title: EU:s narkotikastrategi (2013–2020)

text:
               29.12.2012

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               C 402/1

         EU:s narkotikastrategi (2013–2020)
   2012/C 402/01
   FÖRORD

               1.

               Denna EU:s narkotikastrategi utgör de av medlemsstaterna och EU-institutionerna fastställda övergripande politiska ramarna och prioriteringarna för EU:s narkotikapolitik för perioden 2013–2020. Strategins ramar, syfte och mål kommer att utgöra grunden för två på varandra följande fyraåriga EU-handlingsplaner mot narkotika.

               2.

               Denna narkotikastrategi grundar sig först och främst på EU-rättens grundläggande principer och värnar i alla avseenden de värden som unionen bygger på: respekt för människans värdighet, frihet, demokrati, jämlikhet, solidaritet, rättsstatsprincipen och respekt för de mänskliga rättigheterna. Den syftar till att skydda och förbättra samhällets och individens välfärd, skydda folkhälsan, ge allmänheten en hög nivå av säkerhet samt angripa narkotikafenomenet på ett välavvägt, integrerat och evidensbaserat sätt.

               3.

               Strategin baseras också på folkrätten, de tillämpliga FN-konventioner (1) som utgör den folkrättsliga ramen för motåtgärder mot fenomenet med olaglig narkotika och den allmänna förklaringen om de mänskliga rättigheterna. I EU:s narkotikastrategi beaktas tillämpliga politiska FN-dokument, däribland FN:s politiska deklaration och handlingsplan om internationellt samarbete på vägen mot en välavvägd helhetsstrategi mot narkotikaproblemet i världen, vilken antogs 2009, där det fastställs att insatser för att minska efterfrågan på narkotika och insatser för att minska tillgången på narkotika är aspekter som stärker varandra inom policyn avseende olaglig narkotika och FN:s politiska deklaration om hiv/aids. Strategin har utarbetats på grundval av de principer som anges i Lissabonfördraget och på grundval av unionens och enskilda medlemsstater respektive befogenheter. Vederbörlig hänsyn ägnas åt subsidiaritet och proportionalitet, eftersom denna EU-strategi är avsedd att ge nationella strategier ett mervärde. Dessutom överensstämmer strategin helt och fullt med den europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna och med EU-stadgan om de grundläggande rättigheterna.

               4.

               Senast 2020 bör prioriteringarna och insatserna inom området för olaglig narkotika, uppmuntrade och samordnade genom denna EU:s narkotikastrategi, ha åstadkommit en generell inverkan på nyckelaspekter av narkotikaläget i EU. De ska säkerställa en hög grad av skydd av människors hälsa, samhällsstabilitet och säkerhet genom en sammanhängande, ändamålsenlig och verkningsfull tillämpning av åtgärder, ingripanden och metoder när det gäller minskad efterfrågan och minskad tillgång på narkotika på nationell nivå, EU-nivå och internationell nivå och genom att minimera eventuella oavsiktliga negativa följdverkningar förbundna med genomförandet av dessa insatser.

               5.

               Narkotikafenomenet är ett nationellt och internationellt problem som man behöver försöka komma till rätta med i en global kontext. I detta avseende har samordnade insatser på EU-nivå en viktig roll att spela. Denna EU:s narkotikastrategi utgör en gemensam och evidensbaserad ram för åtgärder mot narkotikafenomenenet inom och utanför EU. Strategin säkerställer som en ram för samlade och kompletterande insatser att resurser som investeras i detta område används ändamålsenligt och verkningsfullt samtidigt som hänsyn tas till medlemsstaternas och EU-institutionernas institutionella och ekonomiska begränsningar.

               6.

               Strategin syftar till att bidra till en minskad efterfrågan och tillgång på narkotika inom EU och till en minskning vad gäller de hälso- och samhällsfaror och de skador för hälsan och samhället som orsakas av narkotika genom en strategisk metod som utgör dels ett stöd och ett komplement till nationell politik, dels en ram för samordnade och samlade insatser och dels grunden och den politiska ramen för EU:s externa samarbete inom detta område. Detta kommer att åstadkommas med hjälp av en välavvägd och evidensbaserad helhetsmetod.

               7.

               Slutligen bygger denna strategi vidare på tillvaratagna erfarenheter från tillämpningen av EU:s tidigare narkotikastrategier och tillhörande handlingsplaner, bl.a. rönen och rekommendationerna från den externa utvärderingen av EU:s narkotikastrategi för perioden 2005–2012, samtidigt som hänsyn tas till andra relevanta policyförändringar och insatser på EU-nivå och internationell nivå inom området för narkotika.

         I.   Inledning

               8.

               I strategin har man anammat nya metoder och tagit upp nya problem som fastställts under senare år, särskilt följande:

                           —

                           Den ökande tendensen att använda flera olika preparat, vilket inbegriper en kombination av tillåtna preparat, till exempel alkohol och receptbelagda läkemedel, och otillåtna preparat.

                           —

                           Tendensen till missbruk av annan narkotika än opioider samt framväxten och spridningen av nya psykoaktiva ämnen.

                           —

                           Behovet att säkerställa och förbättra tillgängligheten till reglerade förskrivna läkemedel.

                           —

                           Behovet att stärka kvaliteten, täckningen avseende och diversifieringen av tjänster för minskad efterfrågan på narkotika.

                           —

                           Den fortsatta höga förekomsten av blodburna sjukdomar, särskilt hepatit C-virus, bland sprutnarkomaner och potentiella risker för nya utbrott av hiv och andra blodburna sjukdomar med koppling till injektionsmissbruk av narkotika.

                           —

                           Den fortsatt höga allmänna förekomsten av antal narkotikarelaterade dödsfall inom EU.

                           —

                           Behovet att inrikta sig på narkotikamissbruk genom en helhetsinriktad vårdmodell där man tar upp bl.a. psykiatrisk sammansatt ohälsa.

                           —

                           Dynamiken på marknaderna för olaglig narkotika, bl.a. förändringar i smugglingsvägar för narkotika, gränsöverskridande organiserad brottslighet och användningen av ny kommunikationsteknik för att underlätta distributionen av olaglig narkotika och nya psykoaktiva ämnen.

                           —

                           Behovet att förhindra att prekursorer, pre-prekursorer och andra essentiella kemikalier som används vid olaglig narkotikaframställning omdirigeras från laglig handel till den olagliga marknaden och avledningen av vissa kemikalier som används som utspädningsmedel (cutting agents).

               9.

               Målen för EU:s narkotikastrategi är följande:

                           —

                           Att bidra till en mätbar minskning av efterfrågan på narkotika, av narkotikaberoende och av narkotikarelaterade hälso- och samhällsfaror och skador på hälsan och samhället.

                           —

                           Att bidra till att skapa störningar på marknaden för olaglig narkotika och till att mätbart minska tillgängligheten till olaglig narkotika.

                           —

                           Att uppmuntra samordning genom aktiva samtal och analyser av utvecklingen och utmaningarna på narkotikaområdet på EU-nivå och internationell nivå.

                           —

                           Att ytterligare stärka dialogen och samarbetet mellan EU och tredjeländer och internationella organisationer i narkotikafrågor.

                           —

                           Att bidra till bättre spridning av övervaknings-, forsknings- och utvärderingsresultat och en bättre förståelse av alla aspekter av narkotikafenomenet och av effekterna av ingripanden i avsikt att skapa en gedigen och omfattande evidensbas för politik och insatser.

               10.

               Strategin bygger vidare på vad EU åstadkommit (2) inom området för olaglig narkotika och hämtar underlag från en pågående, vittomfattande genomgång av det nuvarande narkotikaläget, i synnerhet den från ECNN, samtidigt som man i strategin konstaterar behovet av att i förväg handla utifrån förutsedda förändringar och utmaningar.

               11.

               Strategin är uppbyggd kring två politikområden, insatser för att minska efterfrågan på narkotika och insatser för att minska tillgången på narkotika, och tre övergripande teman, a) samordning, b) internationellt samarbete och c) forskning, informationsverksamhet, övervakning och utvärdering. Dess två på varandra följande handlingsplaner, som under 2013 och 2017 ska utarbetas av motsvarande ordförandeskap, kommer att innehålla en förteckning över specifika insatser med en tidtabell, ansvariga parter, indikatorer och bedömningsverktyg.

               12.

