title: 2014/661/EU: Kommissionens rekommendation av den 10 september 2014 om övervakning av förekomsten av 2- och 3-monoklorpropan-1,2-diol (2- och 3-MCPD), fettsyraestrar av 2- och 3-MCPD samt glycidylfettsyraestrar i livsmedel  Text av betydelse för EES

text:
               12.9.2014

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               L 271/93

         KOMMISSIONENS REKOMMENDATION
   av den 10 september 2014
   om övervakning av förekomsten av 2- och 3-monoklorpropan-1,2-diol (2- och 3-MCPD), fettsyraestrar av 2- och 3-MCPD samt glycidylfettsyraestrar i livsmedel
   (Text av betydelse för EES)

      (2014/661/EU)

   EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION
   med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 292, och
   av följande skäl:

               (1)

               3-Monoklorpropan-1,2-diol (nedan kallad 3-MCPD) är ett främmande ämne vid livsmedelsberedningen som klassificeras som eventuellt cancerframkallande för människor och för vilket det har fastställts ett tolerabelt dagligt intag (TDI) på 2 μg/kg kroppsvikt (1). Genom kommissionens förordning (EG) nr 1881/2006 (2) har ett gränsvärde på 20 μg/kg i hydrolyserat vegetabiliskt protein och sojasås fastställts för flytande produkter med en torrsubstanshalt på 40 %, vilket motsvarar ett gränsvärde på 50 μg/kg i torrsubstansen.

               (2)

               Estrar av 2- och 3-monoklorpropan-1,2-diol (nedan kallade 2- och 3-MCPD) och glycidylestrar är betydande främmande ämnen i beredda ätliga oljor som används som livsmedel eller livsmedelsingredienser. Panelen för främmande ämnen i livsmedelskedjan (Contam) vid Europeiska myndigheten för livsmedelssäkerhet (Efsa) höll med om att i människor frigörs uppskattningsvis 100 % av 3-MCPD från dess estrar (3).

               (3)

               Glycidylfettsyraestrar är främmande ämnen vid beredningen som uppstår under deodoriseringssteget vid raffinering av ätliga oljor. Den toxikologiska betydelsen av glycidylfettsyraestrar är ännu inte helt klarlagd. Glycidol ensamt klassificeras som sannolikt cancerframkallande för människor. De senaste vetenskapliga studierna antyder att glycidol (nästan) helt frigörs från fettsyraestrar i mag-tarmkanalen hos människor.

               (4)

               Den 20 september 2013 offentliggjorde Efsa en vetenskaplig rapport om analysen av förekomsten av 3-MCPD i livsmedel i Europa under 2009–2011 och en preliminär exponeringsbedömning (4).

               (5)

               Det behövs fler uppgifter om förekomsten av fettsyraestrar av MCPD och glycidylfettsyraestrar för en mer tillförlitlig exponeringsbedömning.

               (6)

               Det är därför lämpligt att rekommendera övervakning av förekomsten av MCPD, estrar av MCPD och glycidylestrar i vegetabiliska oljor och fetter, livsmedel framställda därav och livsmedel som innehåller vegetabiliska oljor och fetter.

         HÄRIGENOM REKOMMENDERAS FÖLJANDE.

               1.

               Medlemsstaterna bör i nära samarbete med foder- och livsmedelsföretagare övervaka förekomsten av 2- och 3-MCPD, fettsyraestrar av 2- och 3-MCPD samt glycidylfettsyraestrar i livsmedel, särskilt i

                           a)

                           vegetabiliska oljor och fetter och produkter framställda därav, t.ex. margarin och liknande produkter,

                           b)

                           livsmedel för särskilda näringsändamål enligt definitionen i Europaparlamentets och rådets direktiv 2009/39/EG (5) avsedda för spädbarn och småbarn, inklusive modersmjölksersättning och tillskottsnäring enligt definitionen i kommissionens direktiv 2006/141/EG (6), och dietlivsmedel för speciella medicinska ändamål enligt definitionen i kommissionens direktiv 1999/21/EG (7) avsedda för spädbarn,

                           c)

                           finare bageriprodukter, matbröd och portionsbröd,

                           d)

                           konserverat kött (rökt) och konserverad fisk (rökt),

                           e)

                           snacks av potatis eller spannmål, andra friterade produkter av potatis,

                           f)

                           livsmedel som innehåller vegetabilisk olja och livsmedel som beretts/framställts med vegetabilisk olja.

                     Det är mycket svårt att analysera 2- och 3-MCPD, fettsyraestrar av 2- och 3-MCPD samt glycidylfettsyraestrar i de livsmedel som anges i leden b–f och det finns ännu inte några analysmetoder som har validerats genom en kollaborativ avprövning. Därför bör man vara särskilt uppmärksam vid analysen av de livsmedel som anges i leden b–f för att säkerställa att framtagna data är tillförlitliga.
               Medlemsstater som avser att analysera förekomsten av 2- och 3-MCPD, fettsyraestrar av 2- och 3-MCPD samt glycidylfettsyraestrar i de livsmedel som anges i leden b–f kan vid behov begära tekniskt stöd från enheten Standards for Food Bioscience vid Institutet för referensmaterial och referensmätningar (IRMM) vid kommissionens gemensamma forskningscentrum (JRC).

               2.

               För att säkerställa att proverna är representativa för det provtagna partiet bör medlemsstaterna följa de provtagningsförfaranden som föreskrivs i del B i bilagan till kommissionens förordning (EG) nr 333/2007 (8).

               3.

               För att bestämma mängden esterbunden MCPD och glycidol rekommenderas standardmetoder från American Oil Chemists' Society. Dessa metoder är baserade på gaskromatografi-masspektrometri (GC-MS) och har validerats genom en kollaborativ avprövning för vegetabiliska oljor och fetter och finns på www.aocs.org.
               Kvantifieringsgränsen (LOQ) bör inte vara högre än 100 μg/kg för analys av MCPD och glycidol som är bundna till fettsyraestrar i ätliga oljor och fetter. Inte heller för andra livsmedel som innehåller mer än 10 % fett bör kvantifieringsgränsen vara högre i förhållande till fetthalten i livsmedlet, dvs. kvantifieringsgränsen vid analys av fettsyraestrar av MCPD och glycidol i livsmedel som innehåller 20 % fett bör inte vara högre än 20 μg/kg på basis av helvikt. För livsmedel som innehåller mindre än 10 % fett bör kvantifieringsgränsen inte vara högre än 10 μg/kg på basis av helvikt.

               4.

               Laboratorierna bör ha rutiner för kvalitetskontroll så att glycidylestrar inte omvandlas till estrar av MCPD och tvärtom under analysen. Dessutom är det nödvändigt med en entydig specifikation av föreningen och separat rapportering vad gäller förekomsten av 2- och 3-MCPD i fri form och fettsyraestrar av 2- och 3-MCPD i den analyserade matrisen, eftersom båda mäts som 3-MCPD. Följande föreningar bör rapporteras separat:

                           —

                           2-MCPD.

                           —

                           3-MCPD.

                           —

                           Estrar av 2-MCPD.

                           —

                           Estrar av 3-MCPD.

                           —

                           Glycidylestrar.

                     Det finns för närvarande inga belägg för att glycidol förekommer i fri form i de livsmedel som avses i punkt 1. Om glycidol i fri form skulle påvisas bör dock detta rapporteras separat.

               5.

               Medlemsstaterna bör se till att analysresultaten regelbundet (var sjätte månad) lämnas till Efsa i Efsas format för inlämning av data som följer Efsas vägledning om standardiserad provbeskrivning (Standard Sample Description, SSD) för livsmedel och foder (9) och Efsas ytterligare särskilda rapporteringskrav.
               Ett förenklat format, med färre obligatoriska fält, kommer att göras tillgängligt för att säkerställa att så många som möjligt lämnar in användbara tillgängliga övervakningsdata.

               6.

               Det kommer att utarbetas en vägledning för att säkerställa en enhetlig tillämpning av denna rekommendation och garantera att resultaten går att jämföra.

      Utfärdad i Bryssel den 10 september 2014.

            På kommissionens vägnar

         Tonio BORG

            Ledamot av kommissionen

      (1)  ”Opinion of the Scientific Committee on Food on 3-monochloropropane-1,2-diol (3-MCPD) updating the SCF opinion of 1994”, antagen den 30 maj 2001, se http://ec.europa.eu/food/fs/sc/scf/out91_en.pdf

      (2)  Kommissionens förordning (EG) nr 1881/2006 av den 19 december 2006 om fastställande av gränsvärden för vissa främmande ämnen i livsmedel (EUT L 364, 20.12.2006, s. 5).

      (3)  ”Statement of the Scientific Panel on Contaminants in the Food chain (CONTAM) on a request from the European Commission related to 3-MCPD esters”, se http://www.efsa.europa.eu/en/efsajournal/doc/1048.pdf

      (4)  ”Analysis of occurrence of 3-monochloropropane-1,2-diol (3-MCPD) in food in Europe in the years 2009–2011 and preliminary exposure assessment”, The EFSA Journal, vol. 11(2013):9, artikelnr 3381, [45 s.], doi:10.2903/j.efsa.2013.3381. Tillgänglig på www.efsa.europa.eu/efsajournal

      (5)  Europaparlamentets och rådets direktiv 2009/39/EG av den 6 maj 2009 om livsmedel för särskilda näringsändamål (EUT L 124, 20.5.2009, s. 21).

      (6)  Kommissionens direktiv 2006/141/EG av den 22 december 2006 om modersmjölksersättning och tillskottsnäring och om ändring av direktiv 1999/21/EG (EUT L 401, 30.12.2006, s. 1).

      (7)  Kommissionens direktiv 1999/21/EG av den 25 mars 1999 om dietlivsmedel för speciella medicinska ändamål (EGT L 91, 7.4.1999, s. 29).

      (8)  Kommissionens förordning (EG) nr 333/2007 av den 28 mars 2007 om provtagnings- och analysmetoder för offentlig kontroll av halten av bly, kadmium, kvicksilver, oorganiskt tenn, 3-MCPD och polycykliska aromatiska kolväten i livsmedel (EUT L 88, 29.3.2007, s. 29).

      (9)  Se http://www.efsa.europa.eu/en/datex/datexsubmitdata.htm


title: Rådets rekommendation av den 11 juli 2017 om Litauens nationella reformprogram 2017 med avgivande av rådets yttrande om Litauens stabilitetsprogram 2017

text:
               9.8.2017

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               C 261/62

         RÅDETS REKOMMENDATION
   av den 11 juli 2017
   om Litauens nationella reformprogram 2017 med avgivande av rådets yttrande om Litauens stabilitetsprogram 2017
   (2017/C 261/14)
   EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION
   med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 121.2 och 148.4,
   med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken (1), särskilt artikel 5.2,
   med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation,
   med beaktande av Europaparlamentets resolutioner,
   med beaktande av Europeiska rådets slutsatser,
   med beaktande av sysselsättningskommitténs yttrande,
   med beaktande av ekonomiska och finansiella kommitténs yttrande,
   med beaktande av yttrandet från kommittén för socialt skydd,
   med beaktande av yttrandet från kommittén för ekonomisk politik, och
   av följande skäl:

               (1)

               Den 16 november 2016 antog kommissionen den årliga tillväxtöversikten, som inledde 2017 års europeiska planeringstermin för samordning av den ekonomiska politiken. Prioriteringarna i den årliga tillväxtöversikten godkändes av Europeiska rådet den 9–10 mars 2017. Den 16 november 2016 antog kommissionen, på grundval av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1176/2011 (2), rapporten om förvarningsmekanismen, där Litauen konstaterades vara en av de medlemsstater som inte skulle bli föremål för en fördjupad granskning. Samma dag antog kommissionen också en rekommendation till rådets rekommendation om den ekonomiska politiken för euroområdet som Europeiska rådet godkände den 9–10 mars 2017. Den 21 mars 2017 antog rådet rekommendationen om den ekonomiska politiken för euroområdet (nedan kallad rekommendationen för euroområdet) (3).

               (2)

               Med tanke på att ekonomierna i den ekonomiska och monetära unionen är tätt sammanvävda bör Litauen, i egenskap av en medlemsstat som har euron som valuta, se till att rekommendationen för euroområdet, som återspeglas i rekommendation 2, genomförs fullständigt och i tid.

