				|

		52012DC0305

			Rekommendation till RÅDETS REKOMMENDATION om Tysklands nationella reformprogram för 2012och rådets yttrande om Tysklands stabilitetsprogram för 2012-2016 /* COM/2012/0305 final */

			   	Rekommendation till
RÅDETS REKOMMENDATION
om Tysklands nationella reformprogram för
2012
och rådets yttrande om Tysklands stabilitetsprogram för 2012-2016
EUROPEISKA UNIONENS RÅD UTFÄRDAR
DENNA REKOMMENDATION
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens
funktionssätt, särskilt artiklarna 121.2 och 148.4,
med beaktande av rådets förordning (EG)
nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de
offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska
politiken[1],
särskilt artikel 5.2,
med beaktande av Europeiska kommissionens
rekommendation[2],
med beaktande av Europaparlamentets yttrande[3],
med beaktande av Europeiska rådets slutsatser,
med beaktande av sysselsättningskommitténs
yttrande,
efter att ha hört ekonomiska och finansiella
kommittén, och
av följande skäl:
(1)       Den 26 mars 2010 antog
Europeiska rådet Europeiska kommissionens förslag till en ny strategi för
sysselsättning och tillväxt – Europa 2020. Strategin bygger på en utökad
samordning av den ekonomiska politiken med inriktning på ett antal
nyckelområden där åtgärder måste vidtas för att stärka förutsättningarna för
hållbar tillväxt och god konkurrenskraft i Europa.
(2)       Rådet antog den 13 juli 2010
en rekommendation om de allmänna riktlinjerna för medlemsstaternas och unionens
ekonomiska politik (2010–2014) och den 21 oktober 2010 ett beslut om riktlinjer
för medlemsstaternas sysselsättningspolitik[4],
vilka tillsammans utgör de så kallade integrerade riktlinjerna. Medlemsstaterna
uppmanades att beakta de integrerade riktlinjerna i sin nationella ekonomiska
politik och sysselsättningspolitik.
(3)       Den 12 juli 2011 antog rådet
en rekommendation om Tysklands nationella reformprogram för 2011 och avgav sitt
yttrande om Tysklands uppdaterade stabilitetsprogram för 2011-2014.
(4)       Kommissionen
antog den 23 november 2011 den andra årliga tillväxtöversikten, vilket inledde
den andra europeiska planeringsterminen med integrerad politisk
förhandssamordning förankrad i Europa 2020-strategin. Den
14 februari 2012 antog kommissionen, på grundval av förordningen (EU) nr
1176/2011, rapporten om varningsmekanismen[5],
i vilken den inte identifierade Tyskland som en av de medlemsstater för vilka
en fördjupad översyn skulle utföras.
(5)       Den 2 mars 2012 godkände
Europeiska rådet prioriteringarna för att åstadkomma finansiell stabilitet,
finanspolitisk konsolidering och tillväxtfrämjande insatser. Rådet betonade
också behovet att genomföra en differentierad, tillväxtfrämjande finanspolitisk
konsolidering för att återställa normala lånevillkor i ekonomin, främja
tillväxt och konkurrenskraft, ta itu med arbetslösheten och krisens sociala
följder, och modernisera den offentliga förvaltningen.
(6)       Den 2 mars 2012 uppmanade
Europeiska rådet också de medlemsstater som deltar i Euro pluspakten att lägga
fram sina åtaganden i tid för att de ska kunna tas med i deras stabilitets- och
konvergensprogram och nationella reformprogram.
(7)       Den 18 april 2012 lämnade
Tyskland in sitt stabilitetsprogram för perioden 2012 – 2016, och den 12 april
2012 lämnades det nationella reformprogrammet för 2012 in. Av hänsyn till deras
inbördes samband har de båda programmen bedömts samtidigt.
(8)       Enligt Tysklands första
anmälan, 2012, med uppgifter om underskott och skulder för 2008-2011 för
inledandet av förfarandet vi alltför stora underskott var det offentliga
underskottet 2011 under det referensvärde på 3 % av BNP som fastställs i
fördraget. Dessutom förutses det i kommissionens vårprognos 2012 att det
offentliga underskottet kommer att ligga kvar under fördragets referensvärde
och minska ytterligare under prognosperioden. Till följd härav och i linje med
bestämmelserna i stabilitets- och tillväxtpakten antog kommissionen en
rekommendation till ett rådsbeslut om att upphäva beslutet om föreliggandet av
ett alltför stort underskott enligt artikel 126.12 i fördraget.
(9)       Baserat på en bedömning av
stabilitetsprogrammet enligt rådets förordning (EG) nr 1466/97 anser rådet att
det makroekonomiska scenario som ligger till grund för programmets beräkningar
av de offentliga finanserna framstår som rimligt. Programmets prognoser för
2012-2013 är i stora drag i linje med kommissionens vårprognos 2012 när det
gäller den ekonomiska tillväxtens hastighet och mönster och utvecklingarna på
arbetsmarknaden. Programmets prognoser för ekonomisk tillväxt under de senare
åren är i stort sett i linje med kommissionens beräkningar av Tysklands
potentiella tillväxt på medellång sikt. Målet med den budgetstrategi som anges
i programmet är att uppnå det medelfristiga budgetmålet redan 2012 och att
uppnå i stort sett balanserade nominella budgetar från och med 2014, utgående
från ett nominellt underskott på 1,0 % av BNP 2011, dvs. under
referensvärdet på 3 % av BNP enligt fördraget mycket tidigare än
tidsfristen 2013. I programmet definieras det föregående medelfristiga
budgetmålet med ett strukturellt underskott på ½ % av BNP (tolkat som en
smal marginal kring 0,5 % av BNP), som korrekt återger kraven i
stabilitets- och tillväxtpakten, så att det innebär att underskottet inte överstiger
0,5 % av BNP. Underskotts- och skuldmålen kan hotas bland annat om det
visar sig att det krävs ytterligare insatser för att stabilisera finanssektorn.
Utgående från det (omberäknade) strukturella underskottet[6] planerar Tyskland att
respektera sitt medelfristiga budgetmål under hela programperioden, vilket
också bör vara fallet om man tar hänsyn till riskbedömningen. Enligt de
uppgifter som ingår i programmet och med beaktande av riskbedömningen skulle
tillväxttakten för de offentliga utgifterna, med hänsyn tagen till
diskretionära åtgärder på inkomstsidan, överstiga riktmärket för utgifter i
stabilitets- och tillväxttakten 2012, men respektera dessa riktmärken 2013.
Bruttoskulden beräknas öka med 0,8 procentandelar till 82,0 % av BNP
under 2012, och sedan galla till 80 % av BNP 2013 och därefter fortsätta
minska. Efter korrigeringen av det alltför stora underskottet befinner sig
Tyskland i en övergångsperiod och gör planenligt tillräckliga framsteg på vägen
mot överensstämmelse med riktmärket för skuldminskning i stabilitets- och
tillväxtpakten.
(10)     Den federala regeringen har
vidtagit åtgärder för mer kostnadseffektiva utgifter inom hälso-/sjukvård och
har föreslagit en reform av långvården. Ytterligare insatser för att göra
hälsovården effektivare behövs för att begränsa de väntade ytterligare
kostnadsökningarna. Den föreslagna reformen av lång vården är dessutom
otillräcklig för att uppväga de förväntade framtida kostnadsökningarna. Det
finns utrymme för att göra skattesystemet effektivare. Den tyska förbundsregeringen
är på god väg att uppfylla sina åtaganden att öka de tillväxtfrämjande
utgifterna för utbildning och forskning. Det är emellertid fortsatt viktigt att
även delstaterna och kommunerna, som står för större delen av utgifterna för
utbildning och forskning, garanterar tillräckliga och effektiva utgifter på
dessa områden. Införandet av den nya skuldbromsen i författningen har
ytterligare förstärkt det tyska finanspolitiska ramverket. Inga avsevärda
