title: 2013/711/EU: Kommissionens rekommendation av den 3 december 2013 om minskning av dioxiner, furaner och PCB i foder och livsmedel  Text av betydelse för EES

text:
               4.12.2013

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               L 323/37

         KOMMISSIONENS REKOMMENDATION
   av den 3 december 2013
   om minskning av dioxiner, furaner och PCB i foder och livsmedel
   (Text av betydelse för EES)
   (2013/711/EU)
   EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION
   med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 292, och
   av följande skäl:

               (1)

               Flera åtgärder har vidtagits som delar av en allmän strategi för att minska förekomsten av dioxiner, furaner och PCB i miljön, foder och livsmedel.

               (2)

               Gränsvärden för dioxiner och för summan av dioxiner och dioxinlika PCB har fastställts för foder genom Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/32/EG (1) och för livsmedel genom kommissionens förordning (EG) nr 1881/2006 (2).

               (3)

               För att uppmuntra till en proaktiv hållning i syfte att minska förekomsten av dioxiner och dioxinlika PCB i livsmedel har åtgärdsgränser för dioxiner och dioxinlika PCB i livsmedel fastställts genom kommissionens rekommendation 2011/516/EU (3) och för dioxiner och dioxinlika PCB i foder genom direktiv 2002/32/EG.

               (4)

               Åtgärdsgränserna är ett redskap som gör det möjligt för behöriga myndigheter och aktörer att lyfta fram de fall där det är lämpligt att identifiera en föroreningskälla och vidta åtgärder för att minska eller eliminera den.

               (5)

               Eftersom källorna till dioxiner och dioxinlika PCB inte är desamma, bör separata åtgärdsgränser bestämmas för dioxiner respektive dioxinlika PCB.

               (6)

               Det är nu lämpligt att rekommendera en intensivare övervakning av förekomsten av dioxiner, dioxinlika PCB och icke-dioxinlika PCB i ägg från utehöns, ekologiskt producerade ägg, lever från lamm och får, kinesisk ullhandskrabba, torkade örter och lera som kosttillskott.

               (7)

               Dessutom bör det preciseras att de åtgärdsgränser som anges per produkt avser våtvikt.

               (8)

               Rekommendation 2011/516/EU bör därför ersättas av en ny rekommendation.

         HÄRIGENOM REKOMMENDERAS FÖLJANDE.

               1.

               Medlemsstaterna bör i proportion till sin produktion, användning och konsumtion av foder och livsmedel göra stickprovskontroller av förekomsten av dioxiner, dioxinlika PCB och icke-dioxinlika PCB.

               2.

               Förutom att göra de stickprovskontroller som avses i punkt 1 bör medlemsstaterna särskilt övervaka förekomsten av dioxiner, dioxinlika PCB och icke-dioxinlika PCB i följande produkter:

                           a)

                           Ägg från utehöns och ekologiskt producerade ägg.

                           b)

                           Lever från får och lamm.

                           c)

                           Kinesiska ullhandskrabba, med avseende på

                                       i)

                                       muskelkött från bihang (separat),

                                       ii)

                                       brunt krabbkött (separat),

                                       iii)

                                       den totala produkten (beräknat med hänsyn till halterna i muskelkött från bihang och brunt krabbkött samt deras relativa andel).

                           d)

                           Torkade örter (foder och livsmedel).

                           e)

                           Lera som säljs som kosttillskott.

               3.

               Medlemsstaterna bör, i samarbete med olika aktörer, göra följande när bestämmelserna i direktiv 2002/32/EG och förordning (EG) nr 1881/2006 inte efterlevs och när det påvisas halter av dioxiner och/eller dioxinlika PCB som överstiger åtgärdsgränserna i bilagan till denna rekommendation för livsmedel och i bilaga II till direktiv 2002/32/EG för foder:

                           a)

                           Inleda undersökningar för att identifiera föroreningskällan.

                           b)

                           Vidta åtgärder för att minska eller eliminera föroreningskällan.

               4.