               (3)

               Landsrapporten 2017 för Litauen offentliggjordes den 22 februari 2017. Den innehöll en bedömning av hur väl Litauen hade lyckats med de landsspecifika rekommendationer som rådet antog den 12 juli 2016, med uppföljningen av tidigare års landsspecifika rekommendationer och med sina nationella Europa 2020-mål.

               (4)

               Litauen lade fram sitt nationella reformprogram för 2017 den 27 april 2017 och sitt stabilitetsprogram för 2017 den 28 april 2017. För att beakta deras inbördes samband har de båda programmen bedömts samtidigt.

               (5)

               Vid programplaneringen för de europeiska struktur- och investeringsfonderna (nedan kallade ESI-fonder) för 2014–2020 har relevanta landsspecifika rekommendationer beaktats. Enligt artikel 23 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1303/2013 (4) får kommissionen begära att en medlemsstat ser över och föreslår ändringar av sin partnerskapsöverenskommelse och av relevanta program när så krävs för att stödja genomförandet av relevanta rekommendationer från rådet. Kommissionen har i riktlinjerna för tillämpning av åtgärder som sammanlänkar effektiva ESI-fonder med sund ekonomisk styrning beskrivit närmare hur den kommer att tillämpa den bestämmelsen.

               (6)

               Litauen omfattas för närvarande av stabilitets- och tillväxtpaktens förebyggande del. Enligt stabilitetsprogrammet för 2017 planerar regeringen en förbättring av det totala saldot från ett underskott på 0,4 % av BNP för 2017 till ett överskott på 1,3 % av BNP för 2020. Det medelfristiga budgetmålet – ett strukturellt underskott på 1 % av BNP – väntas vara uppfyllt med marginal under programperioden. Den tillåtna anpassningsbanan inbegriper den reform av pensionssystemet som inleddes 2016. För 2017 ingår ytterligare omfattande strukturreformer av arbetsmarknaden och pensionssystemet. Enligt stabilitetsprogrammet för 2017 väntas den offentliga skuldkvoten sjunka från 40,2 % av BNP för 2016 till 33,8 % för 2020. Det makroekonomiska scenario som ligger till grund för dessa budgetprognoser är realistiskt. Samtidigt har de åtgärder som ska stödja de planerade överskottsmålen från 2018 och framåt inte beskrivits tillräckligt.

               (7)

               I stabilitetsprogrammet för 2017 begärde Litauen att få utnyttja den tillfälliga avvikelsen på 0,5 % av BNP i den förebyggande delen i enlighet med den gemensamt överenskomna ståndpunkt om flexibilitet i stabilitets- och tillväxtpakten, som Ekofinrådet tillstyrkte i februari 2016 med anledning av det planerade genomförandet av omfattande strukturreformer med en positiv inverkan på de offentliga finansernas långsiktiga hållbarhet. Det handlar särskilt om att öka pensionssystemets hållbarhet genom förstärkt indexreglering och en successiv förlängning av tiden för pensionsgrundande förvärvsarbete. Reformerna gick dock inte så långt som till att införa en automatisk koppling mellan pensionsålder och förväntad livslängd. Reformerna innebär vidare en modernisering av arbetsrätten genom att man inför nya typer av anställningsavtal, kortare uppsägningstider, lägre avgångsvederlag och flexiblare arbetstider. De innebär också att arbetslöshets- och socialförsäkringsförmånerna blir generösare och omfattar fler, att den aktiva arbetsmarknadspolitiken utvidgas och att de olagliga och oförsäkrade anställningarna minskar i omfattning. Myndigheterna förutspår att reformerna ger en positiv inverkan på de offentliga finansernas hållbarhet genom att de leder till en genomsnittlig minskning av pensionsutgifterna på upp till 3,8 % av BNP på lång sikt, samtidigt som arbetsmarknadsdelen i reformen kan höja det årliga genomsnittet av antal anställda med upp till 10 %, vilket förefaller vara ett i stort sett rimligt antagande. Om reformerna genomförs fullt ut och i rätt tid kommer de därför att inverka positivt på de offentliga finansernas hållbarhet. På grundval av detta kan Litauen för närvarande anses uppfylla kraven för den begärda tillfälliga avvikelsen under 2017, förutsatt att landet genomför de överenskomna reformerna på lämpligt sätt, vilket kommer att följas upp under den europeiska planeringsterminen. Med tanke på att man måste se till att det lägsta riktmärket även fortsättningsvis respekteras (dvs. ett strukturellt underskott på 1,5 % av BNP) och med beaktande av den redan tillåtna avvikelsen i enlighet med klausulen om reformen av pensionssystemet (0,1 % av BNP) kan Litauen dock för närvarande bedömas uppfylla kraven för ytterligare en tillfällig avvikelse på 0,4 % av BNP under 2017, vilket är något lägre än de begärda 0,5 % av BNP.

               (8)

               Den 12 juli 2016 rekommenderade rådet Litauen att under 2017 se till att avvikelsen från det medelfristiga budgetmålet begränsas till den tillåtna avvikelse som är kopplad till reformen av pensionssystemet. (5) Med beaktande av den tillåtna avvikelsen kopplad till pensionsreformen som beviljades för 2016 och den tillfälliga avvikelsen kopplad till genomförandet av strukturreformerna som beviljades för 2017 får det strukturella saldot försämras med högst 1,3 % av BNP under 2017. På grundval av kommissionens vårprognos 2017 väntas Litauen uppfylla det kravet under 2017. Litauen bör klara sitt medelfristiga budgetmål 2018 om man beaktar den tillåtna avvikelse för genomförandet av reformen av pensionssystemet som beviljades för 2016 och den tillåtna avvikelsen för strukturreformer som beviljades för 2017, eftersom tillfälliga avvikelser överförs från år till år i tre år. Baserat på kommissionens vårprognos 2017 är detta förenligt med en maximal nominell tillväxttakt för de primära offentliga nettoutgifterna (6) på 6,4 % för 2018, vilket motsvarar en försämring av det strukturella saldot på -0,6 % av BNP. Om politiken ligger fast väntas Litauen uppfylla det kravet under 2018. Sammantaget anser rådet att Litauen kan förväntas följa stabilitets- och tillväxtpaktens regler 2017 och 2018.

               (9)

               Efter den senaste höjningen av den skattefria minimilönen har skattebördan minskat betydligt för låginkomsttagare under de senaste åren och ligger nu nära unionsgenomsnittet. Samtidigt har kompenserande skattehöjningar varit begränsade, och därför är skatteintäkterna som andel av BNP fortfarande bland de lägsta i unionen, vilket inskränker Litauens förmåga att angripa sociala utmaningar. De låga skatteintäkterna beror på en förhållandevis stor svart ekonomisk sektor och relativt små intäkter från miljö- och kapitalskatter.

               (10)

               Trots att Litauen har lyckats förbättra uppbörden av mervärdesskatt under senare år är det s.k. mervärdesskattegapet bland de största i unionen. Underrapportering av löner bidrar till problemen med låg skatteuppbörd. Bättre skattemoral skulle öka statens intäkter, göra skattesystemet rättvisare och ekonomin effektivare.

               (11)

               Äldreförsörjningskvoten kommer att öka stadigt, och pensionsutgifternas andel av BNP förväntas, med oförändrade pensionsregler, stiga med ca 50 % mot slutet av 2030-talet. Det är absolut avgörande att koppla pensionsförmånerna till förväntad livslängd för att begränsa den påfrestning som pensionsutgifterna blir för de offentliga finanserna.

               (12)

               Litauen har skjutit upp ikraftträdandet av den nya arbetsrättslagstiftningen och annan lagstiftning om den nya sociala modellen. Detta ger landet en möjlighet att säkerställa en lämplig avvägning mellan flexibilitet och trygghet på arbetsmarknaden. Den stora andelen människor som löper risk att drabbas av fattigdom eller social utestängning, tillsammans med växande inkomstskillnader, förblir viktiga utmaningar för Litauen. Förhållandet mellan inkomsterna hos de rikaste 20 % av hushållen och de fattigaste 20 % steg från 5,3 under 2012 till 7,5 under 2015 och är näst högst i unionen. Detta är negativt för ekonomisk tillväxt, makroekonomisk stabilitet och möjligheterna för ett inkluderande samhälle att växa fram. För närvarande kan det sociala skyddsnätet inte hantera denna utmaning på ett effektivt sätt på grund av de låga utgifterna för social trygghet. Vidare är skillnaden i inkomstfördelning före och efter skatter och sociala transfereringar bland de minsta i unionen. Regeringen har emellertid satt kampen mot fattigdom och social utestängning högt upp på dagordningen. I lagstiftningen om den nya sociala modellen planeras generösare arbetslöshetsförmåner för fler, och det pågår vissa diskussioner om att göra det sociala biståndet generösare. Dessa viktiga beslut måste fortfarande antas och genomföras. För att ta itu med fattigdom bland de äldre kompletterade Litauen 2016 sin pensionslagstiftning med en mekanism för indexreglering som kan användas till att få pensionerna att räcka till bättre.

               (13)

               Det är viktigt att Litauen tar itu med bristande kvalifikationer och de negativa effekterna av att befolkningen i arbetsför ålder krymper. Andelen elever med otillräckliga baskunskaper förblir hög. Många skaffar sig högskoleutbildning, men högskoleutbildningen lider av låg standard och ekonomiska incitament som gynnar överdimensionering och ineffektivitet på bekostnad av resultaten. Man bör fortsätta med insatserna för att säkerställa hög kvalitet i undervisningen på alla nivåer, även med hjälp av nya yrkesbanor och arbetsvillkor. Detta är avgörande för att åtgärda otillräckliga studieresultat och brister i undervisningen samt för att säkerställa kvaliteten inom den högre utbildningen (även genom att införa resultatbaserad finansiering och konsolidera högre utbildningsanstalter). Det fortsatt låga deltagandet i vuxenutbildning i Litauen undergräver arbetsmarknadsreformernas effektivitet och utvecklingen mot en bättre kvalificerad arbetskraft. Litauen har fokuserat sina insatser på att erbjuda fler och mer relevanta offentligt finansierade utbildningsmöjligheter, men detta har än så länge inte gett några märkbara resultat. För att uppnå ett större, hållbart deltagande i vuxenutbildningar måste Litauen också uppmuntra enskilda att utbilda sig och ge fler arbetsgivare incitament att erbjuda sina anställda fortbildning.

               (14)

               Arbetslösheten bland personer med låg och medelhög utbildning ligger fortfarande över unionsgenomsnittet. Bland personer med funktionsnedsättning är många fattiga, delvis på grund av att de är dåligt integrerade på arbetsmarknaden. Aktiva arbetsmarknadspolitiska åtgärder spelar för närvarande en begränsad roll när det gäller att hjälpa människor tillbaka in på arbetsmarknaden i Litauen. Det finns stort utrymme i Litauen för att göra arbetsmarknaden mer inkluderande, bland annat genom att ge personer med funktionsnedsättning bättre stöd. Detta innebär till exempel ökade satsningar på individanpassade arbeten och program för arbetslivsinriktad rehabilitering samt förstärkta anslag till rehabilitering. Den nyligen antagna sysselsättningslagen kan förbättra utbudet av aktiva arbetsmarknadspolitiska åtgärder.

               (15)

               Under senare år har Litauen lyckats förbättra dialogen mellan arbetsmarknadens parter. De deltar aktivt i diskussionerna om den nya arbetsrättslagstiftningen och den nya sociala modellen, och regeringen har lanserat en handlingsplan för att stärka dialogen mellan parterna. Handlingsplanen är inriktad på att stärka arbetsmarknadsparternas kapacitet, främja kollektivförhandlingar och förbättra dialogen mellan arbetsmarknadens parter på alla nivåer.

               (16)

               Hälsosituationen i Litauen påverkar fortfarande i hög grad den potentiella tillgången till arbetskraft och arbetsproduktiviteten mycket negativt. Ansträngningar görs visserligen för att flytta patienter till kostnadseffektivare vårdformer, men hälso- och sjukvårdssystemets resultat hämmas fortfarande av att man i hög grad förlitar sig på sjukhusvård och att man lägger små resurser på förebyggande vård och folkhälsa. Patientavgifterna är mycket höga, särskilt för läkemedel.