framsteg har emellertid gjorts med genomförandet av budgetregeln på delstats
nivå.
(11)     Sektorn som helhet har
stabiliserats genom omfattande offentligt stöd till finanssektorn, tillsammans
med sektorns egna anpassningsinsatser och de positiva effekterna av den tyska
ekonomins återhämtning. Trots den på det hela taget relativt stabila
finanssektorn och frånvaron av kreditåtstramningar återstår svagheter, och i
synnerhet strukturella problem i vissa regionala banker (Landesbanken),
som bland annat avsaknaden av bärkraftiga företagsmodeller, svaga
styrelseformer och sårbarhet till följd av stort beroende av marknadsupplåning.
(12)     Alla parter har inte kunnat
dra lika stor nytta av den tyska arbetsmarknadens goda resultat, med ökande
sysselsättning och moderat arbetslöshet, och lönerna har inte alltid ökat i
takt med produktiviteten. Avskräckande skatteeffekter till följd av den höga
skattekilen, som särskilt beror på de höga socialförsäkringsbidragen,
fortsätter att hindra integrationen av låginkomsttagare, inte minst på
arbetsmarknaden. En omfattande användning av minijobb leder till låg uppbyggnad
av pensionsrättigheter. Det finns därför behov av att förbättra övergången från
minijobb till stabilare kontraktformer. Den nyligen genomförda reformen av
arbetsmarknadsinstrumenten bör främja sysselsättningsmöjligheter för alla. En
viktig utmaning för Tyskland är att öka effektiviteten i utbildningssystemet
och förbättra missgynnade gruppers utbildningsresultat. På medellång och lång
sikt kommer det att vara avgörande att se till att det finns kvalificerad
arbetskraft för att lindra de negativa effekterna av den demografiska
utvecklingen på den potentiella tillväxten. En anledning till oro är den låga
andelen kvinnor som heltidsarbetar. De avskräckande skattemässiga faktorerna
för den person som inte tjänar huvudinkomsten i hushållet och bristen på
barnomsorg på heltid och heldagsskolor utgör ett hinder för kvinnors
delaktighet på arbetsmarknaden.
(13)     Tyskland håller på med en
omfattande reform av sitt energisystem. De allmänna ekonomiska kostnaderna för
omvandlingen av energisystemet bör minimeras genom snabbare utvidgning av de
nationella och gränsöverskridande näten, och inte minst genom att man löpande
gör klimatpolitiken och politiken för förnybar energi kostnadseffektivare,
vidtar kraftfulla åtgärder för att ytterligare främja energieffektiviteten och
ökar konkurrensen på energimarknaderna. Med tanke på Tysklands centrala
geografiska läge har det tyska järnvägssystemet stor inverkan på Europas
järnvägssystem som helhet. Konkurrensen på järnvägens passagerar- och godstransportmarknad
är fortfarande mycket svag, främst till följd av att det inte finns någon
effektiv åtskillnad mellan infrastrukturförvaltaren och det holdingbolag som
bedriver järnvägstransport. Trots de framsteg som gjorts på senare år, bland
annat i samband med genomförandet av tjänstedirektivet, finns det utrymme för
att ytterligare främja konkurrens och produktivitetstillväxt inom vissa
tjänstesektorer (t.ex. byggbranschen).
(14)     Inom Euro plus-pakten svarar
Tyskland för flera åtaganden. Dessa åtaganden, och genomförandet av de
åtaganden som gjordes 2011, avser främjandet av sysselsättning, ökad
konkurrenskraft, ökad hållbarhet för de offentliga finanserna och förstärkt
finansiell stabilitet. Kommissionen har granskat genomförandet av Euro
plus-paktsåtagandena. Resultaten av denna granskning har beaktats i
rekommendationerna.
(15)     Inom ramen för den europeiska
planeringsterminen har kommissionen genomfört en omfattande analys av Tysklands
ekonomiska politik. Den har bedömt stabilitetsprogrammet och det nationella
reformprogrammet. Den har beaktat inte bara programmens relevans för en hållbar
finanspolitik och socioekonomisk politik i Tyskland utan även i vilken
utsträckning som EU:s regler och riktlinjer har iakttagits, mot bakgrund av
behovet att stärka den övergripande ekonomiska styrningen i EU genom att
framtida nationella beslut fattas med beaktande av synpunkter på EU-nivå.
Kommissionens rekommendationer inom ramen för den Europeiska planeringsterminen
återspeglas i rekommendationer 1 till 4 nedan.
(16)     I ljuset av denna bedömning
har rådet granskat Tysklands stabilitetsprogram för 2012, och dess ståndpunkt[7] avspeglas bland annat i punkt 1
i dess rekommendation 1 nedan
HÄRIGENOM REKOMMENDERAS att Tyskland
under perioden 2012-2013 vidtar följande åtgärder:
1.           Fortsätta med en sund
finanspolitik för att uppnå det medelfristiga budgetmålet under 2012. I detta
syfte bör budgetstrategin genomföras som planerat, och efterlevnad av
riktmärket för utgifter och tillräckliga framsteg på vägen mot överensstämmelse
med riktmärket för skuldminskningen bör garanteras. Fortsätta den
tillväxtvänliga konsolideringskursen med ytterligare insatser för mer
kostnadseffektiva utgifter inom hälso-/sjukvård och långvård och genom att
använda outnyttjad potential för att göra skattesystemet effektivare. Använda
allt tillgängligt utrymme för ökade och effektivare tillväxtfrämjande utgifter
för utbildning och forskning på alla nivåer i den offentliga förvaltningen.
Slutföra genomförandet av skuldbromsen på ett samstämmigt sätt i alla delstater
och införa vältimade och relevanta övervakningsförfaranden och
korrigeringsmekanismer.
2.           Åtgärdar de återstående
strukturella bristerna inom finanssektorn, bland annat genom att ytterligare
omstrukturera de delstatsbanker som behöver en helfinansierad och bärkraftig
affärsmodell, samtidigt som man undviker alltför omfattande låneminskningar.
3.           Minska den höga skattekilen
på ett budgetmässigt neutralt sätt, särskilt för låginkomsttagare, och
bibehålla lämpliga aktiverings- och integrationsåtgärder, inte minst för de
långtidsarbetslösa. Skapa förutsättningar för att lönerna ska kunna öka i takt
med produktiviteten. Vidta åtgärder för att förbättra missgynnade gruppers
utbildningsresultat, bland annat genom att garantera lika möjligheter i utbildningssystemet.
Fasa ut de skattemässiga hindren för de personer som inte tjänar huvudinkomsten
i hushållet och öka tillgången på heltids-barnomsorg och heldagsskolor.
4.           Fortsätta insatserna för att
begränsa de sammanlagda ekonomiska kostnaderna för omvandlingen av
energisystemet till ett minimum, bland annat genom att skynda på utvidgningen
av de nationella och gränsöverskridande el- och gasnäten. Se till att de
institutionella strukturerna möjliggör effektiv konkurrens på
järnvägsmarknaderna. Vidta åtgärder för att stimulera konkurrens på
tjänstesektorn, inbegripet fria yrken och vissa hantverk, särskilt inom
byggbranschen.
Utfärdad i Bryssel den
                                                                       Ordförande
                                                                       Ordförande
[1]               EGT L 209, 2.8.1997, s. 1.
[2]               KOM(2012) 305 slutlig.
[3]               P7_TA(2012)0048 och P7_TA(2012)0047.
[4]               Rådets beslut 2012/238/EU av den 26 april 2012.
[5]               KOM(2012) 68 slutlig.
[6]               Det konjunkturrensade saldot exklusive engångsåtgärder
och andra tillfälliga åtgärder, omräknat av kommissionen enligt den allmänt
vedertagna metoden och baserat på uppgifterna i programmet.
[7]               Enligt artikel 5.2 i rådets förordning (EG) nr 1466/97.