               Med vederbörlig hänsyn till det nuvarande narkotikaläget och det som behöver göras för att kunna tillämpa strategin kommer ett begränsat antal riktade insatser att väljas ut per politikområde och övergripande tema och tas med i handlingsplanerna på grundval av bl.a. följande kriterier:

                           a)

                           Insatserna måste vara evidensbaserade, vetenskapligt hållbara och kostnadseffektiva och syfta till realistiska och mätbara resultat som kan utvärderas.

                           b)

                           Insatserna kommer att vara tidsbegränsade, ha tillhörande riktmärken, resultatindikatorer och ha angivna parter som är ansvariga för genomförande, rapportering och utvärdering med avseende på insatserna.

                           c)

                           Insatserna måste ha tydlig relevans och ett tydligt mervärde för EU.

               13.

               För att garantera ett fortsatt fokus på tillämpningen av strategin och dess åtföljande handlingsplaner ska varje ordförandeskap, med stöd från kommissionen och med tekniska bidrag från ECNN och Europol, ta upp prioriteringar och insatser som kräver uppföljning i övergripande arbetsgruppen för narkotikafrågor under sin mandatperiod och övervaka framsteg. Kommissionen ska, med hänsyn tagen till information som lämnas av medlemsstater och den europeiska utrikestjänsten och som finns att få från ECNN, Europol och andra EU-organ samt det civila samhället, lägga fram halvårsvisa lägesrapporter med syftet att bedöma verkställandet av mål och prioriteringar i EU:s narkotikastrategi och dess handlingsplan(er).

               14.

               Kommissionen kommer, med beaktande av information som lämnas av medlemsstater och som finns att få från ECNN, Europol, andra relevanta EU-institutioner och EU-organ och det civila samhället, senast 2016 att ta initiativet till en extern halvtidsutvärdering av strategin, med siktet inställt på förberedelser inför en andra handlingsplan för perioden 2017–2020. Efter att perioden för narkotikastrategin och dess handlingsplaner löpt ut 2020 kommer kommissionen ta initiativet till en övergripande extern utvärdering av hur de tillämpats. Vid denna utvärdering bör hänsyn också tas till information som samlats in från medlemsstaterna, andra relevanta EU-institutioner och EU-organ och det civila samhället samt till tidigare utvärderingar i syfte att bidra med underlag och rekommendationer till den framtida utvecklingen av EU:s narkotikapolitik.

               15.

               För att nå sina mål och för att säkerställa effektivitet kommer EU:s narkotikastrategi för perioden 2013–2020 att, varhelst det är möjligt, göra bruk av befintliga instrument och organ, inom respektive mandat, som är verksamma inom narkotikaområdet eller som är av relevans för nyckelaspekter av det, såväl inom EU (i synnerhet ECNN, Europol, Eurojust, Europeiska centrumet för förebyggande och kontroll av sjukdomar (ECDC) och Europeiska läkemedelsmyndigheten (EMA)) som utanför EU (t.ex. UNODC, WCO, WHO och Pompidougruppen). Kommissionen, den höga representanten, rådet och Europaparlamentet kommer att se till att EU:s verksamheter inom området för olaglig narkotika är samordnade och kompletterar varandra.

               16.

               Tillräckliga och riktade medel bör anslås för uppnående av målen i denna EU:s narkotikastrategi på både EU-nivå och nationell nivå.

         II.   Policyområde: insatser för att minska efterfrågan på narkotika

               17.

               Insatser för att minska efterfrågan på narkotika består i en rad lika viktiga och ömsesidigt förstärkande åtgärder, däribland prevention (miljöprevention, allmänprevention, riktad prevention och indikerad prevention), tidig upptäckt och ingripande, risk- och skadebegränsning, behandling, rehabilitering, återintegrering i samhället och tillfrisknande.

               18.

               Inom området för insatser för att minska efterfrågan på narkotika är syftet med EU:s narkotikastrategi för perioden 2013–2020 att bidra till en mätbar minskning av användningen av olaglig narkotika, att försena åldern då missbruket inleds för att förebygga och minska problemnarkotikamissbruk, narkotikaberoende och narkotikarelaterade hälso- och samhällsfaror och skador för hälsan och samhället genom en ämnesövergripande och evidensbaserad helhetsmodell samt genom att främja och slå vakt om konsekvens mellan vård-, social- och justitiepolitik.

               19.

               Inom området för insatser för att minska efterfrågan på narkotika kartläggs följande prioriteringar (ej förtecknade i prioritetsordning):

                           19.1

                           Att förbättra tillgången på, tillgängligheten till och täckningen för effektiva och diversifierade åtgärder för minskad efterfrågan på narkotika, att främja användningen och utbytet av bästa praxis och utveckla och verkställa kvalitetsstandarder inom prevention (miljöprevention, allmänprevention, riktad prevention och indikerad prevention), tidig upptäckt och ingripande, risk- och skadebegränsning, behandling, rehabilitering, återintegrering i samhället och tillfrisknande.

                           19.2

                           Att förbättra tillgängligheten till och effektiviteten hos preventionsprogram (från initialeffekt till långsiktig hållbarhet) och höja medvetenheten om risken med att använda olaglig narkotika och andra psykoaktiva ämnen och relaterade följdverkningar. I detta syfte bör preventionsåtgärder inbegripa tidig upptäckt och ingripande, främjande av hälsosamma livsstilar och målinriktad prevention (dvs. riktad och indikerad) som också vänder sig till familjer och lokalsamhällen.

                           19.3

                           Bygga ut och utveckla effektiva åtgärder för minskad efterfrågan för att möta utmaningar som missbruk av flera olika narkotiska medel och kombinerad användning av lagliga och olagliga preparat, felaktig användning av reglerade förskrivna läkemedel och användning av nya psykoaktiva ämnen.

                           19.4

                           Att investera i och forska vidare om effektiva risk- och skademinskningsåtgärder som syftar till en betydande minskning av antalet direkt och indirekt narkotikarelaterade dödsfall och blodburna infektionssjukdomar som förknippas med narkotikamissbruk och som inte bara inbegriper hiv och viral hepatit samt sexuellt överförbara sjukdomar och tuberkulos.

                           19.5

                           Att utvidga tillgången på, tillgängligheten till och täckningen avseende effektiv och diversifierad narkotikabehandling i hela EU för problemnarkotikamissbrukare och beroende narkotikamissbrukare, inklusive missbrukare av icke-opioider, så att alla de som vill komma in på en narkotikabehandling kan göra det, i enlighet med relevanta behov.

                           19.6

                           Att på lämpligt sätt öka utvecklingen av, tillgängligheten till och täckningen avseende åtgärder för minskad efterfrågan på narkotika i fängelsemiljöer, med utgångspunkt i en gedigen bedömning av hälsoläget och de intagnas behov, med som mål en vårdkvalitet som är likvärdig med den som ges i övriga samhället och i enlighet med den rätt till vård och mänsklig värdighet som fastställs i den europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna och i EU-stadgan om de grundläggande rättigheterna. Kontinuerlig vård bör ombesörjas under alla skeden inom det straffrättsliga systemet och efter frisläppande.

                           19.7

                           Att utveckla och utvidga helhetsinriktade vårdmodeller som innefattar behov som har att göra med mentala och/eller fysiska hälsorelaterade problem, rehabilitering och socialt stöd för att förbättra och höja den hälsomässiga och sociala situationen för, den sociala återintegreringen av och tillfrisknandet för problemnarkotikamissbrukare och beroende narkotikamissbrukare, även de som drabbats av sammansatt ohälsa.

                           19.8

                           Att utveckla effektiva och differentierade åtgärder för minskad efterfrågan på narkotika vilka syftar till att minska narkotikamissbruket och/eller försena tidpunkten då narkotikamissbruket inleds och vilka passar för dels behoven hos specifika grupper, dels mönster för narkotikamissbruk och miljöer, varvid särskild uppmärksamhet ska ägnas åt sårbara och marginaliserade grupper.

                           19.9

                           Att genom att säkerställa samordnade och effektiva gemensamma arbetsmetoder förhindra lokala och regionala narkotikamissbruksepidemier som kan hota folkhälsan inom EU.

                           19.10

                           Vid prioriteringar för minskad efterfrågan på narkotika behöver hänsyn tas till de specifika karakteristika, behov och utmaningar som narkotikafenomenet innebär på nationell nivå och EU-nivå. Det är helt avgörande att det finns tillräckliga resurser för det ändamålet på lokal nivå, nationell nivå och EU-nivå.

         III.   Politikområde: insatser för att minska tillgången på narkotika

               20.

