Avis juridique important

|

32001H0064

Rådets rekommendation av den 19 januari 2001 om genomförandet av medlemsstaternas sysselsättningspolitik

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 022 , 24/01/2001 s. 0027 - 0037

Rådets rekommendationav den 19 januari 2001om genomförandet av medlemsstaternas sysselsättningspolitik(2001/64/EG)EUROPEISKA UNIONENS RÅD UTFÄRDAR DENNA REKOMMENDATIONmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 128.4 i detta,med beaktande av medlemsstaternas femton rapporter för 2000 om genomförandet av de nationella handlingsplanerna för sysselsättning för 1999 som även beskriver hur de nationella handlingsplanerna anpassats till de ändringar som infördes i riktlinjerna för 2000,med beaktande av rådets rekommendation av den 14 februari 2000 om genomförandet av medlemsstaternas sysselsättningspolitik,(1)med beaktande av kommissionens rekommendation av den 6 september 2000, ochav följande skäl:(1) Rådet antog riktlinjerna för medlemsstaternas sysselsättningspolitik för 1998, 1999 och 2000 genom resolutioner av den 15 december 1997(2) och den 22 februari 1999(3) samt genom ett beslut av den 13 mars 2000(4).(2) Europeiska rådet i Lissabon den 23-24 mars 2000 enades om en övergripande strategi för sysselsättning, ekonomisk reform och social sammanhållning som en del av det kunskapsbaserade samhället, åtog sig att skapa förutsättningar för full sysselsättning och framhöll betydelsen av ett livslångt lärande.(3) Europeiska rådet i Santa Maria da Feira den 19-20 juni 2000 betonade den framträdande roll som arbetsmarknadens parter uppmanas att spela när det gäller att modernisera arbetsorganisationen, främja det livslånga lärandet och öka sysselsättningsgraden, framför allt för kvinnor.(4) Rådet antog den 19 juni 2000 rekommendationen om allmänna riktlinjer för medlemsstaternas ekonomiska politik och Europeiska rådet i Amsterdam den 16-17 juni 1997 enades om en resolution om en stabilitets- och tillväxtpakt i vilken medlemsstaternas åtaganden fastställs.(5) I den gemensamma rapporten om sysselsättningen för 2000, som utarbetats tillsammans med kommissionen, beskrivs sysselsättningsläget i gemenskapen och granskas de åtgärder som medlemsstaterna vidtagit för att genomföra sin sysselsättningspolitik med hänsyn till riktlinjerna.(6) Sysselsättningskommittén och Kommittén för ekonomisk politik överlämnade gemensamt ett yttrande om rekommendationen den 31 oktober 2000.(7) Mot bakgrund av granskningen av hur medlemsstaterna genomfört sin sysselsättningspolitik anser rådet det vara lämpligt att lämna rekommendationer. Rekommendationerna bör användas sparsamt, koncentreras på prioriterade frågor och bygga på en sund och korrekt analys.(8) När åtgärder vidtas för att komplettera medlemsstaternas insatser för att bidra till målet full sysselsättning bör medlemsstaternas behörighet respekteras.(9) Rådet erkänner de betydande insatser som medlemsstaterna redan gjort för att genomföra sysselsättningsriktlinjerna och rekommendationen av den 14 februari 2000. Vid bedömningen av konsekvenserna av denna politik bör hänsyn tas till sysselsättningsriktlinjernas fleråriga perspektiv.(10) För att följa sysselsättningsriktlinjerna krävs det att medlemsstaterna har en övergripande strategi för att utforma och genomföra sin sysselsättningspolitik.(11) För att ett konkurrenskraftigt och dynamiskt kunskapsbaserat samhälle skall kunna utvecklas måste ett livslångt lärande utvecklas och förverkligas och därvid krävs ett aktivt åtagande från alla berörda aktörer, däribland offentliga myndigheter, arbetsmarknadens parter och enskilda personer med relevant bistånd av det civila samhället.(12) För att angripa ungdomsarbetslösheten, som är ett bestående problem i de flesta av medlemsstaterna, bör alla unga ges möjlighet att komma in i arbetslivet innan de varit arbetslösa i sex månader.(13) För att förebygga långtidsarbetslösheten hos vuxna, som drabbar ungefär hälften av de arbetslösa i Europeiska unionen, bör alla arbetslösa vuxna erbjudas en ny start innan de varit arbetslösa i tolv månader.(14) Det är viktigt att minska de hinder för sysselsättning som skatte- eller bidragssystemen medför för att man skall kunna höja förvärvsfrekvensen bland kvinnor och äldre arbetstagare.(15) Det behövs ett bättre företagsklimat och bättre förutsättningar för att enskilda skall kunna bedriva företagsverksamhet så att nya arbetstillfällen kan skapas av fler och mer dynamiska företag.(16) Det måste utvecklas grundläggande förutsättningar för att möjligheterna att skapa nya arbetstillfällen inom tjänstesektorn skall kunna utnyttjas.(17) En förutsättning för att långvarig sysselsättning skall kunna skapas är sysselsättningsfrämjande skattesystem där det nuvarande kraftiga skattetrycket på arbete flyttas över till alternativa källor för skatteintäkter såsom energi och miljö.(18) Lokala sysselsättningsåtgärder bidrar i väsentlig grad till att uppnå den europeiska sysselsättningsstrategins mål.(19) En central faktor när det gäller att modernisera arbetsorganisationen och främja företagens och deras anställdas anpassningsförmåga är att det upprättas partnerskap på alla lämpliga nivåer.(20) Klyftan mellan könen på arbetsmarknaden, framför allt vad gäller sysselsättning, arbetslöshet och lön, liksom könssegregeringen inom alla sektorer och yrken kräver övergripande integreringsstrategier och åtgärder för att yrkeslivet och familjelivet på ett bättre sätt skall kunna förenas.HÄRIGENOM UTFÄRDAS TILL de enskilda medlemsstaterna BIFOGADE rekommendationer.Utfärdad i Bryssel den 19 januari 2001.På rådets vägnarB. RingholmOrdförande(1) EGT L 52, 25.2.2000, s. 32.(2) EGT C 30, 28.1.1998, s. 1.(3) EGT C 69, 12.3.1999, s. 2.(4) EGT L 72, 21.3.2000, s. 15.BILAGAREKOMMENDATIONER TILL DE ENSKILDA MEDLEMSSTATERNAI. BELGIENProblem med att uppnå sysselsättningsmålenDen belgiska arbetsmarknadssituationen förbättrades under 1999 då sysselsättningsgraden ökade kraftigt och arbetslösheten sjönk till en nivå under EU:s genomsnitt. Sysselsättningstillväxten dämpades dock och låg under EU:s genomsnitt och kvarstående problem löses endast i långsam takt.- Ett stort antal personer blir långtidsarbetslösa och det finns stora grupper av långtidsarbetslösa, som under 1999 utgjorde 5,0 % av arbetskraften.- Andelen sysselsatta är låg bland äldre personer (12 procentenheter under EU:s genomsnitt). Detta gäller framför allt personer äldre än 55 år, vars sysselsättningsgrad (24,7 %) fortfarande är den lägsta i unionen.- Det genomsnittliga skattetrycket på arbete är fortfarande ett av de högsta i EU.- Arbetskrafts- och kompetensbrist kan konstateras samtidigt som de regionala skillnaderna är stora när det gäller arbetslöshet.Analysen visar att det krävs fler insatser för att följa sysselsättningsriktlinjerna och rekommendationerna angående genomförandet av en förebyggande politik, reformen av skatte- och bidragssystemet, bättre samarbete mellan arbetsmarknadsmyndigheterna, sänkt skattetryck på arbete och utvecklingen av ett livslångt lärande.Belgien bör därför göra följande:1. Intensifiera ansträngningarna för att genomföra den nya individuella strategin för alla unga arbetslösa så att de kan nås innan de har varit arbetslösa i sex månader. Vidta beslutsamma åtgärder för att utforma och börja genomföra ett lämpligt system för att snabbt ingripa till förmån för arbetslösa vuxna.2. Fortsätta att undersöka de faktorer i skatte- och bidragssystemet som hindrar deltagande på arbetsmarknaden, framför allt när det gäller äldre arbetstagare. Belgien bör framför allt noggrant övervaka de åtgärder som syftar till att förebygga att arbetstagare tidigt slutar arbeta och överväga att stärka åtgärder som hindrar detta.3. Fortsätta med insatserna för att förstärka samarbetet mellan arbetsmarknadsmyndigheterna för att integrera och samordna olika aktiva åtgärder.4. Fullfölja och noggrant övervaka åtgärder för att sänka skattetrycket på arbete i syfte att uppmuntra personer att ta anställning och arbetsgivare att anställa samt noggrant övervaka konsekvenserna av de sänkta sociala avgifterna.5. Utveckla och genomföra en övergripande strategi för ett livslångt lärande för att förebygga kompetensbrist och skapa en bättre grund för en kunskapsbaserad ekonomi och ett kunskapsbaserat samhälle.II. DANMARKProblem med att uppnå sysselsättningsmålenArbetsmarknadssituationen är fortfarande mycket gynnsam och sysselsättningsgraden är den högsta i EU, både när det gäller män och kvinnor. Arbetslöshetsnivån är bland de lägsta. De viktigaste utmaningarna för Danmark är fortfarande följande:- Att öka den nuvarande arbetskraften, framför allt genom att uppmuntra anställda att stanna kvar i arbetslivet längre och minska det antal personer i arbetsför ålder som uppbär sociala förmåner.- Att åstadkomma en större balans mellan kvinnor och män inom alla yrken.Analysen visar att det krävs ytterligare insatser för att följa sysselsättningsriktlinjerna och rekommendationerna angående sänkt skattetryck på arbete, incitament för anställda att stanna kvar i arbetslivet längre, integrering av arbetslösa kvinnor och minskad könssegregering.Danmark bör därför göra följande:1. Fullfölja och noggrant övervaka genomförandet av de pågående reformerna för att minska det totala skattetrycket på arbete, framför allt skattetrycket på låga inkomster.2. Öka incitamenten för att ta anställning eller stanna kvar i arbetslivet och fortsätta att övervaka reformen av systemen för förtidspensionering och tjänstledighet, eftersom det finns ett behov av att öka utbudet av arbetskraft.3. Fortsätta ansträngningarna för att utarbeta en strategi som i högre grad beaktar jämställdhetsperspektivet samt en övergripande strategi för att minska den nuvarande könssegregering mellan yrken på arbetsmarknaden.III. TYSKLANDProblem med att uppnå sysselsättningsmålenEfter hand som den tyska ekonomin återhämtar sig ser man allt tydligare att sysselsättningstrenden håller på att vända, och arbetslösheten har sjunkit ytterligare även om konsekvenserna av Tysklands enande fortfarande är märkbara. De viktigaste utmaningarna på den tyska arbetsmarknaden är bland annat följande:- Långsam återhämtning när det gäller de förlorade arbetstillfällen som registrerades under större delen av 1990-talet (- 1,2 procentenheter per år under perioden 1991-1998). Stora regionala skillnader när det gäller arbetslöshetssiffrorna. Det är främst de nya delstaterna som påverkas.- Bestående och stor grupp av långtidsarbetslösa som utgör 4,4 % av arbetskraften.- Trots de reformer som nyligen gjorts är det totala skattetrycket på arbete fortfarande ett av de högsta inom EU.- Den lilla andel personer mellan 55 och 64 år som fortfarande arbetar (ca 37,8 %) tyder på att det finns ytterligare en outnyttjad sysselsättningspotential och visar att det krävs en mer kraftfull, övergripande politik för livslångt lärande för att förbättra arbetskraftens anställbarhet.Analysen visar att det krävs fler insatser för att följa sysselsättningsriktlinjerna och rekommendationerna angående skattetryck på arbete, förebyggande politik, skatte- och bidragssystem (framför allt när det gäller äldre arbetstagare), livslångt lärande och jämställdhet.Tyskland bör därför göra följande:1. Eftersträva ett fullständigt genomförande av de förebyggande åtgärderna som koncentreras på tidiga åtgärder för att uppfylla enskilda behov och förhindra att personer blir långtidsarbetslösa. Man bör noggrant övervaka framsteg mot gemensamma och nationella mål.2. Fortsätta undersöka de faktorer som kan hindra eller försvåra deltagande på arbetsmarknaden när det gäller alla grupper, framför allt äldre arbetstagare. Man bör övervaka förändringar vad gäller deltagande på arbetsmarknaden bland äldre arbetstagare och vidta ytterligare åtgärder för att förbättra denna grupps anställbarhet.3. Ta itu med kompetensbristen på arbetsmarknaden genom att förbättra ramvillkoren, inklusive incitament för fortbildning, yrkesutbildning och lärlingsskap, i samarbete med arbetsmarknadens parter och genom att ytterligare utarbeta en övergripande strategi samt kvalitativa och kvantitativa mål för livslångt lärande. Åtgärder måste vidtas i skolor och utbildningsanstalter för att säkerställa ett bättre övergång till moderna arbetsuppgifter på arbetsplatsen.4. Fullfölja och övervaka arbetet för att fortsätta att minska skattetrycket på arbete, särskilt genom att, på grundval av den nyligen genomförda skattereformen 2000 och miljöskattereformen, sänka skatter och sociala avgifter. Arbetskraftskostnaderna bör sänkas ytterligare även längst ner på löneskalan samtidigt som behovet av att sanera de offentliga finanserna respekteras.5. Fullfölja och förstärka den tvåsidiga strategin för att kombinera integreringen av jämställdhetsperspektivet och specifika jämställdhetsåtgärder, och då särskilt uppmärksamma konsekvenserna av skatte- och bidragssystemet för kvinnors sysselsättning samt minska löneskillnaderna mellan män och kvinnor.IV. GREKLANDProblem med att uppnå sysselsättningsmålenI slutet av 1999 uppfyllde Grekland konvergenskriterierna för att ansluta sig till den ekonomiska och monetära unionen. Sysselsättningsgraden i Grekland är emellertid bland de lägsta i EU (55,4 %). Arbetslösheten har ökat under de senaste åren på grund av att arbetskraften vuxit (kvinnor och invandrare) och på grund av att sysselsättningen inom jordbrukssektorn fortsätter att sjunka. Arbetslösheten ligger fortfarande över EU:s genomsnitt och långtidsarbetslösheten har också ökat. Denna situation belyser följande strukturella arbetsmarknadsproblem:- Arbetslöshetsnivåerna för unga, kvinnor och långtidsarbetslösa är höga och ligger över EU:s genomsnitt.