title: Kommissionens rekommendation av den 23 november 2011 om översyn av målen i prestationsplanerna enligt kommissionens förordning (EU) nr 691/2010  Text av betydelse för EES

text:
               29.11.2011

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               C 348/1

         KOMMISSIONENS REKOMMENDATION
   av den 23 november 2011
   om översyn av målen i prestationsplanerna enligt kommissionens förordning (EU) nr 691/2010
   (Text av betydelse för EES)
   2011/C 348/01
   EUROPEISKA KOMMISSIONEN UTFÄRDAR DENNA REKOMMENDATION
   med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 100.2,
   med beaktande av kommissionens förordning (EU) nr 691/2010 av den 29 juli 2010 om ett prestationssystem för flygtrafiktjänster och nätverksfunktioner och om ändring av förordning (EG) nr 2096/2005 om gemensamma krav i fråga om tillhandahållande av flygtrafiktjänster (1) särskilt artikel 13.3, och
   av följande skäl:

               (1)

               I kommissionens förordning (EU) nr 691/2010 om ett prestationssystem för flygtrafiktjänster och nätverksfunktioner och om ändring av kommissionens förordning (EG) nr 2096/2005 om gemensamma krav i fråga om tillhandahållande av flygtrafiktjänster föreskrivs att medlemsstaterna ska anta nationella prestationsplaner eller prestationsplaner för funktionella luftrumsblock, däribland bindande nationella mål eller mål för funktionella luftrumsblock som är förenliga med de EU-täckande prestationsmålen. Vidare föreskrivs det att kommissionen bör utvärdera i vad mån målen för nationella och funktionella luftrumsblock överensstämmer med de EU-täckande prestationsmålen.

               (2)

               I enlighet med artikel 13.3 i kommissionens förordning (EU) nr 691/2010 kan kommissionen besluta om att lämna en rekommendation till den berörda medlemsstaten om att anta reviderade prestationsmål.

               (3)

               I enlighet med artikel 3 i kommissionens förordning (EU) nr 691/2010 utsågs den 29 juli 2010 ett organ för prestationsgranskning för att bistå kommissionen vid genomförandet av prestationssystemet.

               (4)

               För att kunna fastställa nationella eller funktionella luftrumsblockmål, antogs genom kommissionens beslut 2011/121/EU (2) de EU-täckande prestationsmålen för 2012–2014. Dessa mål avser nyckelområden som miljön, kapacitet och kostnadseffektivitet. Medlemsstaterna behövde dock inte fastställa bindande mål på områdena säkerhet och miljö under den första referensperioden.

               (5)

               Medlemsstaterna anmälde sina nationella planer till kommissionen senast den 5 juli 2011, däribland en plan som lades fram gemensamt av Belgien och Luxemburg. Danmark och Sverige skickade in en plan till kommissionen för deras funktionella luftrumsblock (den dansk-svenska FAB-prestationsplanen). Belgien, Frankrike, Tyskland, Luxemburg, Nederländerna och Schweiz lämnade in en plan till kommissionen för deras funktionella luftrumsblock (Fabec).

               (6)

               Under juli och augusti 2011 bistod organet för prestationsgranskning kommissionen vid bedömningen av nationella prestationsplaner eller prestationsplaner för funktionella luftrumsblock och överlämnade den 20 september 2011 en bedömningsrapport till kommissionen.

               (7)

               I bedömningsrapporten från organet för prestationsgranskning beaktas de antaganden som anges i artikel 3 i beslut 2011/121/EU, allmän eller hos Eurocontrol tillgänglig information, samt information som medlemsstaterna tillgängliggjort i nationella prestationsplaner och prestationsplaner för funktionella luftrumsblock.

               (8)

               Med bakgrund av de övergripande säkerhetsmålen baserades kommissionens bedömning av nationella prestationsplaner och prestationsplaner för funktionella luftrumsblock samt målen på de kriterier som fastställs i bilaga III till förordning (EU) nr 691/2010, framför allt det allmänna läget i varje enskild medlemsstat, i enlighet med punkt 1 b i den bilagan. Hänsyn tas inte enbart till de prestationsmål som fastställs i förordning (EU) nr 691/2010, utan även till övriga mål och resultatindikatorer som kan ingå i planer till följd av nationella eller funktionella luftrumsblocksinitiativ.

               (9)

               Medlemsstaterna bör anta reviderade prestationsmål för nationella eller funktionella luftrumsblock och lämpliga åtgärder för att nå dessa mål i enlighet med det förfarande som avses i artikel 13.4 i förordning (EU) nr 691/2010.

               (10)

               Översynen av kapacitetsmålen bör ta hänsyn till samspelet mellan och stödet från nätförvaltaren.

               (11)

               Enligt artikel 13.4 i kommissionens förordning (EG) nr 1794/2006 (3), ska medlemsstaterna senast den 1 november 2011 beräkna enhetspriserna för referensperioden på grundval av nationella prestationsplaner eller prestationsplaner för funktionella luftrumsblock, inbegripet de kostnadseffektivitetsmål som fastställs i dessa planer. Om reviderade kostnadseffektivitetsmål antas efter den 1 november 2011 ska enhetspriserna för referensperioden omräknas på basis av de slutligt antagna kostnadseffektivitetsmålen.

               (12)

               Efter offentliggörandet av bedömningsrapporten från organet för prestationsgranskning meddelade ett antal medlemsstater att man avsåg att vidta nödvändiga åtgärder för att anta reviderade prestationsmål i linje med de synpunkter som kommissionen framför i denna rekommendation.

               (13)

               Vid bedömningen av de reviderade prestationsmålen i enlighet med det förfarande som avses i artikel 14 i förordning (EU) nr 691/2010 kommer denna rekommendation att beaktas i tillämpliga fall.

               (14)

               Kommissionen har samrått med de medlemsstater som berörs av denna rekommendation, i enlighet med artikel 13.3 i förordning (EU) nr 691/2010.

               (15)

               De åtgärder som föreskrivs i denna rekommendation är förenliga med yttrandet från kommittén för det gemensamma luftrummet.

         HÄRIGENOM REKOMMENDERAS FÖLJANDE.

               1.

               Syftet med denna rekommendation är att begära att medlemsstaterna, vid behov och/eller beroende på lämplighet, och med beaktande av de bedömningar som organet för prestationsgranskning gjort och resultaten av kontakterna enligt punkt 5, antar reviderade prestationsmål för nationella eller funktionella luftrumsblockplaner för att skapa förenlighet med och på lämpligt sätt bidra till de EU-täckande prestationsmål som antagits genom beslut 2011/121/EU för åren 2012–2014 (nedan kallad referensperioden).

               2.

               Kommissionen konstaterar på grundval av rekommendationerna i bedömningsrapporten från organet för prestationsgranskning följande:

                           a)

                           De kapacitetsmål som uppställs av Grekland, Spanien, Österrike, Polen och Förenade kungariket i deras nationella planer är inte förenliga med och bidrar inte på ett adekvat sätt till de EU-täckande målen.

                           b)

                           De kapacitetsmål som uppställs av Belgien, Tyskland, Frankrike, Luxemburg och Nederländerna i planen för funktionella luftrumsblock i Centraleuropa (Fabec) är inte förenliga med och bidrar inte på ett adekvat sätt till de EU-täckande målen.

                           c)

                           De mål för kostnadseffektivitet som Bulgarien, Tjeckien, Tyskland, Estland, Irland, Spanien (för dess avgiftszon som avser fastlandet), Frankrike, Italien, Cypern, Lettland, Ungern, Malta, Österrike, Portugal, Finland, Rumänien, Slovenien, Slovakien, Sverige och Förenade kungariket fastställer i sina nationella planer är inte förenliga med och bidrar inte på ett adekvat sätt till de EU-täckande målen.

               3.

               De berörda medlemsstaterna uppmanas att, när de antar reviderade prestationsmål, se till att rekommendationerna i bedömningsrapporten från organet för prestationsgranskning beaktas.
               Med hänsyn till omständigheterna i varje medlemsstat bör följande åtgärder vidtas:

                           a)

                           Grekland, Spanien, Polen, Österrike och Förenade kungariket bör förbättra sina kapacitetsmål för att senast 2014 uppnå eller komma under följande referensvärden (värden som registrerats av Eurocontrol och använts i bedömningsrapporten från prestationsgranskningen):

                                       —

                                       Grekland: 0,26 minuters genomsnittlig försening per flygning.

                                       —

                                       Spanien: 0,31 minuters genomsnittlig försening per flygning.

                                       —

                                       Polen: 0,26 minuters genomsnittlig försening per flygning.

                                       —

                                       Österrike: 0,23 minuters genomsnittlig försening per flygning.

                                       —

                                       Förenade kungariket: 0,27 minuters genomsnittlig försening per flygning.

                           b)

                           Belgien, Tyskland, Frankrike, Luxemburg och Nederländerna bör förbättra kapacitetsmålet för Fabec i syfte att senast 2014 uppnå eller komma under referensvärdet på 0,4 minuters genomsnittlig försening per flygning.

                           c)

                           Medlemsstater som avses i punkt 2 c bör utnyttja varje möjlighet till att under referensperioden ytterligare förbättra kostnadseffektivitetsmålen i de nationella prestationsplanerna eller prestationsplanerna för funktionella luftrumsblock, särskilt mot bakgrund av den allmänna utvecklingen, de minskade kapital- och stödkostnaderna (andra kostnader än för tjänstgörande flygledare), produktivitetsökningen och rationaliseringen av investeringar i samband med inrättandet av funktionella luftrumsblock.

                           d)

                           Tjeckien, Tyskland, Estland, Irland, Spanien, Frankrike, Malta, Österrike, Slovakien, Finland och Förenade kungariket bör se över de antaganden som ligger till grund för risktilläggen och således avkastningen på eget kapital, och motivera de betydande ökningarna av kapitalkostnaderna.

                           e)

                           Bulgarien, Tjeckien, Estland, Frankrike, Italien, Lettland, Ungern, Malta, Portugal, Rumänien, Slovenien, Slovakien, Finland och Förenade kungariket bör omvärdera omfattningen och behovet av de investeringar som är nödvändiga för att uppnå prestationsmålen under referensperioden med beaktande av möjligheterna att rationalisera dessa inom ramen för funktionella luftrumsblock eller regionala projekt.

               4.

               Utöver rekommendationerna i punkt 3 konstateras följande:

                           a)

                           Medlemsstaterna uppmanas att i de nationella prestationsplanerna eller prestationsplanerna för funktionella luftrumsblock för referensperioden precisera investeringsbidraget till och påverkan på prestationsmålen genom att hänvisa till konkreta typfall och/eller kostnadsnyttoanalyser och redogöra för deras relevans i förhållande till huvudplanen för den europeiska flygledningstjänsten, i synnerhet vad gäller införandet av det första genomförandepaketet (IP1). Denna information bör vara förenlig med informationen i företagsplanerna för leverantörer av flygtrafiktjänster enligt i avsnitt 2.2 b i bilaga I till kommissionens förordning (EG) nr 2096/2005 (4).

                           b)

                           Medlemsstaterna uppmanas att tillhandahålla antaganden och logiska förutsättningar för fastställande av kostnader som anses vara utom kontroll enligt artikel 11a.8 i förordning (EG) nr 1794/2006, i syfte att underlätta de nödvändiga anpassningarna i slutet av referensperioden.

                           c)

                           Medlemsstater i ett funktionellt luftrumsblock, som inte antagit en prestationsplan med mål för funktionella luftrumsblock, uppmanas att i samverkan med organet för prestationsgranskning informera kommissionen om de sammanlagda prestationsmålen med utgångspunkt från hur målen för de funktionella luftrumsblocken överensstämmer med de EU-täckande prestationsmålen enligt artikel 5.3 i förordning (EU) nr 691/2010.

               5.

               Kommissionen avser att, i samverkan med organet för prestationsgranskning, följa upp denna rekommendation genom bilaterala och/eller multilaterala kontakter med medlemsstaterna.

               6.

               Denna rekommendation riktar sig till medlemsstaterna.

      Utfärdad i Bryssel den 23 november 2011.

            På kommissionens vägnar

         Siim KALLAS

            Vice ordförande

      (1)  EUT L 201, 3.8.2010, s. 1.

      (2)  EUT L 48, 23.2.2011, s. 16.

      (3)  EUT L 341, 7.12.2006, s. 3.

      (4)  EUT L 335, 21.12.2005, s. 13.


Avis juridique important

|

31998H0316

98/316/EG: Rådets rekommendation av den 1 maj 1998 i enlighet med artikel 109j.2 i fördraget

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 139 , 11/05/1998 s. 0021 - 0027

RÅDETS REKOMMENDATION av den 1 maj 1998 i enlighet med artikel 109j.2 i fördraget (98/316/EG)EUROPEISKA UNIONENS RÅD UTFÄRDAR DENNA REKOMMENDATIONmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 109j.2 i detta,med beaktande av kommissionens rekommendation,med beaktande av kommissionens rapport,med beaktande av Europeiska monetära institutets rapport,med beaktande av Europaparlamentets yttrande (1), ochmed beaktande av följande:(1) Förfarandet vid och tidsplanen för beslutsfattande i samband med övergången till den tredje etappen av den ekonomiska och monetära unionen (EMU) anges i artikel 109j i fördraget. Rådet, som sammanträdde på statschefs- eller regeringschefsnivå, beslutade vid sitt möte i Dublin den 13 december 1996 att en majoritet av medlemsstaterna inte uppfyllde de nödvändiga villkoren för införande av den gemensamma valutan, att gemenskapen inte skulle gå över till den tredje etappen av EMU under år 1997 samt att det förfarande som anges i artikel 109j.4 skulle tillämpas så tidigt som möjligt under år 1998. Eftersom den tidpunkt då den tredje etappen av EMU skall börja inte har fastställts vid utgången av år 1997, skall enligt artikel 109j.4 den tredje etappen börja den 1 januari 1999.(2) I enlighet med artikel 109j.4 skall det förfarande som anges i punkterna 1 och 2 i den artikeln, med undantag av punkt 2 andra strecksatsen, på nytt iakttas.(3) I artikel 109j.1 anges att de rapporter som kommissionen och Europeiska monetära institutet (EMI) utarbetar skall omfatta en granskning av i vilken utsträckning som varje medlemsstats nationella lagstiftning, inklusive stadgan för dess centralbank, är förenlig med artiklarna 107 och 108 i fördraget och med stadgan för Europeiska centralbankssystemet (ECBS), och de skall också omfatta en granskning av huruvida en hög grad av varaktig konvergens har uppnåtts; detta skall ske genom en analys av i vad mån varje medlemsstat har uppfyllt följande kriterier, som återfinns i de fyra strecksatserna i artikel 109j.1 i fördraget:- En hög grad av prisstabilitet; detta skall framgå av att inflationstakten ligger nära den i de, högst tre, medlemsstater som har uppnått de bästa resultaten i fråga om prisstabilitet.- En hållbar finansiell ställning för den offentliga sektorn; detta skall framgå av att den offentliga sektorns finanser inte uppvisar ett alltför stort underskott enligt bestämmelserna i artikel 104c.6.- Ett iakttagande av det normala fluktuationsutrymmet enligt Europeiska monetära systemets växelkursmekanism under minst två år utan devalvering i förhållande till någon annan medlemsstats valuta.- En varaktighet i den konvergens som medlemsstaten har uppnått och i dess deltagande i Europeiska monetära systemets växelkursmekanism, såsom det kommer till uttryck i den långfristiga räntenivån.Dessa fyra kriterier och de tider under vilka de skall uppfyllas anges närmare i protokoll nr 6 till fördraget. Kommissionens och EMI:s rapporter skall också beakta ecuns utveckling, resultatet av marknadsintegrationen, situationen för och utvecklingen av bytesbalansen samt utvecklingen av enhetsarbetskostnader och andra prisindex.(4) I enlighet med artikel 109j.2 första strecksatsen skall rådet på grundval av dessa rapporter bedöma om varje enskild medlemsstat uppfyller de nödvändiga villkoren för införande av en gemensam valuta och i form av en rekommendation meddela resultaten till rådet, som skall sammanträda på statschefs- eller regeringschefsnivå och efter att ha hört Europaparlamentet i enlighet med artikel 109j.4 skall bekräfta vilka medlemsstater som uppfyller de nödvändiga villkoren för införande av den gemensamma valutan.(5) Medlemsstaternas nationella lagstiftning, inklusive stadgorna för de nationella centralbankerna, skall där så är nödvändigt anpassas i syfte att säkerställa att de är förenliga med artiklarna 107 och 108 i fördraget och med ECBS-stadgan. Sådana anpassningar måste säkerställa förenlighet med fördraget senast den dag ECBS upprättas. I kommissionens och EMI:s rapporter skall en närmare bedömning göras av i vad mån lagstiftningen i varje medlemsstat är förenlig med artiklarna 107 och 108 i fördraget och med ECSB-stadgan. När kommissionens och EMI:s rapporter lades fram hade den process som innebär anpassning av den nationella lagstiftningen inte slutförts i Spanien, Frankrike, Luxemburg och Österrike. Sedan dess har nödvändig lagstiftning utfärdats i Spanien och Österrike. Luxemburg och Frankrike har vidtagit alla nödvändiga åtgärder för att göra sin nationella lagstiftning, inklusive stadgan för den nationella centralbanken, förenlig med artiklarna 107 och 108 i fördraget och ESCB-stadgan.(6) Enligt artikel 1 i protokoll nr 6 till fördraget skall det kriterium om prisstabilitet som avses i artikel 109j.1 första strecksatsen innebära att en medlemsstat skall uppvisa en hållbar prisutveckling och, under en tid av ett år före granskningen, en genomsnittlig inflationstakt som inte med mer än 1,5 procentenheter överstiger inflationstakten i de, högst tre, medlemsstater som har uppnått de bästa resultaten i fråga om prisstabilitet. När det gäller kriteriet om prisstabilitet skall inflationen mätas med hjälp av harmoniserade index för konsumentpriser (HIKP), vilka definieras i förordning (EG) nr 2494/95 (2). För att bedöma kriteriet om prisstabilitet har varje medlemsstats inflationstakt uppmätts som den procentuella förändringen av det aritmetiska medelvärdet av tolv månatliga index jämfört med det aritmetiska medelvärdet av de tolv månatliga indexen för närmast föregående period. Under den ettårsperiod som avslutades i januari 1998 var de tre bästa medlemsstaterna i fråga om prisstabilitet Frankrike, Irland och Österrike, vilka hade en inflationstakt på 1,2 %, 1,2 % respektive 1,1 %. Ett referensvärde, som beräknas som det enkla aritmetiska medelvärdet av inflationstakten i de tre medlemsstater som har de bästa resultaten i fråga om prisstabilitet plus 1,5 procentenheter, beaktades i kommissionens och EMI:s rapporter. Referensvärdet för den ettårsperiod som avslutades i januari 1998 var 2,7 %.(7) Enligt artikel 2 i protokoll nr 6 till fördraget skall det kriterium om den offentliga sektorns finanser som avses i artikel 109j.1 andra strecksatsen i fördraget innebära att medlemsstaten när rådets bedömning pågår inte får vara föremål för något beslut av rådet enligt artikel 104c.6 i fördraget om att ett alltför stort underskott föreligger.(8) Enligt artikel 5 i protokoll nr 6 till fördraget skall det underlag som skall användas vid den pågående bedömningen av i vad mån konvergenskriterierna uppfyllts tillhandahållas av kommissionen. Kommissionen har tillhandahållit underlaget för denna rekommendation. Uppgifter om de offentliga finanserna tillhandahölls av kommissionen efter det att medlemsstaterna i enlighet med förordning (EG) nr 3605/93 (3) senast den 1 mars 1998 inkommit med dessa uppgifter.(9) Under den andra etappen av EMU förelåg inget rådsbeslut om att det föreligger ett alltför stort underskott i Irland och Luxemburg. Enligt det beslut som rådet den 27 juni 1996 fattade i enlighet med artikel 104c.12 upphävde rådet sitt tidigare beslut om att det föreligger ett alltför stort underskott i Danmark. Enligt de beslut som rådet den 30 juni 1997 fattade i enlighet med artikel 104c.12 upphävde rådet sina tidigare beslut om att det föreligger ett alltför stort underskott i Nederländerna och Finland. Enligt de beslut som rådet den 1 maj 1998 fattade i enlighet med artikel 104c.12 upphävde rådet sina tidigare beslut om att det föreligger ett alltför stort underskott i Belgien, Tyskland, Spanien, Frankrike, Italien, Österrike, Portugal, Sverige och Förenade kungariket.(10) Enligt artikel 3 i protokoll nr 6 till fördraget skall det kriterium om deltagande i Europeiska monetära systemets växelkursmekanism som anges i artikel 109j.1 tredje strecksatsen innebära att kursrörelserna för en medlemsstats valuta skall ha legat inom det normala fluktuationsutrymmet enligt Europeiska monetära systemets växelkursmekanism, utan att allvarliga spänningar har uppstått, under minst de senaste två åren före granskningen. Särskilt skall medlemsstaten inte på eget initiativ ha devalverat sin valutas bilaterala centralkurs i förhållande till någon annan medlemsstats valuta under denna period. När kommissionen och EMI i sina rapporter bedömde i vad mån detta kriterium var uppfyllt granskade de den tjugofyramånadersperiod som avslutades i februari 1998 och beaktade det beslut som medlemsstaternas ministrar och centralbankschefer fattade i augusti 1993 om att tillfälligt vidga fluktuationsutrymmet i växelkursmekanismen från 2,25 % till 15 % kring de bilaterala centralkurserna.(11) Enligt artikel 4 i protokoll nr 6 till fördraget skall det kriterium om konvergens i räntesatserna som avses i artikel 109j.1 fjärde strecksatsen innebära att en medlemsstat under en tid av ett år före granskningen skall ha haft en genomsnittlig långfristig nominell räntesats som inte med mer än två procentenheter överstiger motsvarande räntesats i de, högst tre, medlemsstater som har uppnått de bästa resultaten i fråga om prisstabilitet. När det gäller kriteriet om konvergens i räntesatserna används jämförbara räntesatser på 10-åriga referensobligationer. För att bedöma i vad mån kriteriet om konvergens i räntesatserna var uppfyllt beaktades i kommissionens och EMI:s rapporter ett referensvärde som hade beräknats som ett enkelt aritmetiskt medelvärde av de nominella långfristiga räntesatserna i de tre medlemsstater som har uppnått de bästa resultaten i fråga om prisstabilitet plus två procentenheter. Referensvärdet för den ettårsperiod som avslutades i januari 1998 var 7,8 %.(12) Förenade kungariket har i enlighet med punkt 1 i protokoll nr 11 till fördraget anmält till rådet att landet inte avser att gå över till den tredje etappen av EMU den 1 januari 1999. Till följd av denna anmälan anges i punkterna 4-9 i protokoll nr 11 de bestämmelser som skall gälla för Förenade kungariket om och så länge som Förenade kungariket inte har gått över till den tredje etappen.(13) Danmark har i enlighet med punkt 1 i protokoll nr 12 till fördraget och det beslut som stats- eller regeringscheferna fattade i Edinburgh i december 1992 anmält till rådet att landet inte kommer att delta i den tredje etappen av EMU. Till följd av denna anmälan skall alla de artiklar och bestämmelser i fördraget och ECBS-stadgan som avser ett undantag gälla för Danmark.(14) Till följd av de ovannämnda anmälningarna är det inte nödvändigt för rådet att göra någon bedömning enligt artikel 109j.2 i fördraget när det gäller Förenade kungariket och Danmark.(15) På grundval av föreliggande rekommendationer skall rådet, som skall sammanträda på stats- eller regeringschefsnivå, bekräfta vilka medlemsstater som uppfyller de nödvändiga villkoren för införande av den gemensamma valutan.HÄRIGENOM REKOMMENDERAS FÖLJANDE.AVSNITT 1 BEDÖMNINGAR Artikel 1 Belgien I Belgien är den nationella lagstiftningen, inklusive stadgan för landets centralbank, förenlig med artiklarna 107 och 108 i fördraget och med stadgan för det europeiska centralbankssystemet (ECBS).I fråga om uppfyllande av konvergenskriterierna i de fyra strecksatserna i artikel 109j.1 i fördraget gäller att- den genomsnittliga inflationstakten i Belgien under den tolvmånadersperiod som avslutades i januari 1998 uppgick till 1,4 %, vilket är lägre än referensvärdet,- Belgien inte är föremål för något rådsbeslut om att det föreligger ett alltför stort underskott i den offentliga sektorns finanser,- Belgien har deltagit i växelkursmekanismen under de två senaste åren. Under denna tid har den belgiska francen (BEF) inte varit utsatt för allvarliga spänningar och Belgien har inte på eget initiativ devalverat den bilaterala centralkursen för BEF i förhållande till någon annan medlemsstats valuta,- den långfristiga räntesatsen i Belgien under den tolvmånadersperiod som avslutades i januari 1998 uppgick till i genomsnitt 5,7 %, vilket är lägre än referensvärdet.Belgien har, såvitt avser alla de fyra kriterierna, uppnått en hög grad av varaktig konvergens.Belgien uppfyller således de nödvändiga villkoren för införande av den gemensamma valutan.Artikel 2 Tyskland I Tyskland är den nationella lagstiftningen, inklusive stadgan för landets centralbank, förenlig med artiklarna 107 och 108 i fördraget och med stadgan för det europeiska centralbankssystemet (ECBS).I fråga om uppfyllande av konvergenskriterierna i de fyra strecksatserna i artikel 109j.1 i fördraget gäller att- den genomsnittliga inflationstakten i Tyskland under den tolvmånadersperiod som avslutades i januari 1998 uppgick till 1,4 %, vilket är lägre än referensvärdet,- Tyskland inte är föremål för något rådsbeslut om att det föreligger ett alltför stort underskott i den offentliga sektorns finanser,- Tyskland har deltagit i växelkursmekanismen under de två senaste åren. Under denna tid har den tyska marken (DEM) inte varit utsatt för allvarliga spänningar och Tyskland har inte på eget initiativ devalverat den bilaterala centralkursen för DEM i förhållande till någon annan medlemsstats valuta,- den långfristiga räntesatsen i Tyskland under den tolvmånadersperiod som avslutades i januari 1998 uppgick till i genomsnitt 5,6 %, vilket är lägre än referensvärdet.Tyskland har, såvitt avser alla de fyra kriterierna, uppnått en hög grad av varaktig konvergens.Tyskland uppfyller således de nödvändiga villkoren för införande av den gemensamma valutan.Artikel 3 Grekland I Grekland är den nationella lagstiftningen, inklusive stadgan för landets centralbank, förenlig med artiklarna 107 och 108 i fördraget och med stadgan för det europeiska centralbankssystemet (ECBS).I fråga om uppfyllande av konvergenskriterierna i de fyra strecksatserna i artikel 109j.1 i fördraget gäller att- den genomsnittliga inflationstakten i Grekland under den tolvmånadersperiod som avslutades i januari 1998 uppgick till 5,2 %, vilket är högre än referensvärdet,- rådet den 26 september 1994 beslutade att det föreligger ett alltför stort underskott i den offentliga sektorns finanser i Grekland och att detta beslut inte har upphävts,- Greklands valuta inte deltog i växelkursmekanismen under den tvåårsperiod som avslutades i februari 1998. Under denna tid har den grekiska drakman (GRD) varit relativt stabil i förhållande till ERM-valutorna men har ibland varit utsatt för spänningar, vilka har motverkats med hjälp av tillfälliga höjningar av de inhemska räntorna och interventioner på valutamarknaden. Den grekiska drakman anslöts till växelkursmekanismen i mars 1998,- den långfristiga räntesatsen i Grekland under den tolvmånadersperiod som avslutades i januari 1998 uppgick till i genomsnitt 9,8 %, vilket är över referensvärdet.Grekland uppfyller inte något av de konvergenskriterier som anges i de fyra strecksatserna i artikel 109j.1.Grekland uppfyller således inte de nödvändiga villkoren för införande av den gemensamma valutan.Artikel 4 Spanien I Spanien är den nationella lagstiftningen, inklusive stadgan för landets centralbank, förenlig med artiklarna 107 och 108 i fördraget och med stadgan för det europeiska centralbankssystemet (ECBS).I fråga om uppfyllande av konvergenskriterierna i de fyra strecksatserna i artikel 109j.1 i fördraget gäller att- den genomsnittliga inflationstakten i Spanien under den tolvmånadersperiod som avslutades i januari 1998 uppgick till 1,8 %, vilket är lägre än referensvärdet,- Spanien inte är föremål för något rådsbeslut om att det föreligger ett alltför stort underskott i den offentliga sektorns finanser,- Spanien har deltagit i växelkursmekanismen under de två senaste åren. Under denna tid har den spanska pesetan (ESP) inte varit utsatt för allvarliga spänningar och Spanien har inte på eget initiativ devalverat den bilaterala centralkursen för ESP i förhållande till någon annan medlemsstats valuta,- den långfristiga räntesatsen i Spanien under den tolvmånadersperiod som avslutades i januari 1998 uppgick till i genomsnitt 6,3 %, vilket är lägre än referensvärdet.Spanien har, såvitt avser alla de fyra kriterierna, uppnått en hög grad av varaktig konvergens.Spanien uppfyller således de nödvändiga villkoren för införande av den gemensamma valutan.Artikel 5 Frankrike I Frankrike är den nationella lagstiftningen, inklusive stadgan för landets centralbank, förenlig med artiklarna 107 och 108 i fördraget och med stadgan för det europeiska centralbankssystemet (ECBS).I fråga om uppfyllande av konvergenskriterierna i de fyra strecksatserna i artikel 109j.1 i fördraget gäller att- den genomsnittliga inflationstakten i Frankrike under den tolvmånadersperiod som avslutades i januari 1998 uppgick till 1,2 %, vilket är lägre än referensvärdet,- Frankrike inte är föremål för något rådsbeslut om att det föreligger ett alltför stort underskott i den offentliga sektorns finanser,- Frankrike har deltagit i växelkursmekanismen under de två senaste åren. Under denna tid har den franska francen (FRF) inte varit utsatt för allvarliga spänningar och Frankrike har inte på eget initiativ devalverat den bilaterala centralkursen för FRF i förhållande till någon annan medlemsstats valuta,- den långfristiga räntesatsen i Frankrike under den tolvmånadersperiod som avslutades i januari 1998 uppgick till i genomsnitt 5,5 %, vilket är lägre än referensvärdet.Frankrike har, såvitt avser alla de fyra kriterierna, uppnått en hög grad av varaktig konvergens.Frankrike uppfyller således de nödvändiga villkoren för införande av den gemensamma valutan.Artikel 6 Irland I Irland är den nationella lagstiftningen, inklusive stadgan för landets centralbank, förenlig med artiklarna 107 och 108 i fördraget och med stadgan för det europeiska centralbankssystemet (ECBS).I fråga om uppfyllande av konvergenskriterierna i de fyra strecksatserna i artikel 109j.1 i fördraget gäller att- den genomsnittliga inflationstakten i Irland under den tolvmånadersperiod som avslutades i januari 1998 uppgick till 1,2 %, vilket är lägre än referensvärdet,- Irland under den andra etappen av EMU inte har varit föremål för några rådsbeslut om att det föreligger ett alltför stort underskott i den offentliga sektorns finanser,- Irland har deltagit i växelkursmekanismen under de två senaste åren. Under denna tid har det irländska pundet (IEP) inte varit utsatt för allvarliga spänningar och den bilaterala centralkursen för IEP har inte devalverats i förhållande till någon annan medlemsstats valuta. Den 16 mars 1998 revalverades den bilaterala centralkursen för IEP i förhållande till alla övriga valutor i växelkursmekanismen med 3 % på begäran av de irländska myndigheterna,- den långfristiga räntesatsen i Irland under den tolvmånadersperiod som avslutades i januari 1998 uppgick till i genomsnitt 6,2 %, vilket är lägre än referensvärdet.Irland har, såvitt avser alla de fyra kriterierna, uppnått en hög grad av varaktig konvergens.Irland uppfyller således de nödvändiga villkoren för införande av den gemensamma valutan.Artikel 7 Italien I Italien är den nationella lagstiftningen, inklusive stadgan för landets centralbank, förenlig med artiklarna 107 och 108 i fördraget och med stadgan för det europeiska centralbankssystemet (ECBS).I fråga om uppfyllande av konvergenskriterierna i de fyra strecksatserna i artikel 109j.1 i fördraget gäller- den genomsnittliga inflationstakten i Italien under den tolvmånadersperiod som avslutades i januari 1998 uppgick till 1,8 %, vilket är lägre än referensvärdet,- Italien inte är föremål för något rådsbeslut om att det föreligger ett alltför stort underskott i den offentliga sektorns finanser,- Italien åter anslöt sig till växelkursmekanismen i november 1996. Under perioden mars 1996-november 1996 steg den italienska liran (ITL) i värde gentemot valutorna i växelkursmekanismen. Sedan ITL återinträdde i växelkursmekanismen har den inte varit utsatt för allvarliga spänningar och Italien har inte på eget initiativ devalverat den bilaterala centralkursen för ITL i förhållande till någon annan medlemsstats valuta.- den långfristiga räntesatsen i Italien under den tolvmånadersperiod som avslutades i januari 1998 uppgick till i genomsnitt 6,7 %, vilket är lägre än referensvärdet.Italien uppfyller de konvergenskriterier som anges i artikel 109j.1 första, andra och fjärde strecksatserna. Vad gäller det kriterium som anges i artikel 109j.1 tredje strecksatsen har ITL uppvisat tillräcklig stabilitet under de två senaste åren, trots att den återanslöts till växelkursmekanismen först i november 1996. Av dessa skäl har Italien uppnått en hög grad av varaktig konvergens.Italien uppfyller således de nödvändiga villkoren för införande av den gemensamma valutan.Artikel 8 Luxemburg Luxemburg har vidtagit alla nödvändiga åtgärder för att dess nationella lagstiftning, inklusive stadgan för centralbanken, skall vara förenlig med artiklarna 107 och 108 i fördraget och med stadgan för det europeiska centralbankssystemet (ECBS).I fråga om uppfyllande av konvergenskriterierna i de fyra strecksatserna i artikel 109j.1 i fördraget gäller att- den genomsnittliga inflationstakten i Luxemburg under den tolvmånadersperiod som avslutades i januari 1998 uppgick till 1,4 %, vilket är lägre än referensvärdet,- Luxemburg under den andra etappen av EMU inte har varit föremål för något rådsbeslut om att det föreligger ett alltför stort underskott i den offentliga sektorns finanser,- Luxemburg har deltagit i växelkursmekanismen under de två senaste åren. Under denna tid har den luxemburgska francen (LUF) inte varit utsatt för allvarliga spänningar och Luxemburg har inte på eget initiativ devalverat den bilaterala centralkursen för LUF i förhållande till någon annan medlemsstats valuta,- den långfristiga räntesatsen i Luxemburg under den tolvmånadersperiod som avslutades i januari 1998 uppgick till i genomsnitt 5,6 %, vilket är lägre än referensvärdet.Luxemburg har, såvitt avser alla de fyra kriterierna, uppnått en hög grad av varaktig konvergens.Luxemburg uppfyller således de nödvändiga villkoren för införande av den gemensamma valutan.Artikel 9 Nederländerna I Nederländerna är den nationella lagstiftningen, inklusive stadgan för landets centralbank, förenlig med artiklarna 107 och 108 i fördraget och med stadgan för det europeiska centralbankssystemet (ECBS).I fråga om uppfyllande av konvergenskriterierna i de fyra strecksatserna i artikel 109j.1 i fördraget gäller att- den genomsnittliga inflationstakten i Nederländerna under den tolvmånadersperiod som avslutades i januari 1998 uppgick till 1,8 %, vilket är lägre än referensvärdet,- Nederländerna inte är föremål för något rådsbeslut om att det föreligger ett alltför stort underskott i den offentliga sektorns finanser,- Nederländerna har deltagit i växelkursmekanismen under de två senaste åren. Under denna tid har den nederländska gulden (NLG) inte varit utsatt för allvarliga spänningar och Nederländerna har inte på eget initiativ devalverat den bilaterala centralkursen för NLG i förhållande till någon annan medlemsstats valuta,- den långfristiga räntesatsen i Nederländerna under den tolvmånadersperiod som avslutades i januari 1998 uppgick till i genomsnitt 5,5 %, vilket är lägre än referensvärdet.Nederländerna har, såvitt avser alla de fyra kriterierna, uppnått en hög grad av varaktig konvergens.Nederländerna uppfyller således de nödvändiga villkoren för införande av den gemensamma valutan.Artikel 10 Österrike I Österrike är den nationella lagstiftningen, inklusive stadgan för landets centralbank, förenlig med artiklarna 107 och 108 i fördraget och med stadgan för det europeiska centralbankssystemet (ECBS).I fråga om uppfyllande av konvergenskriterierna i de fyra strecksatserna i artikel 109j.1 i fördraget gäller att- den genomsnittliga inflationstakten i Österrike under den tolvmånadersperiod som avslutades i januari 1998 uppgick till 1,1 %, vilket är lägre än referensvärdet,- Österrike inte är föremål för något rådsbeslut om att det föreligger ett alltför stort underskott i den offentliga sektorns finanser,- Österrike har deltagit i växelkursmekanismen under de två senaste åren. Under denna tid har den österrikiska schillingen (ATS) inte varit utsatt för allvarliga spänningar och Österrike har inte på eget initiativ devalverat den bilaterala centralkursen för ATS i förhållande till någon annan medlemsstats valuta,- den långfristiga räntesatsen i Österrike under den tolvmånadersperiod som avslutades i januari 1998 uppgick till i genomsnitt 5,6 %, vilket är lägre än referensvärdet.Österrike har, såvitt avser alla de fyra kriterierna, uppnått en hög grad av varaktig konvergens.Österrike uppfyller således de nödvändiga villkoren för införande av den gemensamma valutan.Artikel 11 Portugal I Portugal är den nationella lagstiftningen, inklusive stadgan för landets centralbank, förenlig med artiklarna 107 och 108 i fördraget och med stadgan för det europeiska centralbankssystemet (ECBS).I fråga om uppfyllande av konvergenskriterierna i de fyra strecksatserna i artikel 109j.1 i fördraget gäller att- den genomsnittliga inflationstakten i Portugal under den tolvmånadersperiod som avslutades i januari 1998 uppgick till 1,8 %, vilket är lägre än referensvärdet,- Portugal inte är föremål för något rådsbeslut om att det föreligger ett alltför stort underskott i den offentliga sektorns finanser,- Portugal har deltagit i växelkursmekanismen under de två senaste åren. Under denna tid har den portugisiska escudon (PTE) inte varit utsatt för allvarliga spänningar och Portugal har inte på eget initiativ devalverat den bilaterala centralkursen för PTE i förhållande till någon annan medlemsstats valuta,- den långfristiga räntesatsen i Portugal under den tolvmånadersperiod som avslutades i januari 1998 uppgick till i genomsnitt 6,2 %, vilket är lägre än referensvärdet.Portugal har, såvitt avser alla de fyra kriterierna, uppnått en hög grad av varaktig konvergens.Portugal uppfyller således de nödvändiga villkoren för införande av den gemensamma valutan.Artikel 12 Finland I Finland är den nationella lagstiftningen, inklusive stadgan för landets centralbank, förenlig med artiklarna 107 och 108 i fördraget och med stadgan för det europeiska centralbankssystemet (ECBS).I fråga om uppfyllande av konvergenskriterierna i de fyra strecksatserna i artikel 109j.1 i fördraget gäller att- den genomsnittliga inflationstakten i Finland under den tolvmånadersperiod som avslutades i januari 1998 uppgick till 1,3 %, vilket är lägre än referensvärdet,- Finland inte är föremål för något rådsbeslut om att det föreligger ett alltför stort underskott i den offentliga sektorns finanser,- Finland har varit medlem i växelkursmekanismen sedan oktober 1996. Under perioden mars 1996-oktober 1996 steg den finska marken (FIM) i värde gentemot valutorna i växelkursmekanismen. Sedan FIM anslöts till växelkursmekanismen har den inte varit utsatt för allvarliga spänningar och Finland har inte på eget initiativ devalverat den bilaterala centralkursen för FIM i förhållande till någon annan medlemsstats valuta,- den långfristiga räntesatsen i Finland under den tolvmånadersperiod som avslutades i januari 1998 uppgick till i genomsnitt 5,9 %, vilket är lägre än referensvärdet.Finland uppfyller de konvergenskriterier som anges i artikel 109j.1 första, andra och fjärde strecksatserna. Vad gäller det kriterium som anges i artikel 109j.1 tredje strecksatsen har FIM uppvisat tillräcklig stabilitet under de två senaste åren, trots att den inträdde i växelkursmekanismen först i oktober 1996. Av dessa skäl har Finland uppnått en hög grad av varaktig konvergens.Finland uppfyller således de nödvändiga villkoren för införande av den gemensamma valutan.Artikel 13 Sverige I Sverige är den nationella lagstiftningen, inklusive stadgan för landets centralbank, inte förenlig med artiklarna 107 och 108 i fördraget och med stadgan för det europeiska centralbankssystemet (ECBS).I fråga om uppfyllande av konvergenskriterierna i de fyra strecksatserna i artikel 109j.1 i fördraget gäller att- den genomsnittliga inflationstakten i Sverige under den tolvmånadersperiod som avslutades i januari 1998 uppgick till 1,9 %, vilket är lägre än referensvärdet,- Sverige inte är föremål för något rådsbeslut om att det föreligger ett alltför stort underskott i den offentliga sektorns finanser,- Sveriges valuta aldrig har deltagit i växelkursmekanismen. Under den tvåårsperiod som granskas har den svenska kronan (SEK) varierat i förhållande till de valutor som deltar i växelkursmekanismen, vilket bland annat återspeglar frånvaron av ett växelkursmål,- den långfristiga räntesatsen i Sverige under den tolvmånadersperiod som avslutades i januari 1998 uppgick till i genomsnitt 6,5 %, vilket är lägre än referensvärdet.Sverige uppfyller de konvergenskriterier som anges i artikel 109j.1 första, andra och fjärde strecksatserna men inte det kriterium som anges i tredje strecksatsen i den nämnda artikeln.Sverige uppfyller således inte de nödvändiga villkoren för införande av den gemensamma valutan.AVSNITT 2 SLUTSATSER Artikel 14 Mot bakgrund av det ovan anförda finner rådet att Belgien, Tyskland, Spanien, Frankrike, Irland, Italien, Luxemburg, Nederländerna, Österrike, Portugal och Finland uppfyller de nödvändiga villkoren för införande av den gemensamma valutan. Rådet rekommenderar att rådet på statschefs- eller regeringschefsnivå bekräftar att de nämnda medlemsstaterna uppfyller de nödvändiga villkoren för införande av den gemensamma valutan den 1 januari 1999.AVSNITT 3 OFFENTLIGGÖRANDE Artikel 15 Denna rekommendation skall offentliggöras i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.Utfärdad i Bryssel den 1 maj 1998.På rådets vägnarG. BROWNOrdförande(1) Yttrandet avgivet den 30 april 1998 (ännu ej offentliggjort i EGT).(2) EGT L 257, 27.10.1995, s. 1.(3) EGT L 332, 31.12.1993, s. 7.


Avis juridique important

|

32004H0002

Kommissionens rekommendation av den 18 december 2003 om standardiserad information om utsläpp till luft- och vattenmiljön av radioaktiva ämnen från kärnkraftsreaktorer och upparbetningsanläggningar vid normal drift [delgivet med nr K(2003) 4832]

Europeiska unionens officiella tidning nr L 002 , 06/01/2004 s. 0036 - 0046

Kommissionens rekommendationav den 18 december 2003om standardiserad information om utsläpp till luft- och vattenmiljön av radioaktiva ämnen från kärnkraftsreaktorer och upparbetningsanläggningar vid normal drift[delgivet med nr K(2003) 4832](2004/2/Euratom)EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION UTFÄRDAR DENNA REKOMMENDATIONmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska atomenergigemenskapen, särskilt artikel 124 i detta,efter att ha samrått med den grupp personer som i enlighet med artikel 31 i fördraget utsetts av Vetenskapliga och tekniska kommittén, ochav följande skäl:(1) Enligt avdelning II kapitel 3 i Euratomfördraget skall medlemsstaterna regelbundet underrätta kommissionen om konstaterad aktivitet hos radioaktiva ämnen i miljön.(2) Enligt artikel 35 i Euratomfördraget skall varje medlemsstat inrätta de anläggningar som behövs för fortlöpande kontroll av aktiviteten hos radioaktiva ämnen i luft, vatten och jord samt för kontroll av att de grundläggande normerna följs.(3) Enligt artikel 36 i Euratomfördraget skall de behöriga myndigheterna regelbundet informera kommissionen om de kontrollåtgärder som avses i artikel 35, så att kommissionen hålls underrättad om de aktivitetsnivåer som människor utsätts för. Informationen om de kontrollåtgärder som nämns i artikel 35 avser också uppgifter om aktivitet hos radioaktiva ämnen i utsläpp. Skälet är att dessa uppgifter behövs för bedömningen av vilken påverkan sådana utsläpp har på miljön. Den sistnämnda aspekten finns inte med i kommissionens rekommendation 2000/473/Euratom av den 8 juni 2000(1) (om tillämpningen av artikel 36 i Euratomfördraget när det gäller övervakning av radioaktivitetsnivån i miljön för att bedöma exponeringen av befolkningen som helhet).(4) I enlighet med rekommendation 1999/829/Euratom av den 6 december 1999 om tillämpningen av artikel 37 i Euratomfördraget(2), överlämnar medlemsstaterna med jämna mellanrum rapporter till kommissionen om utsläpp till luft- och vattenmiljön av radioaktiva ämnen från kärnkraftsreaktorer och upparbetningsanläggningar. I nämnda rekommendation specificeras dock inte närmare vilka uppgifter rapporterna bör innehålla. Den föreliggande nya rekommendationen utgör därför en komplettering i detta avseende.(5) Enligt artikel 45 i rådets direktiv 96/29/Euratom av den 13 maj 1996 om fastställande av grundläggande säkerhetsnormer för skydd av arbetstagarnas och allmänhetens hälsa mot de faror som uppstår till följd av joniserande strålning(3), skall medlemsstaternas behöriga myndigheter sörja för att bestämningar av doser, som människor utsätts för från verksamheter som kräver förhandstillstånd, görs så realistiska som möjligt. För en sådan realistisk dosbestämning måste uppgifterna om de radioaktiva utsläppen vara uppdelade på enskilda radionuklider, s.k. nuklidspecifika uppgifter.(6) För att göra så att mätresultat avseende radioaktiva utsläpp blir jämförbara på gemenskapsnivå och sörja för att minimikrav för analysmetoderna uppfylls inom hela gemenskapen krävs standardiserad information om miljöutsläpp av radionuklider från kärnkraftsreaktorer och upparbetningsanläggningar under normal drift. För detta ändamål bör man för varje kategori av radioaktiva utsläpp och varje typ av kärnteknisk anläggning som referensämnen välja ut radionuklider, s.k. nyckelnuklider, för vilka kraven avseende detektionsgränser bör gälla. Nyckelnukliderna bör vara representativa för en grupp av radionuklider eller en bestämd typ av strålning. Vidare bör de vara av betydelse när det gäller strålningspåverkan och lämpa sig som indikatorer på mätkänslighet.(7) Kommissionen offentliggör med jämna mellanrum rapporter om radioaktiva utsläpp och radioaktiv strålning: "Radioactive effluents from nuclear power stations and nuclear fuel reprocessing plants in the European Community" (radioaktiva utsläpp från kärnkraftverk och upparbetningsanläggningar för kärnbränsle i Europeiska gemenskapen) och "Assessment of the radiological impact on the population of the European Union from European Union nuclear sites" (bedömning av hur befolkningen i EU påverkas av strålning från kärntekniska anläggningar i EU). Betydelsen av och överskådligheten hos dessa rapporter skulle öka om de byggde på standardiserade uppgifter.(8) Som ett första steg mot harmonisering på gemenskapsnivå är det i det här skedet viktigt att sörja för att uppgifterna är jämförbara när det gäller aktivitet hos radioaktiva ämnen i utsläpp från kärnkraftsreaktorer och upparbetningsanläggningar för kärnbränsle vid normal drift. Nedmonterings- och rivningsarbeten bör inte omfattas av rekommendationen eftersom de har en annan karaktär än normal drift och ger upphov till andra typer av kärnavfall.HÄRIGENOM REKOMMENDERAS FÖLJANDE.1. I denna rekommendation fastställs vilka uppgifter som skall övervakas och rapporteras till Europeiska kommissionen när det gäller radionuklider som släpps ut, eller som riskerar att släppas ut, från kärnkraftsreaktorer och upparbetningsanläggningar vid normal drift.2. I denna rekommendation används följande beteckningar med de betydelser som här anges:a) normal drift: normal verksamhet som är knuten till driften av en kärnkraftsreaktor eller upparbetningsanläggning, däribland avvecklingsfasen (slutlig avställning samt service och avställningsdrift), men inte nedmontering och rivning.b) nyckelnuklid: radionuklid som passar som indikator på mätkänslighet. För varje kategori av radionuklider fastställs vilken eller vilka som skall vara nyckelnuklid(er).c) detektionsgräns: det minsta sanna värde på en mätstorhet som kan detekteras med en given felsannolikhet vid användning av den aktuella mätmetoden.d) beslutströskel: fastställt värde på beslutsmängden (slumpvariabel för beslut om huruvida den fysikaliska effekt som skall mätas är närvarande eller inte); om detta värde överskrids av resultatet från en mätning av en mätstorhet som används för att kvantifiera en fysikalisk effekt, bestäms att den fysikaliska effekten är närvarande.3. För luft- och vattenutsläpp från kärnkraftsreaktorer och upparbetningsanläggningar bör medlemsstaterna bestämma aktiviteten hos alla utsläppta radionuklider som är upptagna i kolumn 1 i bilaga I.4. I fall då de uppmätta värdena ligger under detektionsgränserna bör de uppnådda detektionsgränserna för nyckelnukliderna i kolumn 2 i bilaga I inte överskrida kraven i kolumn 3.5. I fall då man kan uppnå en jämförbar noggrannhet genom beräkning av utsläpp av enskilda radionuklider på basis av driftsdata, eller på basis av mätresultat för andra radionuklider, får sådana beräknade utsläppsvärden användas i stället för uppmätta värden.6. Bestämning av detektionsgränser, beslutströsklar och i vilken form resultaten bör presenteras bör följa den internationella standarden ISO/IS 11929-7. Även om beslutströskeln tekniskt sett ligger under 50 % av den detektionsgräns som uppnåtts för en mätning, kan man som ett försiktigt närmevärde sätta beslutströskeln lika med halva detektionsgränsen.7. I de fall mätresultaten ligger under beslutströskeln bör resultaten som ett försiktigt närmevärde sättas lika med halva beslutströskeln. Men om alla resultat från upprepade mätningar under den aktuella perioden ligger under beslutströskeln är det rimligt att anta att det verkliga värdet är noll, dvs. att den aktuella radionukliden inte finns i utsläppet.8. Medlemsstaterna bör rapportera följande uppgifter till kommissionen om radioaktiva utsläpp, varvid uppställningen skall följa formulären i bilaga II:a) Årliga utsläppsvärden för alla de radionuklider i kolumn 1 i bilaga I för vilka minst ett mätresultat ligger ovanför beslutströskeln under den aktuella perioden eller för vilka en beräknad uppskattning har gjorts under samma period.b) För varje nyckelnuklid bör det högsta värde för detektionsgränsen som har uppnåtts bland alla mätningar under den aktuella perioden rapporteras.c) I fall då mätningar inte är tekniskt genomförbara: beräkningsbaserade uppskattningar av utsläpp av radionuklider.d) Den kemiska och fysikaliska formen av utsläpp av tritium, kol-14 och jod bör rapporteras i den mån det finns uppgifter om detta.e) Tidsuppgifter om de rapporterade värdena och i tillämpliga fall uppgift om vilken summeringsmetod som använts, liksom de ersättningsvärden som använts vid uppskattning av summerade resultat i de fall värden legat under beslutströskeln.f) Provtagningsmetod för olika utsläppsvägar.Uppgifterna i punkterna d, e och f bör anges i kommentarkolumnen i rapportformuläret. I fall då värden uppskattats, t.ex. enligt punkt c, bör detta anges i kommentarkolumnen tillsammans med uppgift om vilken metod som använts samt i tillämpliga fall detektionsgränser.9. Rapporteringsperioden för radioaktiva utsläpp bör omfatta ett kalenderår. Uppgifterna bör lämnas in senast den 30 september påföljande år.10. Denna rekommendation riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdad i Bryssel den 18 december 2003.På kommissionens vägnarLoyola De PalacioVice ordförande(1) EGT L 191, 27.7.2000, s. 37.(2) EGT L 324, 16.12.1999, s. 23.(3) EGT L 159, 29.6.1996, s. 1.BILAGA IStandardiserad information om radionuklider som släpps ut från kärnkraftsreaktorer och upparbetningsanläggningar under normal driftA. KÄRNKRAFTSREAKTORERA.1 Utsläpp i luft>Plats för tabell>A.2 Utsläpp i vatten>Plats för tabell>B. UPPARBETNINGSANLÄGGNINGARB.1 Utsläpp i luft>Plats för tabell>B.2 Utsläpp i vatten(1)>Plats för tabell>(1) Utsläpp i vätskeform från upparbetningsanläggningar behandlas som regel tillsammans med vätskor från andra anläggningar på samma plats.BILAGA II>PIC FILE= "L_2004002SV.004302.TIF">>PIC FILE= "L_2004002SV.004401.TIF">>PIC FILE= "L_2004002SV.004501.TIF">>PIC FILE= "L_2004002SV.004601.TIF">


title: Rådets rekommendation av den 11 juli 2017 om Irlands nationella reformprogram 2017 med avgivande av rådets yttrande om Irlands stabilitetsprogram 2017

text:
               9.8.2017

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               C 261/26

         RÅDETS REKOMMENDATION
   av den 11 juli 2017
   om Irlands nationella reformprogram 2017 med avgivande av rådets yttrande om Irlands stabilitetsprogram 2017
   (2017/C 261/07)
   EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION
   med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 121.2 och 148.4,
   med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken (1), särskilt artikel 5.2,
   med beaktande av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1176/2011 av den 16 november 2011 om förebyggande och korrigering av makroekonomiska obalanser (2), särskilt artikel 6.1,
   med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation,
   med beaktande av Europaparlamentets resolutioner,
   med beaktande av Europeiska rådets slutsatser,
   med beaktande av sysselsättningskommitténs yttrande,
   med beaktande av ekonomiska och finansiella kommitténs yttrande,
   med beaktande av yttrandet från kommittén för socialt skydd,
   med beaktande av yttrandet från kommittén för ekonomisk politik, och
   av följande skäl:

               (1)

               Den 16 november 2016 antog kommissionen den årliga tillväxtöversikten, som inledde 2017 års europeiska planeringstermin för samordning av den ekonomiska politiken. Prioriteringarna i den årliga tillväxtöversikten godkändes av Europeiska rådet den 9–10 mars 2017. Den 16 november 2016 antog kommissionen på grundval av förordning (EU) nr 1176/2011 rapporten om förvarningsmekanismen, där Irland konstaterades vara en av de medlemsstater som skulle bli föremål för en fördjupad granskning. Samma dag antog kommissionen också en rekommendation till rådets rekommendation om den ekonomiska politiken för euroområdet som Europeiska rådet godkände den 9–10 mars 2017. Den 21 mars 2017 antog rådet rekommendationen om den ekonomiska politiken för euroområdet (nedan kallad rekommendationen för euroområdet) (3).

               (2)

               Med tanke på att ekonomierna i den ekonomiska och monetära unionen är tätt sammanvävda bör Irland, i egenskap av en medlemsstat som har euron som valuta, se till att rekommendationen för euroområdet, som återspeglas i rekommendationerna 1 och 3, genomförs fullständigt och i tid.

               (3)

               Landsrapporten 2017 för Irland offentliggjordes den 22 februari 2017. Den innehöll en bedömning av hur väl Irland hade lyckats med de landsspecifika rekommendationer som rådet antog den 12 juli 2016, med uppföljningen av tidigare års landsspecifika rekommendationer och med sina nationella Europa 2020-mål. Den innehöll också en fördjupad granskning enligt artikel 5 i förordning (EU) nr 1176/2011, vars resultat också offentliggjordes den 22 februari 2017.

               (4)

               Av analysen drog kommissionen slutsatsen att Irland har makroekonomiska obalanser. Obalanserna kännetecknas framför allt av höga utlandsskulder och hög skuldsättning i den offentliga och den privata sektorn (både hushåll och icke-finansiella företag), vilket gör Irland sårbart för negativa chocker. Bankerna måste fortfarande tampas med höga nivåer av nödlidande lån men är välkapitaliserade och deras lönsamhet förbättras stadigt, även om den fortfarande är svag. Bostadspriserna ökar och utbudsproblemen består. De icke-finansiella företagens skulder sjönk 2015, men var ändå fortfarande högre än vad de var i slutet av 2014. Hushållen skulder sjönk under 2015 och den offentliga skuldsättningen är stadigt på väg nedåt. Irlands negativa nettoutlandsställning förbättrades i rask task före 2015, men därefter försämrades den igen, delvis på grund av en nivåändring 2015. Den inhemska sektorns externa hållbarhet verkar dock inte vara i fara. Mängden nödlidande lån har gått ner det senaste året men minskningstakten avtog något i slutet av 2016. Fastighetspriserna fortsatte att öka 2015, men i dagsläget finns inga tydliga tecken på en övervärdering. Politiska åtgärder har vidtagits på senare tid för att komma till rätta med obalanserna, däribland i banksektorn (t.ex. stärkt regelverk och åtgärder för att hantera den stora mängden nödlidande lån). Regeringen har vidtagit flera relevanta åtgärder för att komma till rätta med det låga utbudet på bostadsmarknaden, men det kommer att ta tid innan de får effekt.

               (5)

               Den 13 april 2017 lade Irland fram sitt nationella reformprogram för 2017 och den 2 maj 2017 sitt stabilitetsprogram för 2017. För att beakta deras inbördes samband har de båda programmen bedömts samtidigt.

               (6)

               Vid programplaneringen för de europeiska struktur- och investeringsfonderna (nedan kallade ESI-fonder) för 2014–2020 har relevanta landsspecifika rekommendationer beaktats. Enligt artikel 23 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1303/2013 (4) får kommissionen begära att en medlemsstat ser över och föreslår ändringar av sin partnerskapsöverenskommelse och av relevanta program när så krävs för att stödja genomförandet av relevanta rekommendationer från rådet. Kommissionen har i riktlinjerna för tillämpning av åtgärder som sammanlänkar effektiva ESI-fonder med sund ekonomisk styrning beskrivit närmare hur den kommer att tillämpa den bestämmelsen.

               (7)

               Irland omfattas för närvarande av stabilitets- och tillväxtpaktens förebyggande del och av övergångsreglerna för skuldkriteriet. Enligt stabilitetsprogrammet för 2017 räknar regeringen med att det samlade underskottet ska minska något till 0,4 % av BNP 2017 för att därefter fortsätta att sjunka och övergå i ett överskott på 1,0 % av BNP 2021. Man väntar sig att det medelfristiga budgetmålet, ett strukturellt underskott på 0,5 % av BNP, ska nås från och med 2018. Enligt stabilitetsprogrammet för 2017 väntas den offentliga skuldkvoten sjunka till 72,9 % av BNP under 2017 och fortsätta att sjunka till 65,2 % för 2020. Det makroekonomiska scenario som ligger till grund för dessa budgetprognoser är realistiskt. Samtidigt har de åtgärder som ska stödja de planerade underskottsmålen från 2018 och framåt inte beskrivits tillräckligt.

               (8)

               Den 12 juli 2016 rekommenderade rådet Irland att åstadkomma en årlig finanspolitisk anpassning på 0,6 % av BNP i riktning mot det medelfristiga budgetmålet 2017. Enligt kommissionens vårprognos 2017 finns det risk för en betydande avvikelse från den rekommenderade finanspolitiska anpassningen 2016 och 2017 sammantaget.

               (9)

               Mot bakgrund av det finanspolitiska läget i Irland, och särskilt skuldnivån, förväntas landet under 2018 att göra ytterligare anpassningar för att nå sitt medelfristiga budgetmål om ett strukturellt underskott på 0,5 % av BNP. Enligt den överenskomna anpassningsmatrisen inom stabilitets- och tillväxtpakten innebär den anpassningen ett krav på en nominell ökningstakt för de primära offentliga nettoutgifterna (5) på högst 2,4 % 2018. Det skulle motsvara en årlig strukturell anpassning på 0,6 % av BNP. Utgiftsriktmärket speglar en anpassning för att korrigera för en avvikelse i den tioåriga referenstakten för potentiell tillväxt som orsakades av den exceptionellt höga reala BNP-tillväxten under 2015. Till följd av den metod som de irländska myndigheterna har använt för sina beräkningar av budgeten 2017 har kommissionen använt sig av genomsnittet av den potentiella tillväxttakten för 2014 och 2016. Med oförändrad politik finns en risk för en viss avvikelse från kravet för 2017 och 2018 sammantaget. Samtidigt väntas Irland följa övergångsreglerna för skuldkriteriet under 2017 och 2018. Sammantaget anser rådet att det kommer att krävas ytterligare åtgärder, främst under 2017, för att stabilitets- och tillväxtpaktens regler ska kunna följas. Med tanke på det rådande konjunkturläget i Irland och de ökande externa riskerna torde det vara klokt att använda eventuella oförutsedda intäkter till att ytterligare minska den offentliga skuldkvoten. I enlighet med förordning (EG) nr 1466/97 bör man emellertid vid bedömningen av budgetplanerna och utfallet ta hänsyn till medlemsstatens budgetsaldo med beaktande av konjunkturläget. I kommissionens meddelande som åtföljer de här landsspecifika rekommendationerna påminner man om att bedömningen av utkastet till budgetplan för 2018 och påföljande bedömning av 2018 års budgetutfall kommer att behöva ta vederbörlig hänsyn till målsättningen att nå en finanspolitisk inriktning som bidrar både till att stärka den pågående återhämtningen och säkerställa hållbarheten i Irlands offentliga finanser. I detta avseende noterar rådet att kommissionen avser att göra en samlad bedömning i enlighet med förordning (EG) nr 1466/97, i synnerhet mot bakgrund av Irlands konjunkturläge.

               (10)

               Även om den ekonomiska återhämtningen är robust och produktionen väntas öka i jämn takt de kommande åren, har prognoserna ändå blivit mer osäkra, vilket medför risker för de offentliga finanserna som fortfarande är ömtåliga. Det bör därför vidtas fler åtgärder för att se till att intäkterna är mer motståndskraftiga mot ekonomiska fluktuationer och negativa chocker. Förslaget att införa en fond för sämre tider bör av denna anledning påskyndas och man bör minska beroendet av mycket koncentrerade och instabila intäktskällor. En balanserad sammansättning av olika skattekällor och bredare skattebaser stabiliserar intäkterna mot bakgrund av ekonomisk volatilitet. Det har dock inte gjorts så mycket för att bredda skattebasen de senaste åren och skatteåtgärderna har på senare tid varit inriktade på nedskärningar och lättnader. Man håller just nu på med en aviserad systematisk utvärdering av för- och nackdelar med reducerade momssatser, som gäller för många varor. Återkommande fastighetsskatter anses vara en av de mest tillväxtvänliga intäktskällorna. Irlands intäkter från fast egendom uppgick bara till 1,0 % av BNP 2014, jämfört med unionsgenomsnittet på 1,6 %. En stegvis indexering av fastighetsvärdena skulle bidra till att jämna ut den lokala fastighetsskatteprofilen genom att förebygga en plötslig ökning av skatteskulder när fastigheterna omvärderas 2019. Skillnaden i beskattning av diesel och bensin för trafikanter är omotiverad ur miljösynpunkt.

               (11)

               Tidigare har omfattande översyner av utgifterna främst varit inriktade på att minska de offentliga utgifterna för att uppfylla de övergripande finanspolitiska målen. Man har inte i någon högre grad undersökt om utgiftsprogrammen är effektiva och ändamålsenliga, vilket i slutändan har gjort de fleråriga utgiftsplanerna mindre pålitliga. En rätt utformad översyn av utgifterna, i linje med Eurogruppens gemensamma principer, skulle stärka utgiftskontrollen och frigöra resurser för de investeringar som verkligen är nödvändiga för att få fart på tillväxten. Utgiftsöversynen bör framför allt ta upp kostnadseffektiviteten i hälso- och sjukvården. Irland har vidtagit flera viktiga åtgärder för att öka effektiviteten, t.ex. ett kostnadsbesparande avtal med läkemedelsindustrin, ett system för ekonomisk förvaltning, e-hälsa och aktivitetsbaserad finansiering. Mer kan dock göras genom att t.ex. stärka primärvårdens roll som grindvakt för Irlands överbelastade sjukhus. Åtgärderna för att skapa allmän hälso- och sjukvård är fragmenterade och det saknas ett helhetsgrepp.

               (12)

               Ett kvarvarande problem är att främja hållbar tillväxt för alla samhällsgrupper. I april 2017 låg arbetslösheten på 6,4 %, vilket är lägre än unionsgenomsnittet. Den låga arbetsintensiteten i många hushåll skapar dock oro för att vissa ska hamna på efterkälken då återhämtningen fortsätter. Mellan 2013 och 2015 sjönk den andel av invånarna som bor i hushåll med låg eller mycket låg arbetsintensitet med 15 %; den totala arbetslösheten under samma period sjönk med 28 %. Välfärdssystemet har i stort sett fungerat väl för att tygla fattigdom och ojämlikhet och Irland har vidtagit åtgärder för att öka sysselsättningen genom att fasa ut förmåner och tilläggsersättningar när någon börjar arbeta. Det finns dock fortfarande hinder för en inkluderande tillväxt. Skillnaderna i förvärvsfrekvens bland låg-, medel- och högutbildade arbetstagare är bland de största i unionen. Komptensglapp och kompetensbrister har uppstått på vissa områden, medan möjligheterna till kompetenshöjning och omskolning är otillräckliga. Arbetsmarknadsproblemen och de sociala problemen lyfter fram vikten av en integrerad strategi för utbildning och aktiveringsåtgärder för dem som befinner sig längst bort från arbetsmarknaden. Kvaliteten på barnomsorgen och tillgången på barnomsorg på heltid är dessutom ett fortsatt problem. Som andel av lönen är nettokostnaderna för barnomsorg bland de högsta i unionen. Tillgången på och kostnaden för barnomsorg av god kvalitet på heltid utgör ett hinder för kvinnors deltagande på arbetsmarknaden och försvårar satsningarna på att minska barnfattigdomen, som har sjunkit något men som ändå är högre än unionsgenomsnittet.

               (13)

               Infrastrukturbehov bör tillgodoses för att främja en hållbar och balanserad tillväxt. Den ekonomiska krisen ändrade sammansättningen på den offentliga sektorns utgifter som gick från investeringar till löpande utgifter. År av kraftigt sjunkande offentliga investeringar har haft negativa effekter på infrastrukturens lämplighet och kvalitet. Omläggningen av de offentliga utgifterna har också påverkat det offentliga stödet till forskning och utveckling med möjliga konsekvenser för de små och medelstora företagens konkurrenskraft. Irland ligger 25:e plats i unionen när det gäller de offentliga FoU-investeringarnas andel av BNP. De mest allvarliga bristerna i infrastrukturen finns inom transport-, vatten- och bostadssektorerna. Efterfrågan på nya bostäder överstiger just nu med råge utbudet i landets viktigare tätorter. Det har fått till följd att bostadspriserna och hyrorna fortsätter att öka i snabb takt, vilket i sin tur har lett till ökad utestängning från bostadsmarknaden och större hemlöshet på senare tid. Det finns inget som tyder på en övervärdering, men begränsningar av bostadsutbudet kan skapa makroekonomiska risker om de inte åtgärdas. En enhetlig och lämplig samhällsplanering skulle hjälpa till att skapa nya bostäder där de behövs.

               (14)

               Irlands ekonomi är delad mellan små och medelstora företag som till största delen är irländskägda och stora multinationella bolag som verkar i Irland. Banden mellan de multinationella bolagen och de irländska företagen är fortfarande begränsade. Deras exportresultat och profiler är mycket olika, medan produktivitetsskillnaderna växer sig större. Irländskägda företag har en svagare exportprofil än de multinationella bolag som har etablerat sig i landet. Deras export är koncentrerad till en viss sektor och exportmarknad, vilket gör dem mer sårbara för chocker. Investeringar i innovationer skulle främja de irländska företagens produktivitet och exportpotential i tider då en diversifierad export och nya exportmarknader skulle kunna bidra till en stabilisering av de irländska företagens resultat. De offentliga utgifterna för forskning och utveckling är fortsatt låga. Fullt ut genomförda insatser för att öka offentlig forskning och utveckling, främst åtgärder för att stödja småföretagens innovationskapacitet, är beroende av en återgång till ihållande investeringar. För att stimulera företagens innovationsverksamhet, skulle innovationspolitiken kunna läggas om mot mera direkta finansieringsformer. Det offentliga stödet till företagens forskning och utveckling har i allt högre grad tagit sig formen av skatteavdrag. En mer målinriktad policymix med mer direkt finansiering torde bättre tillgodose de unga, innovativa företagens behov och utnyttja de möjligheter som de multinationella företagens starka innovationskraft innebär. Det skulle bidra till att underlätta tillgången till globala värdekedjor och snabba på spridningseffekter i form av kunskap.

               (15)

               I ett läge med ökad extern osäkerhet är det viktigt att göra ytterligare framsteg med att minska antalet nödlidande lån för att säkerställa stabiliteten i den finansiella sektorn. Även om man har gjort framsteg, är en hög andel nödlidande lån fortfarande en hämsko för bankernas lönsamhet och ett hinder för en fullständig ekonomisk återhämtning för hushållen och företagen. Hushållens och de inhemska företagens skuldsanering fortsätter, men med en skuldsättning på 276,8 % av BNP är nivån ännu en av de högsta i unionen (september 2016). Höga skulder i företagen kan hindra dem från att låna till investeringar, vilket i sin tur begränsar bankernas förmåga att förbättra sin egen lönsamhet.

               (16)

               Enligt Irlands riksbank var den genomsnittliga andelen nödlidande lån i inhemska banker 14,2 % i september 2016. Det är mycket högre än genomsnittet i unionen på 5,3 %. Nödlidande lån i inhemska irländska banker hade i september 2016 sjunkit med 12,7 miljarder euro eller 32,7 % jämfört med föregående år. Avvecklingstakten för utstående skulder har avtagit något eftersom de återstående långvariga skulderna också är de som är svårast att sanera. Man bör inte slå av på takten: skuldsaneringen måste vara långsiktigt hållbar och olika former av skuldminskning bör övervägas. I slutet av september 2016 hade 14 % av bostadslånen betalningseftersläpningar, där lån som släpat efter i över två år utgjorde runt 70 % av det totala antalet bostadslån med betalningar som släpat efter mer än 90 dagar. De inhemska bankernas lån till kommersiella fastigheter och företagslån är också problemområden, där andelen nödlidande lån var 32,6 % respektive 11,8 % i september 2016. Man underutnyttjar personlig insolvens, konkurs, domstolsskydd och förfaranden utanför domstol för att återställa hushållens och företagens bärkraft och sådana förfaranden bör uppmuntras. Efter flera förseningar väntas det centrala kreditregistret gå in i den sista genomförandefasen. Registrets färdigställande bör prioriteras eftersom det ska utgöra grunden för en adekvat kreditriskbedömning av låntagare och garantera en mer försiktig utlåning i framtiden.

               (17)

               Genomförandet av 2015 års lag om juridiska tjänster (2015 års lag) inleddes i slutet av 2016. Det är mycket viktigt att 2015 års lag genomförs fullständigt för att Irland ska kunna öka konkurrensen i sektorn, eftersom den kommer att ge advokater direkt tillträde till yrket samt skapa företagsgrupper inom de fria yrkena och tillåta alternativa företagsmodeller som används i andra EU-länder. Oberoende juridiska tjänster används av alla sektorer i ekonomin och kostnaden för dem inverkar på Irlands konkurrenskraft. Det är därför av yttersta vikt att genomförandet av 2015 års lag leder till bestämmelser som skärper konkurrensen och sänker kostnaderna efter offentliga samråd, eller att sådana bestämmelser införs i förordningar som utfärdas av tillsynsmyndigheten för juridiska tjänster så att konkurrensen främjas och kostnaderna sänks.

               (18)

               Kommissionen har inom ramen för den europeiska planeringsterminen för 2017 gjort en omfattande analys av Irlands ekonomiska politik och redogjort för den i 2017 års landsrapport. Den har även bedömt stabilitetsprogrammet för 2017 och det nationella reformprogrammet för 2017 samt uppföljningen av de rekommendationer Irland har fått tidigare år. Kommissionen har beaktat inte bara programmens relevans för hållbarheten i finanspolitiken och den socioekonomiska politiken i Irland utan också huruvida unionens regler och riktlinjer har iakttagits, mot bakgrund av behovet att stärka den övergripande ekonomiska styrningen i unionen genom att framtida nationella beslut fattas med beaktande av synpunkter på unionsnivå.

               (19)

               Mot bakgrund av denna bedömning har rådet granskat stabilitetsprogrammet för 2017 och dess yttrande (6) återspeglas särskilt i rekommendation 1 nedan.

               (20)

               Mot bakgrund av kommissionens fördjupade granskning och denna bedömning har rådet granskat det nationella reformprogrammet för 2017 och stabilitetsprogrammet för 2017. Dess rekommendationer enligt artikel 6 i förordning (EU) nr 1176/2011 återspeglas i rekommendationerna 1 och 3 nedan.

         HÄRIGENOM REKOMMENDERAS Irland att under 2017 och 2018 vidta följande åtgärder:

               1.

               Under 2018 fortsätta med omfattande finanspolitiska insatser som är förenliga med kraven i den förebyggande delen av stabilitets- och tillväxtpakten. Använda eventuella oförutsedda intäkter, som kan uppkomma ur de goda ekonomiska och finansiella omständigheterna, inbegripet vinster från försäljning av tillgångar, till att påskynda minskningen av den offentliga skuldkvoten. Begränsa omfattningen av och antalet skatteutgifter och bredda skattebasen.

               2.

               Förbättra inriktningen på de offentliga utgifterna, genom att prioritera offentliga investeringar i transporter, vattentjänster och innovation, i synnerhet till stöd för de små och medelstora företagen. Stärka den sociala infrastrukturen, särskilt sociala bostäder och barnomsorg av god kvalitet, ta fram ett integrerat paket med aktiveringsåtgärder för att förbättra de lågutbildades anställbarhet och ta itu med hushållens låga arbetsintensitet.

               3.

               Uppmuntra en fortsatt och mer varaktig minskning av nödlidande lån genom resolutionsstrategier som omfattar avskrivningar för livskraftiga företag och hushåll, med särskild tonvikt på att avveckla lån med betalningsförseningar sedan lång tid.

      Utfärdad i Bryssel den 11 juli 2017.

            På rådets vägnar

         T. TÕNISTE

            Ordförande

      (1)  EGT L 209, 2.8.1997, s. 1.

      (2)  EUT L 306, 23.11.2011, s. 25.

      (3)  EUT C 92, 24.3.2017, s. 1.

      (4)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1303/2013 av den 17 december 2013 om fastställande av gemensamma bestämmelser för Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden, Sammanhållningsfonden, Europeiska jordbruksfonden för landsbygdsutveckling och Europeiska havs- och fiskerifonden, om fastställande av allmänna bestämmelser för Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden, Sammanhållningsfonden och Europeiska havs- och fiskerifonden samt om upphävande av rådets förordning (EG) nr 1083/2006 (EUT L 347, 20.12.2013, s. 320).

      (5)  De offentliga nettoutgifterna består av de totala offentliga utgifterna exklusive ränteutgifter, utgifter för EU-program som motsvaras fullt ut av inkomster från EU-medel och icke-diskretionära förändringar i utgifterna för arbetslöshetsförmåner. Nationellt finansierade fasta bruttoinvesteringar fördelas över fyra år. Diskretionära åtgärder på inkomstsidan eller inkomstökningar som fastställts genom lagstiftning är inräknade. Engångsåtgärder på såväl inkomst- som utgiftssidan är avräknade.

      (6)  Enligt artikel 5.2 i förordning (EG) nr 1466/97.


title: Rådets rekommendation av den 14 juli 2015 om Lettlands nationella reformprogram 2015, med avgivande av rådets yttrande om Lettlands stabilitetsprogram 2015

text:
               18.8.2015

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               C 272/66

         RÅDETS REKOMMENDATION
   av den 14 juli 2015
   om Lettlands nationella reformprogram 2015, med avgivande av rådets yttrande om Lettlands stabilitetsprogram 2015
   (2015/C 272/17)
   EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION
   med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 121.2 och 148.4,
   med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken (1), särskilt artikel 5.2,
   med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation,
   med beaktande av Europaparlamentets resolutioner,
   med beaktande av Europeiska rådets slutsatser,
   med beaktande av sysselsättningskommitténs yttrande,
   med beaktande av ekonomiska och finansiella kommitténs yttrande,
   med beaktande av yttrandet från kommittén för socialt skydd,
   med beaktande av yttrandet från kommittén för ekonomisk politik, och
   av följande skäl:

               (1)

               Den 26 mars 2010 antog Europeiska rådet kommissionens förslag till en ny strategi för tillväxt och sysselsättning, Europa 2020, som bygger på en ökad samordning av den ekonomiska politiken. Strategin är inriktad på de nyckelområden där åtgärder behövs för att stärka förutsättningarna för hållbar tillväxt och konkurrenskraft i unionen.

               (2)

               Den 14 juli 2015 antog rådet, på grundval av kommissionens förslag, en rekommendation om de allmänna riktlinjerna för medlemsstaternas och unionens ekonomiska politik och den 21 oktober 2010 ett beslut om riktlinjer för medlemsstaternas sysselsättningspolitik (2). Tillsammans utgör dessa de integrerade riktlinjer som medlemsstaterna uppmanades att beakta i sin nationella ekonomiska politik och sysselsättningspolitik.

               (3)

               Den 8 juli 2014 antog rådet en rekommendation (3) om Lettlands nationella reformprogram 2014 och avgav sitt yttrande om Lettlands uppdaterade stabilitetsprogram 2014.

               (4)

               Den 28 november 2014 antog kommissionen den årliga tillväxtöversikten, som markerar inledningen av 2015 års europeiska planeringstermin för samordning av den ekonomiska politiken. Samma dag antog kommissionen, på grundval av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1176/2011 (4), även rapporten om varningsmekanismen, i vilken Lettland inte angavs som en av de medlemsstater som skulle bli föremål för en fördjupad granskning.

               (5)

               Den 18 december 2014 godkände Europeiska rådet prioriteringarna för att främja investeringar, intensifiera strukturreformerna och fortsätta med en ansvarsfull, tillväxtfrämjande konsolidering av de offentliga finanserna.

               (6)

               Den 26 februari 2015 offentliggjorde kommissionen 2015 års landsrapport för Lettland. Den innehöll en bedömning av hur väl Lettland har lyckats med de landspecifika rekommendationer som antogs den 8 juli 2014.

               (7)

               Den 15 april 2015 lade Lettland fram sitt nationella reformprogram 2015 och sitt stabilitetsprogram 2015. För att beakta deras inbördes samband har de båda programmen bedömts samtidigt.

               (8)

               Lettland omfattas för närvarande av stabilitets- och tillväxtpaktens förebyggande del och klausulen om strukturell pensionsreform som bekräftats av Eurostat. Lettland har i sitt stabilitetsprogram för 2015 begärt en tillfällig avvikelse från den nödvändiga anpassningen mot det medelfristiga budgetmålet, eftersom landet fortsätter att genomföra en omfattande strukturell reform av sjukvårds- och hälsosektorn. Budgetkostnaderna för reformen av hälso- och sjukvårdssektorn uppgår till 0,2 % av BNP 2016. Reformen förväntas öka sysselsättningen med 0,6 % och BNP med 2,2 % fram till 2023. De positiva effekterna på tillväxten och de offentliga finansernas långsiktiga hållbarhet bedöms vara rimliga. På grundval av kommissionens vårprognos 2015 överskrider dock det förväntade strukturella underskottet på 2,2 % av BNP 2016 den lämpliga säkerhetsmarginalen för fördragets referensvärde på 3 % av BNP som bör hållas för att komma i fråga för klausulen om strukturella reformer. Samtidigt som rådet erkänner att den pågående reformen av sjukvårds- och hälsosektorn är behövlig, anser man därför att Lettland inte uppfyller kraven för att komma i fråga för den önskade tillfälliga avvikelsen under 2016.

               (9)

               I sitt stabilitetsprogram 2015 planerar regeringen för ett i stort sett stabilt nominellt underskott på 1,4 % av BNP 2016 och 1,3 % 2017, med en ökning till 1,7 % 2018. För att uppfylla dessa mål avser regeringen att uppnå ett strukturellt underskott på 1,8 % av BNP 2016 och på 1,4 % av BNP från och med 2017. Den anpassning som anges i stabilitetsprogrammet inbegriper en avvikelse baserad på den klausul om strukturella reformer som Lettland inte förefaller vara berättigad att omfattas av och klassificerar planerade ytterligare försvarsutgifter under perioden 2016–2019 som engångsåtgärder. Den offentliga skuldkvoten förväntas enligt stabilitetsprogrammet minska från 37 % av BNP 2015 till 34 % av BNP 2018, med vissa årliga fluktuationer däremellan på grund av ackumuleringen av likvida tillgångar i skuldförvaltningssyfte. Det makroekonomiska scenario som ligger till grund för dessa finanspolitiska beräkningar är rimligt. Åtgärder för 2015 har i stort sett genomförts som budgeterat. Det finns dock inga tillräckliga beskrivningar av vilka åtgärder som ska stödja de planerade underskottsmålen från 2016 och framåt. På grundval av kommissionens vårprognos 2015 uppfyller Lettland kraven 2015, med beaktande av tillämpningen av klausulen om systemisk pensionsreform. För 2016 finns det dock en risk för betydande avvikelse. Det strukturella saldot skulle behöva förbättras med 0,3 % av BNP med beaktande av undantaget för den systemiska pensionsreformen. På grundval av kommissionens prognos försämras det i stället med 0,3 % av BNP vilket också hänger samman med att försvarsutgifterna inte kan klassificeras som engångsåtgärder. Rådet anser, på grundval av sin bedömning av stabilitetsprogrammet och med beaktande av kommissionens vårprognos 2015, att det finns en risk för att Lettland inte kommer att följa stabilitets- och tillväxtpaktens regler.

               (10)

               Ett nationellt oberoende ackrediteringsorgan håller på att inrättas och en ny kvalitetsinriktad finansieringsmodell utvecklas för den högre utbildningen i Lettland. Även om vissa framsteg har gjorts med att reformera systemet för forskning och innovation, i linje med strategin för smart specialisering, leder otillräcklig offentlig finansiering inom ett fragmenterat system till dåliga resultat på det vetenskapliga området. Lettland investerade endast cirka 0,6 % av BNP i forskning och utveckling 2013, den tredje lägsta nivån i unionen. De offentliga insatserna för forskning och utveckling uppgick endast till 0,43 % av BNP 2013. En brist på innovation och privata investeringar inom sektorer med högre mervärde och kunskapsintensiva sektorer hämmar konkurrenskraften.

               (11)

               Trots de framsteg som har gjorts med att bekämpa arbetslösheten, behövs med tanke på den minskande arbetskraften ytterligare åtgärder för att förebygga ungdomsarbetslösheten och dess negativa långsiktiga konsekvenser. Lettland har gjort vissa framsteg med att reformera yrkesutbildningen och lärlingssystemet. Yrkesutbildningens attraktionskraft fortsätter dock att vara en utmaning på grund av det begränsade engagemanget från små och medelstora företag.

               (12)

               Även om ett betydande arbete med analys och planering har utförts, har reformerna av det sociala biståndet inte gått framåt och en tillräcklig budgetplanering till stöd för reformerna saknas. Den låga täckningen och otillräckligheten av arbetslöshets- och socialbidrag hindrar effektiva åtgärder för att minska fattigdom, social utestängning och den höga graden av ojämlikhet. Under dessa förhållanden har de sociala utgifterna liten effekt när det gäller att minska fattigdomen. År 2014 löpte omkring 32,7 % av Lettlands befolkning risk att drabbas av fattigdom eller social utestängning, och inkomstskillnaderna är fortfarande bland de högsta i unionen. Finansieringen av en aktiv arbetsmarknadspolitik och dess täckning är fortfarande låg i jämförelse med andra medlemsstater. Den höga skattekilen för låginkomsttagare är fortfarande ett hinder för formell sysselsättning och minskar efterfrågan på lågutbildad arbetskraft, samtidigt som det finns outnyttjad potential i miljö- och fastighetskatter. Den låga nivån av offentlig finansiering för hälso- och sjukvård och höga direktbetalningar, otillräcklig inriktning på incitament för resultat och effektivitet, och en brist på samordning av vården har lett till försämrad tillgång till hälso- och sjukvård för en stor del av befolkningen. Man behöver vidta fortsatta åtgärder för att förbättra tillgängligheten, kostnadseffektiviteten och kvaliteten i hälso- och sjukvården och koppla sjukhusfinansiering till resultatbaserade mekanismer.

               (13)

               Lettland har gjort betydande framsteg när det gäller att reformera rättsväsendet. Avslutandegraden för civilrättsliga och handelsrättsliga mål är dock fortfarande låg, vilket medför en ytterligare börda för företagen. Den roll som det rättsliga rådet och domstolarnas ordförande har vid genomförandet av de rättsliga reformerna bör stärkas. Bekämpningen av skatteundandragande och effektiviseringen av skatteuppbörden är otillräckliga och nivån av skatteflykt är fortfarande hög. Även om en lag om insolvens har antagits, återstår mycket att göra med avseende på en lämplig strategi för insolvenser och ett effektivt övervakningssystem för konkursförvaltare. Företagsklimatet och kvaliteten på offentliga tjänster skulle gynnas av kraftfullare åtgärder mot intressekonflikter och korruption, särskilt i sårbara sektorer som offentlig upphandling, byggnadsverksamhet och hälso- och sjukvård. Inga framsteg har gjorts när det gäller konkurrensrådets förslag till ändring av konkurrenslagen, som skulle ge det ett större institutionellt och finansiellt oberoende för att vidta effektiva åtgärder mot offentliga organ. Lagen om offentlig förvaltning har ännu inte antagits av parlamentet. Det är viktigt att den också kommer att omfatta lokala myndigheter.

               (14)

               Kommissionen har inom ramen för den europeiska planeringsterminen gjort en omfattande analys av Lettlands ekonomiska politik och offentliggjort den i 2015 års landsrapport. Den har också bedömt stabilitetsprogrammet och det nationella reformprogrammet samt uppföljningen av de rekommendationer Lettland har fått tidigare år. Kommissionen har beaktat programmens relevans för hållbarheten i finanspolitiken och den socioekonomiska politiken i Lettland, men också i vilken mån EU:s regler och riktlinjer har iakttagits, mot bakgrund av behovet att stärka den övergripande ekonomiska styrningen i unionen genom att framtida nationella beslut fattas med beaktande av synpunkter på EU-nivå. Rekommendationerna inom ramen för den europeiska planeringsterminen återspeglas i rekommendationerna 1–4.

               (15)

               Mot bakgrund av denna bedömning har rådet granskat stabilitetsprogrammet, och dess yttrande (5) återspeglas särskilt i rekommendation 1 nedan.

               (16)

               I samband med den europeiska planeringsterminen har kommissionen dessutom analyserat den ekonomiska politiken i euroområdet som helhet. På grundval av denna analys har rådet utfärdat specifika rekommendationer som riktar sig till de medlemsstater som har euron som valuta (6). I egenskap av ett land som har euron som valuta bör Lettland också se till att dessa rekommendationer genomförs fullständigt och i tid.

         HÄRIGENOM REKOMMENDERAS Lettland att under perioden 2015–2016 vidta följande åtgärder:

               1.

               Säkerställa att avvikelsen från det medelfristiga budgetmålet under 2015 och 2016 är begränsad till det undantag som gjorts för den strukturella pensionsreformen.

               2.

               Förbättra yrkesutbildningen, påskynda reformen av läroplanerna och öka utbudet av lärande på arbetsplatsen. Se till att den nya finansieringsmodellen för högre utbildning främjar kvalitet. Förbättra hanteringen av finansiering för forskning och uppmuntra privata investeringar i innovation i enlighet med strategin för smart specialisering.

               3.

               Vidta konkreta åtgärder för att reformera det sociala stödet, säkerställa stödets tillräcklighet och vidta åtgärder för att förbättra anställbarheten. Minska den höga skattekilen för låginkomsttagare genom en skatteväxling till andra källor som är mindre skadliga för tillväxten. Vidta åtgärder för att förbättra tillgängligheten, kostnadseffektiviteten och kvaliteten i hälso- och sjukvården och koppla sjukhusfinansiering till resultat.

               4.

               Öka effektiviteten i rättsväsendet genom att öka redovisningsskyldigheten för alla parter (inbegripet konkursförvaltare), tillhandahålla lämpliga medel för att motverka skatteundandragande och stärka rollen för det rättsliga rådet. Förbättra lagstiftningen om offentlig förvaltning för att stärka hanteringen av intressekonflikter och koppla ersättningsnivåer till ansvar.

      Utfärdad i Bryssel den 14 juli 2015.

            På rådets vägnar

         P. GRAMEGNA

            Ordförande

      (1)  EGT L 209, 2.8.1997, s. 1.

      (2)  Upprätthålls genom rådets beslut 2014/322/EU av den 6 maj 2014 om riktlinjer för medlemsstaternas sysselsättningspolitik för 2014 (EUT L 165, 4.6.2014, s. 49).

      (3)  Rådets rekommendation av den 8 juli 2014 om Lettlands nationella reformprogram 2014, med avgivande av rådets yttrande om Lettlands stabilitetsprogram 2014 (EUT C 247, 29.7.2014, s. 63).

      (4)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1176/2011 av den 16 november 2011 om förebyggande och korrigering av makroekonomiska obalanser (EUT L 306, 23.11.2011, s. 25).

      (5)  Enligt artikel 5.2 i förordning (EG) nr 1466/97.

      (6)  EUT C 272, 18.8.2015, s. 98.