               (17)

               Den negativa befolkningsutvecklingen innebär att tillväxten i allt högre grad kommer att vara beroende av arbetsproduktiviteten. Under åren 2000–2015 var tillväxten i arbetsproduktivitet i Litauen bland de snabbaste i unionens medlemsstater, men på senare tid har tillväxttakten saktat av. De offentliga investeringarna i Litauen dras med dålig planering och koppling till landets strategiska mål. Den offentliga FoU-intensiteten ökade till en nivå något över unionsgenomsnittet 2015, men FoU-intensiteten i företagen släpar fortfarande efter. Under 2016 antog Litauen riktlinjer för en reform av forsknings- och innovationspolitiken för att ta itu med kvarvarande utmaningar på forsknings- och innovationsområdet. Det ska ske genom att den institutionella finansieringen av FoU reformeras, att anstalter för forskning och högre utbildning och vetenskaps- och teknikparker konsolideras samt att samordningen, övervakningen och utvärderingen av politiken förbättras. Litauen har gjort vissa framsteg när det gäller att stödja alternativa finansieringsmetoder. Man har hjälpt till att etablera ett antal riskkapitalfonder och startkapitalfonder. Regeringen har också nyligen antagit en lag om gräsrotsinvestering.

               (18)

               Under de senaste åren har antalet mål om mutbrott i domstol ökat stadigt, vilket visar att Litauen har ökat sina ansträngningar för att bekämpa korruption. På vissa viktiga områden, till exempel hälso- och sjukvård och offentlig upphandling, tillämpas dock inte alltid bestämmelserna mot småskalig och omfattande korruption i praktiken. Inom vårdsektorn förekommer ofta informella betalningar till läkare. Det råder otillräcklig öppenhet när det gäller offentlig upphandling, särskilt i kommunerna. Dessutom hindrar de bristande reglerna för visselblåsare tips om eventuella oriktigheter i den offentliga och privata sektorn. Regeringen har prioriterat åtgärder mot korruption i vårdsektorn i sitt program mot korruption. För att minska riskerna för korruption och intressekonflikter i upphandlingar med lågt värde har regeringen också ålagt de upphandlande myndigheterna att offentliggöra information på internet om upphandlingar som inletts, budgivare som antagits och kontrakt som tilldelats. Det krävs dock fortsatt övervakning för att säkerställa att denna politik genomförs.

               (19)

               Kommissionen har inom ramen för den europeiska planeringsterminen 2017 gjort en omfattande analys av Litauens ekonomiska politik och redogjort för den i 2017 års landsrapport. Den har även bedömt stabilitetsprogrammet för 2017, det nationella reformprogrammet för 2017 samt uppföljningen av de rekommendationer Litauen har fått tidigare år. Kommissionen har beaktat inte bara programmens relevans för hållbarheten i finanspolitiken och den socioekonomiska politiken i Litauen utan också huruvida unionens regler och riktlinjer har iakttagits, mot bakgrund av behovet att stärka den övergripande ekonomiska styrningen i unionen genom att framtida nationella beslut fattas med beaktande av synpunkter på unionsnivå.

               (20)

               Mot bakgrund av denna bedömning har rådet granskat stabilitetsprogrammet för 2017 och dess yttrande (7) återspeglas särskilt i rekommendation 1.

         HÄRIGENOM REKOMMENDERAS Litauen att 2017 och 2018 vidta följande åtgärder:

               1.

               Fortsätta att föra en finanspolitik som är förenlig med kraven i den förebyggande delen av stabilitets- och tillväxtpakten, vilket innebär att behålla det medelfristiga budgetmålet för 2018, med beaktande av de tillåtna tillfälliga avvikelserna kopplade till genomförandet av reformen av pensionssystemet och till strukturreformerna. Förbättra skattemoralen och bredda skattebasen till källor som är mindre tillväxthämmande. Vidta åtgärder för att hantera utmaningen för den finanspolitiska hållbarheten på medellång sikt när det gäller pensioner.

               2.

               Ta itu med kompetensbristen genom ändamålsenliga och aktiva arbetsmarknadspolitiska åtgärder och vuxenutbildning samt förbättra utbildningsresultaten genom att belöna kvalitet i undervisningen och den högre utbildningen. Förbättra resultaten i hälso- och sjukvårdssystemet genom att stärka öppenvården och den förebyggande vården och göra vården billigare. Se till att det sociala skyddsnätet i högre grad tillgodoser behoven.

               3.

               Vidta åtgärder för att öka produktiviteten genom att förbättra de offentliga investeringarnas effektivitet och stärka deras koppling till landets strategiska mål.

      Utfärdad i Bryssel den 11 juli 2017.

            På rådets vägnar

         T. TÕNISTE

            Ordförande

      (1)  EGT L 209, 2.8.1997, s. 1.

      (2)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1176/2011 av den 16 november 2011 om förebyggande och korrigering av makroekonomiska obalanser (EUT L 306, 23.11.2011, s. 25).

      (3)  EUT C 92, 24.3.2017, s. 1.

      (4)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1303/2013 av den 17 december 2013 om fastställande av gemensamma bestämmelser för Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden, Sammanhållningsfonden, Europeiska jordbruksfonden för landsbygdsutveckling och Europeiska havs- och fiskerifonden, om fastställande av allmänna bestämmelser för Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden, Sammanhållningsfonden och Europeiska havs- och fiskerifonden samt om upphävande av rådets förordning (EG) nr 1083/2006 (EUT L 347, 20.12.2013, s. 320).

      (5)  Litauen får avvika från sitt medelfristiga budgetmål 2017 och 2018 på grund av en tillåten avvikelse från 2016 kopplad till reformen av pensionssystemet, eftersom tillfälliga avvikelser överförs från år till år i tre år.

      (6)  De offentliga nettoutgifterna består av de totala offentliga utgifterna exklusive ränteutgifter, utgifter för unionsprogram som motsvaras fullt ut av inkomster från unionsmedel och icke-diskretionära förändringar i utgifterna för arbetslöshetsförmåner. De nationellt finansierade fasta bruttoinvesteringarna jämnas ut under en fyraårsperiod. Diskretionära åtgärder på inkomstsidan eller lagstadgade inkomstökningar är inräknade. Engångsåtgärder på såväl inkomst- som utgiftssidan är avräknade.

      (7)  I enlighet med artikel 5.2 i förordning (EG) nr 1466/97.


Avis juridique important

|

31977K0328

77/328/EKSG: Kommissionens rekommendation av den 15 april 1977 om skydd mot import som utgör eller hotar att utgöra en allvarlig fara för produktionen på den gemensamma marknaden av liknande eller direkt konkurrerande varor

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 114 , 05/05/1977 s. 0004 - 0005 Finsk specialutgåva Område 11 Volym 3 s. 0064  Svensk specialutgåva Område 11 Volym 3 s. 0064  "Grekisk specialutgåva" Område 11 Volym 9 s. 0026  Spansk specialutgåva: Område 13 Volym 7 s. 0054  Portugisisk specialutgåva: Område 13 Volym 7 s. 0054

Nr L 114/4 5.5.77 KOMMISSIONENS REKOMMENDATION av den 15 april 1977 om skydd mot import som utgör eller hotar att utgöra en allvarlig fara för produktionen på den gemensamma marknaden av liknande eller direkt konkurrerande varor (77/328/EKSG)EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION UTFÄRDAR DENNA REKOMMENDATIONmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska kol- och stålgemenskapen, särskilt artiklarna 74 och 86 i detta, ochmed beaktande av följande:Kommissionen har enligt artikel 74 i fördraget befogenhet att vidta åtgärder som är förenliga med fördraget och att på de villkor som har fastställts, rikta nödvändiga rekommendationer till medlemsstaterna om någon av de varor som avses i artikel 81 i fördraget importeras till en eller flera medlemsstaters territorier i mängder som ökas i sådana utsträckning och under sådana förhållanden att denna import vållar eller hotar att vålla allvarlig skada på produktionen inom den gemensamma marknaden av liknande eller direkt konkurrerande varor.Eftersom det finns en gemensam marknad för kol och stål skulle införandet av nationella åtgärder inte utgöra ett verksamt och tillfredsställande försvar mot denna typ av import, även om ömsesidigt bistånd tillämpades, utan skulle i stället kunna störa den gemensamma marknadens funktion och äventyra dess resultat, särskilt den gemensamma tulltaxa som tillämpas på tredje land.Kommissionen får därför utnyttja de befogenheter den tilldelas i artikel 74.3 i fördraget.För att göra det möjligt för kommissionen att snabbt och effektivt utöva sina befogenheter bör vissa regler för förfarandet fastställas och samarbete med medlemsstaterna organiseras.För att undvika skiljaktigheter mellan kommissionens och medlemsstaternas åtgärder och för att säkerställa att medlemsstaterna, i de fall då gemenskapens intressen inte berörs, kan vidta lämpliga åtgärder för att skydda den inhemska produktionen, bör det fastställas att nationella bestämmelser efter samråd kan införas om gemenskapen inte vidtar några åtgärder.HÄRIGENOM REKOMMENDERAS FÖLJANDE.Artikel 1 1. Medlemsstaterna skall underrätta kommissionen om alla hot till följd av tendenser i importen som förefaller att kräva skyddsåtgärder.2. Kommissionen skall genast underrätta de övriga medlemsstaterna.Artikel 2 Kommissionen skall organisera samråd med medlemsstaterna inom åtta vardagar efter mottagandet av den anmälan som avses i artikel 1.Artikel 3 Samråden skall särskilt behandlaa) villkoren för importen, importutvecklingen och de olika aspekterna på den ekonomiska situationen och handelsläget vad beträffar den berörda varan,b) de bestämmelser, som eventuellt skall antas.Artikel 4 1. Om kommissionen efter samråd i enlighet med artikel 2 finner att den måste åberopa artikel 74.3 i fördraget, skall den underrätta medlemsstaterna inom 10 vardagar efter samrådet.2. Om kommissionen vid utgången av denna tidsfrist inte har lyckats tillhandahålla de uppgifter som avses i punkt 1, får de berörda medlemsstaterna anta nationella bestämmelser. Innan sådana bestämmelser antas skall emellertid samråd hållas med kommissionen och de övriga medlemsstaterna. Samråden skall organiseras av kommissionen inom fem vardagar efter det att en begäran från den eller de berörda medlemsstaterna har mottagits och skall särkilt omfatta en granskning av de föreslagna åtgärderna för att utröna om de är förenliga med fördragets mål och bestämmelser och med befintliga internationella avtal, vilken effekt de kommer att ha på den gemensamma marknadens funktion och vilka ömsesidiga biståndsåtgärder som kan bli nödvändiga.Artikel 5 Denna rekommendation skall delges medlemsstaternas regeringar och offentliggöras i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.Den träder i kraft för varje enskild medlemsstat med verkan från och med den dag då den offentliggörs i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.Utfärdad i Bryssel den 15 april 1977.På kommissionens vägnarRoy JENKINSOrdförande


title: 2011/136/EU: Kommissionens rekommendation av den 1 mars 2011 om riktlinjer för tillämpningen av reglerna för uppgiftsskydd i systemet för konsumentskyddssamarbete (CPCS)

text:
               2.3.2011

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               L 57/44

         KOMMISSIONENS REKOMMENDATION
   av den 1 mars 2011
   om riktlinjer för tillämpningen av reglerna för uppgiftsskydd i systemet för konsumentskyddssamarbete (CPCS)
   (2011/136/EU)
   EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION
   med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 292, och
   av följande skäl:

               (1)

               Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 2006/2004 av den 27 oktober 2004 om samarbete mellan de nationella tillsynsmyndigheter som ansvarar för konsumentskyddslagstiftningen (”förordningen om konsumentskyddssamarbete”) (1) (nedan kallad förordningen om konsumentskyddssamarbete) syftar till att stärka tillsynssamarbetet när det gäller konsumentskyddslagstiftningen på den inre marknaden, och genom förordningen inrättas ett EU-omfattande nätverk av nationella tillsynsmyndigheter (nedan kallat CPC-nätverket) och fastställs ramen och de allmänna villkoren för de nationella tillsynsmyndigheternas samarbete för att skydda konsumenternas kollektiva ekonomiska intressen.

               (2)

               Samarbetet mellan nationella tillsynsmyndigheter är nödvändigt för att den inre marknaden ska fungera väl, och genom CPC-nätverket kan varje myndighet begära hjälp från andra myndigheter för att undersöka eventuella överträdelser av konsumentskyddslagstiftningen.

               (3)

               Systemet för konsumentskyddssamarbete (nedan kallat CPCS) har inrättats för att offentliga tillsynsmyndigheter på ett säkert sätt ska kunna utbyta information om eventuella överträdelser av konsumentskyddslagstiftningen.