- Det finns en stor klyfta mellan könen, både när det gäller sysselsättning och arbetslöshet.- Utbildningsreformerna innehåller åtgärder för att utveckla det livslånga lärandet, men det saknas en tydlig övergripande strategi och systemen för yrkesutbildning liksom annan utbildning måste förbättras ytterligare.- Stora administrativa bördor hindrar företagsutvecklingen, framför allt i startskedet, och sysselsättningsgraden inom tjänstesektorn är fortfarande låg trots att förbättringar skett på vissa områden.- Det finns utrymme för förbättring när det gäller användningen av ny teknik och när det gäller att modernisera arbetsorganisationen.Analysen visar att det krävs ytterligare insatser för att följa sysselsättningsriktlinjerna och rekommendationerna angående den övergripande strategin, förebyggande åtgärder och aktivering, integrering av jämställdhetsperspektivet, ökad förvärvsfrekvens bland kvinnorna, utbildning, minskad administrativ börda samt modernisering av arbetsorganisationen.Grekland bör därför göra följande:1. Utveckla en strategisk ram och en väl strukturerad politik för genomförandet av sysselsättningsriktlinjerna när det gäller alla fyra pelarna.2. Vidta bestämda och konsekventa åtgärder i enlighet med riktlinjerna 1 och 2 för att förhindra att unga och vuxna arbetslösa blir långtidsarbetslösa genom att vidareutveckla de befintliga planerna för snabba reformer när det gäller den offentliga arbetsförmedlingen. Det statistiska systemet måste förbättras så att indikatorerna för förebyggande åtgärder och aktivering finns att tillgå vid rätt tidpunkt och kan övervakas effektivt.3. Undersöka möjligheten att sänka skatterna på arbete och/eller inkomst av tjänst för att öka anställningsgraden. Grekland bör också uppmuntra ett ökat deltagande av kvinnor på arbetsmarknaden och förbättra integreringen av jämställdhetsperspektivet.4. Anta en övergripande strategi och fastställa mål för livslångt lärande, samt ytterligare förbättra utbildningssystemen så att arbetskraftens kompetens förbättras. Stärka stödet för fortbildning, framför allt genom att se till att arbetsmarknadens parter deltar mer aktivt.5. Anta och genomföra en konsekvent strategi för att betydlig minska den administrativa bördan när det gäller att starta nya företag, för att främja företagande och till fullo utnyttja den sysselsättningspotential som finns i tjänstesektorn.6. Stärka ett tillvägagångssätt som bygger på partnerskap och främja konkreta åtaganden från arbetsmarknadsparternas sida på alla lämpliga nivåer när det gäller modernisering av arbetsorganisationen, i syfte att göra företagen mer produktiva och konkurrenskraftiga samtidigt som man åstadkommer den nödvändiga balansen mellan flexibilitet och trygghet.V. SPANIENProblem med att uppnå sysselsättningsmålenI Spanien har den ekonomiska tillväxten och sysselsättningstillväxten varit god under de senaste åren, men det finns fortfarande svåra utmaningar:- Även om sysselsättningsgraden ökar är den bland de lägsta i EU. Arbetslösheten är fortfarande hög och ligger på 15,9 % trots att den sjunkit kraftigt sedan 1996. Långtidsarbetslösheten har också minskat men kvinnor och äldre arbetstagare är fortfarande särskilt drabbade av arbetslöshet.- Andelen tillfälligt sysselsatta är hög. De flesta av de tillfälliga arbetena är kortvariga och det är främst kvinnor och unga som har denna typ av arbete.- De regionala skillnaderna är stora samtidigt som den geografiska rörligheten är mycket liten.- Även om kvinnornas sysselsättningsgrad har ökat är den fortfarande lägst i EU (37,6 %). Klyftan mellan könen när det gäller sysselsättning (30,3 %) är den största i EU. Arbetslöshetssiffran för kvinnor är för närvarande 23,1 %.- Mindre än 35 % av befolkningen mellan 25-64 år har avslutad gymnasieutbildning. Det är vanligt att man lämnar skolan i förtid och det är mycket få vuxna som deltar i utbildning. Det finns inte någon övergripande strategi för livslångt lärande.Analysen visar att det krävs fler insatser för att följa sysselsättningsriktlinjerna och rekommendationerna angående förebyggande åtgärder och aktivering, bättre statistiska övervakningssystem, integrering av jämställdhetsperspektivet, livslångt lärande, anpassningsförmåga samt skatte- och bidragssystemen.Spanien bör därför göra följande:1. Fortsätta moderniseringen av de offentliga arbetsförmedlingarna för att göra dem effektivare och skynda på genomförandet av en förebyggande strategi som skall omfatta alla potentiella målgrupper. Dessa åtgärder bör bland annat innebära att man färdigställer det statistiska övervakningssystemet i enlighet med den nationella handlingsplanen och den gemensamma rapporten om sysselsättningen.2. Förbättra integreringen av jämställdhetsperspektivet för att höja kvinnornas sysselsättningsgrad till EU:s genomsnitt inom en tidsram som med tanke på problemets omfattning, på ett lämpligt sätt svarar mot angelägenheten hos denna målsättning.3. Utveckla och genomföra en konsekvent strategi med mål för livslångt lärande. Strategin skall omfatta grundläggande utbildning och fortbildning och skall syfta till att höja utbildningsnivån och få fler vuxna att delta i utbildningsverksamhet. Problemet med att många lämnar skolan i förtid bör särskilt uppmärksammas.4. I samarbete med arbetsmarknadens parter fortsätta insatserna att anpassa anställningsförhållanden och även arbetslagstiftningen, samt utveckla nya former för arbetsorganisation genom att säkerställa en lämplig balans mellan flexibilitet och trygghet för hela arbetskraften.5. Se över stimulerande respektive hämmande faktorer i skatte- och bidragssystemen i syfte att öka deltagandet på arbetsmarknaden och skapa en stabilare sysselsättning.VI. FRANKRIKEProblem med att uppnå sysselsättningsmålenSysselsättningssituationen fortsätter att förbättras. Det finns dock betydande strukturella problem kvar:- Deltagandet i åldersgruppen 55-64 år är klart lägre än EU:s genomsnitt (28,3 % mot 35,9 %) och den nedåtgående trenden ändrades inte under 1999.- Arbetslösheten har endast minskat litet och arbetslöshetsnivån (11,3 %) ligger över EU:s genomsnitt (10,8 %).- Höga skatter på arbete.Analysen visar att det krävs ytterligare insatser för att följa sysselsättningsriktlinjerna och rekommendationerna angående äldre arbetstagare i verksamhet, sänkt skattetryck på arbete samt förebyggande åtgärder och livslångt lärande.Frankrike bör därför göra följande:1. Förbättra insatserna för att förhindra att äldre arbetstagare tidigt drar sig tillbaka från arbetslivet genom att utarbeta en mer övergripande strategi med deltagande av arbetsmarknadens parter.2. Fortsätta att driva och utvärdera politiska åtgärder för att minska skattetrycket på arbete, framför allt sådana åtgärder som avser arbetstagare med låg lön och utan utbildning.3. Fortsätta genomförandet av individuella och tidigt insatta åtgärder för arbetslösa och i större utsträckning utnyttja sådana åtgärder för att förhindra arbetslöshet bland unga och vuxna.4. Fortsätta insatserna för att modernisera arbetsorganisationen och noga följa upp vilka nettoeffekter genomförandet av lagstiftningen om 35 timmars arbetsvecka får. Vidta åtgärder för att göra fortbildningssystemet effektivare och främja en övergripande strategi för livslångt lärande.5. Fortsätta genomförandet av konsekventa strategier som omfattar lagstiftning, skatteåtgärder och andra åtgärder och som är avsedda att minska den administrativa bördan för företag, samt utvärdera effekterna av pågående insatser för att skapa nya sysselsättningsmöjligheter för ungdomar.VII. IRLANDProblem med att uppnå sysselsättningsmålenIrland har uppvisat utomordentliga resultat när det gäller ekonomi och sysselsättning. År 1999 överskred sysselsättningsgraden EU:s genomsnitt och arbetslösheten har fortsatt att minska för alla grupper. Denna utveckling tyder på en fortsatt åtstramning av arbetsmarknaden. Det finns emellertid fortfarande vissa strukturella problem:- Liksom i vissa andra medlemsstater är det ett centralt problem för Irland att förhindra att det uppstår brist på arbetskraft och undvika det därmed förbundna löneinflationstrycket.- Även om förvärvsfrekvensen bland kvinnor har ökat markant är den fortfarande under EU:s genomsnitt och klyftan mellan könen när det gäller sysselsättning har endast minskat obetydligt mellan 1998 och 1999.- På grund av den allt större bristen på arbetskraft är det viktigt för Irland att investera i utbildning både för anställda och arbetslösa. Irland är ett av de få länder där andelen arbetslösa som deltog i utbildningsåtgärder ökade, men samtidigt är antalet anställda som deltar i utbildning fortfarande bland de lägsta i EU.Analysen visar att det krävs ytterligare insatser för att följa sysselsättningsriktlinjerna och rekommendationerna angående kvinnors deltagande på arbetsmarknaden och utarbetande av en strategi för internutbildning och livslångt lärande.Irland bör därför göra följande:1. Fortsätta den övergripande strategin för att se till att fler kvinnor blir sysselsatta, undanröja skattehinder och öka antalet barnomsorgsplatser samt vidta åtgärder för att minska löneskillnaderna mellan män och kvinnor.2. Fortsätta och intensifiera satsningarna för att stödja produktivitetshöjningen och förbättra arbetskraftens kompetens och kvalifikationer genom att i större utsträckning betona internutbildning och ytterligare utveckla och fastställa mål för livslångt lärande.VIII. ITALIENProblem med att uppnå sysselsättningsmålenSysselsättningen ökade under 1999 framför allt beroende på att bestämmelser om skatteincitament och flexibla arbetsvillkor antogs. Trots förbättringarna är flera strukturella problem på den italienska arbetsmarknaden fortfarande inte lösta, särskilt i fråga om den regionala obalansen.- Den låga sysselsättningsgraden (52,5 %) är ca 10 procentenheter lägre än EU:s genomsnitt. Sysselsättningsgraden för äldre på 27,5 % är fortfarande låg.- Sysselsättningsgraden för kvinnor ökade mer än för män, men är fortfarande bland de lägsta inom EU (38,1 %).- Arbetslöshetsnivån sjönk till 11,3 % men ligger fortfarande 2 procentenheter över EU:s genomsnitt. Arbetslösheten för personer i åldersgruppen 15-24 år var 12,4 %, vilket fortfarande är nästan 4 procentenheter högre än EU:s genomsnitt. Långtidsarbetslösheten minskade endast marginellt från 7,1 % av arbetskraften under 1998 till 6,9 % 1999.- Det finns stora skillnader mellan könen när det gäller sysselsättning - ca 30 procentenheter - vilket är typiskt för arbetsmarknaden, särskilt i de södra delarna, och arbetslösheten för kvinnor (15,6 %) är nästan dubbelt så stor som arbetslösheten för män (8,7 %).- De regionala skillnaderna är fortfarande mycket stora. Arbetslösheten i de centrala och norra delarna av landet är ca 6,5 % medan den är ca 22 % i de södra delarna.- Den procentandel av arbetskraften som har avslutad gymnasieutbildning uppgår till 51,5 %, vilket kan jämföras med EU:s genomsnittliga nivå på 66 %. Endast 6,1 % av de vuxna deltar dock i utbildning vilket kan jämföras med EU:s genomsnitt på 8,7 %.Analysen visar att det krävs ytterligare insatser för att följa sysselsättningsriktlinjerna och rekommendationerna angående de politiska åtgärderna inom ramen för de fyra pelarna, skatte- och bidragssystemen, åtgärderna för förebyggande och aktivering, integreringen av jämställdhetsperspektivet, klyftorna mellan könen och det livslånga lärandet.Italien bör därför göra följande:1. Fortsätta att förbättra balansen när det gäller åtgärder inom de fyra pelarna genom att ytterligare stärka anställbarhetsåtgärderna, arbeta för att modernisera arbetsorganisationen och regelverket genom att utarbeta en övergripande jämställdhetsstrategi och fortsätta integreringen av jämställdhetsperspektivet.2. Fortsätta att genomföra reformen av pensionssystemet genom den översyn som planeras till 2001 och se över andra bidragssystem för att minska flödet från arbetsmarknaden. Fortsätta med insatser för att minska skattetrycket särskilt för lågavlönade arbetstagare.3. I samband med åtgärder för anställbarhet vidta ytterligare åtgärder för att förhindra att unga och vuxna blir långtidsarbetslösa. Sådana åtgärder kan omfatta att man fullt ut genomför reformen av de offentliga arbetsförmedlingarna i hela landet, skyndar på införandet av systemet för arbetsmarknadsinformation samt fortsätter de nuvarande åtgärderna för att förbättra de statistiska övervakningssystemen.4. Driva en aktiv arbetsmarknadspolitik och genomföra särskilda åtgärder för att minska de stora skillnaderna mellan könen när det gäller sysselsättning och arbetslöshet i syfte att ge kvinnor fler och bättre möjligheter till sysselsättning.5. Anta och genomföra en konsekvent strategi med nationella mål för livslångt lärande. Arbetsmarknadens parter bör vara mer aktiva med att ge arbetstagarna mer utbildning.IX. LUXEMBURGProblem med att uppnå sysselsättningsmålenI Luxemburg har arbetsmarknadssituationen varit gynnsam under 1999 och situationen har underbyggts av en kraftig ekonomisk tillväxt och den högsta sysselsättningsökningen i EU (4,8 procentenheter). Arbetslöshetsnivån fortsatte att sjunka och är fortfarande den lägsta i EU (2,3 %). Det kan dock konstateras att det finns vissa strukturella problem:- Den totala nationella sysselsättningsgraden är mycket låg trots en mycket god sysselsättningssituation och ett stort antal gränsarbetare. Sysselsättningssiffrorna är speciellt låga för arbetstagare över 55 år (26,3 %) och kvinnor (48,5 %), även om båda siffrorna har stigit sedan 1998.- Klyftan mellan könen när det gäller sysselsättning är bland de största i EU, närmare bestämt 25,9 procentenheter.