Avis juridique important

|

32001H0256

Kommissionens rekommendation av den 15 november 2000 om kvalitetssäkring av lagstadgad revision i Europeiska unionen: minimikrav (Text av betydelse för EES) [delgivet med nr K(2000) 3304]

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 091 , 31/03/2001 s. 0091 - 0097

Kommissionens rekommendationav den 15 november 2000om kvalitetssäkring av lagstadgad revision i Europeiska unionen: minimikrav[delgivet med nr K(2000) 3304](Text av betydelse för EES)(2001/256/EG)EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR UTFÄRDAT DENNA REKOMMENDATIONmed beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 211 andra strecksatsen i detta, ochav följande skäl:(1) I rådets åttone direktiv 84/253/EEG(1) av den 10 april 1984 grundat på artikel 54.3 g i fördraget, "om godkännande av personer som har ansvar för lagstadgad revision av räkenskaper" fastställs de krav som ställs på personer som är behöriga att genomföra lagstadgad revision av räkenskaper.(2) Kvalitetssäkring av lagstadgad revision är av avgörande betydelse för att säkerställa en god revisionskvalitet. God revisionskvalitet innebär att trovärdigheten av offentliggjord ekonomisk information stärks och ger ett mervärde och ett förstärkt skydd till aktieägare, investerare, långivare och andra intressenter.(3) Kvalitetssäkring utgör branschens viktigaste medel för att ge allmänheten och tillsynsmyndigheterna garantier för att revisorer och revisionsbyråer håller en kvalitetsnivå i sitt arbete som uppfyller fastställda revisionsnormer och yrkesetiska regler. Kvalitetssäkring ger dessutom branschen möjlighet att främja kvalitetsförbättringar.(4) Uttalanden i revisionsberättelser bör överallt i Europeiska unionen ge en viss minimigaranti beträffande den ekonomiska informationens tillförlitlighet. Det skulle därför kunna hävdas att medlemsstaterna redan borde ha vidtagit åtgärder för att säkerställa att alla revisorer som utför lagstadgad revision omfattas av ett kvalitetssäkringssystem.(5) Kvalitetssäkring är emellertid ett förhållandevis nytt begrepp i Europeiska unionen, vilket framgår av det faktum att en rad medlemsstater endast helt nyligen har infört det, och att flera medlemsstater inte hade ett kvalitetssäkringssystem per den 1 januari 1999.(6) De befintliga nationella kvalitetssäkringssystemen uppvisar många olikheter, exempelvis vad gäller kvalitetskontrollens räckvidd, graden av frivillighet eller obligatorium, hur ofta den återkommmande granskningen sker samt i vilken utsträckning rapporteringen är offentlig. Sådana olikheter gör att det blir svårt att bedöma huruvida de nationella kvalitetssäkringssystemen uppfyller de ifrågavarande minimikraven.(7) Det finns för närvarande inte någon internationellt godtagen norm, som definierar minimikrav för kvalitetssäkring och som kan användas som riktmärke (benchmark) för nationella kvalitetssäkringssystem.(8) Detta initiativ för kvalitetssäkring riktar sig till den lagstadgade revisorskåren i Europeiska unionen i sin helhet och syftar till att fastställa en norm för medlemsstaternas kvalitetssäkringssystem i hela Europeiska unionen.(9) I syfte att höja den lagstadgade revisionens kvalitet kan definitionen av minimikrav kompletteras med andra former av extern kontroll av den lagstadgade revisionsfunktionen, som kan genomföras av tillsynsmyndigheter, börsinspektionsorgan eller andra branschspecifika övervakningsmyndigheter.(10) Det är upp till medlemsstaterna själva att utforma ytterligare kontroller av den lagstadgade revisionens kvalitet.(11) Frågan om kvalitetssäkring behandlades i kommissionens grönbok(2) om den lagstadgade revisorns roll, ställning och ansvar i Europeiska unionen, som fick stöd av rådet, Ekonomiska och sociala kommittén och Europaparlamentet.(12) Som en uppföljning av kommissionens meddelande "Lagstadgad revision i Europeiska unionen: Vägen framåt"(3) inrättades Europeiska unionens revisionskommitté som har beslutat att föra upp kvalitetssäkringen som en av de prioriterade frågorna på dagordningen, och i dess överläggningar nåddes enighet om att det i varje medlemsstat bör införas ett kvalitetssäkringssystem för lagstadgad revision.(13) Ovan nämnda meddelande innehåller en tydligt uttalad avsikt att arbeta för att harmonisera och förbättra den lagstadgade revisionens kvalitet, om möjligt utan att ny lagstiftning införs. Det är därför lämpligt att kommissionen utfärdar en rekommendation. Om rekommendationen inte leder till en önskvärd harmonisering i fråga om kvalitetssäkring, kommer kommissionen att överväga behovet av lagstiftning. I detta syfte avser kommissionen att se över situationen inom tre år efter antagandet av denna rekommendation.(14) Med hänvisning till slutsatserna från Europeiska rådets möte i Lissabon offentliggjorde kommissionen ett meddelande benämnt "Strategin för finansiell rapportering: den fortsatta inriktningen"(4), i vilket vikten av att den lagstadgade revisionen håller en likvärdig och hög kvalitetsnivå inom hela Europeiska unionen understryks.(15) Det rådde allmän enighet i Europeiska unionens revisionskommitté och i kontaktkommittén för redovisningsdirektiven om de minimikrav som anges i denna rekommendation.HÄRIGENOM REKOMMENDERASatt kvalitetssäkringssystemen i Europeiska unionens medlemsstater bör uppfylla följande minimikrav:1. KVALITETSSÄKRINGENS OMFATTNINGMedlemsstaterna bör vidta åtgärder för att säkerställa att alla personer som utför lagstadgad revision omfattas av ett kvalitetssäkringssystem.Uttrycket personer refererar till det åttonde direktivet, i vilket regler fastställs för godkännande av personer som utför lagstadgad revision (lagstadgade revisorer). För närvarande omfattas inte alla personer i Europeiska unionen som utför lagstadgad revision av ett kvalitetssäkringssystem.2. METODIKBåde kollegial kontroll (peer review) och övervakning är godtagbara metoder för kvalitetssäkring.Det finns huvudsakligen två olika metoder för kvalitetssäkring i Europeiska unionen: övervakning och kollegial kontroll. Med övervakning avses en situation där en anställd från branschorganet eller tillsynsmyndigheten styr kvalitetssäkringssystemet och utför kvalitetssäkringsgranskningen. Kollegial kontroll avser en situation där (aktiva) revisorskolleger, peers, avlägger kontrollbesök.