               Insatser för att minska tillgången på narkotika inbegriper prevention, avskräckande och störande av narkotikarelaterad, i synnerhet organiserad, brottslighet genom samarbete mellan rättsväsenden och brottsbekämpande myndigheter, förbud, förverkande av vinning av brott, utredningar och gränsförvaltning.

               21.

               När det gäller att minska tillgången på narkotika är målet för EU:s narkotikastrategi 2013–2020 att bidra till en mätbar minskning av tillgången till olaglig narkotika, genom bekämpning av olaglig narkotikahandel, upplösning av organiserade brottsliga grupper som är inblandade i framställning av narkotika och olaglig narkotikahandel, effektiv användning av det straffrättsliga systemet, effektiv underrättelsestyrd brottsbekämpning samt ökat utbyte av underrättelser. På EU-nivå kommer tonvikten att läggas på storskalig, gränsöverskridande och organiserad narkotikarelaterad brottslighet.

               22.

               När det gäller minskning av tillgången på narkotika fastställs följande prioriteringar (ej förtecknade i prioritetsordning):

                           22.1

                           Stärka samarbetet och samordningen mellan brottsbekämpande myndigheter på strategisk och operativ nivå. Detta bör omfatta, men inte vara begränsat till, förbättring av det gränsöverskridande utbytet av information (och underrättelser) i realtid, bästa praxis och kunskap, samt genomförande av gemensamma insatser och utredningar. Samarbete med tredjeländer för att angripa narkotikarelaterad organiserad brottslighet inom, och riktad mot, EU bör betraktas som viktigt i detta sammanhang.

                           22.2

                           Minska framställning och smuggling av, olaglig handel med samt distribution och försäljning av olaglig narkotika och underlättande av sådan verksamhet, inom EU och över gränserna, samt minska avledande av narkotikaprekursorer, pre-prekursorer och andra essentiella kemikalier som används vid olaglig framställning av narkotika.

                           22.3

                           Vidta effektiva åtgärder som svar på nya trender, som till exempel användning av vissa kemikalier som används som utspädningsmedel (cutting agents) för olaglig narkotika och tillhandahållande av narkotika genom användning av ny teknik.

                           22.4

                           Särskild uppmärksamhet måste ägnas ny kommunikationsteknik som spelar en viktig roll när det gäller att underlätta framställningen, marknadsföringen och distributionen av samt den olagliga handeln med narkotika (inbegripet kontrollerade nya psykoaktiva ämnen).

                           22.5

                           Medlemsstaterna ska fortsätta att samarbeta och i lämpliga fall samordna sina åtgärder på europeisk nivå, tillsammans med relevanta EU-organ och internationella organ och byråer, såsom Europol, Eurojust och Europeiska centrumet för kontroll av narkotika och narkotikamissbruk (ECNN), samt fullt ut utnyttja befintliga instrument och metoder för samarbete när det gäller rättsliga frågor och brottsbekämpning, såsom underrättelsestyrt polisarbete, profilering av narkotika, gemensamma utredningsgrupper, gemensamma tull- och polisinsatser samt relevanta initiativ såsom Empact-projekten (European Multidisciplinary Platform Against Criminal Threats), plattformar för sambandsmän och genom användning av regionala plattformar.

                           22.6

                           På EU-nivå ska tonvikten läggas vid underrättelsestyrd brottsbekämpning inriktad på storskalig framställning av och olaglig handel med narkotika. En närmare samordning och samarbete mellan brottsbekämpande myndigheter inom och mellan medlemsstaterna samt med Europol bör stärkas ytterligare.

                           22.7

                           När det inte går att initiera eller utföra sådana uppgifter genom Europol kan man inom EU vid behov inrätta särskilda regionala initiativ eller plattformar för samarbete, för att motverka nya hot i och med ändrade narkotikarutter och nya nav för organiserad brottslighet. Detta ska ske genom samordnade insatsåtgärder. Sådana åtgärder måste vara förenliga med och komplettera befintliga rättsliga och operativa arrangemang på EU-nivå och ska grunda sig på hotbedömningar och analyser. Sådana samarbetsstrukturer bör vara flexibla, eventuellt tidsbegränsade beroende på den framtida utvecklingen av hotet i fråga, samt samverka nära med alla relevanta byråer och plattformar inom EU, särskilt Europol.

                           22.8

                           Vid behov stärka EU:s narkotikarelaterade samarbete inom rättsliga frågor och brottsbekämpning samt användningen av befintliga metoder genom att införa snabbare och lämpligare åtgärder. Stödja samarbetsverksamheter inom rättsliga frågor och brottsbekämpning samt utbyte av information och underrättelser.

                           22.9

                           På ett målinriktat sätt förstärka Europeiska unionens rättsliga ram, enligt vad som bedöms som nödvändigt, i syfte att stärka EU:s hantering av nya trender, säkerställa att samarbetsinsatser kompletterar varandra med sikte på att upplösa gränsöverskridande organiserade brottsliga grupper, konfiskera vinning av narkotikarelaterad brottslighet genom att fullt ut utnyttja EU:s nätverk av kontor för återvinning av tillgångar och på så vis säkerställa effektivare åtgärder mot olaglig narkotikahandel. Ytterligare utveckling av relevanta brottsbekämpningsinstrument kan utforskas.

                           22.10

                           EU ska arbeta för att effektivisera sin politik när det gäller minskning av tillgången på narkotika genom att stärka utvärderingen och analysen av politiken för att förbättra förståelsen av narkotikamarknaderna, narkotikarelaterade brott och av hur pass effektiva olika narkotikarelaterade brottsbekämpningsinsatser är.

                           22.11

                           För att förebygga brottslighet, undvika återfall och öka det straffrättsliga systemets effektivitet och ändamålsenlighet, och samtidigt respektera principen om proportionalitet, ska EU i lämpliga fall uppmuntra användning, övervakning och ett effektivt genomförande av narkotikastrategier och -program, inbegripet insatser för att motivera arresterade missbrukare till vård samt passande alternativ till tvångsåtgärder (såsom utbildning, behandling, rehabilitering, eftervård och återintegrering i samhället) för narkotikamissbrukande brottslingar.

         IV.   Övergripande tema: samordning

               23.

               Inom EU:s narkotikapolitik har samordningsmålet två syften, nämligen att säkerställa synergier, kommunikation och ett effektivt informations- och åsiktsutbyte till stöd för de politiska målen och samtidigt uppmuntra till en aktiv politisk diskussion och analys av utvecklingen och utmaningarna på narkotikaområdet både på EU-nivå och internationell nivå.
               Samordning krävs inom och mellan EU-institutionerna, medlemsstaterna, andra relevanta europeiska organ och det civila samhället, å ena sidan, och mellan EU, internationella organ och tredjeländer, å den andra.

               24.

               När det gäller samordning fastställs följande prioriteringar (ej förtecknade i prioritetsordning):

                           24.1

                           Säkerställa synergier, konsekvens och effektiva arbetsmetoder bland berörda medlemsstater, EU:s institutioner, organ och initiativ, på grundval av principen om lojalt samarbete (3), och undvika dubbelarbete, se till att det sker ett effektivt informationsutbyte, använda resurser på ett effektivt sätt och garantera kontinuitet i ordförandeskapens åtgärder.

                           24.2

                           Med tanke på att den övergripande arbetsgruppen för narkotikafrågor är den främsta samordnande gruppen inom rådet måste dess samordningsinsatser ytterligare stärkas så att hänsyn tas till arbetet inom de olika grupperna, som inbegriper en narkotikakomponent såsom ständiga kommittén för operativt samarbete i frågor som rör den inre säkerheten och arbetsgruppen för folkhälsa. Den välavvägda strategin i fråga om narkotikaproblemet, som med samma kraft angriper såväl efterfrågan som tillgången på narkotika, kräver vidare ett nära samarbete, samspel och informationsutbyte med andra berörda förberedande organ i rådet, inbegripet de på området för utrikesfrågor och andra berörda EU-initiativ, på områdena för rättsliga och straffrättsliga frågor, brottsbekämpning, folkhälsa och sociala frågor.

                           24.3

                           Se till att EU och medlemsstaterna vidareutvecklar och tillämpar arbetsmetoder och bästa praxis för sektorsövergripande samarbete till stöd för strategins mål och att dessa främjas på nationell nivå.

                           24.4

                           Skapa tillfälle att under varje ordförandeskap diskutera, övervaka och utvärdera frågor som rör samordning, samarbete, nya trender, effektiva insatser och annan utveckling på det politiska området som kan tillföra EU:s narkotikastrategi ett mervärde, t.ex. vid mötena mellan de nationella narkotikasamordnarna.

