i alla skeden av livscykeln: i) råvaror för plasttillverkning, ii) tillverkning av plast- och plastprodukter, inklusive konstruktion, iii) förbrukning/användning av plastprodukter, iv) avfallshantering, plastskräp och mikroplastföroreningar.

               –Länders skyldigheter och egenansvar samt arbetssätt omfattande alla myndigheter/över sektorsgränserna som leder till en bättre mobilisering av alla kompetenser och resurser liksom samstämmighet vid förebyggandet av plastföroreningar, minskad generering av plastavfall, en övergång till en hållbar förbrukning och produktion samt insatser på global, regional, nationell och lokal nivå.

               –Finansiellt stöd, tekniskt bistånd och kapacitetsuppbyggnad som syftar till följande:

               –Ett effektivt genomförande av plastavtalet och därtill knutna åtaganden.

               –Bättre nationella och regionala mekanismer för förebyggande av plastföroreningar, övervakning, data, indikatorer, rapportering och verifiering, beredskap och insatser (inbegripet mekanismer för samordning mellan organ och mellan sektorer).

               –Regler om hantering av plastavfall genom genomförande av åtgärder såsom system för utökat producentansvar, som lägger ansvaret på förorenarna och inte bara på offentliga organ eller finansinstitut och som är oupplösligt förbundna med ovanstående kategorier av bestämmelser eller med plastavtalets effektivitet, mot bakgrund av dess allmänna mål och principer

               (6)Syftet med plastavtalet bör vara att fastställa väsentliga bestämmelser och åtaganden, framför allt på de viktiga områden som anges ovan, men det bör också bana väg för framtida förhandlingar, bland annat genom bilagor och/eller tilläggsprotokoll. Rättsligt bindande bestämmelser kan kompletteras med icke-bindande bestämmelser (t.ex. riktlinjer, standarder och deklarationer).

               (7)Alla FN-stater och regionala organisationer för (ekonomisk) integration till vilka deras medlemsstater har överfört behörighet i frågor som rör bestämmelserna i avtalet bör få bli parter i plastavtalet och dess protokoll. Kommissionen bör säkerställa att det framtida plastavtalet innehåller lämpliga bestämmelser, överensstämmande med bestämmelserna i den senaste tidens multilaterala miljöavtal, som gör det möjligt för unionen att bli avtalsslutande part i avtalet. Särskilda åtgärder för samarbete med relevanta internationella organisationer och icke-statliga aktörer bör också fastställas.

               (8)Övergångsperioder för genomförande och tillhörande genomförandestöd bör också övervägas, med särskild uppmärksamhet på låg- och medelinkomstländers behov.

               (9)Kommissionen kommer att företräda unionen i den mellanstatliga förhandlingskommitté som ansvarar för att utarbeta ett plastavtal, i enlighet med UNEA Resolution 5/14, och i alla förberedande eller relaterade organ.

               (10)Kommissionen bör sträva efter att säkerställa att plastavtalet är förenligt med relevant unionslagstiftning och unionspolitik samt med unionens åtaganden enligt andra relevanta multilaterala avtal.

               (11)Kommissionen bör föra förhandlingarna i enlighet med gällande relevant unionslagstiftning.

                     (1)

                        Denna beteckning avser en överenskommelse i den mening som avses i artikel 2.1 a i Wienkonventionen om traktaträtten och påverkar inte det namn som avtalsparterna i slutändan väljer, t.ex. konvention, fördrag eller avtal.