               Medlemsstaterna bör lämna in alla uppgifter om förekomsten av dioxiner, dioxinlika PCB och icke-dioxinlika PCB i foder och livsmedel till Europeiska myndigheten för livsmedelssäkerhet (Efsa). Medlemsstaterna bör underrätta kommissionen och övriga medlemsstater om resultaten av sina undersökningar och om de åtgärder som vidtagits för att minska eller eliminera föroreningskällan.

         Denna rekommendation ersätter rekommendation 2011/516/EU.

      Utfärdad i Bryssel den 3 december 2013.

            På kommissionens vägnar

         Tonio BORG

            Ledamot av kommissionen

      (1)  Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/32/EG av den 7 maj 2002 om främmande ämnen och produkter i djurfoder (EGT L 140, 30.5.2002, s. 10).

      (2)  Kommissionens förordning (EG) nr 1881/2006 av den 19 december 2006 om fastställande av gränsvärden för vissa främmande ämnen i livsmedel (EUT L 364, 20.12.2006, s. 5).

      (3)  Kommissionens rekommendation 2011/516/EU av den 23 augusti 2011 om minskning av dioxiner, furaner och PCB i foder och livsmedel (EUT L 218, 24.8.2011, s. 23).

      BILAGA
      I denna bilaga gäller följande definitioner:
      a)   dioxiner + furaner (WHO-TEQ): summan av polyklorerade dibenso-para-dioxiner (PCDD) och polyklorerade dibensofuraner (PCDF), uttryckt som toxicitetsekvivalenter enligt Världshälsoorganisationen (WHO) med användning av WHO:s toxicitetsekvivalensfaktorer (WHO-TEF).
      b)   dioxinlika PCB (WHO-TEQ): summan av polyklorerade bifenyler (PCB), uttryckt som toxicitetsekvivalenter enligt WHO med användning av WHO-TEF.
      c)   WHO-TEF: toxicitetsekvivalensfaktorer enligt WHO för bedömningen av risker för människor som baseras på slutsatserna från WHO:s expertmöte inom det internationella programmet för kemikaliesäkerhet (IPCS) i Genève i juni 2005 (Martin van den Berg et al, ”The 2005 World Health Organization Re-evaluation of Human and Mammalian Toxic Equivalency Factors for Dioxins and Dioxin-like Compounds”, Toxicological Sciences, 93(2), 2006, s. 223–241).

                  Livsmedel

                  Åtgärdsgränser för dioxiner + furaner (WHO-TEQ) (1)

                  Åtgärdsgränser för dioxinlika PCB (WHO-TEQ) (1)

                  Kött och köttprodukter (utom ätliga slaktbiprodukter) (2) från följande djur:

                              —

                              nötkreatur och får

                  1,75 pg/g fett (3)

                  1,75 pg/g fett (3)

                              —

                              fjäderfä

                  1,25 pg/g fett (3)

                  0,75 pg/g fett (3)

                              —

                              svin

                  0,75 pg/g fett (3)

                  0,50 pg/g fett (3)

                  Blandade fetter

                  1,00 pg/g fett (3)

                  0,75 pg/g fett (3)

                  Muskelkött från odlad fisk och odlade fiskeriprodukter

                  1,50 pg/g våtvikt

                  2,50 pg/g våtvikt

                  Obehandlad mjölk (2) och mjölkprodukter (2), inklusive smörfett

                  1,75 pg/g fett (3)

                  2,00 pg/g fett (3)

                  Hönsägg och äggprodukter (2)

                  1,75 pg/g fett (3)

                  1,75 pg/g fett (3)

                  Lera som kosttillskott

                  0,50 pg/g våtvikt

                  0,35 pg/g våtvikt

                  Frukt, grönsaker (inklusive färska örter) och spannmål (4)

                  0,30 pg/g våtvikt

                  0,10 pg/g våtvikt

         (1)  Övre koncentrationer: övre koncentrationer beräknas med antagandet att alla värden av de olika kongener som ligger under bestämningsgränsen är lika med bestämningsgränsen.