                           24.5

                           Främja och uppmuntra till att det civila samhället, inbegripet icke-statliga organisationer, ungdomar, narkotikamissbrukare och kunder som köper narkotikarelaterade tjänster, deltar och medverkar aktivt i utformningen och genomförandet av narkotikapolitiken på nationell nivå, EU-nivå och internationell nivå. Även säkerställa samverkan med EU:s civilsamhällesforum om narkotika på EU-nivå och internationell nivå.

                           24.6

                           Se till att EU talar med en samlad, stark röst i internationella forum såsom FN:s narkotikakommission och i dialoger med tredjeländer och främjar EU:s integrerade, välavvägda och evidensbaserade strategi på narkotikaområdet. Härvidlag kan EU:s delegationer spela en viktig roll när det gäller att främja en sådan strategi på narkotikaområdet och att underlätta en sammanhängande diskussion om narkotikapolitiken.

         V.   Övergripande tema: internationellt samarbete

               25.

               Internationellt samarbete är ett nyckelområde där EU tillför ett mervärde till medlemsstaternas ansträngningar för att samordna narkotikapolitiken och ta itu med utmaningarna. EU:s yttre förbindelser på narkotikaområdet grundar sig på principerna om delat ansvar, multilateralism, en integrerad, välavvägd och evidensbaserad strategi, integrering av narkotikafrågor i utvecklingspolitiken, respekt för mänskliga rättigheter och principen om mänsklig värdighet samt respekt för internationella konventioner.

               26.

               Syftet med EU:s narkotikastrategi 2013–2020 på området internationellt samarbete är att på ett övergripande och välavvägt sätt ytterligare stärka dialogen och samarbetet mellan EU och tredjeländer och internationella organisationer när det gäller narkotikafrågor.

               27.

               EU:s narkotikastrategi utgör en del av en övergripande strategi som gör det möjligt för EU att tala med en röst på den internationella arenan och med sina partnerländer. EU kommer att fortsätta sitt engagemang för internationellt samarbete och diskussion kring de grundläggande frågorna inom narkotikapolitiken samt aktivt dela med sig av de resultat som uppnåtts genom EU:s narkotikastrategi som är balanserad mellan å ena sidan minskning av efterfrågan på narkotika och å andra sidan minskning av tillgången på narkotika, på grundval av vetenskapliga bevis, underrättelser och respekt för mänskliga rättigheter.
               Detta kräver konsekvens mellan politik och åtgärder på EU-nivå, inbegripet externt samarbete i fråga om minskning av efterfrågan på narkotika, inklusive risk- och skademinskning, minskning av tillgången på narkotika, alternativ utveckling, utbyte och överföring av kunskap samt medverkan från både statliga och icke-statliga aktörer.

               28.

               EU och dess medlemsstater bör se till att EU:s narkotikastrategi och dess mål införlivas i EU:s övergripande utrikespolitiska ram som en del av en övergripande strategi där man fullt ut och på ett konsekvent och samordnat sätt utnyttjar de olika strategier och diplomatiska, politiska och finansiella instrument som står till EU:s förfogande. Den höga representanten bör med stöd av Europeiska utrikestjänsten underlätta denna process.

               29.

               EU:s utrikesstrategi på narkotikaområdet har som mål att ytterligare stärka och stödja tredjeländers ansträngningar att tackla problemen när det gäller folkhälsa och säkerhet. Detta kommer att ske genom man att genomför de initiativ som beskrivs i denna strategi och efterföljande handlingsplaner, inbegripet när det gäller alternativ utveckling, minskning av efterfrågan på narkotika, minskning av tillgången på narkotika, främjande och skydd av mänskliga rättigheter, och med beaktande av regionala initiativ. Med tanke på den inverkan som framställning av och olaglig handel med narkotika har på den inre stabiliteten och säkerhetssituationen i ursprungs- och transitländer, kommer åtgärder även att riktas mot korruption, penningtvätt och vinning av narkotikarelaterade brott.

               30.

               När det gäller internationellt samarbete fastställs följande prioriteringar (utan prioritetsordning):

                           30.1

                           Öka konsekvensen mellan de interna och externa aspekterna av EU:s narkotikapolitik och åtgärder riktade mot tredjeländer på narkotikaområdet.

                           30.2

                           Förstärka EU:s deltagande och samordning i den internationella diskussionen om narkotikapolitik, både i samband med förhandlingar med internationella organisationer och strukturer, inbegripet FN, G8 och Europarådet, och förbindelser med tredjeländer, genom att uppnå gemensamma EU-ståndpunkter, samt se till att spela en effektiv roll inom FN:s arbete när det gäller narkotikapolitik.

                           30.3

                           Se till att det internationella samarbetet på narkotikaområdet integreras i de allmänna politiska förbindelserna och ramavtalen mellan EU och dess partner, både på nationell och/eller regional nivå. Det bör återspegla EU:s integrerade, välavvägda och evidensbaserade strategi och omfatta följande: politisk dialog, narkotikasamordning, minskning av efterfrågan (inbegripet risk- och skademinskning), minskning av tillgången, inbegripet alternativ utveckling och brottsbekämpning, integrering av narkotikapolitiken i den bredare utvecklingssamarbetsagendan, information, forskning, övervakning och utvärdering.

                           30.4

                           Se till att EU:s internationella åtgärder i prioriterade tredjeländer och regioner runtom i världen är vittomspännande och tar hänsyn till varje dimension av narkotikafenomenet och tar itu med såväl utvecklingen som stabiliteten och säkerheten i dessa länder och regioner genom förstärkta partnerskap.

                           30.5

                           Se till att EU:s internationella narkotikaåtgärder är evidensbaserade och omfattar övervakning av läget och framsteg, med utnyttjande av olika informationsverktyg från kommissionen, Europeiska utrikestjänsten, inbegripet EU-delegationerna, medlemsstaterna, ECNN, Europol, Eurojust och Europeiska centrumet för förebyggande och kontroll av sjukdomar i nära samarbete med FN:s drog- och brottsbekämpningsbyrå (UNODC).

                           30.6

                           Se till att stödet till kandidatländer och potentiella kandidatländer samt de länder som omfattas av den europeiska grannskapspolitiken är inriktat på kapacitetsuppbyggnad för att minska såväl utbud som efterfrågan och en evidensbaserad, effektiv och välavvägd narkotikapolitik, genom stärkt samarbete, inbegripet spridning av information om EU:s bästa praxis och i lämpliga fall deltagande i EU-organ, såsom ECNN, Europol och Eurojust.

                           30.7

                           Garantera en hållbar grad av politisk dialog och informationsutbyte om strategier, syften och relevanta initiativ genom dialogerna om narkotika med internationella partner, både på regional och bilateral nivå. Nyckelpartner fastställs på grundval av statusen för deras samarbete med EU och deras relevans när det gäller att hantera det globala fenomenet med olaglig narkotika, med beaktande av partner som tillkommer till följd av utvecklingen på narkotikaområdet. De politiska dialogerna bör utgöra ett komplement till och vara konsekventa med andra externa samarbetsstrukturer och deras inverkan och, i förekommande fall, tillhandahålla ett forum för att diskutera prioriteringar om samarbete och framsteg när det gäller EU-finansierade projekt.

                           30.8

                           Säkerställa en lämplig grad av finansiering och expertis (från EU:s och dess medlemsstaters sida), bland annat genom att förstärka samordningen, övervakningen och utvärderingen av ekonomiskt och tekniskt stöd, och samtidigt sträva efter att uppnå synergier, samt genom att konsekvent balansera en transparent fördelning av samarbetsinsatser, resurser, ekonomiskt och tekniskt stöd mellan åtgärder för att minska efterfrågan respektive tillgången på narkotika, varvid EU:s strategi ska återspeglas. EU bör arbeta för att ge EU-delegationerna den expertis som krävs för att stödja genomförandet av åtgärderna riktade mot tredjeländer på narkotikaområdet. Halvtidsöversynen och den slutliga bedömningen av denna EU-narkotikastrategi bör ta upp den inverkan som EU:s ekonomiska satsningar i tredjeländer har haft och kommissionen och utrikestjänsten bör i lämpliga fall förse medlemsstaterna med uppdateringar av prioriteringarna och framstegen i fråga om EU:s ekonomiska satsningar utomlands.