               (4)

               Utbytet av information på elektronisk väg mellan medlemsstaterna måste vara förenligt med reglerna om skyddet av personuppgifter i Europaparlamentets och rådets direktiv 95/46/EG av den 24 oktober 1995 om skydd för enskilda personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter (2) (nedan kallat dataskyddsdirektivet) och Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 45/2001 av den 18 december 2000 om skydd för enskilda då gemenskapsinstitutionerna och gemenskapsorganen behandlar personuppgifter och om den fria rörligheten för sådana uppgifter (3) (nedan kallad dataskyddsförordningen).

               (5)

               I artikel 8 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna erkänns rätten till skydd av personuppgifter. CPCS bör säkerställa att de olika skyldigheter och befogenheter som delas av kommissionen och medlemsstaterna och som rör reglerna för uppgiftsskydd är tydliga samt att de registrerade har tillgång till information och hjälpmedel för att tillvarata sina rättigheter.

               (6)

               Det bör fastställas riktlinjer för tillämpningen av reglerna för uppgiftsskydd i CPCS (nedan kallade riktlinjerna) för att säkerställa att reglerna följs när uppgifterna behandlas i CPCS.

               (7)

               Tjänstemän som ansvarar för tillsyn bör uppmuntras att kontakta de nationella dataskyddsmyndigheterna för information om och hjälp med hur riktlinjerna bäst kan tillämpas i enlighet med nationell lagstiftning samt att vid behov se till att förfaranden för anmälningar och förhandskontroller avseende uppgiftsbehandling i CPCS genomförs på nationell nivå.

               (8)

               Deltagande i utbildning som anordnas av kommissionen som hjälp vid tillämpningen av riktlinjerna bör starkt uppmuntras.

               (9)

               Återkoppling till kommissionen om tillämpningen av riktlinjerna bör ges senast två år efter att denna rekommendation har antagits. Kommissionen bör därefter göra en ny bedömning av nivån på uppgiftsskydd i CPCS-databasen och kommer att utvärdera om det krävs ytterligare åtgärder, t.ex. lagstiftning.

               (10)

               Det bör vidtas nödvändiga åtgärder för att underlätta för CPCS-aktörer och CPCS-användare att tillämpa riktlinjerna. Nationella dataskyddsmyndigheter och Europeiska datatillsynsmannen bör noga följa utvecklingen och tillämpningen av åtgärder för uppgiftsskydd med avseende på CPCS.

               (11)

               Riktlinjerna kompletterar kommissionens beslut 2007/76/EG (4) och tar hänsyn till yttrandet från den arbetsgrupp för skydd av personuppgifter som inrättats genom artikel 29 (5) i dataskyddsdirektivet och yttrandet från Europeiska datatillsynsmannen (6), som inrättats genom artikel 41 i dataskyddsförordningen.

         HÄRIGENOM REKOMMENDERAS FÖLJANDE.
   Medlemsstaterna bör följa riktlinjerna i bilagan.

      Utfärdad i Bryssel den 1 mars 2011.

            På kommissionens vägnar

         John DALLI

            Ledamot av kommissionen

      (1)  EUT L 364, 9.12.2004, s. 1.

      (2)  EGT L 281, 23.11.1995, s. 31.

      (3)  EGT L 8, 12.1.2001, s. 1.

      (4)  EUT L 32, 6.2.2007, s. 192.

      (5)  Yttrande 6/2007 om frågor om skydd av personuppgifter som har samband med systemet för konsumentskyddssamarbete (Consumer Protection Cooperation System, CPCS), 01910/2007/EN, WP 130, antaget den 21 september 2007.

      (6)  Yttrande ref. 2010–0692.

      BILAGA

         Riktlinjer för tillämpningen av reglerna för uppgiftsskydd i systemet för konsumentskyddssamarbete (CPCS)

      1.   INLEDNING
      För att den inre marknaden ska fungera väl måste de nationella tillsynsmyndigheterna samarbeta, eftersom bristande tillsyn i gränsöverskridande fall underminerar konsumenternas förtroende för handel över gränserna och därigenom deras tilltro till den inre marknaden samt leder till snedvridning av konkurrensen.
      Databasen CPCS har inrättats genom förordningen om konsumentskyddssamarbete och är ett strukturerat system för informationsutbyte mellan de nationella konsumentskyddsmyndigheter som ingår i CPC-nätverket. Genom den kan en myndighet be om hjälp från andra myndigheter i CPC-nätverket med att utreda eventuella överträdelser av EU:s konsumentskyddslagstiftning och vidta tillsynsåtgärder för att hindra olagliga affärsmetoder som används av försäljare och leverantörer som riktar sig till konsumenter i andra EU-länder. Förfrågningar om information och all kommunikation mellan de behöriga myndigheterna rörande tillämpningen av förordningen om konsumentskyddssamarbete går via CPCS.
      Syftet med förordningen om konsumentskyddssamarbete är att stärka tillsynssamarbetet när det gäller konsumentskyddslagstiftningen på den inre marknaden genom inrättandet av ett EU-omfattande nätverk av nationella tillsynsmyndigheter, och att fastställa villkoren för medlemsstaternas samarbete. Enligt förordningen om konsumentskyddssamarbete ska de nationella tillsynsmyndigheterna utbyta information och begära ömsesidigt bistånd via en särskild databas. Därför utvecklades CPSC för att underlätta ett sådant administrativt samarbete och utbyte av information i syfte att kontrollera efterlevnaden av EU:s konsumentskyddslagstiftning.
      Samarbetet omfattar bara överträdelser inom gemenskapen av de rättsakter som förtecknas i bilagan till förordningen om konsumentskyddssamarbete som skyddar konsumenternas kollektiva ekonomiska intressen.
      2.   OMFATTNINGEN AV OCH SYFTET MED RIKTLINJERNA
      Syftet med föreliggande riktlinjer är att säkerställa ett ändamålsenligt och effektivt tillsynssamarbete mellan medlemsstaternas behöriga myndigheter samtidigt som den grundläggande rätten till privatliv och skydd av personuppgifter respekteras.
      Personuppgifter definieras i dataskyddsdirektivet (1) som ”varje upplysning som avser en identifierad eller identifierbar fysisk person. En identifierbar person är en person som kan identifieras, direkt eller indirekt, framför allt genom hänvisning till ett identifikationsnummer eller till en eller flera faktorer som är specifika för hans fysiska, fysiologiska, psykiska, ekonomiska, kulturella eller sociala identitet”.
      De nationella tjänstemän som ansvarar för tillsyn (handläggare) och som använder CPCS är kanske inte alltid dataskyddsexperter och införstådda med de krav som fastställs i deras egen nationella lagstiftning i fråga om uppgiftsskydd. Därför bör CPCS-användarna ha tillgång till riktlinjer som förklarar hur databasen fungerar när det gäller uppgiftsskydd, vilket skydd som byggts in i systemet och de eventuella riskerna med att använda systemet.
      Syftet med riktlinjerna är att på ett användarvänligt sätt förklara de viktigaste frågorna om uppgiftsskydd i samband med CPCS. Däremot innehåller de inte någon uttömmande analys av vilka följder CPCS kan få för uppgiftsskyddet.
      Det rekommenderas starkt att medlemsstaternas dataskyddsmyndigheter rådfrågas så att man säkerställer att riktlinjerna kompletteras med de särskilda skyldigheter som fastställts i de nationella lagarna om uppgiftsskydd. CPCS-användarna kan också få hjälp och vägledning från de nationella dataskyddsmyndigheterna med att kontrollera att uppgiftsskyddskraven uppfylls. En förteckning över dessa myndigheter med kontaktuppgifter och webbplatser finns på
      http://ec.europa.eu/justice_home/fsj/privacy/nationalcomm/#eu
      Det bör klargöras att behandlingen av personuppgifter bör ske i enlighet med de särskilda villkor och principer som anges i dataskyddsdirektivet. Handläggarna har inom ramen för förordningen om konsumentskyddssamarbete rätt att utbyta uppgifter, även personuppgifter, via CPSC, om syftet med behandlingen av uppgifterna är att stoppa överträdelser av de lagar inom EU:s konsumentskyddslagstiftning som förtecknas i bilagan till förordningen om konsumentskyddssamarbete. Innan sådana uppgifter behandlas måste det göras en noggrann bedömning av om principerna för uppgiftsskydd respekteras och om behandlingen verkligen är nödvändig för att uppnå syftet med förordningen om konsumentskyddssamarbete.
      Därför måste de handläggare som har tillgång till CPCS göra en bedömning av varje enskilt fall innan personuppgifter kan behandlas (2). Syftet med riktlinjerna är att hjälpa handläggarna med bedömningen genom några vägledande principer för uppgiftsskydd som måste beaktas.
      Syftet är också att klargöra några komplicerade aspekter av CPCS-arkitekturen när det gäller gemensam behandling av uppgifter och gemensam kontroll genom att ange vilken uppgift kommissionen och medlemsstaternas behöriga myndigheter har som gemensamt registeransvariga vid utbyte av uppgifter i CPCS.
      3.   CPCS – EN DATABAS FÖR TILLSYNSSAMARBETE
      Databasen CPCS har utvecklats och underhålls av Europeiska kommissionen i samarbete med medlemsstaterna. Syftet med den är att hjälpa medlemsstaterna med den praktiska tillämpningen av EU:s konsumentskyddslagstiftning. Databasen används av CPC-nätverket, som består av myndigheter som utsetts av medlemsstaterna och EES-länderna för att samarbeta och utbyta information med varandra vid kontrollen av efterlevnaden av de konsumentskyddslagar som anges i förordningen om konsumentskyddssamarbete.
      I artikel 10 i förordningen om konsumentskyddssamarbete anges följande:

         ”Kommissionen skall upprätthålla en elektronisk databas i vilken den information som den tar emot i enlighet med artiklarna 7, 8 och 9 skall lagras och behandlas. Endast de behöriga myndigheterna skall ha tillgång till informationen i databasen.”

      I artikel 12.3 i förordningen om konsumentskyddssamarbete anges följande:

         ”Varje begäran om bistånd och all förmedling av information skall ske skriftligen på en standardblankett och skickas elektroniskt via den databas som inrättas enligt artikel 10.”

      CPCS underlättar samarbete och informationsutbyten om överträdelser inom gemenskapen av de direktiv och förordningar som förtecknas i bilagan till förordningen om konsumentskyddssamarbete och som omfattar en rad ämnen, bl.a. otillbörliga affärsmetoder, distansförsäljning, konsumentkrediter, paketresor, oskäliga avtalsvillkor, tidsdelat boende (timeshare) och e-handel. CPCS kan inte användas för informationsutbyte inom lagstiftningsområden som inte är uttryckligen förtecknade i den bilagan.
      Några exempel:

                  I.

                  En näringsidkare i Belgien använder oskäliga villkor gentemot konsumenter bosatta i Frankrike, vilket är ett brott mot direktivet om oskäliga avtalsvillkor. Konsumentmyndigheten i Frankrike kan då använda CPCS för att be konsumentmyndigheten i Belgien vidta alla nödvändiga tillsynsåtgärder som den har till sitt förfogande mot näringsidkaren för att utan dröjsmål stoppa överträdelsen inom gemenskapen.

                  II.

                  Konsumentmyndigheten i Danmark får klagomål om att en viss webbplats använder bedrägliga affärsmetoder till skada för konsumenterna. Webbplatsens server ligger i Sverige. Den danska konsumentmyndigheten behöver information om webbplatsen. Då kan den använda CPCS för att begära information från den svenska konsumentmyndigheten, som är skyldig att lämna informationen.