         (2)  Livsmedel förtecknade i denna kategori enligt definitionen i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 853/2004 av den 29 april 2004 om fastställande av särskilda hygienregler för livsmedel av animaliskt ursprung (EUT L 139, 30.4.2004, s. 55).

         (3)  Åtgärdsgränserna gäller inte livsmedel som innehåller mindre än 2 % fett.

         (4)  För torkad frukt och torkade grönsaker (inklusive torkade örter) är åtgärdsgränsen 0,5 pg/g för dioxiner + furaner och 0,35 pg/g för dioxinlika PCB, uttryckt för produkten som den säljs.


Avis juridique important

|

31983K2129

Kommissionens rekommendation nr 2129/83/EKSG av den 27 juli 1983 om införande av en slutgiltig utjämningstull för import av viss plåt av stål med ursprung i Brasilien och om tillfälligt avbrytande av tillämpningen av denna tull

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 205 , 29/07/1983 s. 0029 - 0031 Finsk specialutgåva Område 11 Volym 11 s. 0015  Spansk specialutgåva: Område 11 Volym 28 s. 0151  Svensk specialutgåva Område 11 Volym 11 s. 0015  Portugisisk specialutgåva: Område 11 Volym 28 s. 0154

KOMMISSIONENS REKOMMENDATION nr 2129/83/EKSG av den 27 juli 1983 om införande av en slutgiltig utjämningstull för import av viss plåt av stål med ursprung i Brasilien och om tillfälligt avbrytande av tillämpningen av denna tullEUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION UTFÄRDAR DENNA REKOMMENDATIONmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska kol- och stålgemenskapen,med beaktande av kommissionens rekommendation nr 3018/79/EKSG av den 21 december 1979 om skydd mot dumpad eller subventionerad import från länder som inte är medlemmar i Europeiska kol- och stålgemenskapen(1), senast ändrad genom rekommendation nr 3025/82/EKSG(2), särskilt artikel 12 i denna,efter samråd med rådgivande kommittén som föreskrivs i ovanstående rekommendation, ochmed beaktande av följande:I maj 1982 mottog kommissionen ett klagomål ingivet av det Europeiska stålindustriförbundet (Eurofer) för nästan samtliga tillverkare i gemenskapen av järn- eller stålplåtar, endast varmvalsade, med en tjocklek av minst 3 mm.Eftersom klagomålet innehöll tillräckliga bevis för att subventioner utbetalades vid framställning eller export av likadana produkter med ursprung i Brasilien och att väsentlig skada vållats därigenom tillkännagjorde kommissionen följaktligen, genom ett meddelande som offentliggjordes i Europeiska gemenskapernas officiella tidning(3), att ett förfarande avseende import av vissa plåtar av järn eller stål med ursprung i Brasilien skulle inledas och påbörjade en utredning i ärendet på gemenskapsnivå.Kommissionen underrättade officiellt såväl berörda exportörer och importörer som företrädare för exportlandet och de klagande.Kommissionen gav brasilianska regeringen och de direkt berörda parterna tillfälle att skriftligen tillkännage sina åsikter och att muntligen få yttra sig. Några exportörer och den brasilianska regeringen begagnade detta tillfälle.Eftersom de brasilianska myndigheterna motsatte sig kontroll av de subventioner som utbetalades till de tre berörda brasilianska exportörerna, Cosipa, CSN och Usiminas, fick kommissionen dra sina slutsatser på grundval av tillgängliga fakta och fastställde huvudsakligen föreliggande subventioner med hjälp av de bevis som