Övervakning och kollegial kontroll betraktas som två likvärdiga metoder. I bägge fallen bör ansträngningar göras för att säkerställa både kontrollanternas kvalitet och objektivitet. Lämpliga åtgärder bör vidtas för att säkerställa att kontrollanterna har aktuella kunskaper om revisionsnormer och system för kvalitetskontroll (se även punkt 9). Detta är särskilt viktigt när övervakningsmetoden tillämpas.Farhågor beträffande kontrollanternas objektivitet bör kunna minskas genom en tillräckligt omfattande offentlig tillsyn över hur den kollegiala kontrollen handläggs och genomförs och resultaten presenteras (se även punkterna 6 och 10). Detta är särskilt betydelsefullt när metoden med kollegial kontroll tillämpas.3. KONTROLLENS OMFATTNING OCH URVALET AV KONTROLLERADE PERSONER3.1 Föremålet för en kvalitetskontroll är den lagstadgade revisorn, vilken kan vara antingen en revisionsbyrå eller en enskild revisor (se punkt 1).Vissa medlemsstater kräver gemensam revision. I detta fall skulle utgångspunkten för urvalet av ändamål för kvalitetskontrollen kunna vara det enskilda lagstadgade revisionsuppdraget i stället för den lagstadgade revisorn, men föremålet för kvalitetskontrollen är dock fortfarande den lagstadgade revisorn.3.2 Urvalet av de lagstadgade revisorer som blir föremål för kontroll bör göras på ett konsekvent sätt för att kunna säkerställa att samtliga lagstadgade revisorer täcks in inom en viss förutbestämd tidsperiod.Under förutsättning att det kan säkerställas att samtliga lagstadgade revisorer täcks in inom en förutbestämd tidsperiod, skulle det årliga urvalet av de lagstadgade revisorer som blir föremål för kontroll kunna ske på grundval av en riskbedömning (t.ex. på grundval av kundkretsens art, omsättningen från revision i förhållande till den totala omsättningen eller resultaten av tidigare kontroller), stickprov eller en kombination av dessa metoder.3.3 När det gäller revisionsbyråer med flera kontor är det enskilda kontoret den storleksmässigt optimala enheten för en kvalitetskontroll. Vid en kvalitetsbedömning av en revisionsbyrå med flera kontor bör alltid ett lämpligt antal av dess kontor medtas.Större revisionsbyråer har en kontrollpolicy och kontrollförfaranden som omfattar hela byrån och som syftar till att säkerställa ett visst mått av enhetlighet, men de enskilda kontoren kan tänkas använda normer och standarder på olika sätt. Därför anses det enskilda kontoret vara det mest lämpliga föremålet för kvalitetssäkringskontroller.3.4 Alla lagstadgade revisorer bör kunna omfattas av kontrollen inom en period av högst sex år.Med de nuvarande kvalitetssäkringssystemen i Europeiska unionen tar det mellan ett och tio år att bedöma samtliga lagstadgade revisorer. I enlighet med den differentiering som görs i punkt 5.1 bör den period som krävs för att nå full täckning kortas i fråga om lagstadgade revisorer som har verksamheter av allmänt intresse (public interest entity) bland sina kunder.Om en lagstadgad revisor uteslutande reviderar små verksamheter med låg risk kan det godtas att kontrollperioderna utsträcks till högst tio år. I sådana fall kommer det att vara nödvändigt att erhålla regelbundet återkommande information från den lagstadgade revisorn för att få bekräftat att hans kundkrets inte väsentligen ändrats.3.5 Perioden bör förkortas för lagstadgade revisorer som tidigare granskats med mindre tillfredsställande resultat.I situationer där resultatet av kvalitetskontrollen i stort sett var tillfredsställande, men där det gjorts vissa rekommendationer om förbättringar skulle det kunna vara mera effektivt att följa upp genomförandet av de enskilda rekommendationerna än att företa en ny heltäckande kvalitetskontroll.4. KVALITETSKONTROLLENS RÄCKVIDD4.1 Kvalitetssäkringen avser lagstadgad revision av årsredovisningshandlingar utförda av lagstadgade yrkesrevisorer. Kvalitetskontrollens räckvidd bör innefatta en värdering av systemet för intern kvalitetskontroll i en revisionsbyrå och omfatta en tillräcklig verifiering av den interna kontrollen av förfaranden och revisionsdokumentation för att kunna styrka att den fungerar tillfredsställande.Samtliga medlemsstater har redan krävt att revisionsbyråerna skall införa en intern kvalitetskontroll i överensstämmelse med den internationella revisionsnormen ISA 220, Quality Control for Audit work. Utöver de fetstilta styckena i ISA 220 kan det bli nödvändigt att på medlemsstatsnivå införa mer specifika krav på den interna kvalitetskontrollen hos lagstadgade revisorer, vilka tjänar till att underbygga kvalitetskontrollerna. Dessa ytterligare krav skulle kunna baseras på de förfaranden för kvalitetskontroll som nämns i ISA punkt 220.6 som behandlar målsättningarna för interna system för kvalitetskontroll i revisionsbyråer.4.2 Kvalitetskontrollen bör omfatta följande ämnesområden när det gäller kontroll av enskild revisionsdokumentation:- Kvaliteten på det bestyrkande materialet i de arbetsdokument som ligger till grund för bedömningen av kvaliteten i revisionsarbetet,- iakttagande av revisionsnormer,- iakttagande av yrkesetik och yrkesregler, inberäknat regler om oberoende,- revisionsberättelser:1. korrekt format och uttalande i revisionsberättelsen,2. årsredovisningshandlingarnas överensstämmelse med den ram för framläggande av räkenskaper som angivits i revisionsrapporten,3. försummelse att nämna årsredovisningshandlingars bristande överensstämmelse med andra rättsliga krav som det hänvisas till i revisionsberättelsen.En lagstadgad revision som utförs i överensstämmelse med rättsliga krav, fastställda revisionsnormer och som iakttar yrkesetiska regler är av avgörande betydelse för användare av reviderad ekonomisk information eftersom den säkerställer ett visst mått av trovärdighet för de reviderade årsredovisningshandlingarna. Särskilda krav har fastställts vad gäller revisionsberättelsen till följd av dess betydelse som det offentliggjorda resultatet av en lagstadgad revision. Kravet på överensstämmelse med en viss ram för framläggande av räkenskaper har medtagits för att understryka den lagstadgade revisionens avgörande roll när det gäller att upprätthålla respekten för redovisningsnormerna.5. OLIKA METODER5.1 Det har ansetts lämpligt att göra åtskillnad mellan den metod som tillämpas för kvalitetssäkring när det gäller lagstadgade revisorer som har kunder bland verksamheter av allmänt intresse (public interest) och den kvalitetssäkring som tillämpas i fråga om revisorer som inte har några verksamheter av allmänt intresse bland sina kunder. Denna åtskillnad gäller vissa systemaspekter på kvalitetssäkring som exempelvis en tätare kontroll, en ökad offentlig kontroll över hur kvalitetssäkringen styrs samt möjlighet för de behöriga myndigheterna att få tillgång till kontrollantens dokumentation (se punkt 5.2). Denna skillnad förändrar inte räckvidden, målsättningarna eller den övergripande metoden för den enskilda kvalitetssäkringen.Uttrycket verksamhet av allmänt intresse täcker bland annat börsnoterade bolag, kreditinstitut, försäkringsbolag, investeringsbolag, fondföretag (företag för kollektiva investeringar i överlåtbara värdepapper) och pensionsfonder.5.2 Tillsynsmyndigheten eller den behöriga myndighet som har det slutliga ansvaret för att administrera och underhålla kvalitetssäkringssystemet kan ges tillgång till enskild dokumentation, som kontrollanten framtagit om lagstadgade revisorer som har kunder i synnerhet bland verksamheter av allmänt intresse. Tillgången till kontrollantens dokumentation bör underställas bestämmelserna om tystnadsplikt i punkt 8.6. OFFENTLIG ÖVERVAKNING OCH OFFENTLIG RAPPORTERING6.1 Kvalitetssäkringssystem bör vara underställda lämplig offentlig tillsyn som företas av en kontrollstyrelse i vilken majoriteten av medlemmarna inte är yrkesrevisorer.Kvalitetssäkringssystemen i Europeiska unionen bör ha tillräcklig trovärdighet för att uppfylla de externa målsättningarna, nämligen att upprätthålla allmänhetens förtroende och gentemot tillsynsmyndigheterna