                           30.9

                           EU och medlemsstaterna ska då de tillhandahåller ekonomiskt och tekniskt stöd till ursprungsländer särskilt se till att alternativa utvecklingsprogram

                                       —

                                       är villkorslösa, icke-diskriminerande och, om utrotning planeras, ordnade i lämplig ordning.

                                       —

                                       sätter upp realistiska landsbygdsutvecklingsrelaterade mål och framgångsindikatorer, säkerställer egenansvar hos målgrupper och

                                       —

                                       stöder lokal utveckling samtidigt som de beaktar samspelet med faktorer som människors säkerhet, förvaltningsfrågor, våld, mänskliga rättigheter, utvecklingsfrågor och livsmedelssäkerhet.

                           30.10

                           Att säkerställa att skyddet av de mänskliga rättigheterna helt och hållet medtas i politiska dialoger och vid genomförandet och utförandet av relevanta program och projekt inom området för narkotika.

         VI.   Övergripande tema: informationsverksamhet, forskning, övervakning och utvärdering

               31.

               Syftet med EU:s narkotikastrategi för perioden 2013–2020 inom området för informationsverksamhet, forskning, övervakning och utvärdering är att bidra till en bättre förståelse av alla aspekter av narkotikafenomenet och av åtgärders effekter för att kunna tillhandahålla ett gediget och vittomfattande faktaunderlag för politik och åtgärder. Dessutom syftar EU:s narkotikastrategi för perioden 2013–2020 till att bidra till bättre spridning av övervaknings-, forsknings- och utvärderingsresultat på EU-nivå och nationell nivå genom ombesörjande av stärkta synergieffekter, en välavvägd fördelning av finansiella medel och undvikande av dubbelarbete. Detta kan åstadkommas genom harmonisering av metoder, nätverksarbete och närmare samarbete.

               32.

               När det gäller information, forskning, övervakning och utvärdering fastställs följande prioriteringar (utan någon prioritetsordning):

                           32.1

                           EU och dess medlemsstater bör fortsätta att investera i informationsutbyte, datainsamling och övervakning samt i forskning och utveckling om narkotikaläget och tillhörande motåtgärder på nationell nivå och EU-nivå. Detta bör inbegripa samtliga relevanta aspekter av narkotikafenomenet, inklusive efterfrågan på narkotika och tillgång på narkotika. Särskild tonvikt bör läggas på bibehållande och ytterligare förbättring av datainsamling och rapportering med hjälp av ECNN:s nyckelindikatorer för insatser för att minska efterfrågan på narkotika.

                           32.2

                           ECNN bör, inom ramen för sin uppdragsbeskrivning, ytterligare förbättra kunskapsinfrastrukturen och bör fortsätta att spela en nyckelroll som en central aktör som förmedlar, främjar och sörjer för informationsverksamhet, forskning, övervakning och utvärdering när det gäller olaglig narkotika i hela EU. Det bör fortsätta att i rätt tid tillhandahålla en allomfattande helhetsanalys av det europeiska narkotikaläget och av relaterade motåtgärder samt samarbeta med andra relevanta byråer, däribland, där det är relevant och lämpligt, Europeiska centrumet för förebyggande och kontroll av sjukdomar (ECDC) och Europeiska läkemedelsmyndigheten (EMA) samt med WHO.

                           32.3

                           Europol bör fortsätta sina ansträngningar vad gäller informationsinsamling och analys inom området för narkotikarelaterad organiserad brottslighet, medan medlemsstater bör lämna relevant information till byrån. Byrån bör fortsätta att regelbundet lämna hotbildsbedömningsrapporter (t.ex. EU SOCTA) om narkotikarelaterad organiserad brottslighet i EU.

                           32.4

                           Medlemsstater, EU-institutioner och byråer bör förbättra informations- och datainsamlingen om alla aspekter av tillgång på narkotika, inklusive om narkotikamarknader, narkotikarelaterade brott och minskning av tillgången på narkotika i syfte att få till stånd en förbättring av analyser och underbyggt beslutsfattande. Medlemsstater, kommissionen, ECNN, Europol och – i förekommande fall – andra EU-byråer bör arbeta tillsammans för att förbättra datainsamlingen och utvecklingen av vetenskapligt hållbara indikatorer av relevans för politiken.

                           32.5

                           EU-institutionerna, byråerna och medlemsstaterna bör stärka kapaciteten att upptäcka, bedöma och snabbt och effektivt reagera på framväxten av nya psykoaktiva ämnen, på beteendeförändringar vad gäller narkotikamissbruk och epidemiutbrott och på andra framväxande tendenser som innebär faror för folkhälsan och säkerheten. Detta kan bl.a. uppnås genom en skärpning av nu gällande EU-lagstiftning, informationsutbyte, underrättelseverksamhet, kunskap och bästa praxis.

                           32.6

                           Medlemsstaterna, EU-institutionerna och -byråerna bör främja och stödja forskning, inklusive tillämpad forskning, om nya psykoaktiva ämnen och säkerställa samarbete och samordning mellan nätverk på nationell nivå och EU-nivå för att stärka förståelsen av fenomenet. Övervakningen på detta område bör ökas i nära samordning med ECNN. Man bör lägga särskild vikt vid att utveckla kriminalteknisk och toxikologisk kapacitet och förbättra tillgängligheten av epidemiologisk information.

                           32.7

                           Medlemsstater bör fortsätta arbetet för att hålla kvar vid det som åstadkommits inom EU i fråga om övervaknings- och informationsutbyte, bland annat genom Reitox-nätverket av nationella kontaktpunkter, och samtidigt stödja den vidare utvecklingen av en av EU standardiserad datainsamling och analys inom områdena efterfrågan på narkotika och tillgång på narkotika.

                           32.8

                           Att se till att det finns tillräcklig finansiering för narkotikarelaterade forsknings- och utvecklingsprojekt på EU-nivå och nationell nivå i enlighet med finansiella resurser, bland annat genom EU:s finansieringsprogram som omfattar perioden 2014–2020. Projekt som får stöd på EU-nivå bör beakta prioriteringarna i strategin och dess handlingsplaner och ge ett tydligt mervärde för EU, säkerställa samstämmighet och synergieffekter och undvika dubbelarbete inom program och gentemot EU-organ.

                           32.9

                           EU-institutioner, byråer och medlemsstater bör ge ett erkännande åt den roll som vetenskaplig utveckling spelar för policyer och ingripanden (med fokus på uppnådda resultat) som en nyckelaspekt av en kraftfullare EU-hållning till narkotika och på såväl nationell nivå som EU-nivå och internationell nivå verka för att den ska användas.

                           32.10

                           Att säkerställa och stärka fortbildning av personer som yrkesmässigt arbetar med narkotikarelaterade frågor inom området för såväl efterfrågan på narkotika som insatser för att minska tillgången på narkotika.

      (1)  FN:s samlade konvention om narkotiska preparat från 1961, ändrad genom 1972 års protokoll, konventionen om psykotropa ämnen (1971) och konventionen mot olaglig hantering av narkotika och psykotropa ämnen (1988).

      (2)  Rapport om den oberoende bedömningen av EU:s narkotikastrategi för perioden 2005–2012 och tillhörande handlingsplaner, finns att läsa på http://ec.europa.eu/justice/anti-drugs/files/rand_final_report_eu_drug_strategy_2005-2012_en.pdf

      (3)  EU-fördraget, artikel 4.


title: 2014/724/EU: Kommissionens rekommendation av den 10 oktober 2014 om mallen för konsekvensbedömning avseende uppgiftsskydd för smarta nät och mätarsystem

text:
               18.10.2014

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               L 300/63

         KOMMISSIONENS REKOMMENDATION
   av den 10 oktober 2014
   om mallen för konsekvensbedömning avseende uppgiftsskydd för smarta nät och mätarsystem

      (2014/724/EU)

   EUROPEISKA KOMMISSIONEN UTFÄRDAR DENNA REKOMMENDATION
   med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 292, och
   av följande skäl:

               (1)

               Smarta nät är en förutsättning för genomförandet av central energipolitik. Inom ramen för politiken fram till 2030, erkänns smarta nät som själva grundstommen i framtidens koldioxidfria kraftsystem där kan underlätta omvandlingen av energiinfrastrukturen i syfte att medge större andelar av variabla förnybara energikällor, förbättra energieffektiviteten och säkra en trygg energiförsörjning. Smarta nät ger en möjlighet att öka konkurrenskraften för EU:s teknikleverantörer, och fungerar som en plattform för traditionella energibolag och nya marknadsaktörer att utveckla innovativa energitjänster och -produkter i nätinfrastrukturen och därtill kopplad informations- och kommunikationsteknik (IKT), hemautomatisering och apparater.