framkommit vid den föregående utredningen rörande utjämningstullar för plåt av stål med ursprung i Brasilien, som vid framställning och export omfattas av samma subventionsprogram som framställningen och exporten av föreliggande plåt av stål.Som referensperiod för sin utredning av subventionering valde kommissionen perioden från den 1 augusti 1981 till den 31 juli 1982.Kommissionen fastställde att den föreliggande brasilianska exporten har åtnjutit subventioner genom systemet med IPI-exportkreditbidrag, förmånlig finansiering av rörelsekapital enligt resolution 674 och CDI-investeringsprogrammet.IPI-exportkreditbidragen och tillgången på förmånlig finansiering av rörelsekapital enligt resolution 674 beror på utfallet av exporten, medan däremot bidrag från CDIprogrammet finns att få oberoende av exportförsäljning.IPI-exportkreditbidragen utbetalas till brasilianska stålexportörer vid export av plåt av stål. Värdet av bidraget var fram till den 30 mars 1982 15 % av ett justerat fob-värde för de exporterade varorna och har sedan minskats till 11 %. Enligt tillkännagivanden från brasilianska regeringen kommer det att bibehållas på denna nivå till den 30 april 1985. Kommissionen kan inte få några bekräftade upplysningar beträffande vilka belopp som skall dras från det nominella fobvärdet för att beräkna IPI-bidragen. Under dessa omständigheter fastställs effekten av detta program till 11 % av exportpriset fob.Beträffande den förmånliga finansieringen av rörelsekapital som tillhandahölls av Brasiliens centralbank enligt resolution 674 har samtliga tre företag åtnjutit en tilldelning av sådant rörelsekapital med en ränta på 40 % per år. Samtidigt var den jämförbara räntesatsen för de lån på den kommersiella marknaden vilka stod till buds för dem 68 %, medan räntesatsen för skattkammarväxlar (ORTN), som motsvarar den brasilianska regeringens kostnader för kortfristiga lån, var ännu högre. Därför bör subventionseffekten av detta program under utredningstiden beräknas genom att summan av den ränta som skulle ha betalats om lånen hade beviljats till normal marknadsränta minskas med summan av den ränta som betalades för de förmånliga lånen under den tiden och skillnaden tillföras det sammanlagda fob-värdet för exporten under utredningsperioden. Emellertid kan kommissionen inte få några bekräftade upplysningar om den sammanlagda summan av obetalda lån i juni och juli 1982 eller det sammanlagda fob-värdet för exporten under utredningsperioden. Under dessa omständigheter bör subventionseffekten fastställas på grundval av de bevis som framkom vid den föregående utredningen angående plåt av stål med ursprung i Brasilien, vilken omfattade perioden 1 juni 1981 till 31 maj 1982. Den sålunda beräknade subventionseffekten blir 1,38 % för Cosipa, 3,56 % för CSN och 0,29 % för Usiminas.Genom CDI-programmet medges under vissa omständigheter tullfrihet och befrielse från IPI-skatt på import av maskiner. Den sammanlagda summan av importtull och IPI-skatt som Cosipa och Usiminas sparat sedan 1971, då de först började omfattas av detta program, har fördelats över en period på 15 år, vilket är den normala avskrivningstiden för kapitalvaror i Brasilien. De belopp som erhölls på detta sätt motsvarar, såsom kommissionen bekräftade i den föregående utredningen, 0,44 % av Cosipas och 0,16 % av Usiminas