kunna påvisa att de självreglerande skyldigheterna i tillräcklig grad uppfylls. Kravet på offentlig övervakning avser att säkerställa att kvalitetssäkringen både faktiskt och i allmänhetens ögon är en uppgift som har tillräcklig trovärdighet. Den faktiska uppläggningen av offentlig övervakning av kvalitetssäkringen kommer att variera mellan medlemsstaterna beroende på de befintliga strukturerna för tillsyn över det lagstadgade revisionsyrket och betydelsen av sektorsspecifik lagstadgad kontroll av den lagstadgade revisionens kvalitet.Offentlig övervakning för kvalitetssäkring skulle kunna vara ett komplement till befintliga strukturer för tillsyn av revisionsbranschen som redan inbegriper offentlig medverkan, medan det i andra situationer skulle kunna behövas en särskild kommitté med deltagande av personer utanför revisionsyrket, exempelvis företrädare för näringslivet, för tillsynsmyndigheterna på värdepappersområdet och för aktieägarna.Målsättningarna för den offentliga övervakningen av kvalitetssäkringen skulle kunna innefatta följande:1. Övervakning av styrningen (planering och kontroll) av kvalitetssäkringssystemet.2. Utvärdering av kontrollresultaten.3. Godkännande av offentliggörande av resultaten av kvalitetssäkringen (se punkt 6.2).6.2 Resultaten av kvalitetssäkringen bör i tillräcklig utsträckning offentliggöras.Offentliggörande av resultaten av kvalitetssäkringen är ännu ett medel för att öka allmänhetens förtroende för kvalitetssäkringssystemen. Offentliggörande av de samlade resultaten av kvalitetssäkringen utan att nämna enskilda revisionsbyråer kan anses vara tillräckligt. Trovärdigheten bland allmänheten skulle kunna bli större om den offentliggjorda rapporteringen även omfattade rekommendationer om yrkesmässiga och/eller regelmässiga åtgärder, uppföljning av rekommendationer samt påföljder.7. DISCIPLINÄRA PÅFÖLJDERDet är nödvändigt med en systematisk koppling mellan otillfredsställande resultat av kvalitetskontrollerna och verkställandet av disciplinära påföljder. Påföljdssystemet bör omfatta möjligheten att stryka den lagstadgade revisorn ur registret över lagstadgade revisorer.Kvalitetssäkringen är inte i sig det enda verktyget för disciplinära påföljder. Kvalitetssäkringen syftar till att upprätthålla, påvisa och förbättra revisionskvaliteten. Kopplingen mellan kvalitetskontroller och disciplinära påföljder bidrar till att öka trovärdigheten bland allmänheten och är också logisk eftersom kvalitetssäkring kan ses som ett verktyg för att upprätthålla kvaliteten. Möjligheten att stryka en revisor ur registret är särskilt relevant för länder där registreringen av auktoriserade revisorer är åtskild från det branschorgan som handhar kvalitetssäkringssystemet.8. TYSTNADSPLIKT8.1 Den lagstadgade revisorn bör undantas från bestämmelser om tystnadsplikt vad gäller revisionsdokumentation som används i samband med kvalitetssäkringskontrollen.I de flesta medlemsstater som har ett kvalitetssäkringssystem omfattas inte överlämnandet av revisionsarbetsdokument till kontrollanterna av de normala reglerna för revisorers tystnadsplikt. Detta innebär att överlämnandet av revisionsdokumentation till kontrollanterna inte kan utgöra ett brott mot tystnadsplikten och därför inte kan leda till skadeståndsanspråk.8.2 Kontrollanten bör omfattas av regler om tystnadsplikt liknande de som gäller för lagstadgade revisorer. När tillsynsorganet eller annan behörig myndighet ges tillgång till kontrollantens dokumentation (se punkt 5.2) kan detta dock inte anses utgöra ett brott mot tystnadsplikten.De flesta medlemsstater med ett kvalitetssäkringssystem har infört samma regler för kontrollantens tystnadsplikt som de som gäller för lagstadgade revisorer när de utför lagstadgad revision.8.3 Det bör tillses att alla personer som arbetar eller har arbetat för de ifrågavarande tillsynsorganen eller andra behöriga myndigheter med ansvar för att administrera och upprätthålla kvalitetssäkringssystemet, såväl som medlemmarna av den "offentliga övervakningsnämnden" (public oversight board), skall omfattas av kravet på tystnadsplikt.I slutändan beroende på den nationella lagstiftningen, innebär tystnadsplikt i det här sammanhanget att de berörda personerna inte får röja konfidentiella upplysningar som de har erhållit under tjänsteutövningen till någon enda person eller myndighet, utom i sammanfattning eller i ackumulerad form på ett sådant sätt att kontrollanten eller den lagstadgade revisor som är föremål för kvalitetskontrollen, samt revisionsklienten som de kontrollerade dokumenten berör samt berörda parter till denne revisionsklient inte kan identifieras individuellt.9. KONTROLLANTENS FÖRMÅGAKvalitetssäkringssystemet bör säkerställa att de personer - vare sig det gäller yrkeskolleger eller anställda i ett övervakningsorgan - som utför kvalitetskontroller har en lämplig yrkesutbildning och en relevant erfarenhet i kombination med särskild utbildning i kvalitetssäkring.I flera länder kan endast en aktiv yrkesrevisor utses till kollegial kontrollant (peer reviewer). Den relevanta erfarenheten kan också avse sektorsspecifik erfarenhet.10. KONTROLLANTENS OBEROENDE OCH OBJEKTIVITETKvalitetssäkringssystemet bör säkerställa att det tas tillbörlig hänsyn till eventuella intressekonflikter när kontrollanterna väljs ut för enskilda kontrolluppdrag. Kontrollanterna bör minst omfattas av de krav på oberoende som gäller för lagstadgade revisorer.Urvalet av kontrollanter för individuella kvalitetskontroller bör grundas på kriterier som ger garantier för kontrollantens faktiska och formella oberoende och opartiskhet. Den konkreta tillämpningen av urvalskriterier skulle kunna övervakas av den offentliga övervakningsnämnden.11. RESURSERDet bör avsättas tillräckliga resurser (input) till kvalitetssäkringssystemen för att de skall kunna få ett realistiskt genomslag när det gäller trovärdigheten för systemen bland allmänheten.Det kommer att stå klart att kvalitetssäkringssystem kostar pengar och därför bör vara så effektiva som möjligt för att uppfylla de realistiska kraven från allmänhetens och myndigheternas sida. Om ett kvalitetssäkringssystem tillämpas på ett opartiskt sätt på alla lagstadgade revisorer i Europeiska unionen kommer det inte att påverka de lika konkurrensvillkoren på det här området.Det finns tydliga skillnader vad gäller de resurser som används för kvalitetssäkring. För att en meningsfull jämförelse skall vara möjlig, bör de samlade resurserna ställas i förhållande till antalet lagstadgade revisorer med beaktande av huruvida de lagstadgade revisorerna har kunder bland verksamheter av allmänt intresse eller ej (se punkt 3.4 angående kontrollfrekvensen). Offentliggörande av information om de resurser som avsätts till extern kvalitetssäkring kommer att öka allmänhetens tilltro till systemen.12. SLUTBESTÄMMELSERDenna rekommendation riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdad i Bryssel den 15 november 2000.På kommissionens vägnarFrederik BolkesteinLedamot av kommissionen(1) EGT L 126, 12.5.1984, s. 20.(2) EGT C 321, 28.10.1996, s. 1.(3) EGT C 143, 8.5.1998, s. 12.(4) KOM(2000) 359 slutlig, 13.6.2000.