               (2)

               Smarta mätarsystem är ett steg på vägen mot smarta nät. De tillhandahåller de verktyg som behövs för att stärka konsumenternas aktiva deltagande på energimarknaden, och möjliggör systemflexibilitet genom efterfrågestyrning och andra innovativa tjänster. I enlighet med Europaparlamentets och rådets direktiv 2009/72/EG (1) och Europaparlamentets och rådets direktiv 2009/73/EG (2) måste medlemsstaterna säkerställa genomförandet av smarta mätarsystem som hjälper konsumenterna att aktivt medverka på el- och gasmarknaderna.

               (3)

               Driften av smarta mätarsystem – och i synnerhet eventuell ytterligare utveckling av smarta nät och apparater – har potential att behandla uppgifter som gäller en enskild person, dvs. personuppgifter såsom de definieras i artikel 2 i Europaparlamentets och rådets direktiv 95/46/EG (3).

               (4)

               I yttrande 12/2011 (4) av arbetsgruppen för skydd av enskilda med avseende på behandling av personuppgifter som inrättats i enlighet med artikel 29 i direktiv 95/46/EG anges att smarta nät och mätarsystem har potential att bearbeta en ökad mängd personuppgifter och att göra dessa personuppgifter tillgängliga för en vidare krets av mottagare än i dag, vilket skapar nya risker för de registrerade som tidigare varit okända för energisektorn.

               (5)

               I yttrande 04/2013 (5) av arbetsgruppen fastställs att smarta mätare och smarta nät och förebådar det förestående ”sakernas Internet”, och att de potentiella risker som är förknippade med insamling av detaljerade uppgifter om förbrukningen troligen kommer att öka i framtiden om de kombineras med uppgifter från andra källor, t.ex. geolokaliseringsuppgifter, spårning och profilering på internet, videoövervakningssystem och system för radiofrekvensidentifiering (RFID) (6).

               (6)

               Att öka medvetenheten om egenskaperna och de betydande fördelarna med smarta nät bör bidra till att denna teknik utvecklar sin fulla potential, samtidigt som man minskar riskerna för att den används till nackdel för allmänintresset, vilket i sin tur ökar acceptansen.

               (7)

               De rättigheter och skyldigheter som fastställs i direktiv 95/46/EG och i Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/58/EG (7) är fullt tillämpliga på smarta mätarsystem och smarta nätmiljöer när personuppgifter behandlas.

               (8)

               Det paket som antogs av kommissionen när det gäller revideringen av direktiv 95/46/EG omfattar ett förslag till förordning om uppgiftsskydd (8), som, när den antagits, skulle gälla för smarta mätarsystem och smarta nätmiljöer när personuppgifter behandlas.

               (9)

               I meddelandet från kommissionen till Europaparlamentet, rådet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén och Regionkommittén av den 12 april 2011Smarta nät: från innovation till utbyggnad
                   (9) betonades dataskydd och säkerhet som en av de fem utmaningarna för utbyggnad av smarta nät. Vidare identifierades ett antal åtgärder för att påskynda denna utbyggnad, inklusive inbyggda skyddsmekanismer för personlig integritet (”privacy by design”) och utvärdering av nät- och informationssäkerhet och återhämtningsförmåga.

               (10)

               I den digitala agendan för Europa anges en rad lämpliga åtgärder, som i synnerhet avser dataskydd i unionen, nät- och informationssäkerhet och IT-angrepp. I EU:s strategi för cybersäkerhet: En öppen, säker och trygg cyberrymd
                   (10) och kommissionens förslag till ett direktiv om åtgärder för att säkerställa en hög gemensam nivå av nät- och informationssäkerhet i hela unionen av den 7 februari 2013 (11) läggs det fram rättsliga åtgärder och incitament för att främja investeringar, öppenhet och medvetenhet bland användarna, som syftar till att göra EU:s digitala miljö säkrare. Medlemsstaterna bör i samarbete med industrin, kommissionen och andra intressenter vidta lämpliga åtgärder för att säkerställa en sammanhängande strategi vad gäller säkerhet och personligt dataskydd.

               (11)

               Yttrandena från arbetsgruppen för skydd av enskilda med avseende på behandlingen av personuppgifter, som inrättades enligt artikel 29 i direktiv 95/46/EG, och Europeiska datatillsynsmannens yttrande av den 8 juni 2012 (12) ger riktlinjer för hur man skyddar personuppgifter och garanterar uppgiftssäkerhet när uppgifter behandlas i smarta mätarsystem och smarta nät. I yttrande 12/2011 från arbetsgruppen om smarta mätare rekommenderas medlemsstaterna att fortsätta med genomförandeplaner som kräver en bedömning av konsekvenserna för den personliga integriteten.

               (12)

               För att utnyttja de fördelar som smarta mätarsystem skapar, är en av de viktigaste förutsättningarna för användning av denna teknik att hitta lämpliga tekniska och rättsliga lösningar som garanterar den personliga integriteten och skyddet av personuppgifter som grundläggande rättigheter enligt artiklarna 7 och 8 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna och artikel 16 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt. I kommissionens rekommendation 2012/148/EU (13) fastställs särskilda riktlinjer för dataskydd och säkerhetsåtgärder för system med smarta mätare och medlemsstaterna och intressenterna uppmanas att se till att smarta nät och smarta mätarsystem övervakas och att enskilda personers grundläggande rättigheter och friheter respekteras.

               (13)

               I rekommendation 2012/148/EU anges att konsekvensbedömningar avseende uppgiftsskydd bör göra det möjligt att från början identifiera vilka risker utvecklingen av smarta nät innebär för uppgiftsskyddet, enligt principen om inbyggt uppgiftsskydd. Den tillkännager att kommissionen kommer att utarbeta en mall för konsekvensbedömning avseende uppgiftsskydd för smarta nät och mätarsystem som ska överlämnas för yttrande till arbetsgruppen för skydd av enskilda personer med avseende på behandling av personuppgifter.

               (14)

               I rekommendation 2012/148/EU anges vidare att mallen för konsekvensbedömning avseende uppgiftsskydd bör vägleda registreringsansvariga vid utförande av utförliga konsekvensbedömningar av uppgiftsskydd som beskriver de tänkta behandlingsåtgärderna, en bedömning av riskerna för de registrerades rättigheter och friheter, de åtgärder som förutses för att hantera riskerna, skyddsgarantier, säkerhetsåtgärder och system som säkerställer skyddet av personuppgifter och uppfyller direktiv 95/46/EG, samt tar hänsyn till de registrerades och berörda personernas rättigheter och rättmätiga intressen.

               (15)

               Den föreslagna förordningen om uppgiftsskydd som ersätter direktiv 95/46/EG skulle göra konsekvensbedömningar avseende uppgiftsskydd obligatoriska på vissa villkor, som ett viktigt instrument för att stärka de registeransvarigas ansvarsskyldighet. I detta avseende kommer mallen för konsekvensbedömning avseende uppgiftsskydd för smarta nät och mätarsystem, även om den i sig inte är obligatorisk, att fungera som ett verktyg för utvärdering och beslutsfattande och för att stödja registeransvariga i sektorn för smarta nät att följa en framtida rättslig skyldighet enligt förslaget till förordning om uppgiftsskydd.

               (16)

               En på unionsnivå framtagen mall för genomförande av konsekvensbedömningar av uppgiftsskydd syftar till att säkerställa att bestämmelserna i direktiv 95/46/EG och rekommendation 2012/148/EU följs på ett enhetligt sätt i alla medlemsstater, och till att främja en gemensam metod för registeransvariga som garanterar tillräcklig och harmoniserad behandling av personuppgifter i hela EU.

               (17)

               En sådan mall bör underlätta tillämpningen av principen om inbyggt uppgiftsskydd genom att uppmuntra registeransvariga att genomföra en konsekvensbedömning av uppgiftsskydd så snart som möjligt, så att de kan förutse potentiell inverkan på de registrerades rättigheter och friheter och genomföra strikta säkerhetsåtgärder. Sådana åtgärder bör övervakas och granskas av den registeransvarige under hela livscykeln för tillämpningen eller systemet.

               (18)

               Rapporten som tagits fram från mallens tillämpning bör också bidra till nationella dataskyddsmyndigheters verksamhet när det gäller övervakning och tillsyn av behandling av personuppgifter och i synnerhet riskerna för skyddet av personuppgifter.