sammanlagda fob-försäljningsvärde på hemmamarknaden och exportmarknaden. CSN lämnade upplysningar enbart om de besparingar som gjorts i förbindelse med CDI-programmet 1981, men har tillstått att de fick stöd från detta program före detta datum. Kommissionen ansåg det därför vara lämpligt att föra hela beloppet för 1981 till fob-värdet för hela försäljningen det året. Den sålunda beräknade subventionseffekten för CSN blir 2,88 %.Den sammanlagda effekten av de exportsubventioner man konstaterade hade beviljats var 12,71 %, motsvarande 34,53 ecu per ton, medan den sammanlagda effekten av CDI-investeringsprogrammet var 0,59 % motsvarande 1,60 ecu per ton.I samband med sin antidumpningsutredning angående import av likadana produkter med ursprung i Brasilien har kommissionen fastställt att import av varmvalsad plåt av stål, med en tjocklek av 3 mm, med ursprung i Brasilien har tillfogat en industri i gemenskapen väsentlig skada. De omständigheter och överväganden som ledde kommissionen till denna slutsats anges i kommissionens rekommendation nr 1230/83/EKSG om införande av en slutgiltig antidumpningstull för import av vissa plåtar av järn eller stål med ursprung i Brasilien(4). Mot bakgrund av samma omständigheter och överväganden fastställer kommissionen nu att subventionerad import av varmvalsad plåt av stål, med en tjocklek av minst tre mm och med ursprung i Brasilien, tillfogat den berörda industrin i gemenskapen väsentlig skada.På grund av den allvarliga situation som stålindustrin i gemenskapen befinner sig i kräver gemenskapens intressen att slutgiltig utjämningstull införs. Med beaktande av den skada som vållats bör tullens storlek vara lika med subventionernas samlade effekt på exportpriserna.Enligt gemenskapens lagstiftning får ingen produkt vara underkastad både antidumpningstull och utjämningstull i syfte att åtgärda en och samma situation som härrör från dumpning eller subventionering, det vill säga exportförsäljning av produkter till ett lägre pris än det jämförbara pris som betalas eller skall betalas för en likadan produkt vid försäljning på hemmamarknaden.Under dessa omständigheter bör tillämpningen av utjämningstull tillfälligt avbrytas i den mån den uppväger effekten av exportsubventionerna. Med tanke på omfattningen av det skydd som gemenskapsindustrin får av den redan nu gällande antidumpningstullen bör utjämningstullen tills vidare inställas i den mån den uppväger CDI-programmets effekt på exportpriserna.HÄRIGENOM REKOMMENDERAS FÖLJANDE.Artikel 1 1. En slutgiltig utjämningstull införs härmed för plåtar av järn eller stål, endast kallvalsade, med en tjocklek på minst 3 mm, som omfattas av undernummer 73.13 B I ex a i Gemensamma tulltaxan och som motsvaras av NIMEXE-nummer 73.13-17, 19, 21 och 23, med ursprung i Brasilien.2. Tullen skall vara 36,14 ecu per 1 000 kg netto.3. Gällande bestämmelser för tullar skall gälla för til lämpningen av denna tull.Artikel 2 Tillämpningen av den utjämningstull som införs i artikel 1 avbryts härmed.Artikel 3 Denna rekommendation träder i kraft dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.Utfärdad i Bryssel den 27 juli 1983.På kommissionens vägnarWilhelm HAFERKAMPVice ordförande(1) EGT nr L 339, 31.12.1979, s. 15.(2) EGT nr L 317, 13.11.1982, s. 17.(3) EGT nr C 197, 31.7.1982, s. 3.(4) EGT nr L 131, 20.5.1983, s. 13.