				|

		52013DC0352

			Rekommendation till RÅDETS REKOMMENDATION om Bulgariens nationella reformprogram 2013 med avgivande av rådets yttrande om Bulgariens konvergensprogram för 2012–2016 /* COM/2013/0352 final - 2013/ () */

Rekommendation till
RÅDETS REKOMMENDATION
om Bulgariens nationella reformprogram 2013
med avgivande av rådets yttrande om Bulgariens konvergensprogram för 2012–2016

EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT
DENNA REKOMMENDATION
med beaktande av fördraget om Europeiska
unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 121.2 och 148.4,
med beaktande av rådets förordning (EG) nr
1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga
finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken[1], särskilt artikel 9.2,
med beaktande av Europaparlamentets och rådets
förordning (EU) nr 1176/2011 av den 16 november 2011 om förebyggande och
korrigering av makroekonomiska obalanser[2],
särskilt artikel 6.1,
med beaktande av Europeiska kommissionens
rekommendation[3],
med beaktande av Europaparlamentets
resolutioner[4],
med beaktande av Europeiska rådets slutsatser,
med beaktande av sysselsättningskommitténs
yttrande,
efter att ha hört ekonomiska och finansiella
kommittén, och
av följande skäl:
(1)       Den 26 mars 2010 godkände
Europeiska rådet kommissionens förslag till en ny strategi för tillväxt och
sysselsättning – Europa 2020. Strategin bygger på en utökad samordning av den
ekonomiska politiken med inriktning på ett antal nyckelområden där åtgärder
behövs för att stärka förutsättningarna för hållbar tillväxt och
konkurrenskraft i Europa.
(2)       Den 13 juli 2010 antog rådet,
på grundval av kommissionens förslag, en rekommendation om de allmänna
riktlinjerna för medlemsstaternas och unionens ekonomiska politik (2010–2014)
och den 21 oktober 2010 ett beslut om riktlinjer för medlemsstaternas
sysselsättningspolitik[5],
vilka tillsammans utgör de så kallade integrerade riktlinjerna. Medlemsstaterna
uppmanades att beakta de integrerade riktlinjerna i sin nationella ekonomiska
politik och sysselsättningspolitik.
(3)       Den 29 juni 2012 antog stats-
och regeringscheferna en tillväxt- och sysselsättningspakt som ger en enhetlig
ram för insatser nationellt, inom EU och euroområdet. Den innehåller alla
tillgängliga medel, instrument och politik. De beslöt om insatser som ska
utföras på medlemsstatsnivå och förband sig särskilt att uppnå målen i
strategin Europa 2020 och genomföra de landsspecifika rekommendationerna.
(4)       Den 6 juli 2012 antog rådet
en rekommendation om Bulgariens nationella reformprogram för 2012 och avgav
sitt yttrande om Bulgariens uppdaterade konvergensprogram för 2011–2015.
(5)       Den 28 november 2012 antog
kommissionen den årliga tillväxtöversikten[6]
som markerar inledningen av 2013 års europeiska planeringstermin för samordning
av den ekonomiska politiken. Den 28 november 2012 antog kommissionen även
rapporten om varningsmekanismen[7],
på grundval av förordning (EU) nr 1176/2011. I rapporten angavs att Bulgariens
var en av de medlemsstater som skulle bli föremål för en fördjupad granskning.
(6)       Den 14 mars 2013 godkände
Europeiska rådet prioriteringarna för att säkerställa finansiell stabilitet,
konsolidering av de offentliga finanserna och tillväxtfrämjande åtgärder. Det
betonade behovet att eftersträva differentierad och tillväxtfrämjande
konsolidering av de offentliga finanserna, återställa normala lånevillkor i
ekonomin, främja tillväxt och konkurrenskraft, ta itu med arbetslösheten och
krisens sociala följdverkningar samt modernisera den offentliga förvaltningen.
(7)       Den 10 april 2013
offentliggjorde kommissionen resultaten av sin fördjupade granskning[8] av Bulgarien i enlighet med
artikel 5 i förordning (EU) nr 1176/2011. Kommissionens analys leder till
slutsatsen att Bulgarien har makroekonomiska obalanser, som kräver övervakning
och politiska åtgärder. Särskilt måste fortsatt uppmärksamhet ägnas åt inverkan
av den minskade skuldsättningen inom företagssektorn samt åt den fortsatta
anpassningen av de finansiella utlandsställningarna, konkurrenskraften och
arbetsmarknaden.
(8)       Den 19 april 2013 lade
Bulgarien fram sitt konvergensprogram för 2013 som omfattar perioden 2012–2016
och även sitt nationella reformprogram för 2013. För beaktande av inbördes
samband har de båda programmen bedömts samtidigt.
(9)       På grundval av bedömningen i
2013 års konvergensprogram i enlighet med förordning (EG) nr 1466/97 anser
rådet att de offentliga finanserna i Bulgarien överlag har varit sunda. Målet
på medellång sikt uppnåddes 2012. Det makroekonomiska scenario som ligger till
grund för programmets beräkningar av de offentliga finanserna är rimligt för
perioden 2013–2014, då den årliga tillväxten väntas nå 1,0 % år 2013 och 1,8 %
år 2014. I kommissionens vårprognos 2013 räknar man med en BNP-tillväxt på 0,9
% år 2013 och 1,7 % år 2014. Den budgetstrategi som beskrivs i programmet
syftar till att hålla det strukturella saldot i de offentliga finanserna nära
målet på medellång sikt under hela programperioden. I programmet bekräftas det
tidigare målet på medellång sikt på -0,5 % av BNP, som är mer långtgående än
vad stabilitets- och tillväxtpakten kräver. På grundval av det (omräknade)
strukturella saldot i de offentliga finanserna, som enligt beräkningarna kommer
att försämras något från ett underskott på 0,4 % år 2012 till 0,7–0,8 % av BNP
under 2013–2016, hamnar Bulgarien marginellt under målet på medellång sikt
under konvergensprogramsperioden. Under 2013–2015 skulle ökningstakten i de
offentliga utgifterna, med hänsyn till diskretionära åtgärder på inkomstsidan,
uppfylla utgiftsriktmärket i stabilitets- och tillväxtpakten, vilket dock inte
skulle vara fallet 2016. Skuldkvoten ligger under 60 % av BNP och förväntas
enligt konvergensprogrammet nå ett högsta värde på 20,4 % av BNP år 2014 och
därefter minska under programperioden. Enligt kommissionens vårprognos 2013
kommer skuldkvoten på liknande sätt att uppgå till 20,3 % av BNP år 2014.
(10)     Bulgarien har under senare år
avsevärt stärkt sitt budgetramverk, vilket har bidragit till att bibehålla
budgetdisciplinen och stärka finanspolitikens trovärdighet.  I den nya lagen om
de offentliga finanserna som kommer att träda i kraft 2014 bibehålls de
befintliga numeriska finanspolitiska reglerna, medan kraven på lokal nivå
ytterligare stärks och den treåriga budgetramen på medellång sikt reformeras.
Det är viktigt att myndigheterna bibehåller reformtakten och bereder vägen för
genomförandet av den nya lagen, särskilt genom att inrätta den planerade
oberoende institutionen för övervakning av finanspolitiken och ge den ett
tydligt mandat, funktionell autonomi och tillräckliga resurser. Det finns ett