            Informationen laddas upp av medlemsstaterna, lagras i CPCS, där den medlemsstat som informationen var riktad till har tillgång till dem, och raderas sedan av kommissionen (3). CPCS används för att förvara och utbyta information via ett ändamålsenligt och säkert kommunikationssystem.
      Ur dataskyddssynpunkt finns det alltid vissa risker med en sådan databas vad gäller den grundläggande rätten till skydd av personuppgifter, t.ex. att man använder fler uppgifter än de som är absolut nödvändiga för att uppnå ett effektivt samarbete, att det ligger kvar uppgifter som skulle ha raderats, som inte längre stämmer eller som är felaktiga samt att man inte ser till att de registrerades rättigheter respekteras och att de registeransvarigas skyldigheter fullgörs. Därför måste man minimera riskerna genom att se till att de som använder CPCS har kunskap och utbildning om reglerna för uppgiftsskydd och kan säkerställa att lagstiftningen om uppgiftsskydd följs.
      4.   RÄTTSLIGA OCH TILLSYNSMÄSSIGA RAMAR FÖR UPPGIFTSSKYDD
      Sedan 1995 har Europeiska unionen ett regelverk för uppgiftsskydd, nämligen dataskyddsdirektivet (4) som reglerar medlemsstaternas behandling av personuppgifter och dataskyddsförordningen (5) som reglerar EU-institutionernas och EU-organens behandling av personuppgifter. Vilken lagstiftning om uppgiftsskydd som ska tillämpas beror för närvarande på vem CPCS-aktören eller CPCS-användaren är.
      Kommissionens uppgiftsbehandling regleras av dataskyddsförordningen och uppgiftsbehandling som utförs av handläggare vid medlemsstaternas behöriga tillsynsmyndigheter regleras av de nationella lagar som införlivar dataskyddsdirektivet.
      Kommissionen och de utsedda behöriga myndigheterna är de två viktigaste aktörerna med särskilda uppgifter i CPCS. I sin egenskap av registeransvariga är de var och en skyldiga att anmäla och lämna in sin uppgiftsbehandling till de berörda tillsynsmyndigheterna för förhandskontroll och se till att reglerna för uppgiftsskydd följs. De nationella lagar som införlivar dataskyddsdirektivet får innehålla undantag från kraven på anmälningar och förhandskontroller.
      Harmoniseringen av lagarna om uppgiftsskydd syftade dels till att säkerställa en hög nivå på uppgiftsskyddet, dels till att tillvarata enskilda personers grundläggande rättigheter samtidigt som man tillåter ett fritt flöde av personuppgifter mellan medlemsstaterna. Med tanke på att de nationella genomförandeåtgärderna kan leda till olika regler bör CPCS-användarna, för att säkerställa att reglerna för uppgiftsskydd följs, diskutera föreliggande riktlinjer med sina nationella dataskyddsmyndigheter, eftersom det kan finnas olika regler t.ex. om vilken informationen som ska delges enskilda personer eller om skyldigheten att anmäla viss uppgiftsbehandling till dataskyddsmyndigheterna.
      Tillsyn utförd av oberoende dataskyddsmyndigheter är en viktig komponent i EU:s regelverk för uppgiftsskydd. Allmänheten har rätt att lämna klagomål till sådana myndigheter och snabbt kunna lösa frågor om uppgiftsskydd utanför domstol. Behandlingen av personuppgifter på nationell nivå kontrolleras av den nationella dataskyddsmyndigheten, och EU-institutionernas behandling av personuppgifter kontrolleras av Europeiska datatillsynsmannen (6). Således kontrolleras kommissionen av Europeiska datatillsynsmannen medan andra CPCS-användare kontrolleras av de nationella dataskyddsmyndigheterna.
      5.   VEM GÖR VAD I CPCS? – GEMENSAM KONTROLL
      CPCS är ett bra exempel på gemensam behandling av uppgifter och gemensam kontroll. Det är enbart medlemsstaternas behöriga myndigheter som samlar in, registrerar, lämnar ut och utbyter personuppgifter. Kommissionen ansvarar för lagringen och raderingen av uppgifterna på sina servrar. Kommissionen har inte tillgång till dessa personuppgifter men betraktas som systemförvaltare och systemoperatör.
      Fördelningen av olika uppgifter och ansvarsområden mellan kommissionen och medlemsstaterna kan sammanfattas på följande sätt:

                  —

                  Varje behörig myndighet är registeransvarig för sin egen uppgiftsbehandling.

                  —

                  Kommissionen är inte användare utan systemoperatör och ansvarar i första hand för underhåll och säkerhet. Kommissionen har också tillgång till anmälningar, återkoppling och annan information om ärendet (7). Kommissionen behöver tillgång till informationen för att övervaka tillämpningen av förordningen om konsumentskyddssamarbete och den konsumentskyddslagstiftning som förtecknas i bilagan till förordningen om konsumentskyddssamarbete och för att sammanställa statistiska uppgifter i samband med utförandet av dessa åligganden. Däremot har kommissionen inte tillgång till informationen i förfrågningarna om ömsesidigt bistånd och tillsynsåtgärder, eftersom dessa enbart riktar sig till de behöriga myndigheter i medlemsstaterna som handlägger ärendet i fråga. Förordningen om konsumentskyddssamarbete ger dock kommissionen möjlighet att bistå behöriga myndigheter i vissa tvister (8) och att på inbjudan delta i samordnade utredningar som rör mer än två länder (9).

                  —

                  CPCS-aktörerna delar ansvaret när det gäller uppgiftsbehandlingens berättigande, tillhandahållande av information och rätten till tillgång, invändningar och rättelse.

                  —

                  Såväl kommissionen som de behöriga myndigheterna i sin egenskap av registeransvariga ansvarar för att reglerna för deras uppgiftsbehandling är förenliga med reglerna för uppgiftsskydd.

            6.   CPCS-AKTÖRER OCH CPCS-ANVÄNDARE
      Det finns olika åtkomstprofiler i CPCS: Åtkomsträttigheten till databasen är begränsad till en namngiven tjänsteman vid en behörig myndighet (godkänd användare) och går inte att överföra. Det är bara de tjänstemän som medlemsstaternas behöriga myndigheter har anmält till kommissionen som kan få åtkomsträttigheter. För att få tillgång till databasen måste man ha användarnamn och lösenord som kan fås av den centrala kontaktpunkten.
      Det är bara användare i den anmodade och den ansökande behöriga myndigheten som har fullständig tillgång till all information som utbyts i ett visst ärende, även dokument som är bifogade till ärendet. Användare vid den centrala kontaktpunkten kan endast läsa de grundläggande uppgifterna om ett ärende, så att de ska kunna identifiera vilken behörig myndighet som en begäran ska överföras till. De kan inte läsa konfidentiella handlingar som bifogas till en begäran eller anmälan.
      Vid tillsynsärenden delas allmän information mellan användarna vid alla behöriga myndigheter som har anmälts som ansvariga för den lagstiftning som har överträtts. Detta görs genom anmälningar. Anmälningarna bör innehålla en allmän beskrivning av ärendet utan personuppgifter. Undantag kan förekomma, t.ex. namn på försäljare eller leverantör (om det är en fysisk person).
      Kommissionen har inte tillgång till förfrågningar om information och tillsynsåtgärder eller sekretessbelagda handlingar, men får underrättelser och anmälningar.
      7.   PRINCIPER FÖR UPPGIFTSSKYDDET VID UTBYTE AV INFORMATION
      CPCS-användare i medlemsstaterna får endast behandla personuppgifter på vissa villkor och enligt de principer som fastställs i dataskyddsdirektivet. Den registeransvarige ska se till att principerna för uppgiftsskydd iakttas vid behandling av personuppgifter i CPCS.
      Observera att både sekretessregler och regler för uppgiftsskydd är tillämpliga på CPCS. Reglerna för sekretess och tystnadsplikt kan tillämpas på uppgifter i allmänhet, men reglerna för uppgiftsskydd gäller bara personuppgifter.
      Man bör tänka på att CPCS-användarna i medlemsstaterna ansvarar för många andra sorters behandling och inte nödvändigtvis är experter på uppgiftsskydd. Efterlevnaden av uppgiftsskyddet i CPCS behöver inte vara speciellt komplicerat eller bidra till omfattade administrativt merarbete. Det behöver inte heller utformas på ett för alla enhetligt sätt. Föreliggande riktlinjer är rekommendationer för hur personuppgifter ska behandlas, och det bör poängteras att inte alla uppgifter som utbyts i CPCS är personuppgifter.
      Varje gång information ska laddas upp i CPCS måste de tjänstemän som ansvarar för tillsyn först ta ställning till om personuppgifterna som ska skickas är absolut nödvändiga för att uppnå syftet med samarbetet och vem det är som ska ha uppgifterna. Tjänstemannen måste också ta ställning till om mottagaren absolut behöver informationen för en anmälan eller begäran om ömsesidigt tillstånd.
      Följande förteckning över grundläggande principer för uppgiftsskyddet är tänkt att hjälpa tjänstemän som ansvarar för tillsynen och har tillgång till CPCS att i varje enskilt fall undersöka om reglerna för uppgiftsskydd följs varje gång de hanterar och behandlar personuppgifter i systemet. Tjänstemän med ansvar för tillsyn bör också tänka på att det kan finnas nationella undantag från och begränsningar av tillämpningen av de principer för uppgiftsskydd som anges nedan. De bör därför rådfråga sina nationella dataskyddsmyndigheter (10).

         Vilka principer om uppgiftsskydd måste iakttas?

      De allmänna principer om uppgiftsskydd som man bör ha i åtanke innan man behandlar personuppgifter har hämtats från dataskyddsdirektivet. Eftersom detta direktiv har införlivats i nationell lagstiftning måste handläggarna rådfråga sina nationella dataskyddsmyndigheter när det gäller tillämpningen av nedanstående principer. De bör också kontrollera om det finns undantag från och begränsningar av tillämpningen av principerna.

         Öppenhetsprincipen

      Enligt dataskyddsdirektivet har de registrerade rätt att informeras om när personuppgifter som rör dem behandlas. Den registeransvarige ska ange namn och adress, syftet med behandlingen, mottagarna av uppgifterna och all annan information som krävs för att säkerställa att behandlingen sker på ett korrekt sätt (11).
      Uppgifterna får behandlas endast under följande omständigheter (12):

                  —

                  Den registrerade har lämnat sitt samtycke.

                  —

                  Behandlingen är nödvändig för att fullgöra eller ingå ett avtal.

                  —

                  Behandlingen är nödvändig för att fullgöra en rättslig förpliktelse.

                  —

                  Behandlingen är nödvändig för att skydda intressen som är av grundläggande betydelse för den registrerade.

                  —

                  Behandlingen är nödvändig för att utföra en arbetsuppgift av allmänt intresse eller i samband med en myndighetsutövning som utförs av den registeransvarige eller tredje man till vilken uppgifterna har lämnats ut.

                  —

                  Behandlingen är nödvändig för ändamål som rör berättigade intressen hos den registeransvarige eller hos den eller de tredje män till vilka uppgifterna har lämnats ut.

         Principen om lagenlig och korrekt behandling

      Personuppgifter ska samlas in eller behandlas på ett korrekt och lagenligt sätt och endast användas för ändamål som är förenliga med förordningen om konsumentskyddssamarbete. För att behandlingen ska vara lagenlig måste handläggarna se till att de har klara skäl som berättigar behandlingen. Behandlingen måste utföras för särskilda, uttryckligt angivna och berättigade ändamål, och senare behandling får inte ske på ett sätt som är oförenligt med dessa ändamål (13). Detta kan endast uppnås med stöd av förordningen om konsumentskyddssamarbete.
      För att behandlingen ska ske på ett korrekt sätt måste de registrerade informeras om syftet med behandlingen av personuppgifterna och om rätten till tillgång, invändningar och rättelse.

         Principen om proportionalitet, riktighet och lagringstider

      Uppgifterna måste vara proportionella, adekvata och relevanta och får inte omfatta mer än vad som är nödvändigt med hänsyn till de ändamål för vilka de har samlats in och för vilka de senare behandlas. Uppgifterna måste vara riktiga och om nödvändigt hållas aktuella. Alla rimliga åtgärder måste vidtas för att säkerställa att sådana uppgifter som är felaktiga eller ofullständiga i förhållande till de ändamål för vilka de samlades in eller för vilka de senare behandlas, utplånas eller rättas. Personuppgifter måste bevaras på ett sätt som gör det möjligt att identifiera personerna i fråga endast så länge som detta är nödvändigt för det syfte för vilket uppgifterna insamlades eller för vilket de bearbetades. Det måste finnas lämpliga skyddsåtgärder för de personuppgifter som lagras under längre perioder för historiska, statistiska eller vetenskapliga ändamål.
      Handläggarna måste ta ställning till om informationen som de behandlar är absolut nödvändig för att uppnå syftet.

         Principen om ändamålsbegränsning

      Personuppgifter ska samlas in för särskilda, uttryckligt angivna och berättigade ändamål. Senare behandling får inte ske på ett sätt som är oförenligt med dessa ändamål och som den registrerade fått kännedom om. Handläggarna bör endast behandla personuppgifter om det tydligt framgår varför behandlingen görs, dvs. att det i förordningen om konsumentskyddssamarbete finns en rättslig grund för att en överföring är berättigad.