title: Kommissionens rekommendation av den 16 september 2011 om gemensam programplanering av forskning om ”friska och produktiva hav och oceaner”

text:
               21.9.2011

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               C 276/1

         KOMMISSIONENS REKOMMENDATION
   av den 16 september 2011
   om gemensam programplanering av forskning om ”friska och produktiva hav och oceaner”
   2011/C 276/01
   EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION
   med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 181, och
   av följande skäl:

               (1)

               Europa har 89 000 kilometer kust (1) mot två oceaner och fyra hav och dessa kustregioner står för cirka 40 % av dess BNP och befolkning (2) med viktiga bidrag till ekonomiska nyckelsektorer som sjötransporter och sjöfartshandel, den marina bioekonomin, energi och turism.

               (2)

               I sitt meddelande av den 10 oktober 2007”En integrerad havspolitik för Europeiska unionen” (3) framhåller kommissionen att en integrerad havspolitik kommer att förbättra Europas möjligheter att klara utmaningarna i fråga om globalisering och konkurrenskraft, klimatförändringar, försämring av den marina miljön, sjösäkerhet, sjöfartsskydd, energitrygghet och hållbarhet. I meddelandet anges även att en sådan politik måste baseras på havsforskning, teknik och innovation av högsta klass.

               (3)

               Europaparlamentets och rådets direktiv 2008/56/EG av den 17 juni 2008 om upprättande av en ram för gemenskapens åtgärder på havsmiljöpolitikens område (Ramdirektiv om en marin strategi) (4), som tillämpar en ekosystembaserad strategi för förvaltning av mänskliga aktiviteter, innehåller målet att uppnå eller upprätthålla dels en god miljöstatus i de marina vatten som innehåller variationsrika och dynamiska oceaner, dels hav som är rena, friska och produktiva. Det direktivet, som ska utgöra miljöpelaren i Europeiska unionens framtida havspolitik, fastställer att på gemenskapsnivå bör stöd till tillhörande forskning fortlöpande införlivas i forsknings- och utvecklingspolitiken.

               (4)

               I kommissionens meddelande av den 3 mars 2010”Europa 2020 - En strategi för smart och hållbar tillväxt för alla” (5) fastställs att unionen framför allt bör utnyttja bidraget från sjöfartspolitiken för att uppnå sina mål i fråga om utsläppsminskningar och biologisk mångfald, ta itu med anpassningen till klimatförändringen, öka förmågan att förebygga och agera vid katastrofer, använda resurserna effektivare samt bidra till att förbättra den globala livsmedelstryggheten.

               (5)

               I kommissionens meddelande av den 3 september 2008”En europeisk strategi för havs- och sjöfartsforskning - Samstämmiga ramar inom det europeiska området för forskningsverksamhet för att främja en hållbar användning av oceaner och hav” (6) framhålls målet att utarbeta gemensamma program för havs- och sjöfartsforskning, vid behov och om de berörda medlemsstaterna är införstådda och i enlighet med de principer och mekanismer som fastställs i kommissionens meddelande av den 15 juli 2008”Gemensam programplanering för forskning - Samverkan för att bemöta gemensamma utmaningar mer effektivt” (7).

               (6)

               Den 26 maj 2010 slog rådet (konkurrenskraft) fast att friska och produktiva hav och oceaner utgör ett område där gemensam programplanering skulle leda till ett stort mervärde jämfört med de nuvarande fragmenterade forskningsinsatserna i medlemsstaterna (8). I sina slutsatser framhöll rådet därför att ett initiativ för gemensam programplanering måste lanseras och man uppmanade kommissionen att bidra till upprättandet av ett sådant. Rådet bekräftade även att gemensam programplanering är en process som sker under medlemsstaternas ledning och med kommissionen som stöd. Den analys av nationella forskningsaktiviteter som beskrivs i kommissionens arbetsdokument bekräftar att det finns ett behov av bättre samordning för att öka forskningens effektivitet och påverkan och undvika dubbelarbete genom att utveckla en gemensam strategisk forskningsagenda.

               (7)

               Deltagande länder har genom formella brev om detta åtagande bekräftat att de deltar i initiativet.

               (8)

               Gemensam programplanering för havs- och sjöfartsforskning skulle möjliggöra dels samordning av forskning på detta område och på ett viktigt sätt bidra till upprättandet av ett funktionsdugligt europeiskt forskningsområde om hav och oceaner, dels möjliggöra ett hållbart utnyttjande av deras outnyttjade resurser och göra Europas sjöfartsindustrier konkurrenskraftigare och förbättra deras ledarposition, samtidigt som den marina miljön skyddas och anpassning sker till klimatförändringarna.

               (9)

               För att uppnå de mål som fastställs i denna rekommendation bör medlemsstaterna tillsammans med kommissionen undersöka vilka kommissionsinitiativ som kan hjälpa dem att utveckla och genomföra den strategiska forskningsagendan.

               (10)

               För att kommissionen ska kunna rapportera till Europaparlamentet och rådet bör medlemsstaterna regelbundet rapportera till kommissionen om hur initiativet utvecklas.

         HÄRIGENOM REKOMMENDERAS FÖLJANDE.

               1.

               Medlemsstaterna uppmanas att vid behov uppdatera sin gemensamma syn på hur samarbete och samordning av forskning på unionsnivå kan bidra till att klara utmaningen att hålla våra hav och oceaner friska och produktiva samtidigt som vi fullt ut utnyttjar de möjligheter de erbjuder (9).

               2.