- Utbudet på kvalificerad inhemsk arbetskraft är otillräckligt.- Andelen sysselsatta vuxna som deltar i fortbildning är fortfarande mycket liten (5,3 %).Analysen visar att det krävs ytterligare insatser för att följa sysselsättningsriktlinjerna och rekommendationerna angående den sociala dialogen, äldre arbetstagares och kvinnors deltagande på arbetsmarknaden samt livslångt lärande.Luxemburg bör därför göra följande:1. Uppmuntra arbetsmarknadens parter att föra en konstruktiv dialog, vilket krävs för att de sysselsättningsstrategier som anges i den nationella handlingsplanen skall bli en framgång.2. Fortsätta insatserna och genomföra åtgärderna för att öka de äldre arbetstagarnas och kvinnornas deltagande på arbetsmarknaden, inbegripet en översyn av skatte- och bidragssystemen samt vidta åtgärder för att främja integreringen av jämställdhetsperspektivet.3. Fortsätta att genomföra ramlagstiftningen om kontinuerlig yrkesbildning och utarbeta och genomföra åtgärder för att öka deltagandet i utbildning samt fastställa mål på detta område.X. NEDERLÄNDERNAProblem med att uppnå sysselsättningsmålenSysselsättningstillväxten var god i Nederländerna under 1999 och sysselsättningsgraden ligger klart över EU:s genomsnitt. Arbetslösheten fortsatte att minska under 1999 till 3,3 %, vilket är under EU:s genomsnitt. Det finns dock fortfarande vissa strukturella problem:- Även om långtidsarbetslösheten minskar finns det vissa bestående problem som är koncentrerade till vissa grupper, framför allt lågkvalificerade och äldre arbetstagare samt etniska minoriteter.- Ett stort antal personer i arbetsför ålder står utanför arbetsmarknaden på grund av invaliditetsförmåner och andra typer av bidrag.- Man kan konstatera en begynnande brist på arbetskraft och ett därmed förbundet löneinflationstryck.Analysen visar att det krävs ytterligare insatser för att följa sysselsättningsriktlinjerna och rekommendationerna angående skatte- och bidragssystemen samt det statistiska övervakningssystemet.Nederländerna bör därför göra följande:1. Fortsätta att samarbeta med arbetsmarknadens parter för att minska de faktorer i bidragssystemen som kan motverka människors deltagande på den öppna arbetsmarknaden, framför allt när det gäller personer med invaliditetsförmåner, och som kan skapa fattigdomsfällor.2. Fortsätta förbättringen av det statistiska systemet så att man kan få fram åtgärds- och resultatindikatorer tillräckligt tidigt för att de skall kunna utnyttjas för övervakningen och utvärderingen av den förebyggande strategin som håller på att genomföras.XI. ÖSTERRIKEProblem med att uppnå sysselsättningsmålenResultaten på den österrikiska arbetsmarknaden förbättrades under förra året och den totala sysselsättningsgraden uppgick till 68,2 % (59,7 % för kvinnor), vilket ligger nära det mål på 70 % som fastställdes av Europeiska rådet i Lissabon och gott och väl över EU:s genomsnitt. Den totala arbetslösheten minskade till 3,8 % under 1999 och är tillsammans med ungdoms- och långtidsarbetslösheten bland de lägsta i EU. Trots de övergripande goda resultaten finns det fortfarande vissa strukturella problem på arbetsmarknaden:- Det totala skattetrycket ligger över genomsnittet och skattetrycket på arbete ökade under perioden 1994-1998. Att lönebikostnadernas andel av BNP förväntas sjunka med ca 0,4 procentenheter före 2003 är ett första steg i rätt riktning.- Klyftan mellan könen är fortfarande stor vad gäller sysselsättning och arbetslöshet, trots att sysselsättningsgraden för kvinnor ligger över EU:s genomsnitt.- Sysselsättningsgraden för äldre arbetstagare ligger under EU:s genomsnitt och arbetslösheten bland personer i åldersgruppen över 50 år är fortfarande hög.Analysen visar att det krävs fler insatser för att för att följa sysselsättningsriktlinjerna och rekommendationerna angående äldre arbetstagares anställbarhet, integrering av jämställdhetsperspektivet och beskattning av arbete.Österrike bör därför göra följande:1. Göra mer för att markant sänka det starka skattetrycket på arbete, särskilt med inriktning på grupper som har problem på arbetsmarknaden.2. Fullfölja en övergripande strategi för att minska den ännu betydande klyftan mellan könen vad gäller sysselsättning, bland annat genom att vidta åtgärder som bidrar till att minska löneskillnaderna och gör det lättare att förena yrkesliv och familjeliv.3. Fortsätta insatserna för att reformera systemen för förtidspensionering och vidta andra åtgärder för att äldre skall stanna kvar i arbetslivet längre och uppnå en betydligt högre sysselsättningsgrad bland äldre arbetstagare.XII. PORTUGALProblem med att uppnå sysselsättningsmålenSysselsättningssituationen förbättrades ytterligare under 1999 vilket bekräftade det föregående årets positiva trend. Arbetslöshetsnivån är bland de lägsta i EU och långtidsarbetslösheten har minskat snabbt. Det finns dock strukturella svagheter på arbetsmarknaden och därför måste åtgärder vidtas:- Arbetskraftens genomsnittliga kompetensnivå är låg. Endast 21,2 % har avslutat minst gymnasieutbildning, vilket kan jämföras med den genomsnittliga nivån på 66 % i Europeiska unionen. Deltagandet i utbildning uppgår till 3,6 % och ligger också det under EU:s genomsnitt på 8,7 %, och 45 % av personerna i åldersgruppen 18-24 år har slutat skolan i förtid.- Det finns stora möjligheter att skapa nya arbetstillfällen inom tjänstesektorn, vilket framgår av att sysselsättningsgraden i tjänstesektorn är 36,2 %, och det är nödvändigt att fortsätta en konsekvent strategi för att främja företagandet.- Arbetsmarknadens parter måste göra stora insatser för att man skall kunna anta de stora utmaningarna på den portugisiska arbetsmarknaden, framför allt den låga kompetensnivån, moderniseringen av arbetsorganisationen och anställningsförhållanden.- För att uppnå en övergripande förbättring av kvinnornas situation på arbetsmarknaden behövs det en mer balanserad fördelning av kvinnor och män, särskilt när det gäller olika sektorer.Analysen visar att det krävs fler insatser för att följa sysselsättningsriktlinjerna och rekommendationerna angående utbildning, minskade administrativa bördor för företagen, partnerskap, könssegregering och tillgång till barnomsorg.Portugal bör därför göra följande:1. Fortsätta ansträngningarna för att utarbeta och genomföra en övergripande strategi för livslångt lärande i vilken man också tar itu med problemet att personer lämnar skolan i förtid och fastställer tydliga mål och lämpliga tillvägagångssätt. Det bör ägnas särskild uppmärksamhet åt utbildningens kvalitet för att kompetensbrister skall kunna undvikas.2. Fortsätta insatserna för att minska den administrativa bördan för företagen, utnyttja möjligheterna att skapa nya arbetstillfällen inom tjänstesektorn och främja arbetstillfällen som kräver hög och medelhög kompetens inom tjänstesektorn.3. Fortsätta insatserna för att genomföra en partnerskapsstrategi och främja konkreta åtaganden från arbetsmarknadsparternas sida, framför allt när det gäller modernisering av arbetsorganisationen, anpassning av anställningsförhållandena och av arbetslagstiftningen samt fortbildning.4. Fortsätta ansträngningarna för att arbetstagare skall kunna förena yrkesliv och familjeliv genom att utvidga barnomsorgen och undersöka möjligheter att främja en balanserad fördelning av kvinnor och män inom olika sektorer.XIII. FINLANDProblem med att uppnå sysselsättningsmålenÄven om den ekonomiska tillväxten i Finland varit stark under de senaste fem åren finns fortfarande vissa strukturella problem:- Den totala arbetslöshetsnivån är fortfarande hög (10,2 %) och arbetslösheten är företrädesvis strukturell. Ungdomsarbetslösheten och långtidsarbetslösheten för personer över 50 år är fortfarande ett stort problem.- Genom de initiativ som nyligen tagits har Finland gjort framsteg när det gäller att minska skattetrycket på arbete, men skattenivån ligger fortfarande över EU:s genomsnitt.- Finland hotas av kompetensbrist inom flera sektorer (både när det gäller lågkvalificerat och högkvalificerat arbete) och det råder ett allmänt behov av att mobilisera arbetskraften genom aktiva arbetsmarknadsåtgärder av bra kvalitet.- De regionala skillnaderna vad gäller sysselsättning är fortfarande betydande.Analysen visar att det krävs ytterligare insatser för att följa sysselsättningsriktlinjerna och rekommendationerna angående skatte- och bidragssystemen, skatterna på arbete och könssegregering inom yrken och sektorer på arbetsmarknaden.Finland bör därför göra följande:1. Fortsätta att ompröva de befintliga skatte- och bidragssystemen för att öka incitamenten för att arbeta och anställa samt koncentrera åtgärderna för livslångt lärande till äldre för att de skall stanna i arbetslivet längre.2. Fullfölja de nyligen tagna initiativen för att minska skatten på arbete med vederbörlig hänsyn till de rådande ekonomiska villkoren och situationen på arbetsmarknaden.3. Övervaka och bedöma den nuvarande omfattningen av könssegregeringen inom yrken och sektorer på arbetsmarknaden mot bakgrund av en strategi för att integrera jämställdhetsperspektivet.XIV. SVERIGEProblem med att uppnå sysselsättningsmålenSverige har en av de högsta sysselsättningsgraderna i EU och har nyligen förbättrat resultaten vad gäller att skapa nya arbetstillfällen. Under 1999 minskade arbetslösheten till 7,2 %. Det finns dock fortfarande flera strukturella problem på arbetsmarknaden:- Skattetrycket på arbete är fortfarande mycket högt, framför allt när det gäller relativt lågkvalificerad arbetskraft och lågavlönade. Sverige har fortfarande de högsta skattesatserna för anställda i EU: 52,7 % under 1998 vilket kan jämföras med EU:s genomsnitt på 39,2 %.- Ett stort antal personer i arbetsför ålder är beroende av bidrag.- Kompetensbrist, framför allt på regional nivå, har blivit en faktor som hämmar den ekonomiska tillväxten och den regionala utvecklingen.- Den nuvarande segregeringen mellan män och kvinnor inom olika yrken och sektorer är fortfarande ett problem trots att jämställdhetspolitiken är väl utvecklad.Analysen visar att det krävs ytterligare insatser för att följa sysselsättningsriktlinjerna och rekommendationerna angående skatter på arbete och integrering av jämställdhetsperspektivet.Sverige bör därför göra följande:1. Öka insatserna, bland annat fastställa mål med beaktande av det nationella läget, för att minska det höga skattetrycket på arbete, framförallt för låginkomsttagare.2. Införa fler politiska åtgärder för att ytterligare anpassa stöd- och bidragssystemen så att det finns tillräckliga incitament för att arbeta.3. Övervaka och bedöma den nuvarande segregeringen inom olika yrken och sektorer på arbetsmarknaden, som ett led i de reformer för att integrera jämställdhetsperspektivet som inleddes 1999.XV. FÖRENADE KUNGARIKETProblem med att uppnå sysselsättningsmålenI Förenade kungariket var sysselsättningstillväxten gynnsam under 1999 och sysselsättningsgraden för män och kvinnor ligger klart över EU:s genomsnitt. Arbetslösheten fortsatte att sjunka under 1999 och ligger nu på 6,1 %, vilket är under EU:s genomsnitt. Det finns dock fortfarande betydande strukturella problem:- Andelen unga och vuxna som blir långtidsarbetslösa (17 % respektive 11 %) ligger fortfarande över siffrorna för de medlemsstater som uppvisar bäst resultat.- Även om långtidsarbetslösheten minskar finns det fortfarande vissa bestående problem som är koncentrerade till vissa grupper, framför allt i hushåll där ingen arbetar och bland mindre gynnade grupper, och till ett antal geografiska områden. Problemen med ensamma föräldrar som inte är sysselsatta består.- Det råder kompetensbrist i vissa sektorer, framför allt på området informationsteknik. Ett allmänt problem i Förenade kungariket är den låga grundutbildningsnivån.- Även om löneskillnaderna mellan könen minskar är de fortfarande stora jämfört med EU:s genomsnitt. Klyftan mellan könen när det gäller hur föräldraskap påverkar sysselsättningen är också den största i Europa, vilket tyder på att det är viktigt att tillhandahålla tillräcklig barnomsorg till en rimlig kostnad.- Den nuvarande segregeringen mellan män och kvinnor inom yrken och sektorer är större än EU:s genomsnitt.Analysen visar att det krävs ytterligare insatser för att följa sysselsättningsriktlinjerna och rekommendationerna angående anpassningsförmåga, löneskillnaderna mellan män och kvinnor, barnomsorg, en förebyggande strategi för arbetslösa och livslångt lärande.Förenade kungariket bör därför göra följande:1. Förbättra balansen när det gäller genomförandet av riktlinjerna så att insatserna för att modernisera arbetsorganisationen förstärks och blir mer synliga, framför allt genom att främja partnerskap på arbetsmarknaden på alla lämpliga nivåer.2. Fortsätta insatserna för att minska löneskillnaderna mellan män och kvinnor och vidta åtgärder för att förbättra tillhandahållandet av barnomsorg för att göra det lättare för kvinnor och män med föräldraansvar att arbeta. Ensamstående föräldrars behov bör få särskild uppmärksamhet.3. Erbjuda fler vuxna arbetslösa aktiva arbetsmarknadsåtgärder innan de varit arbetslösa i tolv månader så att fler människor blir föremål för aktiva åtgärder och komplettera det stöd som utbetalas till arbetssökande (Jobseekers' Allowance Regime).4. Intensifiera insatserna för att genomföra initiativ som gäller livslångt lärande, framför allt insatserna för att förbättra den allmänna grundutbildningsnivån, och visa hur de grupper som traditionellt är motvilliga att utnyttja utbildningsmöjligheter eller som inte kan hitta lämpliga alternativ kan få tillgång till utbildning.