         Rätt till tillgång

      Enligt dataskyddsdirektivet (14) har de registrerade rätt att få information om att personuppgifter som rör dem behandlas, vilket ändamålet med behandlingen är och vem som ska ha uppgifterna. De har också rätt till information om att de har vissa rättigheter, t.ex. rätten till information och rättelse. De registrerade har rätt att få tillgång till alla behandlade uppgifter som rör dem. De registrerade har också rätt att begära rättelse, radering eller blockering av sådana uppgifter som är ofullständiga eller oriktiga eller inte har behandlats i enlighet med reglerna om uppgiftsskydd (15).

         Känsliga uppgifter

      Det är förbjudet att behandla uppgifter som avslöjar ras eller etniskt ursprung, politiska åsikter, religiös eller filosofisk övertygelse, medlemskap i fackförening samt uppgifter som rör hälsa, sexualliv, brott och brottmålsdomar. I dataskyddsdirektivet (16) anges dock vissa undantag från denna regel så att känsliga uppgifter i vissa fall kan behandlas (17). Eftersom CPCS-användarna kan hamna i en situation där de hanterar känsliga uppgifter (18), bör de tänka på att behandla dessa uppgifter med försiktighet. CPCS-användarna rekommenderas att kontrollera med sina nationella dataskyddsmyndigheter om deras behandling av känsliga uppgifter omfattas av undantag.

         Undantag

      Dataskyddsdirektivet tillåter vissa undantag när det handlar om att förebygga, utreda, avslöja och beivra brott. Handläggarna bör kontrollera den nationella lagstiftningen för att avgöra om det är möjligt att göra sådana undantag och i så fall i vilken utsträckning (19). Om sådana undantag görs bör det tydligt anges i varje behörig myndighets integritetspolicy.

         Tillämpning av principerna för uppgiftsskydd

      Om dessa principer för uppgiftsskydd tillämpas vid användningen av CPCS leder det till följande rekommendationer:

                  1.

                  CPCS-databasen bör endast användas för de ändamål som fastställs i förordningen om konsumentskyddssamarbete. Enligt artikel 13.1 i förordningen om konsumentskyddssamarbete får den information som förmedlas endast användas för att säkerställa att de lagar som skyddar konsumenternas intressen följs. Dessa lagar förtecknas i bilagan till förordningen om konsumentskyddssamarbete.

                  2.

                  Tjänstemän som ansvarar för tillsyn rekommenderas att enbart använda informationen i en begäran om ömsesidigt bistånd eller anmälan för ändamål som hänför sig till detta specifika ärende, i strikt överensstämmelse med de rättsliga kraven för uppgiftsskydd, och göra en förhandsbedömning av om behandlingen är nödvändig i samband med utredningar som görs i allmänhetens intresse.

                  3.

                  Vid överföringen av uppgifter ska tjänstemän som ansvarar för tillsynen bedöma från fall till fall vem som är mottagare av den information som ska behandlas.

                  4.

                  CPCS-användarna bör noggrant välja vilka frågor de ska ställa i begäran om ömsesidigt bistånd och inte be om mer uppgifter än vad som är absolut nödvändigt. Detta bör göras både för att följa kvalitetsprinciperna och för att undvika onödig administration.

                  5.

                  I dataskyddsdirektivet (20) ställs det krav på att personuppgifter ska vara riktiga och aktuella. Det rekommenderas att den behöriga myndighet som lämnade informationen bidrar till att säkerställa att uppgifterna i CPCS är riktiga. Popup-meddelanden har lagts in i CPCS för att regelbundet påminna handläggaren om att kontrollera om personuppgifterna är riktiga och aktuella.

                  6.

                  Ett praktiskt sätt att informera de registrerade om deras rättigheter är att lämna ett uttömmande integritetsmeddelande på webbplatsen. Var och en av de behöriga myndigheterna rekommenderas att lämna ett integritetsmeddelande på sin webbplats. Varje integritetsmeddelande bör överensstämma med den informationsplikt som föreskrivs i dataskyddsdirektivet, innehålla en länk till kommissionens integritetsmeddelande och fler upplysningar, bl.a. kontaktuppgifter, om den behöriga myndigheten i fråga och om eventuella nationella begränsningar i rätten till tillgång till uppgifter eller rätten till information. Alla berörda registeransvariga ska se till att det publiceras integritetsmeddelanden.

                  7.

                  De registrerade kan från mer än en källa kräva att få tillgång till sina personuppgifter och att uppgifterna rättas och raderas. Även om varje behörig myndighet, i sin egenskap av registeransvarig, är ansvarig för sin egen databehandling bör man sträva efter att lämna ett samordnat svar på förfrågningar som gäller gränsöverskridande fall. De behöriga myndigheterna rekommenderas att i sådana fall informera övriga berörda behöriga myndigheter om att de har fått en begäran.
                  Om en behörig myndighet anser att ett beviljande av tillgång kan påverka undersökningar eller tillsynsåtgärder som utförs av andra behöriga myndigheter, bör den begära ett yttrande från de andra behöriga myndigheterna innan den beviljar tillgång.
                  Den registrerade kan också rikta sin begäran till kommissionen. Kommissionen får bara tillmötesgå en begäran om sådana uppgifter som den har tillgång till. När kommissionen har tagit emot en begäran bör den rådfråga den behöriga myndighet som lämnat informationen. Om den behöriga myndigheten inte har några invändningar eller inte svarar inom rimlig tid, kan kommissionen besluta om den ska tillmötesgå begäran på grundval av dataskyddsförordningen. Kommissionen bör också begära ett yttrande från de behöriga myndigheter vars undersökningar eller tillsynsåtgärder kan äventyras om begäran tillmötesgås. Kommissionen bör undersöka om sådana utbyten skulle bli enklare om CPCS försågs med ytterligare tekniska egenskaper.

                  8.

                  Enligt beslut 2007/76/EG om tillämpningen av konsumentskyddssamarbetet ska det skapas datafält för namnen på företagens direktörer i CPCS. Tjänstemän med ansvar för tillsyn måste bedöma om det är nödvändigt att införa denna typ av personuppgifter för att lösa ärendet. För varje enskilt fall måste det göras en bedömning av om det är nödvändigt att införa namnet på företagets direktör i det särskilda datafältet varje gång information ska laddas upp i CPCS och innan en anmälan eller begäran om ömsesidigt bistånd skickas till en annan behörig myndighet.

                  9.

                  Enligt beslut 2007/76/EG om tillämpningen av konsumentskyddssamarbetet ska den behöriga myndighet som laddar upp begäran om information, begäran om tillsynsåtgärder eller anmälningar ange om informationen ska behandlas konfidentiellt. Detta måste göras i varje enskilt ärende. När den anmodade myndigheten lämnar ut information måste den också ange om informationen ska behandlas konfidentiellt. CPCS har som förvalt värde att användarna måste klicka på sekretessknappen för att avhemliga informationen innan de beviljar tillgång till handlingar.

            8.   CPCS OCH UPPGIFTSSKYDD

         En miljö som främjar uppgiftsskydd

      CPCS har utformats med tanke på kraven i lagstiftningen om skyddet av personuppgifter:

                  —

                  CPCS använder s-Testa (secured Trans European Services for Telematics between Administrations). Det är en lättskött, tillförlitlig och säker alleuropeisk kommunikationsplattform för EU och de nationella förvaltningarna. Nätverket s-Testa bygger på en särskild privat infrastruktur som är helt frikopplad från Internet. Systemet innehåller tillräckliga säkerhetsåtgärder för att säkerställa bästa tänkbara skydd för nätverket. Nätverket har genomgått en säkerhetsackreditering så att det ska lämpa sig för överföring av information som klassificeras som ”EU Restricted”.

                  —

                  Den har fått ett antal tekniska egenskaper: säkra och personliga lösenord till de behöriga tjänstemännen vid utsedda myndigheter, användning av ett säkert nätverk (s-Testa), popup-meddelanden för att påminna handläggarna om att de måste ta hänsyn till reglerna för skydd av personuppgifter när de behandlar personuppgifter, olika användarprofiler som anpassar tillgången till information beroende på användare (den behöriga myndigheten, den centrala kontaktpunkten eller kommissionen), möjlighet att begränsa tillgången till handlingar genom att sekretessmärka dem samt ett meddelande på CPCS webbplats om reglerna för uppgiftsskydd.

                  —

                  Tillämpningsföreskrifter (21) som omfattar de viktigaste aspekterna för att säkerställa att bestämmelserna om uppgiftsskydd följs: tydliga regler för radering (vilka uppgifter som ska raderas och hur och när det ska göras), principer som anger de olika typerna av tillgång till information (det är bara de direkt berörda behöriga myndigheterna som har full tillgång till information, de andra har enbart tillgång till allmän information).

                  —

                  Riktlinjer för verksamheten (22) som klargör vad man bör tänka på när man fyller i de olika datafälten och som utökas med föreliggande riktlinjer (23).

                  —

                  Årliga granskningar för att säkerställa att de behöriga myndigheterna kontrollerar att personuppgifterna är riktiga (märkning är planerad men har inte genomförts än) och att ärendena är avslutade och/eller raderade i enlighet med reglerna, så att inga ärenden glöms bort. Kommissionen och medlemsstaterna gör regelbundet en systematisk översyn av ärenden som har pågått längre tid än den genomsnittliga tiden för ärendehantering.

                  —

                  Automatisk radering av ärenden om ömsesidigt bistånd fem år efter att ärendet avslutats, i enlighet med förordningen om konsumentskyddssamarbete.

                  —

                  CPCS utvecklas kontinuerligt i syfte att främja uppgiftsskyddet. Som beskrivits ovan har många skyddsåtgärder redan byggts in i systemet. Kommissionen har för avsikt att vid behov fortsätta med förbättringsarbetet.

         Mer vägledning

         Hur länge bör ett ärende lagras och när bör det avslutas och raderas?

      Det är bara kommissionen som kan radera information i CPCS (24), vanligtvis på begäran av en behörig myndighet. När den behöriga myndigheten gör en sådan begäran ska den ange skälen till begäran om radering. Det enda undantaget är begäran om tillsynsåtgärder. De raderas automatiskt av kommissionen fem år efter att den ansökande myndigheten har avslutat ärendet.
      Regler om bestämda tidsfrister har fastställts för att säkerställa att sådana uppgifter raderas som inte längre behövs, är oriktiga, visar sig vara ogrundade och/eller har bevarats så länge som de får lagras.

         Varför är lagringstiden för uppgifter fastställd till fem år?

      Syftet med lagringstiden är att underlätta samarbetet mellan de offentliga myndigheter som handhar tillsynen över de lagar som skyddar konsumenternas intressen när de handlägger överträdelser i EU, bidra till såväl den inre marknadens funktion som kvalitet och konsekvens vid kontroll av efterlevnaden av de lagar som skyddar konsumenternas intressen, övervaka skyddet av konsumenternas ekonomiska intressen samt bidra till att höja tillsynens kvalitet och konsekvens. Under bevarandeperioden får godkända tjänstemän som ansvarar för tillsyn och arbetar vid en behörig myndighet som ursprungligen handlade ärendet läsa informationen för att se om det finns kopplingar till upprepade överträdelser, vilket bidrar till bättre och effektivare tillsyn.

         Vilken information kan ingå i diskussionsforumet?

      Diskussionsforumet är kopplat till CPCS och är avsett för utbyte av information om frågor såsom nya tillsynsbefogenheter och bästa praxis. Diskussionsforumet används sällan av tjänstemän med ansvar för tillsyn, med trots det bör det som en generell regel inte användas för att utbyta ärenderelaterade uppgifter och inte heller innehålla personuppgifter.

         Vilken typ av uppgifter kan ingå i de korta sammanfattningarna och bifogade handlingarna?

      I beslut 2007/76/EG om tillämpningen av konsumentskyddssamarbetet anges att det ska finnas ett datafält för ”bifogade handlingar” som kan användas vid anmälningar, begäran om information och begäran om tillsynsåtgärder. I fälten för de korta sammanfattningarna ska det ges en beskrivning av överträdelsen. De korta sammanfattningarna bör inte innehålla personuppgifter, eftersom syftet med detta fält är att ge en allmän beskrivning av överträdelsen. Sådana personuppgifter i bifogade handlingar som inte är absolut nödvändiga bör döljas eller avlägsnas.

         Vad menas med ”skälig misstanke” om att det har skett en överträdelse?

      Begreppet skälig misstanke måste tolkas i enlighet med nationell lagstiftning. Det rekommenderas dock att misstänkta överträdelser endast förs in i CPCS om det finns belägg för att en överträdelse (sannolikt) har skett.