               Medlemsstaterna uppmanas att anta en gemensam strategisk forskningsagenda som fastställer forskningsbehov och -mål på medellång till lång sikt i fråga om hav och oceaner. Den strategiska forskningsagendan bör innehålla en genomförandeplan med prioriteringar och tidsramar samt en beskrivning av de insatser, instrument och resurser som krävs för att genomföra den.

               3.

               Medlemsstaterna uppmanas att vidta följande åtgärder som en del av den strategiska forskningsagendan och genomförandeplanen:

                           a)

                           Slutföra identifiering och utbyte av information om relevanta nationella program, forskning och kapaciteter.

                           b)

                           Förstärka gemensamma framtidsstudier och utvärdering av teknik.

                           c)

                           Utbyta information, resurser, bästa praxis, metoder och riktlinjer.

                           d)

                           Fastställa områden eller forskning som skulle gynnas av samordning eller, i tillämpliga fall, gemensamma ansökningsomgångar, eller av en sammanslagning av resurser.

                           e)

                           Fastställa villkor för forskning som ska utföras gemensamt på de områden som anges i led d.

                           f)

                           När det är lämpligt, dela befintlig forskningsinfrastruktur eller på ett samordnat sätt utveckla nya anläggningar som infrastrukturer för havsobservation samt utveckling av modeller och tillämpningar för fastställda behov.

                           g)

                           Främja ett bättre samarbete mellan den offentliga och den privata sektorn samt öppen innovation mellan olika forskningsaktiviteter och verksamhetssektorer som är kopplade till havsobservation, marina resurser och sjöfartsverksamhet.

                           h)

                           Främja tvärvetenskapliga synsätt och stimulera utbyte och samverkan mellan havs- och sjöfartssektorerna.

                           i)

                           Utveckla väl avpassade gränssnitt mellan vetenskap och politik för relevanta frågor, som genomförandet av direktiv 2008/56/EG och fysisk planering i kust- och havsområden som ett väsentligt mål i meddelandet ”En integrerad havspolitik för Europeiska unionen”.

               4.

               Medlemsstaterna uppmanas att inrätta en effektiv gemensam ledningsstruktur i fråga om havs- och oceanforskning som ska fastställa gemensamma villkor, regler och förfaranden för samarbete och samordning och övervaka genomförandet av den strategiska forskningsagendan.

               5.

               Medlemsstaterna uppmanas att gemensamt genomföra den strategiska forskningsagendan, bland annat genom sina nationella forskningsprogram eller annan nationell forskning, i enlighet med riktlinjerna för ramvillkor för den gemensamma programplaneringen som utarbetats av rådets högnivågrupp om gemensam programplanering (10).

               6.

               Medlemsstaterna uppmanas att tillsammans med kommissionen undersöka eventuella kommissionsinitiativ som kan hjälpa dem att utveckla och genomföra den strategiska forskningsagendan och samordna det gemensamma programmet med andra unionsinitiativ på området, framför allt europeiska forskningsområdets nätverk på området havs- och sjöfartsforskning och det gemensamma forsknings- och utvecklingsprogrammet för Östersjön (Bonus).

               7.

               Medlemsstaterna uppmanas att genom årliga lägesrapporter regelbundet rapportera till kommissionen om hur initiativet för gemensam programplanering utvecklas.

      Utfärdad i Bryssel den 16 september 2011.

            På kommissionens vägnar

         Máire GEOGHEGAN-QUINN

            Ledamot av kommissionen

      (1)  ”Implementing the habitats directive in marine and coastal areas”, European Commission, 1998, ISBN: 92-828-4276–2

      (2)  Eurostat Statistics in focus, 38/2010, ”Portrait of EU coastal regions”.

      (3)  KOM(2007) 574 slutlig.

      (4)  EUT L 164, 25.6.2008, s. 19.

      (5)  KOM(2010) 2020.

      (6)  KOM(2008) 534.

      (7)  KOM(2008) 468.

      (8)  10246/10.

      (9)  http://www.jpi-oceans.eu

      (10)  ERC-GPC 1311/10. Gemensam programplanering av forskning 2008–2010 och därefter – Rapport från högnivågruppen om gemensam programplanering till rådet den 12 november 2010 – Bilaga II.