               (19)

               Mallen bör inte bara underlätta lösning av begynnande problem som rör uppgiftsskydd, integritets- och säkerhetsfrågor i miljön för smarta nät, utan också bidra till att lösa datahanteringsutmaningarna som är kopplade till utvecklingen av energimarknaden på kundsidan. En viktig del av den framtida kundmarknaden kommer att härröra från uppgifter och integreringen av IKT i energisystemet. Insamling och organisation av tillgång till dessa uppgifter är avgörande för att skapa affärsmöjligheter för nya aktörer, särskilt aggregatorer, energitjänsteföretag eller IKT-branschen. Uppgiftsskydd, integritet och säkerhet kommer därför att bli allt viktigare frågor som elbolagen får hantera. Mallen kommer, i synnerhet i det inledande skedet av införandet av smarta mätare, att bidra till att tillämpningar för smarta mätsystem övervakas och att enskilda personers grundläggande rättigheter och friheter respekteras, genom att man redan från början identifierar risker för uppgiftsskyddet i utvecklingen av smarta nät.

               (20)

               Efter inlämnandet av en mall – som utarbetats av de viktigaste aktörerna inom sektorn för smarta nät genom en process som övervakas av kommissionen – till arbetsgruppen för formellt samråd, utfärdades yttrande 04/2013. Efter inlämnandet av en reviderad mall baserad på yttrande 04/2013, utfärdade arbetsgruppen yttrandet 07/2013 av den 4 december 2013 (14). Rekommendationerna i dessa två yttranden har beaktats av de berörda parterna.

               (21)

               I arbetsgruppens yttrande 07/2013 rekommenderas en testfas för tillämpning av mallen, där enskilda dataskyddsmyndigheter kan överväga att erbjuda stöd. Denna testfas bör bidra till att säkerställa att mallen ger bättre uppgiftsskydd för enskilda personer inom ramen för utbyggnaden av smarta nät.

               (22)

               Mot bakgrund av de fördelar som mallen innebär för industri, konsumenter och för nationella dataskyddsmyndigheter, bör medlemsstaterna samarbeta med näringslivet, berörda parter från det civila samhället och nationella dataskyddsmyndigheter för att stimulera och stödja användningen och spridningen av mallen för konsekvensbedömning avseende uppgiftsskydd för smarta nät och mätarsystem i ett tidigt skede av utbyggnaden av smarta nät och införandet av system med smarta mätare.

               (23)

               Kommissionen bör bidra till genomförandet av denna rekommendation direkt och indirekt genom att underlätta dialog och samarbete mellan berörda parter, i synnerhet genom en centralisering och spridning av återkoppling under testfasen mellan branschen och de nationella dataskyddsmyndigheterna.

               (24)

               Mot bakgrund av testfasens slutsatser och efter översynen av direktiv 95/46/EG bör kommissionen bedöma behovet av att se över och förfina den metod som används i mallen.

               (25)

               Denna rekommendation respekterar de grundläggande rättigheterna och iakttar de principer som erkänns i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna. Särskilt syftar rekommendationen till att garantera full respekt för privatlivet och familjelivet (artikel 7 i stadgan) och skyddet av personuppgifter (artikel 8 i stadgan).

               (26)

               Samråd har ägt rum med Europeiska datatillsynsmannen.

         HÄRIGENOM REKOMMENDERAS FÖLJANDE.
   I.   TILLÄMPNINGSOMRÅDE

               1.

               I denna rekommendation ges riktlinjer till medlemsstaterna om åtgärder för positiv och bred spridning, erkännande och användning av mallen för konsekvensbedömning avseende uppgiftsskydd för smarta nät och mätarsystem (nedan kallad mallen för konsekvensbedömning avseende uppgiftsskydd), för att bidra till att säkerställa den grundläggande rätten till skydd av personuppgifter och rätten till personlig integritet i utbyggnaden av tillämpningar och system för smarta nät och införandet av smarta mätarsystem.
               Mallen för konsekvensbedömning av uppgiftsskydd finns tillgänglig på webbplatsen för arbetsgruppen för smarta nät (http://ec.europa.eu/energy/gas_electricity/smartgrids/smartgrids_en.htm).

         II.   DEFINITIONER

               2.

               Medlemsstaterna bör beakta följande definitioner:

                           a)

                              smart nät
                               (15): varje moderniserat energinät som kompletterats med digital tvåvägskommunikation mellan leverantör och konsument och med smarta system för mätning och övervakning,

                           b)

                              smart mätarsystem: varje elektroniskt system som kan mäta energiförbrukning och -produktion, som kan tillföra mer information än en sedvanlig mätare och som kan sända och motta data genom att använda någon form av elektronisk kommunikation (16),

                           c)

                              konsekvensbedömning av uppgiftsskydd: varje systematiskt förfarande som är avsett att utvärdera den möjliga konsekvensen av risker i de fall det är sannolikt att behandlingsförfaranden kan innebära särskilda risker för de registrerades fri- och rättigheter på grund av förfarandenas beskaffenhet, tillämpningsområde eller ändamål, och som ska utföras av den registreringsansvarige eller operatören eller den operatör som agerar på den registreringsansvariges vägnar,

                           d)

                              inbyggt uppgiftsskydd: detta förutsätter, med hänsyn till teknikens ståndpunkt och genomförandekostnaderna, både vid tidpunkten för fastställandet av hjälpmedlen för behandling och vid tidpunkten för själva behandlingen, att lämpliga tekniska och organisatoriska åtgärder och förfaranden genomförs på ett sådant sätt att behandlingen uppfyller kraven i direktiv 95/46/EG och säkerställer skyddet av de registrerades rättigheter,

                           e)

                              standardinställningar för uppgiftsskydd: detta förutsätter att det införs system för att standardmässigt säkerställa att endast de personuppgifter behandlas som är nödvändiga för varje behandlings särskilda ändamål och i synnerhet att uppgifter inte insamlas eller kvarhålls utöver det minimum som krävs för dessa ändamål, med avseende på både mängden uppgifter och lagringstiden,

                           f)

                              bästa tillgängliga teknik: det effektivaste och mest avancerade stadiet vid utvecklingen av verksamheter och deras driftsmetoder som anger en given tekniks praktiska lämplighet för att i princip ge förutsättningarna för att uppfylla EU:s ramverk för uppgiftsskydd. Den är utformad för att förhindra eller minska de risker som rör integritet, personuppgifter och säkerhet.

                           g)

                           Arbetsgruppen för skydd av enskilda med avseende på behandlingen av personuppgifter (artikel 29-gruppen) inrättades genom direktiv 95/46/EG.

         III.   GENOMFÖRANDE

               3.

               För att garantera skyddet av personuppgifter i hela unionen bör medlemsstaterna uppmuntra registeransvariga att tillämpa mallen för konsekvensbedömning av uppgiftsskydd för smarta nät och mätarsystem, och därigenom uppmuntra dem att beakta råden från arbetsgruppen för skydd av enskilda med avseende på behandlingen av personuppgifter, i synnerhet yttrandet 07/2013 (17). Arbetsgruppens yttranden finns tillgängliga på webbplatsen för arbetsgruppen för smarta nät (http://ec.europa.eu/energy/gas_electricity/smartgrids/smartgrids_en.htm).

               4.

               Medlemsstaterna bör samarbeta med industrin och berörda parter från det civila samhället, särskilt med nationella dataskyddsmyndigheter, för att stimulera och stödja införandet av mallen för konsekvensbedömning av uppgiftsskydd för smarta nät och mätarsystem i ett tidigt skede av utbyggnaden av smarta nät och för införandet av smarta mätsystem.

               5.

               Medlemsstaterna bör uppmuntra de registeransvariga att beakta den bästa tillgängliga teknik som ska fastställas av medlemsstaterna i samarbete med industrin, kommissionen och andra berörda parter som en kompletterande del av konsekvensbedömningen av uppgiftsskydd, för var och en av de gemensamma minimifunktioner för smarta mätare för el som anges i punkt 42 i rekommendation 2012/148/EU.

               6.

               Medlemsstaterna bör stödja de registeransvariga när det gäller att utarbeta och anta lösningar vad gäller inbyggt uppgiftsskydd och standardinställningar för uppgiftsskydd som möjliggör ett effektivt uppgiftsskydd.

               7.

               Medlemsstaterna bör se till att den registeransvariga samråder med sina nationella dataskyddsmyndigheter om konsekvensbedömningen av uppgiftsskyddet, innan uppgifter behandlas.

               8.

               Medlemsstaterna bör se till att de registeransvariga, efter genomförandet av en konsekvensbedömning avseende uppgiftsskydd, och i linje med deras andra skyldigheter enligt direktiv 95/46/EG, vidtar lämpliga tekniska och organisatoriska åtgärder för att säkerställa skyddet av personuppgifter, och se över bedömningen och den fortsatta lämpligheten av de identifierade åtgärderna under hela livscykeln för tillämpningen eller systemet.

         IV.   TESTFAS

               9.

               Medlemsstaterna bör stödja anordnandet av en testfas (18) med användning av verkliga fall, och uppmuntra testare från branscherna för smarta nät och smarta mätare att delta i denna testfas.

               10.

               Medlemsstaterna bör under denna testfas se till att samtliga relevanta tillämpningar eller system använder mallen, råden (19) från arbetsgruppen för skydd av enskilda med avseende på behandlingen av personuppgifter, samt bestämmelserna i avsnitt III i denna rekommendation, i syfte att uppnå bästa effekt för skyddet av personuppgifter och för att erhålla så mycket information som möjligt för mallens senare översyn.

               11.

               Medlemsstaterna bör uppmuntra och stödja nationella myndigheter som är behöriga för uppgiftsskydd att erbjuda sitt stöd och vägledning till registeransvariga under hela testfasen (20).

               12.

               Kommissionen avser att direkt bidra till genomförande och övervakning av testfasen genom att underlätta dialog och samarbete mellan aktörerna, särskilt genom att tillhandahålla en plattform för berörda parter (21) för anordnandet av möten med berörda parter med testarna, branschen och företrädare för det civila samhället, nationella dataskyddsmyndigheter och energitillsynsmyndigheter.

               13.

               Medlemsstaterna bör uppmuntra testarna att kommunicera och sprida resultaten från testfasen till de nationella myndigheter som ansvarar för uppgiftsskydd och till andra relevanta aktörer inom plattformen för berörda aktörer grundat på följande tre kategorier av bedömningskriterier:

                           a)

                           mallens effektivitet när det gäller bedömningen av effekterna för uppgiftsskydd av enskilda smarta nättillämpningar,

                           b)

                           mallens användbarhet för den registeransvarige vid genomförandet av konsekvensanalysen utifrån de konkreta omständigheterna för tillämpningen eller systemet, och

                           c)

                           mallens användarvänlighet utifrån den registeransvariges perspektiv.

                     Rapporteringen utifrån dessa bedömningskriterier bör inriktas på att tillhandahålla information som är relevant för tillämpningen av kommissionens rekommendation och användning av mallen för alla relevanta tillämpningar och system.

               14.

               Kommissionen kommer att sammanställa en inventering av konsekvensbedömningar av uppgiftsskydd som genomförs under testfasen. Inventeringen kommer att tillhandahållas på webbplatsen för arbetsgruppen för smarta nät under hela testfasen och kommer att uppdateras regelbundet för att främja en kontinuerlig och snabb förbättring av mallens tillämpning.

         V.   ÖVERSYN

               15.

               Inom två år efter offentliggörandet av denna rekommendation i Europeiska unionens officiella tidning, bör medlemsstaterna förse kommissionen med en bedömningsrapport som sammanfattar slutsatserna från testfasen.

               16.

               Två år efter offentliggörandet av denna rekommendation i Europeiska unionens officiella tidning kommer kommissionen att bedöma behovet av en översyn av mallen för konsekvensbedömning av uppgiftsskydd på grundval av testfasens rapporter från medlemsstaterna och mot bakgrund av ovannämnda bedömningskriterier. Kommissionen kommer att överväga bjuda in berörda parter för att utbyta åsikter om denna bedömning innan den gör en översyn.

               17.

               Denna översyn bör bidra till att säkerställa att mallen för konsekvensbedömning av uppgiftsskydd ger bättre skydd av personuppgifter för enskilda personer inom ramen för utbyggnaden av smarta nät och på ett adekvat sätt återspeglar bestämmelserna i det ändrade direktivet 95/46/EG och arbetsgruppens yttrande 07/2013.

      Utfärdad i Bryssel den 10 oktober 2014.

            På kommissionens vägnar

         Günther OETTINGER

            Ledamot av kommissionen

      (1)  Europaparlamentets och rådets direktiv 2009/72/EG av den 13 juli 2009 om gemensamma regler för den inre marknaden för el och om upphävande av direktiv 2003/54/EG (EUT L 211, 14.8.2009. s. 55).

      (2)  Europaparlamentets och rådets direktiv 2009/73/EG av den 13 juli 2009 om gemensamma regler för den inre marknaden för naturgas och om upphävande av direktiv 2003/55/EG (EUT L 211, 14.8.2009, s. 94).

      (3)  Europaparlamentets och rådets direktiv 95/46/EG av den 24 oktober 1995 om skydd för enskilda personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter, (EGT L 281, 23.11.1995, s. 31).

      (4)  Artikel 29-gruppens yttrande 12/2011 om smarta mätare, 00671/11/EN, WP 183 av den 4 april 2011.

      (5)  Artikel 29-gruppens yttrande 4/2013 om mallen för konsekvensbedömning avseende uppgiftsskydd för smarta nät och mätarsystem (mallen för konsekvensbedömning avseende uppgiftsskydd) som tagits fram av expertgrupp 2 i kommissionens arbetsgrupp för smarta nätverk, 00678/13/EN, WP 205 av den 22 april 2013.

      (6)  Ibid. och Europarådets ministerkommittés rekommendation till medlemsstaterna CM/Rec(2010)13 av den 23 november 2010om skydd för enskilda vid automatisk databehandling av personuppgifter i samband med profilering.

      (7)  Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/58/EG av den 12 juli 2002 om behandling av personuppgifter och integritetsskydd inom sektorn för elektronisk kommunikation (direktiv om integritet och elektronisk kommunikation) (EGT L 201, 31.7.2002, s. 37).

      (8)  COM(2012) 11 final.

      (9)  KOM(2011) 202 slutlig.

      (10)  Gemensamt meddelande från kommissionen till Europaparlamentet, rådet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén samt Regionkommittén, EU:s strategi för cybersäkerhet: En öppen, säker och trygg cyberrymd, 7 februari 2013,JOIN(2013) 1 final.

      (11)  COM(2013) 48 final.

      (12)  Europeiska datatillsynsmannens yttrande av den 8 juni 2012 om kommissionens rekommendation om förberedelserna för införandet av smarta mätare https://secure.edps.europa.eu/EDPSWEB/webdav/site/mySite/shared/Documents/Consultation/Opinions/2012/12-06-08_Smart_metering_EN.pdf

      (13)  Kommissionens rekommendation 2012/148/EU av den 9 mars 2012 om förberedelser för uppsättning av smarta mätsystem (EUT L 73, 13.3.2012, s. 9).

      (14)  Artikel 29-gruppens yttrande 07/2013 om mallen för konsekvensbedömning avseende uppgiftsskydd för smarta nät och mätarsystem (mallen för konsekvensbedömning avseende uppgiftsskydd) som tagits fram av expertgrupp 2 i kommissionens arbetsgrupp för smarta nätverk, 2064/13/EN, WP 209 av den 4 december 2013.

      (15)  Mallen för konsekvensbedömning av uppgiftsskydd som utvecklats av arbetsgruppen för smarta nätverk definierar smarta nät som energinät som på ett kostnadseffektivt sätt kan integrera alla de anslutna användarnas beteenden för att säkerställa ekonomiskt effektiva och hållbara kraftsystem med låga förluster och hög kvalitet, försörjningstrygghet och säkerhet. http://ec.europa.eu/energy/gas_ electricity/smartgrids/doc/expert_group1.pdf

      (16)  Tolkningsmeddelande avseende direktiv 2009/72/EG om gemensamma regler för den inre marknaden för el och direktiv 2009/73/EG om gemensamma regler för den inre marknaden för naturgas – Kundmarknader, s. 7.

      (17)  Se fotnoterna 4, 5 och 14.

      (18)  Se fotnot 14.

      (19)  Se fotnoterna 4, 5 och 14.

      (20)  Se fotnot 14.

      (21)  Plattformen för berörda aktörer ska vara den europeiska arbetsgruppen för smarta nät, som inrättades av Europeiska kommissionen 2009 som en politisk plattform för att diskutera och ge kommissionen råd om politik och regelverk, samt samordna de första stegen mot utbyggnaden av smarta nät: http://ec.europa.eu/energy/gas_electricity/smartgrids/taskforce_en.htm