         Vad gäller för överföringar till tredjeland?

      Enligt förordningen om konsumentskyddssamarbete (25) får information som förmedlats enligt den förordningen också förmedlas av en medlemsstat till en myndighet i ett tredjeland enligt ett bilateralt biståndsavtal som slutits med det tredjelandet, under förutsättning att den behöriga myndighet som ursprungligen förmedlade informationen har gett sitt tillstånd till detta och att bestämmelserna om uppgiftsskydd följs.
      Så länge det inte finns något internationellt avtal om upprättande av bestämmelser om ömsesidigt bistånd (26) med ett tredjeland bör bilaterala biståndsavtal som slutits med tredjeländer innehålla tillräckliga åtgärder för uppgiftsskydd och meddelas till de berörda tillsynsmyndigheterna för uppgiftsskydd så att förhandskontroller kan göras, om inte kommissionen har konstaterat att det berörda tredjelandet har en skyddsnivå för personuppgifter som överförs från EU som är adekvat i den mening som avses i artikel 25 i dataskyddsdirektivet.

         (1)  Artikel 2 a.

         (2)  Observera att principerna för uppgiftsskydd gäller både uppgifter som lagras elektroniskt och uppgifter som lagras i papperskopior.

         (3)  Särskilda regler om borttagande av uppgifter finns i beslut 2007/76/EG och The Consumer Protection Cooperation Network: Operating Guidelines.

         (4)  Direktiv 95/46/EG.

         (5)  Förordning (EG) nr 45/2001.

         (6)  http://www.edps.europa.eu/EDPSWEB/edps/EDPS

         (7)  Artiklarna 8, 9 och 15 i förordningen om konsumentskyddssamarbete.

         (8)  Artikel 8.5 i förordningen om konsumentskyddssamarbete.

         (9)  Artikel 9 i förordningen om konsumentskyddssamarbete.

         (10)  Artiklarna 11.2 och 13 i direktiv 95/46/EG.

         (11)  Artiklarna 10 och 11 i direktiv 95/46/EG.

         (12)  Artikel 7 i direktiv 95/46/EG.

         (13)  Artikel 6.1 b i direktiv 95/46/EG.

         (14)  Artiklarna 10, 11 och 12 i direktiv 95/46/EG.

         (15)  Artikel 12 i direktiv 95/46/EG.

         (16)  Artikel 8.2 i direktiv 95/46/EG.

         (17)  Artikel 8 i direktiv 95/46/EG.

         (18)  Kapitel 4 i bilagan till beslut 2007/76/EG.

         (19)  Yttrande 6/2007 om frågor om skydd av personuppgifter som har samband med systemet för konsumentskyddssamarbete (Consumer Protection Cooperation System, CPCS), 01910/2007/EN, WP 130, antaget den 21 september 2007, s. 26–28.

         (20)  Artikel 6.1 d i direktiv 95/46/EG.

         (21)  Beslut 2007/76/EG.

         (22)  The Consumer Protection Cooperation Network: Operating Guidelines – godkända av kommittén för konsumentskyddssamarbete den 8 juni 2010.

         (23)  Innehållet i dessa riktlinjer kommer att ingå i kommande utbildningar om CPCS.

         (24)  Artikel 10 i förordningen om konsumentskyddssamarbete och kapitel 2 i bilagan till beslut 2007/76/EG om tillämpningen av konsumentskyddssamarbetet.

         (25)  Artikel 14.2 i förordningen om konsumentskyddssamarbete.

         (26)  Artikel 18 i förordningen om konsumentskyddssamarbete.


title: Europeiska centralbankens rekommendation av den 23 augusti 2010 till Europeiska unionens råd om externa revisorer för Banca d’Italia (ECB/2010/11)

text:
               28.8.2010

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               C 233/1

         EUROPEISKA CENTRALBANKENS REKOMMENDATION
   av den 23 augusti 2010
   till Europeiska unionens råd om externa revisorer för Banca d’Italia
   (ECB/2010/11)
   2010/C 233/01
   ECB-RÅDET HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION
   med beaktande av stadgan för Europeiska centralbankssystemet och Europeiska centralbanken, särskilt artikel 27.1, och
   av följande skäl:

               (1)

               Räkenskaperna för Europeiska centralbanken (ECB) och de nationella centralbankerna granskas av oavhängiga externa revisorer som ECB-rådet har rekommenderat och Europeiska unionens råd godkänt.

               (2)

               Förordnandet för Banca d’Italias nuvarande externa revisorer löpte ut efter revisionen avseende räkenskapsåret 2009. Det är därför nödvändigt att utse externa revisorer från och med räkenskapsåret 2010.

               (3)

               Banca d’Italia har valt PricewaterhouseCoopers SpA som sina externa revisorer för räkenskapsåren 2010 till 2015.

         HÄRIGENOM REKOMMENDERAS FÖLJANDE.
   Det rekommenderas att PricewaterhouseCoopers SpA utses till externa revisorer för Banca d’Italia för räkenskapsåren 2010 till 2015.

      Utfärdat i Frankfurt am Main den 23 augusti 2010.

         Jean-Claude TRICHET

            ECB:s ordförande


title: Kommissionens rekommendation av den 30 maj 2008 om riskbegränsande åtgärder för ämnena kromtrioxid, ammoniumdikromat och kaliumdikromat [delgivet med nr K(2008) 2326] (Text av betydelse för EES)

text:
               18.6.2008

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               L 158/65

      KOMMISSIONENS REKOMMENDATION

   av den 30 maj 2008
   om riskbegränsande åtgärder för ämnena kromtrioxid, ammoniumdikromat och kaliumdikromat
   [delgivet med nr K(2008) 2326]
   (Text av betydelse för EES)
   (2008/455/EG)
   EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION UTFÄRDAR DENNA REKOMMENDATION
   med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,
   med beaktande av rådets förordning (EEG) nr 793/93 av den 23 mars 1993 om bedömning och kontroll av risker med existerande ämnen (1), särskilt artikel 11.2, och
   av följande skäl:

               (1)

               Inom ramen för förordning (EEG) nr 793/93 har följande ämnen identifierats som prioriterade för riskbedömning i enlighet med kommissionens förordning (EG) nr 143/97 av den 27 januari 1997 om den tredje förteckningen över prioriterade ämnen enligt rådets förordning (EEG) nr 793/93 (2):

                           —

                           kromtrioxid

                           —

                           ammoniumdikromat

                           —

                           kaliumdikromat

               (2)

               Den rapporterande medlemsstat som utsetts i enlighet med den förordningen har genomfört de delar av riskbedömningen som avser effekter av ämnena i fråga på människa och miljö i enlighet med kommissionens förordning (EG) nr 1488/94 av den 28 juni 1994 om principer för bedömningen av risker för människor och miljö av existerande ämnen (3) samt föreslagit en strategi för riskbegränsning i enlighet med rådets förordning (EEG) nr 793/93.

               (3)

               Vetenskapliga kommittén för toxicitet, ekotoxicitet och miljö (SCTEE) har rådfrågats och avgett yttranden om den rapporterande medlemsstatens riskbedömningar. Yttrandena finns på den vetenskapliga kommitténs hemsida.

               (4)

               Resultaten av riskbedömningen och ytterligare resultat från strategierna för att begränsa riskerna finns i motsvarande meddelande från kommissionen (4).

               (5)

               På grundval av den bedömningen bör vissa riskbegränsande åtgärder rekommenderas för vissa ämnen.

               (6)

               De riskbegränsande åtgärder som rekommenderas för arbetstagare bör behandlas inom ramen för arbetarskyddslagstiftningen, som anses vara ett regelverk som i tillräcklig utsträckning begränsar riskerna med de berörda ämnena.

               (7)

               De riskbegränsande åtgärder som föreslås i denna rekommendation är förenliga med yttrandet från den kommitté som inrättats enligt artikel 15.1 i förordning (EEG) nr 793/93.

         HÄRIGENOM REKOMMENDERAS FÖLJANDE.
   AVSNITT 1
   KROMTRIOXID

         (CAS-nr 1333-82-0, Einecs-nr 215-607-8)

   AMMONIUMDIKROMAT

         (CAS-nr 7789-09-05, Einecs-nr 232-143-1)

   KALIUMDIKROMAT

         (CAS-nr 7778-50-9, Einecs-nr 231-906-6)

   Riskbegränsande åtgärder för arbetstagare (1) och för miljön (2, 3, 4, 5, 6)

               1.

               Arbetsgivare som använder krom(VI)föreningar i tillverkningen av färgämnen, beredning av produkter för metallbehandling, elektrolytisk metallplätering eller som betningsmedel vid ullfärgning bör uppmärksamma eventuella sektorsspecifika riktlinjer som tagits fram på nationell nivå på grundval av de praktiska, icke-bindande riktlinjer som kommissionen har utformat i enlighet med artikel 12.2 i rådets direktiv 98/24/EG (5).

               2.

               De behöriga myndigheterna i de berörda medlemsstaterna bör i de tillstånd som utfärdas enligt direktiv 2008/1/EG (6) fastställa villkor, utsläppsgränsvärden eller likvärdiga parametrar eller tekniska åtgärder för krom(VI)föreningar, för att kunna tillämpa bästa möjliga teknik (BAT), med hänsyn till anläggningarnas tekniska egenskaper, geografiska läge samt lokala miljöförhållanden.

               3.

               Medlemsstaterna bör noga följa tillämpningen av BAT för krom(VI)föreningar och rapportera alla viktiga förändringar till kommissionen inom ramen för informationsutbytet om BAT.

               4.

               Lokala utsläpp i miljön bör, där så behövs, begränsas genom nationella bestämmelser som innebär att inga miljörisker förväntas.

               5.

               När det gäller reduktion av krom(VI)föreningar till krom(III)salter för garvning i anläggningar som sysslar med garvning av hudar och skinn, rekommenderas att det i nästa omarbetning av BREF-dokumentet för garvning av hudar och skinn införs lämpliga referenser som anger att reduktion inom anläggningen av krom(VI)föreningar för produktion av krom(III)salter för garvning inte bör betraktas som BAT.

               6.

               För vattenförekomster där utsläpp av krom (VI) kan utgöra en risk, bör de berörda medlemsstaterna fastställa miljökvalitetsnormer och de nationella åtgärderna för föroreningsbegränsning för att uppfylla miljökvalitetsnormerna 2015 i enlighet med Europaparlamentets och rådets direktiv 2000/60/EG (7).

         AVSNITT 2
   ADRESSATER

               7.

               Denna rekommendation riktar sig till alla branscher som importerar, framställer, transporterar, lagrar, använder i en beredning eller på annat sätt bearbetar, använder, bortskaffar eller återvinner ämnena, samt till medlemsstaterna.

      Utfärdad i Bryssel den 30 maj 2008.

            På kommissionens vägnar

         Stavros DIMAS

            Ledamot av kommissionen

      (1)  EGT L 84, 5.4.1993, s. 1. Förordningen ändrad genom Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1882/2003 (EUT L 284, 31.10.2003, s. 1).

      (2)  EGT L 25, 28.1.1997, s. 13.

      (3)  EGT L 161, 29.6.1994, s. 3.

      (4)  EUT C 152, 18.6.2008, s. 1.

      (5)  EGT L 131, 5.5.1998, s. 11. Direktivet ändrat genom Europaparlamentets och rådets direktiv 2007/30/EG (EUT L 165, 27.6.2007, s. 21).

      (6)  EUT L 24, 29.1.2008, s. 8.

      (7)  EGT L 327, 22.12.2000, s. 1. Direktivet senast ändrat genom direktiv 2008/32/EG (EUT L 81, 20.3.2008, s. 60).


Avis juridique important

|

E1997C0167

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 303 , 06/11/1997 s. 0026 - 0029

EFTA:S ÖVERVAKNINGSMYNDIGHETS REKOMMENDATION nr 167/97/COL av den 17 juni 1997 om ett samordnat inspektionsprogram under 1997 för att säkerställa att de fastställda gränsvärdena för bekämpningsmedelsrester i och på produkter av vegetabiliskt ursprung inklusive frukt och grönsaker följs EFTA:S ÖVERVAKNINGSMYNDIGHET UTFÄRDAR FÖLJANDE REKOMMENDATIONmed beaktande av EES-avtalet, särskilt artikel 109 i och protokoll 1 till detta,med beaktande av avtalet mellan medlemsstaterna i EFTA om upprättande av en övervakningsmyndighet och en domstol, särskilt artikel 5.2 b i och protokoll 1 till detta,med beaktande av den rättsakt som avses i punkt 54 i kapitel XII i bilaga II till EES-avtalet, rådets direktiv 90/642/EEG om fastställande av gränsvärden för bekämpningsmedelsrester i och på produkter av vegetabiliskt ursprung inklusive frukt och grönsaker i dess ändrade lydelse, anpassad genom protokoll 1 i EES-avtalet (nedan kallad "direktivet"), särskilt artikel 4.3 i direktivet,efter samråd med EFTA:s livsmedelskommitté som bistår EFTA:s övervakningsmyndighet, ochmed beaktande av följande:I artikel 4.2 i direktivet föreskrivs att medlemsstaterna i EFTA före den 1 augusti 1996 skall sända all nödvändig information till EFTA:s övervakningsmyndighet om genomförandet under 1995 av sina nationella inspektionsprogram för att säkerställa att de fastställda gränsvärdena för bekämpningsmedelsrester i bilaga II till direktivet följs. EFTA:s övervakningsmyndighet har erhållit viss information i enlighet med detta krav.I artikel 4.1 i direktivet föreskrivs att medlemsstaterna i EFTA skall utarbeta framåtsyftande program om utformning av och tider för de nationella inspektioner som skall utföras för att säkerställa att de fastställda gränsvärdena för bekämpningsmedelsrester följs.EFTA:s övervakningsmyndighet har inte fått tillräckliga uppgifter för att helt kunna överblicka medlemsstaternas i EFTA åtgärder för övervakning av bekämpningsmedelsrester under 1995 eller för att kunna göra en sammanställd utvärdering av dessa staters planer för övervakning under 1997. Emellertid finns tillräcklig information tillgänglig för att samordna ett övervakningsprogram för specifika kombinationer av bekämpningsmedel och produkter inom EES. Det är tredje gången ett sådant specifikt samordnat program rekommenderas, och angivande av de produkter som skall omfattas av framtida årliga specifika samordnade program är viktiga för den planering som utförs av de behöriga myndigheterna i medlemsstaterna i EFTA. Det skall normalt gå tre år innan en och samma produkt på nytt kan omfattas av ett specifikt samordnat program.Bilaga II i direktivet i dess ändrade lydelse innehåller förteckningar över harmoniserade gränsvärden för vissa bekämpningsmedelsrester, vilka bör bli föremål för de nationella och samordnade inspektionsprogrammen under 1997.Det är fortfarande nödvändigt att utfärda rekommendationer om de grundläggande allmänna riktlinjerna för de inspektioner som medlemsstaterna i EFTA skall göra under 1997 för att säkerställa att de fastställda gränsvärdena för bekämpningsmedelsrester följs och för att bidra till ett väl fungerande europeiskt ekonomiskt samarbetsområde.Det är viktigt medlemsstaterna i EFTA erhåller information om nationella bestämmelser för kvalitetssäkring som tillämpas på provtagning och analys av bekämpningsmedelsrester. Denna information kan utgöra utgångspunkten för vidare diskussioner.För utarbetandet av kommande rekommendationer skulle det också vara till hjälp för EFTA:s övervakningsmyndighet om medlemsstaterna i EFTA i förväg informerade den om de framåtsyftande program för 1998 för övervakning av gränsvärdena för bekämpningsmedelsrester som föreskrivs i direktivet.De inspektioner och stickprovskontroller som medlemsstaterna i EFTA skall företa för att säkerställa att listan med fastställda gränsvärden för bekämpningsmedelsrester som avses i artikel 1.1 i direktiv 90/642/EEG följs, bör genomföras i enlighet med vad som föreskrivs i den rättsakt som avses i punkt 20 i kapitel XII i bilaga II till EES-avtalet, kommissionens direktiv 79/700/EEG om fastställande av provtagningsmetoder för den offentliga kontrollen av bekämpningsmedelsrester i och på frukt och grönsaker, den rättsakt som avses i punkt 37 i kapitel XII i bilaga II till EES-avtalet, rådets direktiv 85/591/EEG om införande av gemenskapens provtagnings- och analysmetoder vid kontroll av livsmedel för mänsklig konsumtion inom gemenskapen, den rättsakt som avses i punkt 50 i kapitel XII i bilaga II till EES-avtalet, rådets direktiv 89/397/EEG om offentlig kontroll av livsmedel, samt den rättsakt som avses i punkt 54 n i kapitel XII i bilaga II till EES-avtalet, rådets direktiv 93/99/EEG om ytterligare åtgärder för offentlig kontroll av livsmedel.Liechtenstein skall den 1 januari 2000 ha genomfört bestämmelserna i de rättsakter som avses i kapitel XII i bilaga II till EES-avtalet. Liechtenstein skall dock göra sitt yttersta för att genomföra de rättsakter som avses i det kapitlet den 1 januari 1997. Därför omfattas även Liechtenstein av denna rekommendation för 1997.I sin rekommendation av den 2 december 1996 om ett samordnat inspektionsprogram under 1997 för att säkerställa att de fastställda gränsvärdena för bekämpningsmedelsrester i och på produkter av vegetabiliskt ursprung inklusive frukt och grönsaker följs, rekommenderade Europeiska kommissionen medlemsstaterna i Europeiska unionen att införa ett motsvarande program.HÄRIGENOM REKOMMENDERAS:att Island, Liechtenstein och Norge gör följande:1. Som särskild uppgift under 1997 tar prover och analyserar de kombinationer av produkter och bekämpningsmedelsrester som anges i bilaga I, i ett antal som på grundval av målantalet femtio för varje produkt i lämplig mån speglar medlemsstatens, EES och tredje lands marknadsandelar av medlemsstaternas i EFTA marknad samt senast den 1 augusti 1998 rapporterar resultaten, med angivande av de analysmetoder som tillämpats, de rapporteringsnivåer som uppnåtts och de kvalitetssäkrande åtgärder som vidtagits.2. Senast den 1 augusti 1997 tillställer EFTA: övervakningsmyndighet all den information som krävs enligt artikel 4.2 i direktivet om 1996 års övervakningsuppgift för att säkerställa, åtminstone genom stickprov, att gränsvärdena för bekämpningsmedelsrester efterföljs. Härvid skall särskilt anges2.1. resultaten av den särskilda uppgiften för 1996 som anges i punkt 5 i EFTA:s övervakningsmyndighets rekommendation nr 85/96/COL om ett samordnat inspektionsprogram under 1996 för att säkerställa att de fastställda gränsvärdena för bekämpningsmedelsrester i och på produkter av vegetabiliskt ursprung inklusive frukt och grönsaker följs,2.2. resultaten av deras nationella program för bekämpningsmedel som är förtecknade i bilaga II till direktiv 90/642/EEG, i förhållande till de harmoniserade gränsvärdena och, i de fall sådana ännu inte har fastställts inom EES, i förhållande till gällande nationella gränsvärden,2.3. de kriterier som tillämpats vid utarbetandet av deras nationella program rörande antalet prover som skall tas och analyser som skall utföras,2.4. de kriterier som tillämpats vid definition och fastställande av rapporteringsnivåer,2.5. de kvalitetssäkrande åtgärder som tillämpats vid provtagning på produkter eller förändringar av de åtgärder som rapporterats föregående år, och2.6. detaljer gällande godkännande i enlighet med bestämmelserna i artikel 3 i direktiv 93/99/EG, för de laboratorier som utför analyserna och, i de fall sådant godkännande ännu inte har givits, de kriterier som tillämpats vid införandet av kvalitetssäkrande åtgärder i dessa laboratorier,3. Senast den 1 juli 1997 tillställa EFTA:s övervakningsmyndighet sina planer för nationella övervakningsprogram för gränsvärden för bekämpningsmedel som fastställts i direktiv 90/642/EEG för år 1998 och, så långt möjligt, för följande år.4. Denna rekommendation riktar sig till Island, Liechtenstein och Norge.Utfärdad i Bryssel den 17 juni 1997.För EFTA:s övervakningsmyndighetKnut ALMESTADOrdförandeBILAGA Gränsvärden för restsubstanser som skall övervakas i den särskilda uppgiften för 1997 enligt punkt 1 i rekommendationen >Plats för tabell>


title: Rådets rekommendation av den  14 mars 2006  om beviljande av ansvarsfrihet för kommissionen för genomförandet av operationerna inom Europeiska utvecklingsfonden (sjunde EUF) för räkenskapsåret 2004

text:
               18.3.2006

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               L 81/10

      RÅDETS REKOMMENDATION

   av den 14 mars 2006
   om beviljande av ansvarsfrihet för kommissionen för genomförandet av operationerna inom Europeiska utvecklingsfonden (sjunde EUF) för räkenskapsåret 2004
   (2006/221/EG)
   EUROPEISKA UNIONENS RÅD
   som beaktar fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,
   som beaktar fjärde AVS–EG-konventionen, undertecknad i Lomé den 15 december 1989 och ändrad genom det i Mauritius den 4 november 1995 undertecknade avtalet,
   som beaktar den interna överenskommelsen 91/401/EEG om finansiering och förvaltning av gemenskapsstödet inom ramen för den fjärde AVS–EG-konventionen (1) genom vilken bland annat sjunde Europeiska utvecklingsfonden (sjunde EUF) inrättas, särskilt artikel 33.3,
   som beaktar budgetförordningen 91/491/EEG av den 29 juli 1991 tillämplig på samarbete för utvecklingsfinansiering enligt fjärde AVS–EG-konventionen (2), särskilt artiklarna 69–77,
   som har granskat räkenskaperna och balansräkningen för sjunde EUF:s operationer till och med den 31 december 2004, samt revisionsrättens redogörelse för räkenskapsåret 2004, tillsammans med kommissionens svar (3),
   som beaktar att kommissionen i enlighet med artikel 33.3 i den ovannämnda interna överenskommelsen skall beviljas ansvarsfrihet för den ekonomiska förvaltningen av sjunde EUF av Europaparlamentet på rådets rekommendation,
   som beaktar att kommissionens genomförande av sjunde EUF:s operationer under räkenskapsåret 2004 i sin helhet har varit tillfredsställande.
   UTFÄRDAR DENNA REKOMMENDATION.
   HÄRIGENOM REKOMMENDERAS att Europaparlamentet beviljar kommissionen ansvarsfrihet för genomförandet av sjunde EUF:s operationer för räkenskapsåret 2004.

      Utfärdad i Bryssel den 14 mars 2006.

            På rådets vägnar

         K.-H. GRASSER

            Ordförande

      (1)  EGT L 229, 17.8.1991, s. 288.

      (2)  EGT L 266, 21.9.1991, s. 1.

      (3)  EUT C 301, 30.11.2005, s. 249.


title: Europeiska centralbankens rekommendation av den 30 april 2008 till Europeiska unionens råd om externa revisorer för Europeiska centralbanken (ECB/2008/2)

text:
               9.5.2008

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               C 114/1

      EUROPEISKA CENTRALBANKENS REKOMMENDATION

   av den 30 april 2008
   till Europeiska unionens råd om externa revisorer för Europeiska centralbanken
   (ECB/2008/2)
   (2008/C 114/01)
   ECB-RÅDET HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION
   med beaktande av stadgan för Europeiska centralbankssystemet och Europeiska centralbanken, särskilt artikel 27.1 i denna, och
   av följande skäl:

               (1)

               Räkenskaperna för Europeiska centralbanken (ECB) och de nationella centralbankerna i Eurosystemet granskas av oavhängiga externa revisorer som ECB-rådet har rekommenderat och Europeiska unionens råd godkänt.

               (2)

               Förordnandet för ECB:s nuvarande externa revisor löper ut efter revisionen avseende räkenskapsåret 2007. Det är därför nödvändigt att utse externa revisorer från och med räkenskapsåret 2008.

               (3)

               ECB har utsett PricewaterhouseCoopers Aktiengesellschaft Wirtschaftsprüfungsgesellschaft som sina externa revisorer för räkenskapsåren 2008 till 2012,

         HÄRIGENOM REKOMMENDERAS FÖLJANDE:
   Det rekommenderas att PricewaterhouseCoopers Aktiengesellschaft Wirtschaftsprüfungsgesellschaft utses till externa revisorer för ECB för räkenskapsåren 2008 till 2012.

      Utfärdad i Frankfurt am Main den 30 april 2008.

         Jean-Claude TRICHET

            ECB:s ordförande