title: Rekommendation till rådets beslut om Bulgariens och Rumäniens anslutning till konventionen av den 18 december 1997, upprättad på grundval av artikel K 3 i fördraget om Europeiska unionen, om ömsesidigt bistånd och samarbete mellan tullförvaltningar

text:
Viktigt rättsligt meddelande

|

52007PC0216

Rekommendation till Rådets beslut om Bulgariens och Rumäniens anslutning till konventionen av den 18 december 1997, upprättad på grundval av artikel K 3 i fördraget om Europeiska unionen, om ömsesidigt bistånd och samarbete mellan tullförvaltningar  /* KOM/2007/0216 slutlig - CNS 2007/0073 */

	[pic] | EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION |Bryssel den 25.4.2007KOM(2007) 216 slutlig2007/0073 (CNS)Rekommendation tillRÅDETS BESLUTom Bulgariens och Rumäniens anslutning till konventionen av den 18 december 1997, upprättad på grundval av artikel K 3 i fördraget om Europeiska unionen, om ömsesidigt bistånd och samarbete mellan tullförvaltningar(framlagt av kommissionen)MOTIVERINGGenom 2005 års anslutningsakt för Bulgarien och Rumänien[1] infördes ett förenklat system för Bulgariens och Rumäniens anslutning till de konventioner (och protokoll) som medlemsstaterna ingått på grundval av artikel 34 (tidigare artikel K 3) i fördraget om Europeiska unionen eller artikel 293 i EG-fördraget. Det är inte längre nödvändigt att såsom tidigare förhandla fram och ingå särskilda protokoll om anslutning till dessa konventioner (vilket hade krävt ratificering av 27 stater). Enligt artikel 3.3 i anslutningsakten skall Bulgarien och Rumänien helt enkelt ansluta sig till dessa konventioner och protokoll i kraft av anslutningsakten.Enligt artikel 3.3 och 3.4 i anslutningsakten skall rådet anta ett beslut för att fastställa vilken dag dessa konventioner skall träda i kraft för Bulgarien och Rumänien och för att göra alla de anpassningar av konventionerna som krävs på grund av de två nya medlemsstaternas anslutning (vilket i alla händelser skulle omfatta antagandet av konventionerna på bulgariska och rumänska språken, så att dessa språkversioner äger lika giltighet). Rådet skall vidta åtgärder på rekommendation av kommissionen efter att ha hört Europaparlamentet.Bilaga I till anslutningsakten innehåller en förteckning över de berörda sju konventionerna och protokollen på området rättsliga och inrikes frågor.I förteckningen ingår konventionen av den 18 december 1997 , upprättad på grundval av artikel K 3 i fördraget om Europeiska unionen, om ömsesidigt bistånd och samarbete mellan tullförvaltningar.Syftet med kommissionens rekommendation till ett rådsbeslut är att i enlighet med artikel 3.4 i anslutningsakten göra de anpassningar som krävs på grund av Bulgariens och Rumäniens anslutning till ovannämnda konvention.2007/0073 (CNS)Rekommendation tillRÅDETS BESLUTom Bulgariens och Rumäniens anslutning till konventionen av den 18 december 1997, upprättad på grundval av artikel K 3 i fördraget om Europeiska unionen, om ömsesidigt bistånd och samarbete mellan tullförvaltningarEUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR BESLUTAT FÖLJANDEmed beaktande av fördraget om Europeiska unionen,med beaktande av anslutningsfördraget för Bulgarien och Rumänien,med beaktande av anslutningsakten för Bulgarien och Rumänien (nedan kallad ”anslutningsakten”), särskilt artikel 3.4,med beaktande av kommissionens rekommendation[2],med beaktande av Europaparlamentets yttrande[3], ochav följande skäl:(1) Konventionen om ömsesidigt bistånd och samarbete mellan tullförvaltningar, upprättad på grundval av artikel K 3 i fördraget om Europeiska unionen, undertecknades i Bryssel den 18 december 1997 och träder i kraft 90 dagar efter det att en underrättelse lämnats av den stat, som skall vara medlem i Europeiska unionen när rådet antar den akt genom vilken denna konvention upprättas, som sist fullgör denna formalitet.(2) Enligt artikel 32.4 i konventionen om ömsesidigt bistånd och samarbete mellan tullförvaltningar får varje medlemsstat, fram till det att denna konvention träder i kraft, i samband med underrättelse enligt punkt 32.2 i konventionen eller därefter förklara att konventionen, vad medlemsstaten beträffar, är tillämplig i dess förbindelser med de medlemsstater som har avgivit samma förklaring.(3) Efter sin anslutning till Europeiska unionen har Tjeckien, Estland, Cypern, Lettland, Litauen, Ungern, Polen, Slovenien och Slovakien deponerat sina instrument för anslutning till konventionen om ömsesidigt bistånd och samarbete mellan tullförvaltningar.(4) Enligt artikel 3.3 i anslutningsakten skall Bulgarien och Rumänien ansluta sig till de konventioner och protokoll mellan medlemsstaterna som finns förtecknade i bilaga I till anslutningsakten, bland annat till konventionen om ömsesidigt bistånd och samarbete mellan tullförvaltningar. De skall träda i kraft gentemot Bulgarien och Rumänien den dag som rådet fastställer.(5) I enlighet med artikel 3.4 i anslutningsakten skall rådet göra alla anpassningar som krävs på grund av anslutningen till dessa konventioner och protokoll.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 11. Konventionen om ömsesidigt bistånd och samarbete mellan tullförvaltningar skall ändras på följande sätt:Artikel 31.1 om ”Territoriell tillämpning” skall ersättas med följande:”1. Denna konvention skall tillämpas på medlemsstaternas territorier som ingår i gemenskapens tullområde samt för Förbundsrepubliken Tyskland ön Helgoland och Büsingens territorium (inom ramen för och i enlighet med fördraget av den 23 november 1964, eller gällande version, mellan Förbundsrepubliken Tyskland och Schweiziska edsförbundet om att inkludera kommunen Büsingen am Hochrhein i Schweiziska edsförbundets tullområde) samt för Republiken Italien kommunerna Livigno och Campione d’Italia, och den skall även tillämpas på det territorialvatten, de inre vattenvägar och det luftrum som ingår i medlemsstaternas territorier.Artikel 2Konventionen om ömsesidigt bistånd och samarbete mellan tullförvaltningar, i dess lydelse efter ändring genom detta beslut, träder i kraft för Bulgarien och Rumänien den dag då konventionen träder i kraft, utan att det påverkar tillämpningen av artikel 32.4 i konventionen om ömsesidigt bistånd och samarbete mellan tullförvaltningar.Artikel 3Konventionen om ömsesidigt bistånd och samarbete mellan tullförvaltningar, som har upprättats på bulgariska och rumänska språken och åtföljer detta beslut, skall gälla på samma villkor som de övriga språkversionerna av konventionen om ömsesidigt bistånd och samarbete mellan tullförvaltningar.Artikel 4Detta beslut får verkan dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning .Utfärdat i Bryssel den [...]På rådets vägnarOrdförandeBILAGA Texten på bulgariska och rumänska språken till konventionen om ömsesidigt bistånd och samarbete mellan tullförvaltningar.[1] EUT L 157, 5.12.2005, s. 203.[2] EUT C […], […], s. […].[3] EUT C […], […], s. […].


Avis juridique important

|

32004H0163

Kommissionens rekommendation av den 17 februari 2004 om det samordnade kontrollprogram som skall genomföras på foderområdet under 2004 i enlighet med rådets direktiv 95/53/EG (Text av betydelse för EES)

Europeiska unionens officiella tidning nr L 052 , 21/02/2004 s. 0070 - 0076

Kommissionens rekommendationav den 17 februari 2004om det samordnade kontrollprogram som skall genomföras på foderområdet under 2004 i enlighet med rådets direktiv 95/53/EG(Text av betydelse för EES)(2004/163/EG)EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION UTFÄRDAR DENNA REKOMMENDATIONmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,med beaktande av rådets direktiv 95/53/EG av den 25 oktober 1995 om fastställande av principerna för organisationen av officiell kontroll på djurfoderområdet(1), särskilt artikel 22.3 i detta, ochav följande skäl:(1) Enligt direktiv 95/53/EG skall kommissionen lägga fram en sammanfattande rapport av resultaten av de kontroller som genomförs på gemenskapsnivå. Denna rapport skall innehålla uppgifter om de officiella kontrollerna baserade på de uppgifter som medlemsstaterna lämnat om genomförandet av kontrollprogrammen 2002.(2) Under 2003 har medlemsstaterna valt ut vissa frågor som bör ingå i ett samordnat kontrollprogram för år 2004.(3) Även om det i Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/32/EG av den 7 maj 2002 om främmande ämnen och produkter i djurfoder(2) fastställs högsta tillåtna halter av aflatoxin B1 i foder, finns det inga gemenskapsbestämmelser för andra mykotoxiner, t.ex. okratoxin A, zearalenon, deoxynivalenol och fumonisin. Om man samlade in uppgifter om förekomsten av dessa mykotoxiner genom stickprov, skulle det ge värdefull information som kunde tjäna som underlag för en bedömning av situationen med tanke på framtida lagstiftning. Dessutom är vissa foderråvaror, t.ex. spannmål och oljeväxtfrön särskilt utsatta för kontaminering med mykotoxiner på grund av förhållandena vid skörd, lagring och transport. Eftersom mykotoxinkoncentrationen växlar från år till år, är det lämpligt att samla in uppgifter från flera år efter varandra för alla de nämnda mykotoxinerna.(4) Tidigare kontroller av förekomsten av antibiotika och koccidiostatika i vissa foder, där dessa ämnen inte är tillåtna, tyder på att det fortfarande sker överträdelser i detta avseende. Förekomsten är så frekvent och ärendet så känsligt att det är rimligt att fortsätta kontrollerna.(5) Det är viktigt att säkerställa att den begränsning av användningen av foderråvaror av animaliskt ursprung i foder, fastlagd i EU-lagstiftningen, verkligen tillämpas.(6) Fallet med kontamineringen av foder- och livsmedelskedjan med medroxyprogesteronacetat (MPA) visade hur viktigt valet av råvaror är för fodersäkerheten. Vissa ingredienser i foder är biprodukter från livsmedelsindustrin eller andra branscher eller kommer från utvinning av mineraler. Källan till foderråvaror med industriellt ursprung och de bearbetningsmetoder som tillämpas på dem kan vara av särskilt intresse för produktsäkerheten. Den här aspekten bör därför de behöriga myndigheterna beakta vid kontrollerna.(7) Åtgärderna i denna rekommendation är förenliga med yttrandet från Ständiga kommittén för livsmedelskedjan och djurhälsa.HÄRIGENOM REKOMMENDERAS.1. Under år 2004 bör medlemsstaterna genomföra ett samordnat kontrollprogram med inriktning på följande:a) Koncentrationen av mykotoxiner (aflatoxin B1, okratoxin A, zearalenon, deoxynivalenol och fumonisiner) i foder och därvid lämna uppgift om analysmetoder. Provtagningsmetoderna skall omfatta både stickprov och riktad provtagning. I det senare fallet skall proven vara foderråvaror som misstänks innehålla höga koncentrationer av mykotoxiner, t.ex. spannmål, oljeväxtfrön, oljehaltiga frukter, produkter och biprodukter till dessa samt foderråvaror som lagrats länge eller transporterats till havs över långa avstånd. Resultaten av kontrollerna skall av redovisas med hjälp av mallen i bilaga I.b) Vissa medicinskt verksamma ämnen, oberoende av om de får användas som fodertillsatser för vissa djurarter och kategorier eller inte, som förekommer i förblandningar som inte innehåller läkemedel eller i foderblandningar där dessa medicinskt verksamma ämnen inte är tillåtna. Kontrollerna skall inriktas på dessa medicinskt verksamma ämnen i förblandningar och foderblandningar, om den behöriga myndigheten anser att det finns större möjlighet att finna oegentligheter. Resultaten skall redovisas med hjälp av mallen i bilaga II.c) Genomförande av restriktioner för framställning och användning av foderråvaror av animaliskt ursprung enligt bilaga III.d) Förfaranden som tillämpas av dem som tillverkar foderblandningar för att välja ut och bedöma anskaffningen av foderråvaror av industriellt ursprung och för att garantera sådana ingrediensers kvalitet och säkerhet enligt bilaga IV.2. Medlemsstaterna bör redovisa resultaten av det samordnade kontrollprogrammet enligt punkt 1 i ett särskilt kapitel i den årsrapport om kontrollverksamheten som skall överlämnas den 1 april 2005 i enlighet med artikel 22.2 i direktiv 95/53/EG och den senaste versionen av den harmoniserade rapporteringsmodellen.Utfärdad i Bryssel den 17 februari 2004.På kommissionens vägnarDavid ByrneLedamot av kommissionen(1) EGT L 265, 8.11.1995, s. 17. Direktivet senast ändrat genom Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/46/EG (EUT L 234, 1.9.2003, s. 55).(2) EGT L 140, 30.5.2002, s. 10. Direktivet senast ändrat genom kommissionens direktiv 2003/100/EG (EUT L 285, 1.11.2001, s. 33).BILAGA I>PIC FILE= "L_2004052SV.007102.TIF">Den behöriga myndigheten skall också uppge- vilka åtgärder som vidtas då den högsta tillåtna halten av aflatoxin B1 överskrids,- analysmetoderna,- detektionsgränserna.BILAGA IIFörekomst av vissa medicinskt verksamma ämnen som inte är tillåtna som fodertillsatserVissa antibiotika, koccidiostatika och andra medicinskt verksamma ämnen får förekomma som tillsatser i förblandningar och foderblandningar för vissa djurarter och kategorier, när de är tillåtna enligt rådets direktiv 70/524/EEG av den 23 november 1970 om fodertillsatser(1).Förekomsten av icke-tillåtna medicinskt verksamma ämnen i foder innebär en överträdelse.De medicinskt verksamma ämnen som skall kontrolleras skall väljas bland följande:1. Medicinskt verksamma ämnen som är tillåtna som fodertillsatser för endast vissa djurarter eller kategorier:avilamycindekokinatdiclazurilflavofosfolipolhalofuginon hydrobromidlasalocid A natriummaduramicinammonium alfamonensinnatriumnarasinnarasin - nicarbazinrobenidin hydrokloridsalinomycinnatriumsemduramicinnatrium2. Medicinskt verksamma ämnen som inte längre är tillåtna som fodertillsatser:amproliumamprolium/etopabatarprinocidavoparcincarbadoxdimetridazoldinitolmidipronidazolmetiklorpindolmetiklorpindol/metylbensokvatnicarbazinnifursololakvindoxronidazolspiramycintetracyklintylosinfosfatvirginiamycinzinkbacitracinandra antimikrobiella ämnen3. Medicinskt verksamma ämnen som aldrig varit tillåtna som fodertillsatser:andra ämnen>PIC FILE= "L_2004052SV.007202.TIF">Den behöriga myndigheten skall också uppge- det totala antalet prover,- namn på de ämnen som undersökts,- tillämpade analysmetoder,- detektionsgränser.(1) EGT L 270, 14.12.1970, s. 1.BILAGA IIIRestriktioner för framställning och användning av foderråvaror av animaliskt ursprungUtan att det påverkar tillämpningen av artiklarna 3-13 och 15 i direktiv 95/53/EG skall medlemsstaterna under 2004 genomföra ett samordnat kontrollprogram för att fastställa om de restriktioner har följts som införts när det gäller produktion och användning av produkter av animaliskt ursprung i foder.För att säkerställa att förbudet mot utfodring av vissa djur med bearbetat animaliskt protein enligt bilaga IV till Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 999/2001 av den 22 maj 2001 om fastställande av bestämmelser för förebyggande, kontroll och utrotning av vissa typer av transmissibel spongiform encefalopati(1), har tillämpats på ett effektivt sätt, bör medlemsstaterna genomföra ett särskilt kontrollprogram utifrån riktade kontroller. I enlighet med artikel 4 i direktiv 95/53/EG bör kontrollprogrammet bygga på en riskbaserad strategi, där samtliga produktionsled och typer av anläggningar där foder produceras, hanteras och administreras ingår. Medlemsstaterna bör särskilt ta hänsyn till definitionen av kriterier som kan relateras till en risk. Viktningen av varje enskilt kriterium bör stå i proportion till risken. Kontrollfrekvensen och antalet prov som skall analyseras på anläggningarna bör stå i ett samband till summan av viktningar som hänförs till dessa anläggningar.Vid utarbetandet av ett kontrollprogram bör hänsyn tas till följande vägledande förteckning över anläggningar och kriterier:>Plats för tabell>Som ett alternativ till dessa vägledande anläggningar och kriterier kan medlemsstaterna överlämna sin egen riskbedömning till kommissionen före den 31 mars 2004 eller den 31 maj 2004 för de länder som blir medlemmar i gemenskapen den 1 maj 2004.Provtagningen bör inriktas på de partier eller situationer där sannolikheten är störst för korskontaminering med förbjudet bearbetat protein (det första partiet efter transport av fodermedel innehållande bearbetat animaliskt protein som är förbjudet för detta parti, tekniska problem eller förändringar i produktionslinjerna, förändringar i lager eller silor för råvaror i bulkform).Det lägsta antalet kontroller per år i en medlemsstat bör vara 10 per 100000 ton tillverkad foderblandning. Det lägsta antalet officiella prover per år i en medlemsstat bör vara 20 per 100000 ton tillverkad foderblandning. I avvaktan på att alternativa metoder godkänns bör proven analyseras genom identifiering och bedömning i mikroskop i enlighet med kommissionens direktiv 98/88/EG av den 13 november 1998 om riktlinjer för identifiering och bedömning i mikroskop av beståndsdelar av animaliskt ursprung i foder för den officiella foderkontrollen(2). Förekomst av förbjudna beståndsdelar av animaliskt ursprung i foder bör betraktas som överträdelse av foderförbudet.Resultaten av kontrollprogrammen bör meddelas kommissionen i följande format.>PIC FILE= "L_2004052SV.007501.TIF">>PIC FILE= "L_2004052SV.007601.TIF">Medlemsstaterna skall också analysera fetter och vegetabiliska oljor avsedda att användas i foder med tanke på förekomsten av spår av ben och redovisa resultaten av sådana analyser i den rapport som nämns i punkt 2 i rekommendationen.(1) EGT L 147, 31.5.2001, s. 1.(2) EGT L 318, 27.11.1998, s. 45.BILAGA IVFörfaranden för urval och bedömning av foderråvaror av industriellt ursprungDe behöriga myndigheterna skall kartlägga och kort beskriva de förfaranden som tillverkarna av foderblandningar tillämpar då de väljer ut och bedömer foderråvaror av industriellt ursprung. Vissa förfaranden kan bygga på egenskaper eller krav som fastställts i förväg för de levererade produkterna eller för leverantörerna. Andra förfaranden kan bygga på egna kontroller av att vissa kriterier iakttas då tillverkarna av foderblandningar kontrollerar foderråvarorna i samband med levereras.För varje fastställt förfarande (förfarande för urval och bedömning av foderråvaror) bör de behöriga myndigheterna ange vilka för- och nackdelarna är för fodersäkerheten. Sutligen bör de med tanke på eventuella risker bedöma om varje förfarande är godtagbart, otillräckligt eller icke godtagbart vad gäller fodersäkerheten. De skall dessutom ange skälen till sitt ställningstagande.>PIC FILE= "L_2004052SV.007603.TIF">


title: Rådets rekommendation av den  14 november 2005  om prioriterade åtgärder för att öka samarbetet på arkivområdet i Europa

text:
               29.11.2005

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               L 312/55

         RÅDETS REKOMMENDATION
   av den 14 november 2005
   om prioriterade åtgärder för att öka samarbetet på arkivområdet i Europa
   (2005/835/EG)
   EUROPEISKA UNIONENS RÅD UTFÄRDAR DENNA REKOMMENDATION
   med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 151.5 andra strecksatsen,
   med beaktande av kommissionens förslag, och
   av följande skäl:

               (1)

               Till följd av den resolution som rådet och kulturministrarna, församlade i rådet, utfärdade den 14 november 1991 om bestämmelser för arkiven (1) och rådets slutsatser av den 17 juni 1994 om ökat samarbete på arkivområdet (2) har framsteg börjat göras mot ett ökat samarbete mellan medlemsstaterna på arkivområdet.

               (2)

               I rådets resolution av den 6 maj 2003 om arkiv i medlemsstaterna (3) framhålls arkivens betydelse för förståelsen av Europas kultur och historia och för att samhället skall kunna fungera på ett demokratiskt sätt inom ramen för utvidgningen av unionen den 1 maj 2004.

               (3)

               Tvärvetenskapliga forum har arrangerats på gemenskapsnivå om problem i samband med hantering, lagring, bevarande och återsökning av maskinläsbara data med deltagande från offentliga förvaltningar och nationella arkivinstitutioner samt företrädare för näringsliv och forskning.

               (4)

               I rådets resolution av den 6 maj 2003 framhålls behovet av ytterligare utveckling av IKT-tillämpningar och IKT-lösningar på arkivområdet.

               (5)

               Kommissionen betonar det arbete som utförts av EU-institutionerna på det specifika området för filmarkiv, bland annat genom rådets resolution av den 24 november 2003 om deposition av filmverk i Europeiska unionen (4) och Europaparlamentets och rådets rekommendation om filmarvet och konkurrenskraften i därtill kopplade branscher som kommer att antas före utgången av 2005.

               (6)

               I sin resolution av den 6 maj 2003 uppmanar rådet även kommissionen att lägga fram en rapport om den rådande situationen och den framtida utvecklingen för arkiven i den utvidgade unionen. Den rapport om arkiven i det utvidgade EU som utarbetades av en grupp experter från medlemsstaterna och som antogs i februari 2005 (5) ger en god grund för den fortsatta utvecklingen av arkiven i Europa. På kommissionens begäran innehåller den förslag till praktiska åtgärder och riktlinjer som syftar till att öka arkivsamarbetet på EU-nivå.

         HÄRIGENOM REKOMMENDERAS FÖLJANDE.

               A.

               En europeisk arkivgrupp med experter som utses av medlemsstaterna och EU-institutionerna bör säkerställa samarbete och samordning när det gäller allmänna arkivfrågor och följa upp det arbete som avses i rapporten om arkiven i den utvidgade Europeiska unionen från februari 2005 och särskilt de prioriterade åtgärder som nämns i punkt B i den här rekommendationen. Om och när det är lämpligt bör europeiska arkivgruppen också samarbeta med andra berörda europeiska nätverk, till exempel National Representatives Group on Digitisation och European Bureau of Library, Information and Documentation (EBLIDA).

               B.

               Åtgärder på arkivområdet:

                           1.

                           Bevarande av arkiven i Europa och förebyggande av skador på dem:

                                       —

                                       Europeiska arkivgruppen bör utarbeta en modell till handlingsplan för att främja åtgärder för att förebygga skador på dokument och arkiv vid naturkatastrofer och andra skadehändelser.

                                       —

                                       Europeiska arkivgruppen bör främja gemenskapsomfattande åtgärder för bevarande och restaurering av skadade dokument och arkiv.

                                       —

                                       Medlemsstaternas nationella arkivinstitutioner och EU-institutionernas arkivinstitutioner bör utarbeta och verka för standarder och specifikationer för byggandet av nya arkivlokaler.

                           2.

                           Vidareutveckling av ett utökat europeiskt tvärvetenskapligt samarbete om elektroniska dokument och arkiv, bland annat inom ramen för rådets arbetsplan för kultur, särskilt när det gäller samordning av digitaliseringen (6):

                                       —

                                       Samarbete för att säkerställa elektroniska dokuments och arkivs autenticitet, långsiktiga bevarande och tillgänglighet bör utökas, särskilt genom att de gällande kraven för upprättandet av elektroniska system för dokument- och arkivhantering uppdateras och utvidgas, t.ex. MoReq (”Model requirements for electronic document and archives management systems”), som främjar en bättre offentlig förvaltning, samt genom att DLM-forum (7) om elektroniska dokument och arkiv även fortsättningsvis organiseras.

                           3.

                           Upprättande och underhåll av en Internetportal för dokument och arkiv i Europa som en prioritet:

                                       —

                                       Medlemsstaternas nationella arkivinstitutioner och EU-institutionernas arkivinstitutioner bör tillhandahålla en Internetportal som skulle underlätta tillgången till medlemsstaternas och EU-institutionernas dokument och arkiv, även över nationsgränserna. En av Europeiska unionens datorservrar eller den nationella arkivinstitutionen i en medlemsstat skulle kunna fungera som värd för Internetportalen.

                           4.

                           Främjande av bästa praxis med beaktande av nationell lagstiftning och EG-rätt i fråga om hantering av och tillgång till dokument och arkiv. Medlemsstaternas nationella arkivinstitutioner och EU-institutionernas arkivinstitutioner bör

                                       —

                                       i syfte att finna bästa praxis bevaka förslag till ny lagstiftning på området som någon medlemsstat avser att genomföra, särskilt i fråga om krav på hantering av och tillgång till dokument och arkiv,

                                       —

                                       sammanställa uppgifter om arkivlagstiftning och annan närbesläktad lagstiftning på nationell nivå och på gemenskapsnivå och underlätta sökningar i uppgifterna genom att en databas upprättas i syfte att främja spridning av lagstiftningen. En av Europeiska unionens datorservrar eller den nationella arkivinstitutionen i en medlemsstat skulle kunna fungera som värd för databasen. Det arbete som har utförts inom ramen för det europeiska rättsdataprojektet med stöd av den europeiska grenen av det internationella arkivrådet, EURBICA, bör beaktas enligt rapporten om arkiven i den utvidgade Europeiska unionen (prioriterad åtgärd 4.2).

                           5.

                           Antagande av åtgärder för att förhindra stöld av arkiverade dokument:

                                       —

                                       De nationella arkivinstitutionerna i medlemsstaterna bör utarbeta en handlingsplan och gemensamma riktlinjer för utbyte av information och bästa praxis i syfte att bekämpa stöld av arkiverade dokument och verka för att stulna dokument återfås.

               C.

               Medlemsstaterna och EU-institutionerna bör gemensamt verka för genomförandet av de prioriterade åtgärder som anges i rapporten om arkiven i den utvidgade Europeiska unionen från februari 2005 och som det hänvisas till under B i denna rekommendation. Vid genomförandet av prioriterade åtgärder kommer hänsyn att tas till arbetet i de arbetsgrupper som inrättats inom ramen för EBNA (European Board of National Archivists), särskilt samarbetet när det gäller säkerhet och bevarande av arkiv och införandet av en europeisk informationsportal. Antagandet av denna rekommendation och genomförandet av dessa åtgärder innebär inte i sig ett löfte om nya budgetmedel från Europeiska unionen eller medlemsstaterna. När det är möjligt och i enlighet med relevanta förfaranden kommer Europeiska unionen att under befintliga program sträva efter att stödja projekt i syfte att genomföra dessa åtgärder.

               D.

               Senast tre år efter dagen för offentliggörandet av denna rekommendation bör Europeiska arkivgruppen lägga fram en lägesrapport om genomförandet av de prioriterade åtgärder som anges i punkt B.

      Utfärdad i Bryssel den 14 november 2005.

            På rådets vägnar

         T. JOWELL

            Ordförande

      (1)  EGT C 314, 5.12.1991, s. 2.

      (2)  EGT C 235, 23.8.1994, s. 3.

      (3)  EUT C 113, 13.5.2003, s. 2.

      (4)  EUT C 295, 5.12.2003, s. 5.

      (5)  KOM(2005) 52 slutlig.

      (6)  Rådets slutsatser om arbetsplanen för kultur 2005–2006 (dok. 13839/04).

      (7)  DLM = Document Lifecycle Management.


Europaparlamentets rekommendation till rådet om Europols framtida utveckling och fullständiga integration i Europeiska unionens institutionella system


               20.6.2014

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               C 188/1

         Rekommendation till rådets förordning om ändring av förordning (EG) nr 2533/98 om Europeiska centralbankens insamling av statistiska uppgifter
   (ECB/2014/13)
   (framlagd av Europeiska centralbanken)
   (2014/C 188/01)
   MOTIVERING
   I.   INLEDNING

   Den 23 november 1998 antog Europeiska unionens råd förordning (EG) nr 2533/98 (1). I enlighet med artikel 107.6 i fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen hade ECB överlämnat rekommendation ECB/1998/10 (2) till rådet. Därefter överlämnade ECB även rekommendation ECB/2008/9 (3) som föregick antagandet av rådets förordning (EG) nr 951/2009 (4). Det är därför lämpligt att använda samma förfarande som nu framgår av artikel 129.4 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt och att presentera ändringsförslagen avseende förordning (EG) nr 2533/98.
   II.   KOMMENTARER TILL ARTIKLARNA

      Användning av statistiska uppgifter vid utövandet av tillsynsfunktioner

   För att minimera rapporteringsbördan och bara samla in uppgifter en gång får de nationella centralbankerna, i enlighet med artikel 8.1 d i förordning (EG) nr 2533/98, för närvarande använda insynsskyddade statistiska uppgifter för att utföra sina uppgifter inom tillsynsområdet. Det bör specificeras att ECB, som tilldelats särskilda uppgifter i fråga om tillsynen över kreditinstitut genom rådets förordning (EU) nr 1024/2013 (5), på liknande sätt som de nationella centralbankerna som har tilldelats särskilda tillsynsuppgifter, får använda insynsskyddade statistiska uppgifter för att utföra dessa uppgifter.
   Samtidigt bör man förtydliga att en överföring av insynsskyddade statistiska uppgifter mellan ECBS-medlemmar och andra myndigheter i medlemsstaterna och unionen med ansvar för a) tillsynen över finansinstitut, marknader och infrastruktur och b) det finansiella systemets stabilitet till Europeiska stabilitetsmekanismen (ESM) får ske för att underlätta respektive uppgifter. Myndigheterna får bl.a. inkludera de myndigheter som är behöriga att utöva tillsyn och makrotillsyn, de europeiska tillsynsmyndigheterna (6), Europeiska systemrisknämnden samt de myndigheter som har befogenhet att rekonstruera och avveckla kreditinstitut.

      Europeiska centralbankens rekommendation till

         ”RÅDETS FÖRORDNING
         om ändring av förordning (EG) nr 2533/98 om Europeiska centralbankens insamling av statistiska uppgifter
         EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
         med beaktande av stadgan för Europeiska centralbankssystemet och Europeiska centralbanken, särskilt artikel 5.4,
         med beaktande av Europeiska centralbankens rekommendation,
         med beaktande av Europaparlamentets yttrande,
         med beaktande av kommissionens yttrande,
         i enlighet med förfarandet i artikel 129.4 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt och artikel 41 i stadgan för Europeiska centralbankssystemet och Europeiska centralbanken, och
         av följande skäl:

                     (1)

                     Rådets förordning (EG) nr 2533/98 (7) är en av grundstenarna i det statistiska regelverk enligt vilket Europeiska centralbanken (ECB), med de nationella centralbankernas stöd, samlar in statistiska uppgifter. ECB har baserat sitt arbete på denna förordning för att genomföra och kontrollera den samordnade insamlingen av statistiska uppgifter som behövs för att kunna utföra Europeiska centralbankssystemets (ECBS) uppgifter, inklusive att medverka till att de behöriga myndigheterna smidigt kan genomföra sin politik när det gäller tillsyn över kreditinstitut och det finansiella systemets stabilitet enligt vad som framgår av artikel 127.5. i fördraget.

                     (2)

                     Genom rådets förordning (EU) nr 1024/2013 (8) tilldelas ECB särskilda uppgifter i samband med tillsynen över kreditinstitut och det finansiella systemets stabilitet inom unionen och inom varje medlemsstat.

                     (3)

                     För att minimera rapporteringsbördan för uppgiftslämnarna, för att göra det möjligt för de behöriga myndigheterna att utöva tillsyn över finansinstitut, marknader och infrastruktur samt för att säkerställa att de myndigheter som är ansvariga för att skydda det finansiella systemets stabilitet kan utföra sina uppgifter är det nödvändigt att ändra förordning (EG) nr 2533/98 så att det blir möjligt att överföra och använda statistiska uppgifter som samlats in av ECBS mellan ECBS-medlemmar och de relevanta myndigheterna. Dessa myndigheter bör inkludera de myndigheter som är behöriga att utöva tillsyn över finansinstitut, marknader och infrastruktur samt makrotillsyn, de europeiska tillsynsmyndigheterna (9), Europeiska systemrisknämnden samt de myndigheter som har befogenhet att rekonstruera och avveckla kreditinstitut.

               HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
         Artikel 1
         Specifika ändringar
         Artikel 8 i förordning (EG) nr 2533/98 ska ändras på följande sätt:

                     1.

                     Punkt 1 d ska ersättas med följande text och följande punkt e ska läggas till:

                                 ’d)

                                 När det gäller ECB och nationella centralbanker, om de ifrågavarande statistiska uppgifterna används inom tillsynsverksamheten.

                                 e)

                                 När det gäller nationella centralbanker i enlighet med artikel 14.4 i stadgan, för att utföra andra uppgifter än de som nämns i stadgan.’

                     2.

                     Punkt 4 a ska ersättas med följande:

                                 ’a)

                                 i den utsträckning och på den detaljnivå som är nödvändig för att ECBS uppgifter enligt fördraget eller uppgifter inom tillsynsområdet som tilldelats ECBS-medlemmar ska kunna utföras, eller’

                     3.

                     Följande punkt 4a ska läggas till:

                                 ’4a

                                 ECBS får överföra insynsskyddade statistiska uppgifter till myndigheter eller organ i medlemsstaterna och unionen med ansvar för tillsynen över finansinstitut, marknader och infrastruktur eller det finansiella systemets stabilitet i enlighet med unionsrätten eller nationell rätt samt till Europeiska stabilitetsmekanismen (ESM) i den utsträckning och på den detaljnivå som är nödvändig för att utföra deras respektive uppgifter. All ytterligare överföring därefter måste uttryckligen godkännas av den ECBS-medlem som samlat in de insynsskyddade statistiska uppgifterna.’

               Artikel 2
         Slutbestämmelser
         Denna förordning träder i kraft den [xxx].

            Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.”

      Utfärdad i Frankfurt am Main den 21 mars 2014.

         Mario DRAGHI

            Ecb:s ordförande

      (1)  Rådets förordning (EG) nr 2533/98 av den 23 november 1998 om Europeiska centralbankens insamling av statistiska uppgifter (EGT L 318, 27.11.1998, s. 8).

      (2)  Europeiska centralbankens rekommendation ECB/1998/10 avseende rådets förordning (EG) om Europeiska centralbankens insamling av statistisk information (EGT C 246, 6.8.1998, s. 12).

      (3)  Europeiska centralbankens rekommendation ECB/2008/9 till rådets förordning om ändring av förordning (EG) nr 2533/98 om Europeiska centralbankens insamling av statistiska uppgifter (EGT C 251, 3.10.2008, s. 1).

      (4)  Rådets förordning (EG) nr 951/2009 av den 9 oktober 2009 om ändring av förordning (EG) nr 2533/98 om Europeiska centralbankens insamling av statistiska uppgifter (EGT L 269, 14.10.2009, s. 1).

      (5)  Rådets förordning (EU) nr 1024/2013 av den 15 oktober 2013 om tilldelning av särskilda uppgifter till Europeiska centralbanken i fråga om politiken för tillsyn över kreditinstitut (EUT L 287, 29.10.2013, s. 63).

      (6)  De europeiska tillsynsmyndigheterna omfattar Europeiska bankmyndigheten, Europeiska försäkrings- och tjänstepensionsmyndigheten samt Europeiska värdepappers- och marknadsmyndigheten.

      (7)  Rådets förordning (EG) nr 2533/98 av den 23 november 1998 om Europeiska centralbankens insamling av statistiska uppgifter (EGT L 318, 27.11.1998, s. 8).

      (8)  Rådets förordning (EU) nr 1024/2013 av den 15 oktober 2013 om tilldelning av särskilda uppgifter till Europeiska centralbanken i fråga om politiken för tillsyn över kreditinstitut (EUT L 287, 29.10.2013, s. 63).

      (9)  De europeiska tillsynsmyndigheterna omfattar Europeiska bankmyndigheten, Europeiska försäkrings- och tjänstepensionsmyndigheten och Europeiska värdepappers- och marknadsmyndigheten.


				|

		52012DC0302

			Rekommendation till RÅDETS REKOMMENDATION om Bulgariens nationella reformprogram 2012 och om avgivande av rådets yttrande om Bulgariens konvergensprogram för 2012–2015 /* COM/2012/0302 final - 2012/ () */

			   	Rekommendation till
RÅDETS REKOMMENDATION
om Bulgariens nationella reformprogram 2012
och om avgivande av rådets yttrande om Bulgariens konvergensprogram för
2012–2015
EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT
DENNA REKOMMENDATION
med beaktande av fördraget om Europeiska
unionens funktionssätt, särskilt artikel 121.2 och 148.4,
med beaktande av rådets förordning (EG) nr
1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga
finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken[1], särskilt artikel 5.2,
med beaktande av Europaparlamentets och rådets
förordning (EU) nr 1176/2011 av den 16 november 2011 om förebyggande och
korrigering av makroekonomiska obalanser[2],
särskilt artikel 6.1,
med beaktande av Europeiska kommissionens
rekommendation[3],
med beaktande av Europaparlamentets
resolutioner,[4]

med beaktande av Europeiska rådets slutsatser,
med beaktande av sysselsättningskommitténs
yttrande,
efter samråd med ekonomiska och finansiella
kommittén, och
av följande skäl:
(1)       Den 26 mars 2010 antog
Europeiska rådet Europeiska kommissionens förslag till en ny strategi för
sysselsättning och tillväxt – Europa 2020. Strategin bygger på en utökad
samordning av den ekonomiska politiken med inriktning på ett antal
nyckelområden där åtgärder måste vidtas för att öka Europas potential för
hållbar tillväxt och konkurrenskraft.
(2)       Den 13 juli 2010 antog rådet
en rekommendation om de allmänna riktlinjerna för medlemsstaternas och unionens
ekonomiska politik (2010–2014) och den 21 oktober 2010 ett beslut om riktlinjer
för medlemsstaternas sysselsättningspolitik[5],
vilka tillsammans utgör de så kallade integrerade riktlinjerna. Medlemsstaterna
uppmanades att beakta de integrerade riktlinjerna i sin nationella ekonomiska
politik och sysselsättningspolitik.
(3)       Den 12 juli 2011 antog rådet
en rekommendation om Bulgariens nationella reformprogram för 2011 och avgav ett
yttrande om Bulgariens uppdaterade konvergensprogram för 2011–2014.
(4)       Kommissionen antog den 23
november 2011 den andra årliga tillväxtöversikten, vilket inledde den andra
europeiska planeringsterminen med integrerad politisk förhandssamordning
förankrad i Europa 2020-strategin. Den 14 februari 2012 antog kommissionen
rapporten om varningsmekanismen[6],
baserad på förordning (EU) nr 1176/2011. I denna angavs att Bulgarien var en av
de medlemsstater som skulle bli föremål för en fördjupad granskning.
(5)       Den 2 mars 2012 godkände
Europeiska rådet prioriteringarna för säkerställande av finansiell stabilitet,
finanspolitisk konsolidering och åtgärder för att främja tillväxten (i linje
med rådets slutsatser av den 9 december 2011 och med utgångspunkt i
kommissionens årliga tillväxtöversikt). Rådet betonade behovet av att
eftersträva differentierad och tillväxtfrämjande finanspolitisk konsolidering,
återställa normala lånevillkor i ekonomin, främja tillväxt och konkurrenskraft,
vidta åtgärder för att minska arbetslösheten och hantera krisens sociala
följdverkningar samt modernisera den offentliga förvaltningen.
(6)       Den 2 mars 2012 uppmanade
Europeiska rådet också de medlemsstater som deltar i europluspakten att i tid
lägga fram sina åtaganden så att de kan inkludera dem i sina stabilitets- eller
konvergensprogram och nationella reformprogram.
(7)       Den 13 april 2012 lade
Bulgarien fram 2012 års uppdatering av konvergensprogrammet, omfattande
perioden 2012–2015, och sitt nationella reformprogram för 2012. Av hänsyn till
deras inbördes samband har de båda programmen bedömts samtidigt. I en fördjupad
granskning i enlighet med artikel 5 i förordning (EU) nr 1176/2011 har
kommissionen också bedömt om Bulgarien påverkas av makroekonomiska obalanser.
Kommissionen konstaterade i sin genomgripande översyn[7] att Bulgarien har yttre och
inre makroekonomiska obalanser, även om de inte är för stora.
(8)       Enligt Bulgariens första
anmälan från 2012 av underskott- och skuldsiffror för åren 2008–2011 för
tillämpning av förfarandet vid alltför stora underskott, låg underskottet i de
offentliga finanserna 2011 3 % under BNP-referensvärdet i fördraget. I
kommissionens vårprognos från 2012 förutspås dessutom att det offentliga
underskottet kommer att hålla sig under referensvärdet i fördraget och minska
ytterligare under den period som omfattas av prognosen. Till följd av detta och
i linje med stabilitets- och tillväxtpaktens bestämmelser antog kommissionen
den 30 maj en rekommendation till rådets beslut om upphävande av beslutet om
att det föreligger ett alltför stort underskott enligt artikel 126.12 i
fördraget.
(9)       På grundval av bedömningen i
2012 års konvergensprogram enligt rådets förordning (EG) nr 1466/97 anser
rådet att det makroekonomiska scenario som programmets budgetprognoser grundas
på är optimistiska för perioden 2012–13, då den årliga tillväxten väntas nå
1,4 % 2012 och 2,5 % 2013. I kommissionens vårprognos från 2012
förutspås en BNP-tillväxt på 0,5 % för 2012 och 1,9 % för 2013. Efter
korrigeringen av det alltför stora underskottet 2011 är syftet med den
budgetstrategi som beskrivs i programmet att före programperiodens utgång uppnå
finanser som är nära balans, när det gäller både det strukturella och det
nominella saldot. Det medelfristiga målet för de offentliga finanserna,
uttryckt i strukturella termer, har ändrats marginellt från ett underskott på
0,6 % av BNP till ett underskott på 0,5 % av BNP. Det nya
medelfristiga målet återspeglar på ett adekvat sätt kraven i stabilitets- och
tillväxtpakten. På grundval av det (omräknade) strukturella underskottet[8] planerar Bulgarien att uppnå
det medelfristiga målet under programperioden. År 2012–14 skulle ökningstakten
för de offentliga utgifterna, med beaktande av diskretionära åtgärder på
inkomstsidan, hålla sig inom stabilitets- och tillväxtpaktens riktmärken för
utgifter, men 2015 skulle dessa överskridas. Konsolideringen av de offentliga
finanserna står inför allvarliga risker på grund av (i) lägre intäkter med
tanke på det optimistiska makroekonomiska scenariot och mindre skatteintäkter
på grund av ekonomins underliggande tillväxtstruktur och (ii) brister i den
offentliga sektorn, i synnerhet inom hälso- och sjukvård och utbildning, som
kan leda till betydande utgiftstryck. Skuldkvoten är under 60 % av BNP och
väntas, enligt programmet nå en topp på nästan 20 % av BNP 2012 och sedan
minska under programperioden. Skattedisciplinen kan förbättras betydligt och en
satsning på detta område skulle ge Bulgarien möjlighet att klara högre
tillväxtfrämjande utgifter. Ett krav som innebär att budgetunderskottet ska
hållas under 2 % och de statliga utgifterna begränsas till 40 % av
BNP antogs som ändring av den grundläggande budgetlagen, vilket alltså stärker
den finanspolitiska ramens bindande natur och ökar förutsebarheten för
budgetplaneringen. Fortfarande behöver man dock förbättra innehållet i den
medelfristiga budgetramen och stärka rapporteringen på bokföringsmässiga
grunder.
(10)     Den bulgariska regeringen har
gjort stora framsteg med några av pensionsreformerna, bland annat avseende
pensionsåldern för både män och kvinnor och tjänstgöringstiden för anställda i
armén och polisen. En viktig utmaning på medellång sikt blir dock att åtgärda
problemet med otillräckliga medel för pensioner. Ändringarna omfattar inte
några åtgärder för att införa samma lagstadgade pensionsålder för män och
kvinnor. De minskar inte heller möjligheterna till förtida pensionering för
anställda. En central fråga är inkluderandet av personer som inte betalar in
några avgifter till socialförsäkringssystemen liksom skärpta kontroller och
kriterier för beviljande av invaliditetspension.
(11)     Bulgarien har den EU:s största
andel personer i riskzonen för allvarlig materiell fattigdom, och barn och
äldre är särskilt utsatta. Det behövs omfattande åtgärder. Man bör prioritera
arbetet med att göra de sociala överföringarna mer effektiva. Endast hälften av
de ekonomiskt aktiva romerna har anställning. Den nyligen antagna nationella
strategin för integrering av romer inriktas på att undanröja ett antal hinder,
men den måste kombineras med en detaljerad handlingsplan för att kunna
tillämpas under perioden 2015–2020.
(12)     Krisen har slagit särskilt
hårt mot den okvalificerade arbetskraften (som utgör nästan 70 % av de
arbetslösa) och har i synnerhet ökat ungdomsarbetslösheten. Sedan 2009 har
långtidsarbetslösheten ökat betydligt snabbare än i resten av EU, vilket
huvudsakligen speglar ökade geografiska och utbildningsmässiga obalanser
eftersom uppsägningarna har koncentrerats till den okvalificerade
arbetskraften. En översyn bör göras av systemet med minimitrösklar för
avgifterna till socialförsäkringssystemet för att balansera behovet av att
minska det svarta arbetet och se till att lönerna för okvalificerade
arbetstagare inte blir så höga att de inte kan få jobb. De åtgärder som
vidtagits av regeringen för att frysa den offentliga sektorns lönekostnader
2010–12 har varit relevanta och ändamålsenliga, något som bidragit till att
närma arbetskraftskostnaderna till produktivitetsnivåerna. Ett omfattande
nationellt initiativ har inletts för att få in ungdomar på arbetsmarknaden. De
offentliga arbetsförmedlingarna är fortfarande av relativt låg kvalitet och
personalutbildningen behöver intensifieras, i synnerhet när det gäller
tjänstemän som jobbar med rådgivning åt rådgivare. Ytterligare åtgärder krävs
för att förbättra tjänster som rör aktivering, jobbsökande, matchning,
omskolning och individanpassade tjänster för okvalificerad arbetskraft.
(13)     Bulgarien har den största
andelen lågpresterande elever när det gäller läsning, matematik och
naturvetenskap i EU (enligt Pisa 2009), vilket tyder på stora strukturella
hinder för kvalitativ utbildning. De dåliga utbildningsresultaten är kopplade
till den bristande tillgången till utbildning för svaga grupper, i synnerhet
romer, otillräckligt självstyre för skolorna, brist på incitament för goda
resultat, undermåligt nationellt bedömningssystem och bristande ansvarsskyldighet.
Inom högre utbildning har få framsteg gjorts, trots en del lovande
ansträngningar på senare tid. Genomförandet av de planerade ändringarna av
lagen om högre utbildning måste högprioriteras för tillväxt, vilket bör
kombineras med ändamålsenliga styrelseformer, investeringar och politisk
beslutsamhet.
(14)     Bulgarien har en låg nivå av
forskning och innovation. Investeringsbehoven inom forskning och innovation
(FoI) måste ökas till 2020-målet, och en lämplig innovationsstrategi måste
utarbetas. FoI-administrationen i Bulgarien är uppsplittrad. Bulgarien måste
stärka sina universitet och utveckla en strategi för att engagera institutioner
för högre utbildning i innovationsverksamhet. Det finns inga ramar som främjar
samarbete mellan universitet och den privata sektorn och forskningsmedel bör
fördelas på ett konkurrensbaserat, meritbaserat och öppet redovisat sätt. Det
finns fortfarande flaskhalsar för nystartade företag och innovativa små och
medelstora företag som söker bankfinansiering. De offentliga finansieringsinstrumenten
och garantierna för unga och innovativa företag är inte tillräckligt effektiva
för att hjälpa små och medelstora företag att hitta finansiering som matchar
EU:s strukturfonder och säkrar den nödvändiga medfinansieringen via banklån.
(15)     Den administrativa kapaciteten
i Bulgarien är i dagsläget otillräcklig för fungerande förvaltning och
underhåll av väg-, järnvägs- och vatteninfrastrukturprojekt. Den administrativa
reformen har huvudsakligen fokuserats på att minska personalen inom den
offentliga sektorn, med begränsade försök att undanröja andra källor till
ineffektivitet. Användningen av EU-medel är fortfarande låg trots kontinuerliga
framsteg de senaste två åren. De viktigaste orsakerna är de komplicerade
administrativa förfarandena och företagens problem med att säkra
medfinansiering. Det finns också viktiga frågor kvar att lösa när det gäller
att förbättra affärs- och regleringsklimatet och att öka den administrativa
kapaciteten i den offentliga sektorn. Genomförandet av e-förvaltning har
försenats många gångar. Bulgariens skattesystem kännetecknas av betydande
skattesmitning och låg administrativ effektivitet. De administrativa
kostnaderna för skatteuppbörd är höga, liksom tidskostnaderna för företag som
betalar skatt.
(16)     Den nya lagstiftningen om
offentlig upphandling är ett viktigt steg mot ett bättre system för att
övervaka, förebygga och säkra påföljder för oegentligheter. Dessa insatser bör
kompletteras på två fronter: (i) Påföljderna måste tillämpas på ett effektivt
sätt och (ii) och byrån för offentlig upphandling och den statliga
finansinspektionen bör få befogenhet att hantera dessa frågor.
(17)     Trots de reformer som inletts
har Bulgarien behållit en del begränsningar för marknadsinträdet inom
nätsektorer som järnvägstransporter, telekommunikation och energi.
Energimarknadens funktion är fortfarande problematisk i både grossist- och
detaljistledet. Några särskilda problemområden som måste förbättras är bristen
på el- och gasbörser och behovet av en fungerande balansmarknad samt de
reglerade konsumentpriserna. Bulgarien bör också säkerställa oberoende tillsyn
för överföringssystemet. Bulgarien är starkt beroende av en enda energiväg och
den inhemska energimarknaden fungerar otillfredsställande, vilket innebär risk
för dramatiska svängningar i utbudet. De befintliga åtgärderna för att lösa
energiberoendet måste förbättras. Hittills har byggandet av ny gasinfrastruktur
gått för långsamt. Även om några önskvärda reformer antogs formellt och den
förnybara energins andel ökade under 2011 har genomförandet varit
otillfredsställande på grund av upphandlingsförfaranden, en politik som styrs
av privata intressen och bristfällig förvaltning av de statligt ägda
energibolagen.
(18)     Bulgarien har gjort ett antal
åtaganden inom europluspakten. Åtagandena – och genomförandet av åtagandena
från 2011 – avser ökning av de offentliga finansernas hållbarhet, främjande av
sysselsättning, förbättring av den offentliga sektorns konkurrenskraft och
förstärkning av den finansiella stabiliteten. Kommissionen har gjort en
bedömning av hur åtaganden inom europluspakten genomförts. Resultaten från
denna bedömning har beaktats i rekommendationerna.
(19)     Inom ramen för den europeiska
planeringsterminen har kommissionen gjort en heltäckande analys av Bulgariens
ekonomiska politik. Kommissionen analyserade konvergensprogrammet och det
nationella reformprogrammet och lade fram en fördjupad granskning. Kommissionen
beaktade inte bara programmens relevans för en hållbar finanspolitik och
socioekonomisk politik i Bulgarien utan även i vilken utsträckning som EU:s
regler och riktlinjer har iakttagits, mot bakgrund av behovet att stärka den
övergripande ekonomiska styrningen i EU genom att se till att framtida
nationella beslut fattas med beaktande av synpunkter på EU-nivå. Kommissionens
rekommendationer inom ramen för den europeiska planeringsterminen återspeglas i
rekommendationerna 1–7 nedan.
(20)     Mot bakgrund av bedömningen
har rådet granskat Bulgariens konvergensprogram, och dess yttrande[9] återspeglas i synnerhet i
rekommendation 1 nedan.
(21)     Mot bakgrund av kommissionens
fördjupade granskning och denna bedömning har rådet granskat Bulgariens
nationella reformprogram för 2012 och Bulgariens konvergensprogram. Dess
rekommendationer enligt artikel 6 i förordning (EU) nr 1176/2011 avspeglas
i synnerhet i rekommendationerna 3 och 5 nedan.
HÄRIGENOM REKOMMENDERAS Bulgarien att
vidta följande åtgärder under perioden 2012–2013:
1.           Fortsätta med en sund
finanspolitik för att uppnå det medelfristiga budgetmålet senast 2012. Därför
bör Bulgarien genomföra budgetstrategin som planerat, säkerställa att
riktmärket för utgifter följs och stå berett att vidta ytterligare åtgärder om
risker för budgetscenariot framträder. Stärka insatserna för att förbättra
kvaliteten på de offentliga utgifterna, i synnerhet inom utbildningssektorn och
hälso- och sjukvården, och genomföra en heltäckande strategi för
skattedisciplin i syfte att öka skatteintäkterna och angripa den svarta
ekonomin. Ytterligare förbättra innehållet i den medelfristiga budgetramen,
bland annat genom att stärka budgetprocessen och rapporteringssystemets
kvalitet.
2.           Vidta åtgärder för att
förbättra pensionssystemets hållbarhet och ändamålsenlighet genom att begränsa
möjligheterna till förtida pensionering och införa samma lagstadgade
pensionsålder för män och kvinnor som betalat sina avgifter ett helt
förvärvsliv. Införa striktare kriterier och kontroller för tilldelning av
invaliditetspension.
3.           Påskynda genomförandet av det
nationella sysselsättningsinitiativet för unga. Se till att minimitrösklarna
för avgifter till socialförsäkringssystemen inte leder till svart arbete. Intensifiera
ansträngningarna för att förbättra den offentliga arbetsförmedlingens resultat.
Minska fattigdomen, öka de sociala överföringarnas effektivitet och tillgången
till kvalitativa sociala tjänster för barn och äldre samt genomföra den
nationella strategin för inkludering av romer.
4.           Påskynda reformeringen av
rättsakter av betydelse för skolor och högre utbildning och av kompletterande
åtgärder genom att fokusera på modernisering av kursplanerna, förbättrad
lärarutbildning och säkerställande av svaga gruppers tillgång till utbildning.
Förbättra tillgången till finansiering för nystartade företag och små
och medelstora företag, i synnerhet sådana som sysslar med innovation.
5.           Intensifiera ansträngningarna
för att förbättra den administrativa kapaciteten och stärka reformarbetet genom
att minska byråkratin och kostnaderna för skattedisciplin och skatteuppbörd
samt förbättra utnyttjandet av EU-bidrag, i synnerhet när det gäller väg- och
järnvägstransporter samt vattenförvaltning. Förbättra rättssystemets kvalitet
och oberoende och påskynda införandet av e-förvaltning. Stärka den offentliga
administrativa kapaciteten inom viktiga transportsektorer och hos
tillsynsmyndigheterna.
6.           Säkerställa ett korrekt
genomförande av lagstiftningen om offentlig upphandling. Stärka förebyggandet
av oegentligheter och effektivt tillämpa sanktioner enligt lagen om offentlig
upphandling och lagen om intressekonflikter.
7.           Vidta åtgärder för att
undanröja marknadshinder, vinstgarantiarrangemang och priskontroll. Säkerställa
oberoendet för systemansvariga för överförings- och distributionssystem,
fullborda marknadens utformning för i synnerhet marknaden för energiutbyte och
balansmarknaden. Förbättra el- och gasanslutningarna, öka energieffektiviteten
och förbättra kapaciteten för att klara störningar.
Utfärdad i Bryssel den 30.5.2012
                                                                       På
rådets vägnar
                                                                       Ordförande
[1]               EGT L 209, 2.8.1997, s. 1.
[2]               EUT L 306, 23.11.2011, s. 25.
[3]               COM(2012) 302 final.
[4]               P7_TA(2012)0048 och P7_TA(2012)0047.
[5]               Rådets beslut 2012/238/EU av den 26 april 2012.
[6]               COM(2012) 68 final.
[7]               SWD(2012)151 final.
[8]               Det konjunkturrensade saldot exklusive engångsåtgärder
och andra tillfälliga åtgärder, omräknat av kommissionen enligt den allmänt
vedertagna metoden och baserat på uppgifterna i programmet.
[9]               Enligt artikel 9.2 i rådets förordning (EG) nr 1466/97.