avsevärt utrymme för att förbättra uppfyllelsen av skatteskyldigheten och
framsteg på detta område skulle göra att Bulgarien har råd med större
tillväxtfrämjande utgifter. Bulgarien har visserligen vidtagit vissa åtgärder
för att minska kostnaderna för att följa regelverket och förbättra uppbörden av
intäkter, men skattesystemet kännetecknas fortfarande av ett omfattande
skatteundandragande och låg administrativ effektivitet. De administrativa
kostnaderna för skatteuppbörden är höga, liksom företagens kostnader i samband
med betalning av skatter. Trots de åtgärder som vidtagits för att förbättra
uppfyllelsen av skatteskyldigheten beräknas den svarta ekonomin fortfarande
vara omfattande och för att minska dess andel av ekonomin krävs det
oförminskade insatser på lång sikt.
(11)     Att minska det tidiga utträdet
från arbetsmarknaden är en central utmaning för att förbättra pensionssystemets
tillräcklighet och tillgången på arbetskraft. Sysselsättningsgraden hos äldre
arbetstagare, särskilt äldre kvinnor, ligger under EU-genomsnittet och leder
till otillräckliga pensionsrättigheter för en stor del av mottagarna. Även om
viktiga reformer redan har genomförts på detta område bidrar de kvarvarande särskilda
pensionsordningarna för vissa yrken till att sänka den faktiska pensionsåldern.
Bulgarien bör fortsätta med de framsteg som gjorts när det gäller att höja
pensionsåldern och bör också förbereda och fastställa en tidpunkt för
införandet av samma lagstadgade pensionsålder för män och kvinnor som betalat
sina avgifter ett helt förvärvsliv. Ett viktigt bidrag till att effektivt
begränsa missbruket av invaliditetspension skulle vara att se över kriterierna
och kontrollerna för tilldelning (t.ex. införande av arbetsoförmåga som
kriterium).
(12)     Sysselsättningsgraden i
Bulgarien ligger under genomsnittet och är på nedåtgående, samtidigt som det
finns stora skillnader i sysselsättning mellan olika regioner och
befolkningsgrupper. Krisen har slagit särskilt hårt mot den okvalificerade
arbetskraften och har gjort att ungdomsarbetslösheten ökat avsevärt.
Långtidsarbetslösheten har ökat snabbare än i resten av EU. En reformerad
arbetsförmedling skulle kunna spela en framträdande roll när det gäller att
anpassa tillgången och efterfrågan på Bulgariens arbetsmarknad genom
effektivare rådgivning, riktade arbetsmarknadsåtgärder och bättre prognoser om
framtida kompetensbehov. En tidig utvärdering av det pågående
ungdomssysselsättningsinitiativet skulle kunna bidra till att medel används för
de åtgärder som leder till flest nya arbetstillfällen. Det är fortfarande en
utmaning att se till att systemet med minimiavgifter till
socialförsäkringssystemet uppnår målet att minska den svarta ekonomin,
samtidigt som lågkvalificerade arbetstagare inte stängs ute på grund av för
höga kostnader. De bulgariska medborgarna är de EU-medborgare som löper störst
risk för att drabbas av fattigdom eller social utslagning. Genomförandet av den
nationella strategin för bekämpning av fattigdom och social utslagning bör
prioriteras. Det finns ett behov av att öka de sociala transfereringarnas
tillgänglighet och ändamålsenlighet samt att effektivisera och förbättra
tillgången till socialtjänsten, särskilt för barn och äldre. Den nationella
strategin för integrering av romer bör åtföljas av en handlingsplan med
särskilda åtgärder och bör ges tillräcklig finansiering. En
övervakningsmekanism bör inrättas för att mäta åtgärdernas effekter.
(13)     Bulgarien står inför
utmaningen att öka utbildningssystemets övergripande kvalitet och effektivitet.
Ett slutgiltigt antagande av lagen om skolutbildning före utgången av 2013
skulle ge en ram för framstegen med de nödvändiga reformerna, bl.a.
modernisering av läroplanerna och förbättringar av lärarnas utbildning och
incitament. Inom den högre utbildningen har mycket begränsade framsteg gjorts
med reformerna. Den stora bristen på överensstämmelse mellan den högre
utbildningen och efterfrågan på arbetsmarknaden förvärrar den strukturella
arbetslösheten och hämmar utvecklingen av innovativa sektorer med högt värde.
Det klena resultatet inom den högre utbildningen hänger samman med bristande
incitament på institutionell nivå samt med kvaliteten på de enskilda forskarna
och lärarna. Att förbättra hälso- och sjukvårdssystemets kvalitet och täckning
är sedan länge en utmaning för Bulgarien. Ökad insyn i finansieringen av hälso-
och sjukvården skulle bidra till att stärka tillväxten och konkurrenskraften
inom sektorn. Den andel av hälso- och sjukvårdsutgifterna som går till
öppenvård är liten, vilket begränsar tillgången till kostnadseffektiva hälso-
och sjukvårdstjänster. Den stora andelen direktbetalningar från patienterna
utestänger i praktiken vissa segment av befolkningen från hälso- och
sjukvårdstjänster. Att rationalisera och förvalta sjukhussektorn innebär en
stor utmaning för Bulgarien.
(14)     En förbättring av
företagsklimatet i Bulgarien, också i fråga om effektivare offentliga tjänster,
skulle vara mycket fördelaktigt för de inhemska företagens konkurrenskraft och möjligheten
att locka utländska investeringar. Ett snabbare och systematiskt införande av
e-förvaltning innebär stora möjligheter och skulle bland annat kunna minska
kostnaderna för att följa regelverket och den administrativa bördan för
företagen. Dessutom skulle ramvillkoren, inte minst för små och medelstora
företag, förbättras avsevärt om företagslagstiftningen, bl.a. förfarandena för
sena betalningar och insolvens, genomfördes och verkställdes fullt ut. De små
och medelstora företagens utveckling hämmas fortfarande av otillräcklig
tillgång till finansiering. Ett väl fungerande och oberoende rättsväsende är en
förutsättning för en hållbar ekonomisk utveckling. Bulgarien har under de
senaste åren gjort framsteg när det gäller att reformera rättsväsendet, särskilt
med moderniseringen av den rättsliga och institutionella ramen. Man kan dock
göra mycket mer för att dra full nytta av denna ram, genom att se till att
resultaten är hållbara och öka egenansvaret för reformerna på alla nivåer.
Större insatser för att bekämpa korruption skulle också utgöra ett positivt
bidrag när det gäller att förbättra företagsklimatet.
(15)     En effektiv användning av
EU-medlen är fortfarande avgörande för att nödvändiga offentliga investeringar
ska kunna göras. 2011 års reform av lagstiftningen om offentlig upphandling är
ett viktigt steg mot att förbättra övervakningen, förebyggandet och
bestraffningen av oegentligheter. Även om nya regler som bland annat omfattar
projekt som samfinansieras av EU har trätt i kraft, skulle förhandskontrollens
verkningsfullhet ökas ytterligare om myndigheten för offentlig upphandling fick
större befogenheter.
(16)     Tillsynsmyndigheternas
kapacitet och oberoende inom centrala ekonomiska sektorer är viktiga ramvillkor
för konkurrenskraften. Vissa förbättringar har gjorts av Bulgariens
transportinfrastruktur under senare år, men mycket återstår att göra innan
tillhandahållandet av tjänster och underhållet blir tillräckligt effektivt.
Bulgarien har ännu inte helt fullgjort sina förpliktelser inom ramen för den
inre marknaden för energi. Stora utmaningar återstår i både grossist- och
detaljhandelsledet. Särskilt bekymmersamma är de bestående marknadshindren,
vinstgarantiarrangemangen och de reglerade priserna, i kombination med
avsaknaden av en grossistmarknad för el och naturgas. På grund av Bulgariens
stora beroende av en enda energiväg är landet mycket utsatt för utbudschocker.
Genomförandet av el- och gassammanlänkningsprojekten bör påskyndas för att få
till stånd en mer diversifierad och säker tillgång på energi. Den låga
energieffektiviteten är fortfarande en betydande ekonomisk börda för både
företag och privatpersoner. Det finns särskilt mycket att göra när det gäller
energieffektiviteten i byggnader, både offentliga och privata.
(17)     Inom ramen för den europeiska
planeringsterminen har kommissionen gjort en omfattande analys av Bulgariens
ekonomiska politik. Den har bedömt konvergensprogrammet och det nationella
reformprogrammet samt lagt fram en fördjupad granskning. Den har beaktat inte
bara programmens relevans för en hållbar finanspolitik och socioekonomisk
politik i Bulgarien utan även i vilken utsträckning som EU:s regler och
riktlinjer har iakttagits, mot bakgrund av behovet av att stärka den
övergripande ekonomiska styrningen i unionen genom att beakta synpunkter på
EU-nivå när framtida nationella beslut fattas. Kommissionens rekommendationer
inom ramen för den europeiska planeringsterminen avspeglas i rekommendationerna
1 till 7 nedan.
(18)     Mot bakgrund av denna
bedömning har rådet granskat konvergensprogrammet och dess yttrande[9] avspeglas särskilt i
rekommendation 1 nedan.
(19)     Mot bakgrund av kommissionens
fördjupade granskning och denna bedömning har rådet granskat det nationella
reformprogrammet och konvergensprogrammet. Rådets rekommendationer enligt
artikel 6 i förordning (EU) nr 1176/2011 avspeglas i rekommendationerna 3, 4
och 5 nedan.
HÄRIGENOM REKOMMENDERAS Bulgarien att
vidta följande åtgärder under perioden 2013–2014:
1.           Bibehålla sunda offentliga
finanser genom att garantera uppfyllelse av målet på medellång sikt och
genomföra tillväxtfrämjande finanspolitik i enlighet med konvergensprogrammet.
Genomföra en övergripande skattestrategi för att stärka alla aspekter av
skattelagstiftningen och uppbördsförfarandena i syfte att öka inkomsterna,
särskilt genom att förbättra skatteuppbörden, ta itu med den svarta ekonomin
och minska kostnaderna för att följa regelverket.  Inrätta en oberoende
institution som ska övervaka finanspolitiken och tillhandahålla analyser och
rådgivning.
2.           Fasa ut möjligheterna till
förtidspension, införa samma lagstadgade pensionsålder för män och kvinnor och
genomföra en aktiv arbetsmarknadspolitik som gör det möjligt för äldre
arbetstagare att stanna kvar längre på arbetsmarknaden. Skärpa kriterierna för
och kontrollen av tilldelning av invaliditetspension för att begränsa missbruk
på ett verkningsfullt sätt.
3.           Påskynda det nationella
ungdomssysselsättningsinitiativet, t.ex. genom en ungdomsgaranti. Reformera
arbetsförmedlingen i syfte att ge arbetssökande ändamålsenlig rådgivning och
utveckla kapaciteten att göra prognoser och fylla kompetensbehoven. Stärka den
aktiva arbetsmarknadspolitiken, särskilt när det gäller de nationella
sysselsättningsprogrammen. Se över minimiavgifterna till
socialförsäkringssystemet för att garantera att systemet inte leder till att
lågkvalificerade arbetstagare stängs ute från arbetsmarknaden på grund av för
höga kostnader. Se till att de nationella strategierna för bekämpning av
fattigdom och integrering av romer genomförs i praktiken. Förbättra de sociala
transfereringarnas och tjänsternas tillgänglighet och ändamålsenlighet,
särskilt för barn och äldre.
4.           Anta lagen om skolutbildning
och fortsätta reformen av den högre utbildningen, särskilt genom att bättre
anpassa resultaten till arbetsmarknadens behov och förstärka samarbetet mellan
utbildning, forskning och näringsliv. Förbättra tillgången till inkluderande
undervisning för utsatta barn, särskilt romer. Garantera en faktisk tillgång
till hälso- och sjukvård och förbättra prissättningen av hälso- och
sjukvårdstjänster, genom att koppla sjukhusens finansiering till resultaten och
genom att utveckla öppenvården.
5.           Vidta ytterligare åtgärder
för att förbättra företagsklimatet, genom att minska byråkratin, genomföra en
strategi för e-förvaltning och genomföra lagstiftningen om sena betalningar.
Öka rättsväsendets kvalitet och oberoende samt bekämpa korruptionen mer
effektivt. Förbättra tillgången till finansiering för små och medelstora
företag och nystartade företag.
6.           Påskynda utnyttjandet av
EU-medel. Säkerställa ett korrekt genomförande av lagstiftningen om offentlig
upphandling genom att utvidga de förhandskontroller som myndigheten för
offentlig upphandling gör i syfte att förhindra oegentligheter.
7.           Stärka de nationella tillsynsmyndigheternas
kapacitet och den offentliga förvaltningens förmåga, särskilt inom energi- och
transportsektorerna, samt när det gäller avfallshantering och
vattenförvaltning. Undanröja marknadshinder, kvoter, geografiska begränsningar
och reglerade priser samt fullborda marknadsstrukturen genom att inrätta en
öppen grossistmarknad för el och naturgas. Påskynda el- och
gassammanlänkningsprojekten och öka kapaciteten att klara störningar. Öka
insatserna för att förbättra energieffektiviteten.
Utfärdad i Bryssel den
                                                                       På
rådets vägnar
                                                                       Ordförande
[1]               EGT L 209, 2.8.1997, s. 1.
[2]               EUT L 306, 23.11.2011, s. 25.
[3]               COM(2013) 352 final.
[4]               P7_TA(2013)0052 och P7_TA(2013)0053.
[5]               Rådets beslut 2013/208/EU av den 22 april 2013.
[6]               COM(2012) 750 final.
[7]               COM(2012) 751 final.
[8]               SWD(2013) 114 final.
[9]               Enligt artikel 9.2 i rådets förordning (EG) nr 1466/97.


Kommissionens rekommendation till allmänna riktlinjer för medlemsstaternas och gemenskapens ekonomiska politik - utarbetad i enlighet med artikel 103.2 i Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen