Rekommendation till rådets yttrande enligt artikel 5.3 i rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om Italiens uppdaterade stabilitetsprogram för 2005-2009


				|

		52013DC0375

			Rekommendation till RÅDETS REKOMMENDATION om Slovakiens nationella reformprogram för 2013, med avgivande av rådets yttrande om Slovakiens konvergensprogram för 2012-2016 /* COM/2013/0375 final - 2013/ () */

Rekommendation till
RÅDETS REKOMMENDATION
om Slovakiens nationella reformprogram för
2013,
med avgivande av rådets yttrande om Slovakiens konvergensprogram för 2012-2016

EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT
DENNA REKOMMENDATION
med beaktande av fördraget om Europeiska
unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 121.2 och 148.4,
med beaktande av rådets förordning (EG) nr
1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga
finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken[1], särskilt artikel 5.2,
med beaktande av Europeiska kommissionens
rekommendation[2],
med beaktande av Europaparlamentets yttranden[3],
med beaktande av Europeiska rådets slutsatser,
med beaktande av sysselsättningskommitténs
yttrande,
efter att ha hört ekonomiska och finansiella
kommittén, och
av följande skäl:
(1)       Den 26 mars 2010 antog
Europeiska rådet kommissionens förslag till en ny strategi för tillväxt och
sysselsättning, Europa 2020-strategin, som bygger på en utökad samordning av
den ekonomiska politiken och som kommer att inriktas på ett antal nyckelområden
där åtgärder behövs för att stärka förutsättningarna för hållbar tillväxt och
konkurrenskraft i Europa.
(2)       Den 13 juli 2010 antog rådet,
på grundval av kommissionens förslag, en rekommendation om de allmänna
riktlinjerna för medlemsstaternas och unionens ekonomiska politik (2010–2014)
och den 21 oktober 2010 ett beslut om riktlinjer för medlemsstaternas
sysselsättningspolitik[4],
vilka tillsammans utgör de så kallade integrerade riktlinjerna. Medlemsstaterna
uppmanades att beakta de integrerade riktlinjerna i sin nationella ekonomiska
politik och sysselsättningspolitik.
(3)       Den 29 juni 2012 beslutade
stats- och regeringscheferna om en tillväxt- och sysselsättningspakt som är en
enhetlig ram för insatser på nationell nivå, EU-nivå och euroområdesnivå. Den
innehåller alla tänkbara medel, instrument och politik. De beslutade om
insatser som ska utföras på medlemsstatsnivå och förband sig särskilt att uppnå
målen i strategin Europa 2020 och genomföra de landsspecifika
rekommendationerna.
(4)       Den 6 juli 2012 antog rådet
en rekommendation om Slovakiens nationella reformprogram för 2012 och avgav
sitt yttrande om Slovakiens uppdaterade stabilitetsprogram för 2011–2015.
(5)       Den 28 november 2012 antog
kommissionen den årliga tillväxtöversikten[5],
som markerar inledningen av den europeiska planeringsterminen för samordningen
av den ekonomiska politiken 2013. På grundval av förordning (EU) nr 1176/2011
antog kommissionen den 28 november 2012 också rapporten om varningsmekanismen[6], i vilken den inte identifierade
Slovakien som en av de medlemsstater som skulle bli föremål för en fördjupad
granskning.
(6)       Den 14 mars 2013 godkände
Europeiska rådet prioriteringarna för att säkerställa finansiell stabilitet,
budgetkonsolidering och tillväxtfrämjande åtgärder. Det betonade behovet att
eftersträva differentierad och tillväxfrämjande budgetkonsolidering, återställa
normala lånevillkor i ekonomin, främja tillväxt och konkurrenskraft, ta itu med
arbetslösheten och krisens sociala följdverkningar samt modernisera den
offentliga förvaltningen.
(7)       Den 24 april 2013 lade
Slovakien fram sitt nationella reformprogram 2013 och den 30 april 2013 sitt
stabilitetsprogram 2013 som omfattar perioden 2013–2016. För beaktande av
inbördes samband har båda programmen bedömts samtidigt.
(8)       Mot bakgrund av bedömningen
av konvergensprogrammet i enlighet med rådets förordning (EG) nr 1466/97, anser
rådet att Slovakien har minskat underskottet i de offentliga finanserna från
7,7 % av BNP under 2010 till 4,3 % av BNP under 2012, tack vare en
genomgripande konsolidering och är, på grundval av nuvarande förväntningar, på
väg att korrigera det alltför stora underskottet. Det makroekonomiska scenario
som ligger till grund för programmets beräkningar är trovärdigt. Jämfört med
kommissionens prognoser gör myndigheterna antaganden om liknande BNP-tillväxt,
men med en något annorlunda sammansättning. Målet för stabilitetsprogrammets
budgetstrategi är att uppnå ett budgetsaldo som garanterar hållbara offentliga
finanser på lång sikt. För att uppnå detta bekräftar regeringen målet att
minska det nominella underskottet så att det hamnar under referensvärdet på
3 % av BNP under 2013, i linje med rådets rekommendation inom ramen för
förfarandet vid alltför stora underskott. Den genomsnittliga årliga
finanspolitiska insatsen under 2010–2013 uppgår till 1,4 % av BNP, vilket
är gott och väl över den insats på 1 % av BNP som rekommenderats av rådet.
En stor del av utgiftsbesparingarna under 2013 väntas komma från lokala
myndigheter och andra förvaltningar inom offentliga sektorn över vilka den
centrala förvaltningen inte har något direkt inflytande. Uppnåendet av målet
kan därför äventyras, också mot bakgrund av de utgiftsöverskridande som
registrerats tidigare år. Programmet bekräftar att det tidigare fastställda
medelfristiga målet på -0.5 % kommer att uppnås 2018. Det nya
medelfristiga målet är i linje med kraven i stabilitets- och tillväxtpakten.
För åren som följer på den dag då korrigeringen av det alltför stora
underskottet väntas ske är den beräknade förbättringen i det (omräknade)
strukturella saldot tillfredsställande under 2014 och 2015 (0,6 respektive 0,7
procentenheter av BNP), men otillräcklig under 2016 (0,3 procentenheter av
BNP). Slovakien väntas iaktta utgiftsriktmärket. Enligt programmet väntas
skuldsättningen i den offentliga sektorn att ligga kvar under fördragets
referensvärde på 60 % av BNP fram till 2016. I kommissionens vårprognos
beräknas en ökning av skuldkvoten till 54,6 % av BNP under 2013 och
56,7 % av BNP under 2014.
            För att kunna garantera den
omfattande minskningen av det nominella underskottet har myndigheterna utöver
engångsåtgärder, även förlitat sig på minskningar i sådana investeringar som
finansieras genom den offentliga budgeten, vilket kan visa sig vara icke hållbart
eller mindre önskvärt på medellång till lång sikt. I ett framtidsperspektiv
kommer den pågående konsoliderings- och konvergensprocessen att kräva att man
skyddar utgifterna inom tillväxtfrämjande kategorier som utbildning, innovation
och transportinfrastruktur.
(9)       Slovakien har utrymme att få
in ytterligare medel genom att bredda skattebasen, hindra skatteundandragande
och brott mot skattedisciplin, och genom att i högre grad tillämpa skatter som
är mindre skadliga för tillväxten, som t.ex. fastighetsbeskattning och
miljöskatter. En handlingsplan för att bekämpa skattebedrägeri, med särskild
fokus på moms antogs 2102. För att strategin ska bli framgångrisk krävs fler
åtgärder, särskilt för att förbättra IT-infrastrukturen, utöka myndigheternas
befogenheter och granskningskapacitet och säkra rättslig uppföljning.
(10)     Slovakien antog en
pensionsreform under 2012 för att öka de offentliga finansernas hållbarhet på
lång sikt. Det långsiktiga hållbarhetsgapet på 4,9 % av BNP fortsätter
dock att ligga väl över EU-genomsnittet på 3 % av BNP. Det återspeglar de
övergripande effekterna av en åldrande befolkning med pensionsutgifter som står
för 1,5 procentenheter av BNP och en hälsovård vars utgifter står för 2 procentenheter
av BNP. Med tanke på att Slovakiens utgifter för hälso- och sjukvård beräknas
öka avsevärt på lång sikt, måste framstegen med att förbättra pensionssystemets
hållbarhet kombineras med en reform av hälso- och sjukvården så att de
offentliga finanserna kan bli hållbara. Införandet av effektiva
incitamentsstrukturer och kontrollmekanismer skulle bidra till att förbättra
hälso- och sjukvårdssystemets effektivitet.
(11)     Arbetslösheten förblir en av
de stora utmaningarna för Slovakiens ekonomi. De senaste månaderna har
Slovakien vidtagit åtgärder för att reformera arbetsmarknadspolitiken. Hur
framgångsrik reformen blir kommer emellertid i stor utsträckning att vara
beroende av arbetsförmedlingarnas kapacitet att genomföra den. Det krävs
kompletterande åtgärder som inriktas på de mest utsatta grupperna bland
arbetssökande. Socialhjälpen bör anknytas bättre till aktivering, och man
behöver få bort de delar av skattesystemet som avskräcker från att ta ett
låglönejobb. Ett ökat deltagande på arbetsmarknaden för kvinnor och äldre
skulle bidra till att öka den totala sysselsättningsnivån, så att man kan nå
det nationella sysselsättningsmålet på 72 % till 2020. Bristen på
tillräckligt väl utbyggd barnomsorg, särskilt för barn under tre år, gör det
svårare för mödrar att återvända till arbetsmarknaden.
(12)     Ungdomsarbetslösheten i
Slovakien är bland de högsta i EU. Trots reformåtgärderna under 2012 för att
höja kvaliteten på utbildningen och öka dess relevans för arbetsmarknaden,
förblir övergången från skola till jobb besvärlig och utbildningssystemet
svarar inte alltid mot arbetsmarknadens behov. Den finansiering per capita som
avsätts för utbildning främjar kvantitet snarare än kvalitet och den andel som
avsätts för utbildningsverksamhet (lärare, material och utrustning) är låg. En
förbättrad kvalitet på den högre utbildningen och ett ökat samarbete mellan
företag och utbildningsinstitut skulle också bidra till att utveckla en
välfungerande kunskapstriangel, öka effektiviteten inom forskning och
utveckling och göra det mer attraktivt att investera i sådan verksamhet, samt
öka innovationskapaciteten inom Slovakiens ekonomi.
(13)     Situationen med
underutnyttjade arbetskraftsresurser berör även marginaliserade
befolkningsgrupper som stöter på stora hinder när de försöker ta sig in på
arbetsmarknaden eller få tillgång till utbildningssystemet. Inga åtgärder
vidtogs egentligen under 2012 och levnadsvillkoren för de marginaliserade
befolkningsgrupperna, bland annat romerna, förblir besvärliga. Det är viktigt
att trappa upp ansträngningarna att förbättra utbildningsresultaten inom
marginaliserade grupper och se till att det finns riktade aktiveringsåtgärder
för vuxna.
(14)     Trots markerade framsteg
ligger Slovaken bland de fem energiintensivaste medlemsstaterna, delvis därför
att industrins andel av ekonomin är högst i EU (25,9 % av BNP). Samtidigt
är elpriserna relativt höga, särskilt för små och medelstora industriella
användare. Slovakien har under senare år gjort ansträngningar för att delvis
avreglera energimarknaden, men det finns mer utrymme för att förbättra
marknadens sätt att fungera, särskilt genom större insyn — bland annat genom
att det fastställs nättariffer — och genom att förbättra den ekonomiska basen
och förutsebarheten vad gäller regleringsbeslut.  Det finns också utrymme för
att förbättra försörjningstryggheten och att sätta mer långtgående mål vad
gäller energieffektiviteten.
(15)     Under 2012 startade Slovakien
en omfattande reform av den offentliga förvaltningen för att göra de offentliga
tjänsterna mer kundinriktade både för enskilda och för företag. I det här
stadiet gäller reformen inte den centrala förvaltningen och dess kvalitet och
effektivitet totalt sett. Då reformen av rättsystemet inte har gått framåt
förblir de rättsliga förfarandena långdragna, särskilt vad gäller insolvensmål,
och alternativa former för tvistlösning tillämpas inte i tillräcklig
utsträckning. Slovakien reformerade nyligen sina regler för offentlig
upphandling, vilket även innebar ökad självständighet för myndigheten för offentlig
upphandling; erfarenheterna från genomförandet av EU:s strukturfonder tyder på
att tillämpningen av reglerna för offentlig upphandling förblir problematisk.
(16)     Kommissionen har
inom ramen för den europeiska planeringsterminen genomfört en omfattande analys
av Slovakiens ekonomiska politik. Den har bedömt stabilitetsprogrammet och det
nationella reformprogrammet. Den har beaktat inte bara programmens relevans för
en hållbar finanspolitik och socioekonomisk politik i Slovakien utan även i
vilken utsträckning EU:s regler och riktlinjer har iakttagits, mot bakgrund av
behovet att stärka den övergripande ekonomiska styrningen i Europeiska unionen
genom att framtida nationella beslut fattas med beaktande av synpunkter på
EU-nivå. Kommissionens rekommendationer inom ramen för den europeiska
planeringsterminen återspeglas i rekommendationerna 1–6 nedan.
(17)     Mot bakgrund av denna
bedömning har rådet bedömt stabilitetsprogrammet, och dess yttrande[7] återspeglas särskilt i
rekommendation 1 och 2 nedan.
(18)     I samband med den europeiska
planeringsterminen har kommissionen dessutom analyserat den ekonomiska
politiken i euroområdet som helhet. På dessa grunder har rådet utfärdat
särskilda rekommendationer till de länder som ingår i euroområdet.  Slovakien
bör också garantera ett snabbt och fullständigt genomförande av dessa.
HÄRIGENOM REKOMMENDERAS Slovakien att
vidta följande åtgärder under perioden 2013–2014:
1.           Som planerat genomföra
budgeten för år 2013, i syfte att korrigera det alltför stora underskottet på
ett hållbart sätt och uppnå den finanspolitiska ansträngning som anges i rådets
rekommendation inom ramen för förfarandet vid alltför stora underskott. Efter
att ha korrigerat det alltför stora underskottet, fortsätta den
strukturanpassning som kommer att möjliggöra för Slovakien att nå det
medelfristiga målet senast 2017. Undvika nedskärningar i tillväxtfrämjande
åtgärder och påskynda ansträngningarna att göra de offentliga utgifterna
kostnadseffektivare. Bygga vidare på den redan antagna pensionsreformen, ytterligare
förbättra de offentliga finansernas långsiktiga hållbarhet genom att minska finansieringsgapet
i det offentliga pensionssystemet samt öka kostnadseffektiviteten inom hälso-
och sjukvårdssektorn.
2.           Påskynda genomförandet av
handlingsplanen för att bekämpa skattebedrägeri och fortsätta ansträngningarna
att förbättra momsuppbörden, särskilt genom att stärka skatteförvaltningens
analytiska kapacitet och granskningskapacitet. Förbättra skattedisciplinen.
Koppla fastighetsbeskattningen till marknadsvärdet på egendom.
3.           Vidta åtgärder för att öka de
offentliga arbetsförmedlingarnas kapacitet att tillhandahålla indvidanpassade
tjänster till arbetssökande och stärka kopplingen mellan aktiveringsåtgärder
och socialhjälp. Hantera långtidsarbetslösheten på ett mer ändamålsenligt sätt
genom aktiveringsåtgärder och skräddarsydd yrkes- och fortbildning. Bygga ut
barnomsorgen, särskilt för barn under tre år. Minska skattekilen för lågavlönat
arbete och anpassa socialförsäkringssystemet.
4.           Öka ansträngningarna för att
åtgärda ungdomsarbetslösheten, till exempel genom en ungdomsgaranti. Vidta
åtgärder för att locka unga människor till läraryrket och förbättra
utbildningsresultaten. Inom yrkesutbildning och fortbildning, öka möjligheterna
till arbetsplatsbaserad utbildning på företag. Inom den högre utbildningen,
skapa fler yrkesorienterade kandidatprogram. Underlätta effektiv
kunskapsöverföring genom att främja samarbetet mellan den akademiska världen,
forskningen och företagssektorn. Öka ansträngningarna för att förbättra
tillgången till högkvalitativ förskole- och skolutbildning för marginaliserade
befolkningsgrupper, bland annat romer.
5.           Intensifiera ansträngningarna
för att få en bättre fungerande energimarknad, särskilt när det gäller att öka
öppenheten i tariffmekanismen och öka regleringsmyndighetens ansvarighet.
Stärka sammanläkningarna med intilliggande länders elnät. Förbättra
energieffektiviteten särskilt inom byggsektorn och inom industrin.
6.           Ändra lagen om offentlig
anställning i syfte att stärka den offentliga sektorns oberoende. Förbättra
personaladministrationen inom offentlig förvaltning. Öka ansträngningarna att
stärka den analytiska kapaciteten inom centrala ministerier, även i syfte att
förbättra utnyttjandet av EU-medlen. Genomföra åtgärder för att förbättra
rättssystemets effektivitet. Främja alternativa förfaranden för tvistlösning
och uppmuntra att de används i högre grad.
Utfärdad i Bryssel den
                                                                       På
rådets vägnar
                                                                       Ordförande
[1]               EGT L 209, 2.8.1997, s. 1.
[2]               COM(2013) 375 final.
[3]               P7_TA(2013)0052 och P7_TA(2013)0053.
[4]               Rådets beslut 2013/208/EU av den 22 april 2013.
[5]               COM(2012) 750 final.
[6]               COM(2012) 751 final.
[7]               Enligt artikel 5.2 i förordning (EG) nr 1466/97.


Avis juridique important

|

31995H0156

95/156/EG: Kommissionens rekommendation av den 8 mars 1995 om ett samordnat inspektionsprogram under 1995 för att säkerställa att de fastställda gränsvärdena för bekämpningsmedelsrester i och på produkter av vegetabiliskt ursprung inklusive frukt och grönsaker följs

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 103 , 06/05/1995 s. 0038 - 0039

KOMMISSIONENS REKOMMENDATION av den 8 mars 1995 om ett samordnat inspektionsprogram under 1995 för att säkerställa att de fastställda gränsvärdena för bekämpningsmedelsrester i och på produkter av vegetabiliskt ursprung inklusive frukt och grönsaker följs (95/156/EG) EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION UTFÄRDAR DENNA REKOMMENDATIONmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,med beaktande av rådets direktiv 90/642/EEG av den 27 november 1990 om fastställande av gränsvärden för bekämpningsmedelsrester i och på produkter av vegetabiliskt ursprung inklusive frukt och grönsaker (1), senast ändrat genom direktiv 94/30/EG (2), särskilt artikel 4.3 i detta, ochmed beaktande av följande:Direktiv 90/642/EEG ändrades genom direktiv 93/58/EEG (3) genom vilket en första lista över gränsvärden för bekämpningsmedelsrester upprättades i enlighet med artikel 1.1 i direktiv 90/642/EEG och som medlemsstaterna skulle tillämpa senast den 31 december 1993. I artikel 4.1 i direktiv 90/642/EEG uppställs krav på att medlemsstaterna skall utarbeta framåtsyftande program om utformning och tider för de inspektioner som skall utföras för att säkerställa att listan med fastställda gränsvärden för bekämpningsmedelsrester följs. I artikel 4.2 i direktiv 90/642/EEG uppställs krav på att medlemsstaterna årligen före den 1 augusti skall sända all nödvändig information till kommission om hur inspektionsprogrammen har genomförts under föregående år. Denna bestämmelse kan dock inte lämpligen införas före den 1 augusti 1995.Direktiv 90/642/EEG ändrades genom direktiv 94/30/EG genom vilket en andra lista över gränsvärden för bekämpningsmedelsrester upprättades i enlighet med artikel 1.1 i direktiv 90/642/EEG och som medlemsstaterna skulle tillämpa senast den 30 juni 1995.Av dessa skäl har kommissionen otillräckliga uppgifter om de inspektionsprogram som medlemsstaterna utarbetat eller planerat. För att säkerställa att de maximala gränsvärdena för bekämpningsmedelsrester som uppställts följs och att bidra till fullbordandet och genomförandet av den inre marknaden, är det dock nödvändigt att vidta vissa grundläggande åtgärder för att samordna de inspektioner för bekämpningsmedelsrester som skall genomföras i medlemsstaterna under 1995. För utarbetandet av kommande samordnade rekommendationer skulle det också vara till hjälp för kommissionen om medlemsstaterna i förväg informerade den om sina framsyftande program för kontroll av gränsvärden för bekämpningsmedelsrester.De inspektioner och stickprovskontroller som medlemsstaterna skall företa för att säkerställa att listan med fastställda gränsvärden för bekämpningsmedelsrester som avses i artikel 1.1 i direktiv 90/642/EEG följs, skall genomföras i enlighet med de krav som uppställs i kommissionens direktiv 79/700/EEG av den 24 juli 1979 om fastställande av gemenskapens provtagningsmetoder för den offentliga kontrollen av bekämpningsmedelsrester i och på frukt och grönsaker (4), rådets direktiv 85/591/EEG av den 20 december 1985 om införande av provtagnings- och analysmetoder vid kontroll av livsmedel inom gemenskapen (5) samt rådets direktiv 89/397/EEG av den 14 juni 1989 om offentlig kontroll av livsmedel (6), ändrat genom direktiv 93/99/EEG (7).Ständiga kommittén för växtskydd har hörts om det samordnade inspektionsprogrammet som planeras för 1995.HÄRIGENOM REKOMMENDERAS ATT MEDLEMSSTATERNA:1. prioriterar målsättningen att kontrollera en avsevärd del av de produktgrupper som förtecknas i bilaga I till direktiv 90/642/EEG,2. prioriterar målsättningen att regelbundet under 1995, eller under försäljningssäsongen, ta ett minimiantal prover som är representativa för produktionen, konsumtionen samt importen till gemenskapen av varje produkt, varvid ursprunget och handels- eller saluföringsledet klart skall framgå,3. prioriterar målsättningen att, under beaktande av analysmetoderna, genomföra så många analyser av bekämpningsmedelsrester, som förtecknas i bilaga II till direktiv 90/642/EEG, som möjligt,4. vid kontrollen av att de högsta föreskrivna värdena av bekämpningsmedelsrester följs, där det ät lämpligt, också fastställer den mängd rester som finns i varje prov,5. så snart som möjligt tillställer kommissionen detaljerad information om sina planer för nationell övervakning under 1995 som utarbetats i enlighet med artikel 4.1 i direktiv 90/642/EEG,6. om möjligt den 1 juli 1995, men senast den 1 augusti 1995, tillställer kommissionen all den information som krävs enligt artikel 4.2 i direktiv 90/642/EEG och särskilt redovisar resultaten av övervakningsverksamheten under 1994 på rapportblanketten,7. senast den 1 september 1995 tillställer kommissionen deras planer för nationell övervakning under 1996.Utfärdad i Bryssel den 8 mars 1995.På kommissionens vägnarFranz FISCHLERLedamot av kommissionen(1) EGT nr L 350, 14.12.1990, s. 71.(2) EGT nr L 189, 23.7.1994, s. 70.(3) EGT nr L 211, 23.8.1993, s. 6.(4) EGT nr L 207, 15.8.1979, s. 26.(5) EGT nr L 372, 31.12.1985, s. 50.(6) EGT nr L 186, 30.6.1989, s. 23.(7) EGT nr L 290, 24.11.1993, s. 14.


Viktigt rättsligt meddelande

|

52005SC0146

Rekommendation till rådets yttrande i enlighet med artikel 9.3 i rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om Slovakiens uppdaterade konvergensprogram för 2004–2007  /* SEK/2005/0146 slutlig */

	Bryssel den 2.2.2005SEK(2005) 146 slutligRekommendation tillRÅDETS YTTRANDEi enlighet med artikel 9.3 i rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om Slovakiens uppdaterade konvergensprogram för 2004–2007(framlagt av kommissionen)MOTIVERINGGenom rådets förordning (EG) nr 1466/97 om förstärkning av övervakningen och samordningen av den offentliga sektorns finanser[1] fastställs att icke-deltagande medlemsstater, dvs. sådana som inte infört den gemensamma valutan, skall lägga fram konvergensprogram till rådet och kommissionen. Rådet skall enligt artikel 9 i förordningen granska dessa program på grundval av de bedömningar som gjorts av kommissionen och av den kommitté som inrättats genom artikel 114 i fördraget (Ekonomiska och finansiella kommittén). På grundval av kommissionens rekommendation och efter yttrande från Ekonomiska och finansiella kommittén skall rådet lägga fram ett yttrande sedan programmet granskats. Enligt förordningen skall medlemsstaterna årligen lägga fram uppdaterade program, som också kan granskas av rådet enligt samma förfaranden.De medlemsstater som anslöt sig till EU den 1 maj 2004 deltar inte i den gemensamma valutan, men för att komma ifråga för införande av euron skall de inom skälig tid uppfylla konvergenskriterierna, däribland det som avser en hållbar ställning för den offentliga sektorns finanser. På grund av ett offentligt underskott på 3,6 % av BNP 2003 bedömde rådet den 5 juli 2004 att Slovakiens offentliga underskott var alltför stort och rekommenderade att det skulle korrigeras senast till 2007, i enlighet med konvergensprogrammet från maj 2004. Slovakien rekommenderades särskilt att kraftfullt genomföra de åtgärder som nämns i programmet och att påskynda korrigeringen av de offentliga finanserna, om de genomförda strukturreformerna skulle ge högre tillväxt än väntat. I sitt meddelande av den 22 december 2004 drog kommissionen slutsatsen att den slovakiska regeringen agerat effektivt när det gäller de planerade åtgärderna för att uppnå underskottsmålet för 2005.De medlemsstater som anslöt sig till EU den 1 maj 2004 åtog sig att lägga fram sina konvergensprogram till den 15 maj 2004 och en första uppdatering i slutet av 2004. Slovakiens första konvergensprogram omfattade perioden 2004–2007, lades fram den 14 maj 2004 och bedömdes av rådet den 5 juli 2004. Slovakien lade fram en uppdatering av sitt konvergensprogram den 30 november 2004. Kommissionen har gjort en teknisk utvärdering av denna uppdatering, med beaktande av sina höstprognoser för 2004 och uppförandekoden[2], den allmänt vedertagna metoden för beräkning av potentiell produktion, rekommendationerna i de allmänna ekonomiska riktlinjerna för 2003–2005 samt de av rådet godkända principerna i meddelandet från kommissionen till rådet och Europaparlamentet av den 27 november 2002 om bättre samordning av finanspolitiken[3]. Denna utvärdering ger anledning till följande bedömning:-  Slovakien lade fram uppdateringen av sitt konvergensprogram den 30 november 2004. Denna avser perioden 2004–2007 och innehåller dessutom vägledande beräkningar fram till 2010. Dokumentet hade antagits av regeringen. Det överensstämde med budgeten för 2005, som parlamentet antog den 9 december 2004, och med regeringens fleråriga budgetram för 2005–2007, som parlamentet också beaktade. Programmet är väl disponerat och uppfyller uppgiftskraven i ”uppförandekoden för stabilitets- och konvergensprogrammens innehåll och utformning”[4].-  I uppdateringen förutspås en real BNP-tillväxt på i genomsnitt 5 % under perioden 2004– 2007, med en väntad avmattning till 4,5 % år 2005 (till följd av sjunkade bidrag från utrikeshandeln) och en uppgång till knappt 5,5 % år 2007 (då bidraget åter väntas öka). Arbetslösheten förutspås sjunka gradvis, från cirka 18,5 % år 2004 till 16,5 % år 2007 (i arbetskraftsundersökningtermer). Denna utveckling är sannolik och för perioden fram till 2006 överensstämmer detta relativt väl med kommissionens höstprognos för 2004. Att inflationen snabbt skulle sjunka till cirka 2,5 % år 2007 är bara realistiskt om de sekundära effekterna av den höga totala inflationen under 2004 strikt begränsas. I uppdateringen väntas bytesbalansen bli positiv 2007 (efter en tillfällig försämring med ett underskott på nästan 3 % av BNP 2005). De beräknade bytesbalanssaldona och de planerade budgetunderskotten förutsätter ett positivt privat nettosparande under hela perioden som uppdateringen avser.-  Slovakien har nyligen övergått från implicita till explicita inflationsmål, men fortsätter med en kontrollerad flytande växelkurs. I uppdateringen bekräftas att myndigheterna strävar efter att inför euron 2009 och det anges att Slovakien sannolikt kommer att ansluta sig till ERM2 senast första halvåret 2006. Under 2004 var den totala inflationen 7,5 %, främst en konsekvens av anpassningar av reglerade priser och indirekta skatter. De långfristiga räntorna har legat 100 räntepunkter högre än i euroområdet, eller strax därunder. Under några månader var växelkursen stabil till följd av sänkt styrränta, men har nyligen åter börjat stiga i värde. Totalt sett stärktes korunan med nästan 6 % år 2004.-  I uppdateringen är målsättningen att till 2007 minska underskottet till referensvärdet 3 % av BNP, i linje med rådets rekommendation enligt artikel 104.7. Minskningen av det nominella och primära offentliga underskottet är störst i slutet av perioden: Båda beräknas i stort sett ligga kvar på cirka 3,8 % respektive 1,5 % av BNP fram till 2006 och deras planerade korrigering med 0,8 procentenheter är senarelagd till 2007. Underskottet beräknas minska mest under de sista två åren, även om effekten av att införa en fonderad komponent i pensionssystemet i början av 2005 räknas bort (beräknad till 0,4 % av BNP 2005 och runt 1 % 2006 och 2007). I programmet från maj 2004 var korrigeringen utgiftsinriktad, medan underskottet i uppdateringen planeras att korrigeras genom utgiftsbegränsningar och ökade intäkter. Trots ett mer gynnsamt makroekonomiskt scenario bekräftar uppdateringen i stort sett det föregående programmets planerade anpassningsbana och framstår därför som mindre ambitiöst. Det blir således desto viktigare att skynda på minskningen av underskottet (särskilt 2005), trots den betydande konsolidering som redan uppnåtts och pensionsreformens effekter. Detta skulle underlätta genomförandet av Slovakiens strategi för att införa euron, öka finanspolitikens trovärdighet med tanke på ERM2, vara konjunkturutjämnande och motverka apprecieringstrycket. Det skulle också möjliggöra offentliga finanser nära balans eller med överskott och skapa en tillräcklig säkerhetsmarginal för att hålla underskottet inom fördragets referensvärde på 3 % av BNP vid normala konjunktursvängningar.-  Riskerna i budgetprognoserna förefaller i stort sett vara väl avvägda under programperioden som helhet. Med de givna makroekonomiska antagandena verkar det finnas en risk för att periodens intäktssida är övervärderad. Osäkerheterna uppväger varandra när det gäller pensionsreformens effekter. EU-medlen (och gemensamma betalningar) blir förmodligen lägre än vad som budgeterats för 2004 till 2006, eftersom förmågan att utnyttja stödet fortfarande ökar. Medelsanvändningen kan dock överstiga vad som budgeterats för 2007, om tillräcklig inhämtning sker av senarelagda utbetalningar. Slutligen har parlamentsvalet 2006 skapat osäkerhet, särskilt i vad mån ytterligare utgiftsbegränsningar kommer att genomföras även under 2007. Föreliggande mål kan här under- eller överstigas. När det gäller riskbedömningen verkar programmets budgetpolitik vara tillräcklig för att till programmets slutår 2007 minska underskottet till 3 % av BNP, vilket samtidigt inte erbjuder någon säkerhetsmarginal.-  Enligt programmet beräknas skuldkvoten mellan 2004 och 2007 öka med 2,5 procentenheter till 45,5 %. Skuldkvotens dynamik återspeglar att minskningen av underskottet är störst i slutet av perioden och beror mycket mindre än tidigare på stock-/flödesjusteringar och extraordinära faktorer. De beräknade privatiseringsintäkterna och kassa/periodiseringsavvikelser fortsätter dock att vara betydande till 2006.-  Uppdateringens fokus är på de senaste strukturreformerna som skall öka de offentliga finansernas kvalitet och bör öka tillväxten – liksom de tidigare så omfattande reformer som trädde i kraft redan 2004 (bland annat större skattereformer). De senaste reformerna handlar i grunden om andra delen av hälso- och sjukvårdsreformen och införandet av en fonderad komponent i pensionssystemet, som båda träder i kraft i början av 2005.-  Slovakien uppvisar vissa risker när det gäller de offentliga finansernas hållbarhet på lång sikt. Riskerna är i hög grad beroende av de beräknade budgetmässiga kostnaderna för en åldrande befolkning. Även om den planerade minskningen av underskottet antas kunna uppnås på medellång sikt, är hållbarheten på lång sikt därmed inte helt säkerställd. Å andra sidan bidrar antagna och planerade strukturreformer, särskilt pensions- samt hälso- och sjukvårdsreformerna, till att hållbarheten på lång sikt kan säkras. Det är av avgörande betydelse att de genomförs fullt ut, samtidigt med att den planerade konsolideringen av budgeten förverkligas under programperioden.-  Allmänt överensstämmer uppdateringens ekonomiska politik i huvudsak med de länderspecifika allmänna ekonomiska riktlinjerna för de offentliga finanserna. Framför allt är Slovakien på väg att korrigera sitt alltför stora underskott före utgången av rådets fastställda tidsfrist.-  Mot bakgrund av denna bedömning och med hänsyn till rådets rekommendationer enligt artikel 104.7 bör Slovakien (i) särskilt under 2005 utnyttja alla möjligheter att minska underskottet snabbare, även via besparingar på utgiftssidan och obudgeterade intäkter, (ii) göra de medelfristiga utgiftstaken mer bindande, (iii) se till att de sekundära effekterna av den höga inflationen under 2004 inte inverkar på den anpassningsbana för inflationen som förutses i programmet.Med utgångspunkt från denna bedömning har kommissionen antagit bifogade rekommendation till rådets yttrande om Slovakiens uppdaterade konvergensprogram och vidarebefordrar rekommendationen till rådet.Rekommendation tillRÅDETS YTTRANDEi enlighet med artikel 9.3 i rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om Slovakiens uppdaterade konvergensprogram för 2004–2007EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR AVGIVIT FÖLJANDE YTTRANDEmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken[5], särskilt artikel 9.3 i denna,med beaktande av kommissionens rekommendation, ochefter att ha hört Ekonomiska och finansiella kommittén.HÄRIGENOM FRAMFÖRS FÖLJANDE.Den [17 februari 2005] granskade rådet Slovakiens uppdaterade konvergensprogram, som omfattar perioden 2004–2007. Programmet uppfyller uppgiftskraven i ”uppförandekoden för stabilitets- och konvergensprogrammens innehåll och utformning”.I det bakomliggande makroekonomiska scenariot förutspås att den reala BNP-tillväxten ökar med 5 % – med en väntad avmattning till 4,5 % år 2005 (till följd av sjunkade bidrag från utrikeshandeln) och en uppgång till knappt 5,5 % år 2007 (då bidraget åter väntas öka). Scenariot verkar enligt tillgängliga uppgifter motsvara sannolika tillväxtantaganden. Programmets inflationsberäkningar framstår som något låga och är bara realistiska om de sekundära effekterna av den höga totala inflationen under 2004 strikt begränsas.Den 5 juli 2004 bedömde rådet att Slovakiens offentliga underskott var alltför stort och rekommenderade att det skulle korrigeras senast till 2007. I uppdateringen av programmet är målet att till 2007 minska underskottet till referensvärdet 3 % av BNP, i linje med rådets rekommendation enligt artikel 104.7. Minskningen av det nominella och primära offentliga underskottet är störst i slutet av perioden: Båda beräknas i stort sett ligga kvar på cirka 3,8 % respektive 1,5 % av BNP fram till 2006 och deras planerade korrigering med 0,8 procentenheter är senarelagd till 2007. Underskottet beräknas minska mest under de sista två åren, även om effekten av att införa en fonderad komponent i pensionssystemet i början av 2005 räknas bort. I programmet från maj 2004 var korrigeringen utgiftsinriktad, medan underskottet i uppdateringen planeras att korrigeras genom utgiftsbegränsningar och ökade intäkter. Trots ett mer gynnsamt makroekonomiskt scenario bekräftar uppdateringen i stort sett det föregående programmets planerade anpassningsbana och framstår därför som mindre ambitiöst. Bortser man från den betydande konsolidering som redan uppnåtts och pensionsreformens effekter, skulle en snabbare minskning av underskottet särskilt under 2005 underlätta genomförandet av Slovakiens strategi för att införa euron, öka finanspolitikens trovärdighet med tanke på ERM2, vara konjunkturutjämnande och motverka apprecieringstrycket. Det skulle också möjliggöra offentliga finanser nära balans eller med överskott och skapa en tillräcklig säkerhetsmarginal för att hålla underskottet inom fördragets referensvärde på 3 % av BNP vid normala konjunktursvängningar.Riskerna i budgetprognoserna förefaller i stort sett vara väl avvägda under programperioden som helhet. Med de givna makroekonomiska antagandena verkar det finnas en risk för att periodens intäktssida är övervärderad. Osäkerheterna uppväger varandra när det gäller pensionsreformens effekter. EU-medlen (och samfinansiering) blir förmodligen lägre än vad som budgeterats för 2004 till 2006, eftersom förmågan att utnyttja stödet fortfarande ökar. Medelsanvändningen kan dock överstiga vad som budgeterats för 2007, om tillräcklig inhämtning sker av senarelagda utbetalningar. Slutligen har det parlamentsvalet 2006 skapat osäkerhet, särskilt i vad mån ytterligare utgiftsbegränsningar kommer att genomföras även under 2007. Föreliggande mål kan här under- eller överstigas. När det gäller riskbedömningen verkar programmets budgetpolitik vara tillräcklig för att till programmets slutår 2007 minska underskottet till 3 % av BNP, vilket samtidigt inte erbjuder någon säkerhetsmarginal.Skuldkvoten beräknas 2004 uppgå till 43,0 % av BNP, betydligt lägre än 60 % som är fördragets referensvärde. Enligt programmets prognos skall skuldkvoten öka med 2,5 procentenheter under programperioden.Slovakien uppvisar vissa risker när det gäller de offentliga finansernas hållbarhet på lång sikt. Riskerna är i hög grad beroende av de beräknade budgetmässiga kostnaderna för en åldrande befolkning. Antagna och planerade strukturreformer, särskilt pensions- samt hälso- och sjukvårdsreformerna, bidrar till hållbarheten på lång sikt. Det är dock av avgörande betydelse att åtgärderna genomförs fullt ut, samtidigt med att den planerade konsolideringen av budgeten förverkligas under programperioden.Den ekonomiska politik som beskrivs i programmet överensstämmer i huvudsak med de länderspecifika allmänna ekonomiska riktlinjerna för de offentliga finanserna. Framför allt är Slovakien på väg att korrigera sitt alltför stora underskott före utgången av rådets fastställda tidsfrist.* * *Mot bakgrund av denna bedömning och med hänsyn till rådets rekommendationer enligt artikel 104.7 anser rådet att Slovakien(i) särskilt under 2005 bör utnyttja alla möjligheter att minska underskottet snabbare, även via besparingar på utgiftssidan och obudgeterade intäkter,(ii) bör göra de medelfristiga utgiftstaken mer bindande,(iii) bör se till att de sekundära effekterna av den höga inflationen under 2004 inte inverkar på den anpassningsbana för inflationen som förutses i programmet.Jämförelse av nyckeltal i makroekonomiska prognoser och budgetprognoser2004 | 2005 | 2006 | 2007 |Real BNP-tillväxt (i %) | KP nov. 2004 | 5,0 | 4,5 | 5,1 | 5,4 |KOM okt.2004 | 4,9 | 4,5 | 5,2 | - |KP maj 2004 | 4,1 | 4,3 | 5,0 | 4,7 |HIKP-inflation (i %) | KP nov. 2004 | 7,8 | 3,3 | 2,8 | 2,5 |KOM okt.2004 | 7,7 | 3,9 | 3,0 | - |KP maj 2004 | 8,1 | 4,0 | 2,9 | 2,5 |Saldo i de offentliga finanserna (i % av BNP)1 | KP nov. 2004 | -3,8 | -3,8 | -3,9 | -3,0 |KOM okt.2004 | -3,9 | -4,0 | -4,1 | - |KP maj 2004 | -4,0 | -3,9 | -3,9 | -3,0 |Primärt saldo (i % av BNP)1 | KP nov. 2004 | -1,5 | -1,4 | -1,6 | -0,7 |KOM okt.2004 | -1,6 | -1,6 | -1,8 | - |KP maj 2004 | -1,4 | -1,1 | -1,2 | -0,4 |Primärt saldo (i % av BNP) | KP nov. 2004 | 43,0 | 44,2 | 45,3 | 45,5 |KOM okt.2004 | 44,2 | 45,2 | 45,9 | - |KP maj 2004 | 45,1 | 46,4 | 46,1 | 45,5 |1 I primärsaldot och saldot i de offentliga finanserna tas hänsyn till den intäktsminskande och därmed underskottsökande effekten, vid i övrigt oförändrade förhållanden, av att en fonderad komponent i pensionssystemet införs 2005 (beräknad till 0,4 % av BNP 2005, 1,0 % 2006 och 1,1 % 2007). Källor: Konvergensprogram (KP) och kommissionens höstprognos för 2004 (KOM). |[1] EGT L 209, 2.8.1997. Alla dokument som denna text hänvisar till återfinns på följande webbplats:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm.[2] Reviderat yttrande från Ekonomiska och finansiella kommittén om stabilitets- och konvergensprogrammens innehåll och utformning, godkänt av Ekofinrådet den 10.7.2001.[3] KOM(2002) 668 slutlig, 27.11.2002.[4] Programmet innehåller inte bara de obligatoriska utan även de flesta frivilliga uppgifterna enligt uppförandekoden. Det innehåller också en mängd kompletterande uppgifter, vilket underlättar analysen. Jämfört med statistikkontoret föreligger (relativt små) skillnader som dock inte försvårar bedömningen. Dessa gäller de utgiftsbegränsningarnas och intäkternas andel av BNP 2003, vidare klassificeringen av komponenter i den offentliga sektorns konsumtion. I synnerhet särredovisas inte sociala transfereringar in natura. Andra frivilliga uppgifter som saknas är de nominella effektiva växelkurserna för 2006 och 2007. I delar av uppdateringen används vidare nettoräntor vid beräkningen av den offentliga sektorns primärsaldo.[5] EGT L 209, 2.8.1997, s. 1. De dokument som denna text hänvisar till återfinns på följande webbplats:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm.


				|

		52014DC0413

			Rekommendation till RÅDETS REKOMMENDATION om Italiens nationella reformprogram 2014, med avgivande av rådets yttrande om Italiens stabilitetsprogram 2014 /* COM/2014/0413 final */

Rekommendation till
RÅDETS REKOMMENDATION
om Italiens nationella reformprogram 2014,
med avgivande av rådets yttrande om Italiens stabilitetsprogram 2014

EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT
DENNA REKOMMENDATION
med beaktande av fördraget om Europeiska
unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 121.2 och 148.4,
med beaktande av rådets förordning (EG) nr
1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga
finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken[1], särskilt artikel 5.2,
med beaktande av Europaparlamentets och rådets
förordning (EU) nr 1176/2011 av den 16 november 2011 om förebyggande och
korrigering av makroekonomiska obalanser[2],
särskilt artikel 6.1,
med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation[3],
med beaktande av Europaparlamentets
resolutioner[4],
med beaktande av Europeiska rådets slutsatser,
med beaktande av sysselsättningskommitténs
yttrande,
med beaktande av yttrandet från ekonomiska och
finansiella kommittén,
med beaktande av yttrandet från kommittén för
socialt skydd,
med beaktande av yttrandet från kommittén för
ekonomisk politik, och
av följande skäl:
(1)
Den 26 mars 2010 antog Europeiska rådet
kommissionens förslag till en ny strategi för tillväxt och sysselsättning,
Europa 2020, som bygger på en ökad samordning av den ekonomiska politiken med
inriktning på ett antal nyckelområden där åtgärder behövs för att stärka
förutsättningarna för hållbar tillväxt och konkurrenskraft i EU.
(2)
Den 13 juli 2010 antog rådet på grundval av kommissionens
förslag en rekommendation om de allmänna riktlinjerna för medlemsstaternas och
unionens ekonomiska politik (2010–2014) och den 21 oktober 2010 ett beslut om
riktlinjer för medlemsstaternas sysselsättningspolitik, vilka tillsammans utgör
de så kallade integrerade riktlinjerna. Medlemsstaterna uppmanades att beakta
de integrerade riktlinjerna i sin nationella ekonomiska politik och
sysselsättningspolitik.
(3)
Den 29 juni 2012 beslutade stats- och
regeringscheferna om en tillväxt- och sysselsättningspakt, som ger ett
enhetligt ramverk för insatser på nationell nivå, EU-nivå och euroområdesnivå
med hjälp av alla tänkbara medel, instrument och politiska åtgärder. De
beslutade om insatser som ska utföras på medlemsstatsnivå och uttryckte i
synnerhet sitt helhjärtade åtagande att uppnå målen i Europa 2020-strategin och
genomföra de landsspecifika rekommendationerna.
(4)
Den 9 juli 2013 antog rådet en rekommendation om
Italiens nationella reformprogram 2013 och avgav sitt yttrande om Italiens
stabilitetsprogram 2012–2017. Den 15 november 2013, i linje med förordning (EU)
nr 473/2013[5],
lade kommissionen fram sitt yttrande om Italiens utkast till budgetplan för
2014[6].
(5)
Den 13 november 2013 antog kommissionen den årliga
tillväxtöversikten[7],
som inledde 2014 års europeiska planeringstermin för samordning av den
ekonomiska politiken. Samma dag antog kommissionen rapporten om
varningsmekanismen[8],
baserad på förordning (EU) nr 1176/2011, i vilken Italien pekades ut som en av
de medlemsstater som skulle bli föremål för en fördjupad granskning.
(6)
Den 20 december 2013 godkände Europeiska rådet
prioriteringarna för att säkerställa finansiell stabilitet, budgetkonsolidering
och åtgärder för att främja tillväxt. Europeiska rådet betonade behovet av att
efterstäva differentierad och tillväxtvänlig budgetkonsolidering, återställa en
normal utlåning till ekonomin, främja tillväxt och konkurrenskraft, bekämpa
arbetslöshet och krisens sociala följdverkningar samt modernisera den
offentliga förvaltningen.
(7)
Den 5 mars 2014 offentliggjorde kommissionen
resultatet av sin fördjupade granskning[9]
av Italien, i enlighet med artikel 5 i förordning (EU) nr 1176/2011. Av
analysen drog kommissionen slutsatsen att Italien har stora makroekonomiska
obalanser som kräver särskild övervakning och kraftfulla politiska åtgärder. I
synnerhet den fortsatt höga offentliga skuldsättningen i kombination med den
svaga externa konkurrenskraften till följd av en långsam produktivitetstillväxt
som ytterligare förvärras av en fortsatt dålig tillväxt kräver uppmärksamhet och
beslutsamma politiska åtgärder.
(8)
Den 22 april 2014 lade Italien fram sitt nationella
reformprogram 2014 och sitt stabilitetsprogram 2014. I syfte att beakta deras
inbördes samband har de båda programmen bedömts samtidigt.
(9)
Målet för den finanspolitiska strategin i
stabilitetsprogrammet är att nå det medelfristiga budgetmålet om en balanserad
budget i strukturella termer senast 2016 och samtidigt uppfylla skuldkriteriet
under övergångsperioden 2013–2015. I programmet bekräftas det medelfristiga
budgetmålet om en balanserad budget i strukturella termer, vilket ligger i
linje med kraven i stabilitets- och tillväxtpakten. Den planerade (omräknade)
strukturanpassningen i programmet är 0,2 procentenheter av BNP 2014 och
0,4 procentenheter 2015. Enligt programmet motiveras denna begränsade
anpassning i riktning mot det medelfristiga budgetmålet med svåra ekonomiska
förutsättningar och den insats som krävs för att genomföra ett omfattande
strukturreformprogram. Framför allt har ett flertal strukturreformer planerats som
kommer att ha en positiv inverkan på den potentiella ekonomiska tillväxten och
eventuellt minska statsskulden i förhållande till BNP under de närmaste åren.
Den planerade strukturanpassningen i programmet skulle göra det möjligt för
Italien att uppfylla skuldminskningsriktmärket under övergångsperioden
2013–2015, delvis tack vare en omfattande privatiseringsplan som ska genomföras
2014–2017 (och som uppgår till 0,7 procentenheter av BNP varje år). Det
makroekonomiska scenario som ligger till grund för prognoserna i programmet,
som inte har godkänts av ett oberoende organ, är lätt optimistiska, särskilt
för åren under den senare delen av programmet. En avvikelse från anpassningen i
riktning mot det medelfristiga budgetmålet har planerats 2014. Om avvikelsen
upprepas året därpå kan den betraktas som avsevärd, bl.a. på grundval av
utgiftsriktmärket. Uppnåendet av de finanspolitiska målen backas dessutom inte
upp av tillräckligt detaljerade åtgärder, i synnerhet inte från 2015 och
framåt. Enligt kommissionens vårprognos kommer skuldminskningsriktmärket inte
att nås 2014 eftersom den planerade strukturanpassningen (endast
0,1 procentenheter av BNP) är otillräcklig med tanke på den
strukturanpassning på 0,7 procentenheter av BNP som är nödvändig. På grundval
av bedömningen av programmet och kommissionens prognos, i enlighet med rådets
förordning (EG) nr 1466/97, anser rådet att fler insatser, även 2014, måste
vara förenliga med kraven i stabilitets- och tillväxtpakten.
(10)
Den senaste tidens insatser för att sänka skatten
på produktionsfaktorer har varit något begränsade. Det finns därför utrymme för
att i allt större utsträckning flytta över skattebördan på konsumtion,
fastigheter och miljö, i strikt överensstämmelse med de finanspolitiska målen.
När det gäller konsumtion måste en förbättring av skattesystemets struktur
under alla omständigheter gå hand i hand med en översyn av de sänkta
momsskattesatserna och de direkta skatterna, och behovet av att minska de
eventuella skatteeffekterna måste ägnas vederbörlig hänsyn. En översyn av
taxeringsvärdet för fastigheter utgående från det nuvarande marknadsvärdet
skulle möjliggöra en mer rättvis periodiskt återkommande fastighetsbeskattning.
Dessa nödvändiga reformer kan genomföras eftersom tillämpningsbestämmelser för
skattereformer nyligen antagits. Med tanke på hur stor utmaningen är måste
åtgärder i fråga om skattestrukturens utformning kompletteras med ytterligare
åtgärder för att förbättra skatteförvaltningen och skattedisciplinen. Det krävs
även beslutsamma åtgärder för att bekämpa skatteundandragande, den svarta
ekonomin och odeklarerat arbete, som fortsätter att belasta såväl de offentliga
finanserna som skattebördan för laglydiga skattebetalare. I
tillämpningsbestämmelserna för skattereformen ingår därför flera åtgärder för
att stärka skatteförvaltningen – ett omfattande system för bedömning och
övervakning av skatteklyftan, förenklingsåtgärder, åtgärder för att förbättra
kontakterna med skattebetalarna, åtgärder för att förbättra den lokala
skatteuppbörden och ökade skattekontroller. Beslutet att införa förtryckta
skattedeklarationer från och med 2015 är ytterligare ett positivt steg för att
förbättra skattedisciplinen.
(11)
Det är fortsatt en utmaning för Italien att snabbt
och noggrant genomföra de antagna åtgärderna, både när det gäller att komma i
kapp med nuvarande eftersläpningar i genomförandet och förhindra att
ytterligare förseningar uppstår. En förbättrad samordning och en mer effektiv
befogenhetsfördelning mellan olika förvaltningsnivåer är viktiga drivkrafter för
att förbättra landets genomföranderesultat och på det hela taget garantera mer
smidiga politiska åtgärder. Detta kunde i sin tur vara till fördel vid
förvaltningen av EU-fonderna, där endast halvhjärtade och ofullständiga
åtgärder hittills vidtagits, särskilt i landets södra delar. Förvaltningen av
EU-fonderna lider fortfarande av bristfällig administrativ kapacitet och
avsaknaden av insyn, utvärdering och kvalitetskontroll. Kvaliteten på de
offentliga tjänsterna skulle också dra nytta av ökad effektivitet och en större
serviceinriktning samt motsvarande förändringar inom personalförvaltningen.
Korruptionen är fortsatt en mycket stor belastning för Italiens
produktionssystem och för medborgarnas förtroende för politiker och
institutioner. Bestämmelserna om preskriptionstider måste därför ses över. Om
korruptionsbekämpningen ska vara effektiv måste ANAC, Italiens
korruptionsbekämpningsmyndighet för utvärdering av och insyn i den offentliga
förvaltningen, ges nödvändiga befogenheter. Inom civilrätten är ineffektiviteten
fortsatt stor, och effekten av de antagna åtgärderna måste noggrant
kontrolleras.
(12)
Med utgångspunkt i den översyn av kvaliteten på
tillgångarna som gjordes i fjol med stöd av den italienska riksbanken är det
fortfarande viktigt att förbättra hanteringen av osäkra tillgångar och främja
avyttrandet av dem för att återuppliva bankernas förmåga att bredda
kredittillgången till den reala ekonomin. När det gäller tillgången till
finansiering har huvudsyftet hittills varit att göra det lättare för företag
att få kredit. Utvecklandet av andra finansieringsinstrument än banklån har
dock varit begränsat, särskilt för små och medelstora företag. De initiativ som
tagits när det gäller bankernas ägarstyrning, särskilt de nya principer som den
italienska riksbanken nyligen fastställde, är mycket positiva. Vilken effekt
principerna kommer att ha är dock beroende av om bankerna kan genomföra dem på
rätt sätt. En noggrann övervakning av några av de största kooperativa bankerna
(banche popolari) är fortsatt nödvändig.
(13)
Situationen på arbetsmarknaden försämrades
ytterligare 2013. Arbetslösheten i Italien steg till 12,2 % och
ungdomsarbetslösheten är 40 %. Ett korrekt genomförande av de antagna
arbetsmarknads- och lönereformerna och en noggrann övervakning av effekterna av
dem är oerhört viktigt för att garantera de fördelar som förväntas i form av
mer flexibla lösningar för att lämna arbetslivet, bättre reglerade möjligheter
att komma in i arbetslivet, ett mer heltäckande system för
arbetslöshetsförmåner och en bättre anpassning av lönerna till produktiviteten.
Planerna på att effektivisera arbetsförmedlingen genom att förbättra de
tjänster den har att erbjuda har försenats och måste påskyndas. Åtgärder för
att främja sysselsättningen på kort sikt måste kompletteras med åtgärder som
råder bot på segmenteringen. På det hela taget kännetecknas den italienska
arbetsmarknaden fortsättningsvis av segmentering och lågt deltagande, något som
framför allt drabbar kvinnor och unga. De begränsade åtgärder som hittills
vidtagits måste därför breddas, exempelvis i enlighet med målen i
ungdomsgarantin. xxxHushållens disponibla inkomster minskar i Italien, och
fattigdomen och den sociala utestängningen ökar, något som i första hand
drabbar familjer med barn.xxx De sociala utgifterna riktas till stor del till
de äldre och i mycket liten del till aktivering. Tillämpningsområdet är
begränsat till att minska riskerna för social utestängning och fattigdom. Det
pilotprojekt för socialt bistånd som nyligen infördes syftar till att skapa ett
socialt skyddsnät. Tanken är att pilotprojektet ska utvidgas till att gälla
hela landet och det kommer att kräva att de sociala utgifterna och tjänsterna
blir effektivare i hela landet.
(14)
Insatser för att förbättra utbildningsresultatet
och satsningarna på mänskliga resurser måste ske på alla utbildningsnivåer,
d.v.s. i grundskolorna och i gymnasierna samt inom den högre utbildningen.
Läraryrket har kännetecknats av en enda karriärväg, och
fortbildningsmöjligheterna har hittills varit begränsade. Elevresultatet kunde
förbättras om lärarnas karriärer blev mer mångsidiga, om deras karriärvägar
kopplades samman med meriter och resultat och om skolsystemet utvärderades
oftare. För att garantera en smidig övergång mellan utbildning och
arbetsmarknad förefaller det mycket viktigt att i gymnasierna och inom den
högre utbildningen stärka och bredda den praktiska utbildningen genom ökat
lärande på arbetsplatsen och yrkesutbildning. Till följd av ett lagdekret från
2013 i denna fråga är det viktigt att införa ett nationellt
kvalifikationsregister för att garantera ett landsomfattande erkännande av
kvalifikationer. Att, utgående från de första stegen i denna riktning, främja
tilldelningen av offentliga medel till universitet på grundval av forsknings-
och undervisningsresultat skulle både bidra till att förbättra universitetens
kvalitet och eventuellt öka landets forsknings- och innovationskapacitet på de
områden där denna fortfarande släpar efter.
(15)
Vissa steg har tagits i riktning mot ett mer
företags- och invånarvänligt klimat, men effekten av dessa åtgärder dämpas av
förseningar i det slutgiltiga godkännandet av åtgärderna och brister i
genomförandet. Det finns fortfarande ett flertal hinder för konkurrens
(begränsade verksamhetsområden, koncessioner/tillståndssystem, etc.) när det
gäller tjänster inom de fria yrkena, försäkringar, bränsledistributionen,
detaljhandeln och posttjänsterna. En rad brister inom den offentliga
upphandlingen måste också åtgärdas. En bättre konkurrens mellan de lokala
offentliga tjänsterna är en annan fråga som bör ges prioritet. Framför allt
måste man genomföra den nuvarande lagstiftning som fastställer att gällande
kontrakt som inte är förenliga med EU-bestämmelserna om kriterier för intern
verksamhet måste ändras senast den 31 december 2014.
(16)
Flaskhalsar i infrastrukturen gör att
energimarknaden inte fungerar som den ska. Avsaknaden av intermodal
intrastruktur och bristen på synergier och förbindelser mellan de italienska
hamnarna och inlandet kräver särskild uppmärksamhet och särskilda åtgärder. När
det gäller bredbandstäckningen finns det flera icke-urbana områden där
täckningen inte är tillräcklig.
(17)
Kommissionen har inom ramen för den europeiska
planeringsterminen gjort en omfattande analys av Italiens ekonomiska politik.
Den har bedömt stabilitetsprogrammet och det nationella reformprogrammet.
Kommissionen har beaktat inte bara programmens relevans för hållbarheten i
finanspolitiken och den socioekonomiska politiken i Italien utan också i vilken
utsträckning EU:s regler och riktlinjer har iakttagits, mot bakgrund av behovet
att stärka den övergripande ekonomiska styrningen i Europeiska unionen genom
att framtida nationella beslut fattas med beaktande av synpunkter på EU-nivå.
Kommissionens rekommendationer inom ramen för den europeiska
planeringsterminen återspeglas i rekommendationerna 1–8 nedan.
(18)
Mot bakgrund av denna bedömning har rådet granskat
Italiens stabilitetsprogram och dess yttrande[10]
återspeglas särskilt i rekommendation 1 nedan.
(19)
Mot bakgrund av kommissionens fördjupade granskning
och denna bedömning har rådet granskat det nationella reformprogrammet och
stabilitetsprogrammet. Dess rekommendationer enligt artikel 6 i förordning (EU)
nr 1176/2011 återspeglas i rekommendationerna 1 till 8 nedan.
(20)
Kommissionen har också inom den europeiska planeringsterminen
analyserat den ekonomiska politiken i euroområdet. Mot denna bakgrund har rådet
utfärdat specifika rekommendationer till euroländerna. Italien bör också se
till att dessa rekommendationer genomförs fullständigt och i tid.
HÄRIGENOM REKOMMENDERAS Italien att
vidta följande åtgärder under perioden 2014–2015:
1.           Stärka
de finanspolitiska åtgärderna för 2014 i ljuset av den framväxande klyftan till
följd av kraven i stabilitets- och tillväxtpakten rörande
skuldminskningskriteriet, på grundval av kommissionens vårprognos 2014.
Avsevärt stärka den finanspolitiska strategin 2015 för att säkerställa att
skuldminskningskriteriet respekteras. Därefter säkerställa att den offentliga
skulden minskar tillräckligt, utarbeta en omfattande privatiseringsplan,
anpassa finanspolitiken på ett tillväxtvänligt sätt utgående från de aviserade
stora inbesparingarna från en varaktig förbättring av de offentliga utgifternas
effektivitet och kvalitet på alla förvaltningsnivåer och samtidigt bevara
tillväxtfrämjande utgifter, såsom utgifter för forskning och utveckling,
innovation, utbildning och viktiga infrastrukturprojekt. Säkerställa så snart
som möjligt att det finanspolitiska rådet är oberoende och fullt verksamt, dock
senast i september 2014, i tid för utvärderingen av utkastet till budgetplan
2015.
2.           Skatteväxla från
produktionsfaktorer till konsumtion, fast egendom och miljö, i enlighet med de
finanspolitiska målen. Utvärdera, mot bakgrund av detta, effektiviteten av den
nyligen genomförda minskningen av skattekilen för arbetstagare och garantera
finansieringen av den 2015, se över de direkta skatternas tillämpningsområde
och bredda skattebasen, särskilt på konsumtion. Överväga en harmonisering av
punktskattesatserna för diesel och bensin och indexeringen av dem med hänsyn
till inflationen samt avskaffa miljöskadliga stöd. Införa
tillämpningsbestämmelserna för skattereformen senast i mars 2015, bl.a. genom
att anta dekret om en reform av taxeringsvärdet för fastigheter för att
garantera att reformen av beskattningen av fastigheter är effektiv. Ytterligare
förbättra skattedisciplinen genom att göra skattesystemet mer förutsägbart,
förenkla förfarandena, förbättra uppbörden av skatteskulder och modernisera
skatteförvaltningen. Fortsätta bekämpa skatteundandragande och vidta
ytterligare åtgärder mot den svarta ekonomin och odeklarerat arbete.
3.           Klargöra befogenheterna på
alla förvaltningsnivåer som en del av en bredare insats för att förbättra den
offentliga förvaltningens effektivitet. Garantera en bättre förvaltning av
EU-fonderna genom att vidta beslutsamma åtgärder för att förbättra den
administrativa kapaciteten, insynen, utvärderingen och kvalitetskontrollen på
regional nivå, särskilt i landets södra delar. Ytterligare förbättra de
korruptionsbekämpande åtgärdernas effektivitet, bl.a. genom att se över
bestämmelserna om preskriptionstider före slutet av 2014 och öka den nationella
korruptionsbekämpande myndighetens befogenheter. I god tid kontrollera effekten
av de reformer som antagits för att öka civilrättens effektivitet i syfte att
garantera att reformerna är effektiva och vid behov anta kompletterande
åtgärder.
4.           Stärka banksektorns
motståndskraft och säkerställa dess förmåga att hantera och avyttra osäkra
tillgångar för att sätta fart på utlåningen till den reala ekonomin. Underlätta
tillgången till finansiering i icke-banksektorn för företag, i synnerhet för
små och medelstora företag  Fortsätta att främja och övervaka en effektiv
ägarstyrning inom hela banksektorn, särskilt i de stora kooperativa bankerna och
i stiftelser, i syfte att förbättra förmedlingsverksamhetens effektivitet.
5.           Senast i slutet av 2014
utvärdera inverkan av arbetsmarknads- och lönereformerna på skapandet av
sysselsättning, uppsägningsförfarandena, arbetsmarknadens tudelning och kostnadseffektivitet
och utvärdera behovet av ytterligare åtgärder. Arbeta för ett heltäckande
socialt skydd för arbetslösa och samtidigt begränsa användningen av
lönekompletteringssystem för att underlätta en omfördelning av arbetskraften.
Stärka bandet mellan den aktiva och passiva arbetsmarknadspolitiken, med början
i en detaljerad färdplan senast i september 2014 och stärka samordningen och
resultatet av arbetsförmedlingen i hela landet. Anta effektiva åtgärder för att
främja kvinnors sysselsättning, genom att anta åtgärder för att undanröja
skattemässiga hinder för arbete för den andra försörjaren senast i mars 2015
och tillhandahålla ändamålsenlig barnomsorg. Tillhandahålla oregistrerade unga
ändamålsenliga tjänster i hela landet och garantera ett mer engagerat åtagande
från den privata sektorns sida att erbjuda lärlingsplatser och praktik av god
kvalitet senast i slutet av 2014 i linje med målen i ungdomsgarantin. Undanröja
riskerna för fattigdom och social utestängning, utvidga pilotprojektet för ett
system för socialt bistånd på ett budgetneutralt sätt, genom att garantera
lämpliga mål och villkor och enhetlighet i hela landet och stärka sambandet med
aktiveringsåtgärder. Förbättra familjestödsystemets effektivitet och tjänster
av hög kvalitet till förmån för låginkomsthushåll med barn.
6.           Genomföra det nationella
systemet för utvärdering av skolor för att förbättra skolornas resultat och
minska andelen ungdomar med enbart grundskoleutbildning. Öka lärande på
arbetsplatsen på gymnasienivå och stärka den yrkesinriktade utbildningen på
universitets- och högskolenivå. Inrätta ett nationellt kvalifikationsregister
för att garantera ett brett erkännande av kvalifikationer. Se till att de
offentliga anslagen i större utsträckning gynnar forskning och utbildning av hög
kvalitet.
7.           Anta ännu inte införd
lagstiftning som syftar till att förenkla regelverket för företag och
medborgare och åtgärda eftersläpningar i genomförandet av gällande
lagstiftning. Främja en öppning av marknaden och undanröja kvarvarande hinder och
restriktioner för konkurrens när det gäller tjänster inom de fria yrkena och de
lokala offentliga tjänsterna, försäkringar, bränsledistributionen,
detaljhandeln och posttjänsterna. Förbättra den offentliga upphandlingens
effektivitet, särskilt genom en harmonisering av förfarandena, bl.a. genom att
använda sig av e-upphandling, effektivisera de centrala upphandlande
myndigheterna och säkerställa att bestämmelserna om vad som ska ske före och
efter upphandlingen tillämpas korrekt. När det gäller de lokala offentliga
tjänsterna, noggrant genomföra den lagstiftning som fastställer att kontrakt
som inte är förenliga med bestämmelserna om kriterier för intern verksamhet
måste ändras senast den 31 december 2014.
8.           Se till att
transportmyndigheten är fullt verksam senast i september 2014. Förbättra
förteckningen över strategisk infrastruktur inom energisektorn och förbättra
hamnförvaltningen och förbindelserna mellan hamnarna och inlandet.
Utfärdad i Bryssel den
                                                                       På
rådets vägnar
                                                                       Ordförande
[1]               EGT L 209, 2.8.1997, s. 1.
[2]               EUT L 306, 23.11.2011, s. 25.
[3]               COM(2014) 413 final.
[4]               P7_TA(2014)0128 och
P7_TA(2014)0129.
[5]               EUT L 140, 27.5.2013, s. 11.
[6]               C(2013) 8005 final.
[7]               COM(2013) 800 final.
[8]               COM(2013) 790 final.
[9]               SWD(2014) 83 final.
[10]             Enligt artikel 5.2 i rådets förordning (EG) nr 1466/97.


title: Rekommendation till rådets yttrande enligt artikel 5.3 i rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997om Tysklands uppdaterade stabilitetsprogram, 2002-2006

text: ---pagebreak---  ---pagebreak---  ---pagebreak---  ---pagebreak---  ---pagebreak---  ---pagebreak---  ---pagebreak---  ---pagebreak---  ---pagebreak---


title: Rådets rekommendation av den 11 juli 2017 om Danmarks nationella reformprogram 2017 med avgivande av rådets yttrande om Danmarks konvergensprogram 2017

text:
               9.8.2017

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               C 261/16

         RÅDETS REKOMMENDATION
   av den 11 juli 2017
   om Danmarks nationella reformprogram 2017 med avgivande av rådets yttrande om Danmarks konvergensprogram 2017
   (2017/C 261/04)
   EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION
   med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 121.2 och 148.4,
   med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken (1), särskilt artikel 9.2,
   med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation,
   med beaktande av Europaparlamentets resolutioner,
   med beaktande av Europeiska rådets slutsatser,
   med beaktande av sysselsättningskommitténs yttrande,
   med beaktande av ekonomiska och finansiella kommitténs yttrande,
   med beaktande av yttrandet från kommittén för socialt skydd,
   med beaktande av yttrandet från kommittén för ekonomisk politik, och
   av följande skäl:

               (1)

               Den 16 november 2016 antog kommissionen den årliga tillväxtöversikten, som inledde 2017 års europeiska planeringstermin för samordning av den ekonomiska politiken. Prioriteringarna i den årliga tillväxtöversikten godkändes av Europeiska rådet den 9–10 mars 2017. Den 16 november 2016 antog kommissionen, på grundval av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1176/2011 (2), rapporten om förvarningsmekanismen, där Danmark konstaterades vara en av de medlemsstater som inte skulle bli föremål för en fördjupad granskning.

               (2)

               Landsrapporten 2017 för Danmark offentliggjordes den 22 februari 2017. Den innehöll en bedömning av hur väl Danmark hade lyckats med de landsspecifika rekommendationer som rådet antog den 12 juli 2016, med uppföljningen av tidigare års landsspecifika rekommendationer och med sina nationella Europa 2020-mål.

               (3)

               Den 28 april 2017 lade Danmark fram sitt nationella reformprogram för 2017 och sitt konvergensprogram för 2017. För att beakta deras inbördes samband har de båda programmen bedömts samtidigt.

               (4)

               Vid programplaneringen för de europeiska struktur- och investeringsfonderna (nedan kallade ESI-fonder) för 2014–2020 har relevanta landsspecifika rekommendationer beaktats. Enligt artikel 23 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1303/2013 (3) får kommissionen begära att en medlemsstat ser över och föreslår ändringar av sin partnerskapsöverenskommelse och av relevanta program när så krävs för att stödja genomförandet av relevanta rekommendationer från rådet. Kommissionen har i riktlinjerna för tillämpning av åtgärder som sammanlänkar effektiva ESI-fonder med sund ekonomisk styrning beskrivit närmare hur den kommer att tillämpa den bestämmelsen.

               (5)

               Danmark omfattas för närvarande av stabilitets- och tillväxtpaktens förebyggande del. Enligt konvergensprogrammet för 2017 planerar regeringen att nå ett totalt underskott på 1,9 % av BNP för 2017 och att fortsätta uppfylla det medelfristiga budgetmålet, dvs. ett strukturellt underskott på 0,5 % av BNP, under programperioden fram till 2020. Enligt konvergensprogrammet för 2017 väntas den offentliga skuldkvoten sjunka till 37,0 % av BNP under 2017 och fortsätta att sjunka till 33,9 % 2020. Det makroekonomiska scenario som ligger till grund för dessa budgetprognoser är rimligt för programperioden. Enligt kommissionens vårprognos 2017 beräknas det strukturella saldot uppgå till ett underskott på 0,4 % av BNP 2017 och 0,1 % av BNP 2018, vilket i grova drag överensstämmer med konvergensprogrammet för 2017 och är över det medelfristiga budgetmålet. Sammantaget anser rådet att Danmark kan väntas följa stabilitets- och tillväxtpaktens regler 2017 och 2018.

               (6)

               En förutsättning för hållbar tillväxt i Danmark är att arbetskraftsutbudet kan säkerställas i tider av demografiska utmaningar. På senare år har man gjort flera omfattande arbetsmarknadsreformer som framför allt ska öka incitamenten att arbeta och effektivisera de aktiva arbetsmarknadsåtgärderna. Dessa reformer kan bidra till att Danmark kan nå sina Europa 2020-mål för sysselsättningen, göra den danska välfärdsmodellen mer hållbar och komma till rätta med den ökande bristen på viss kompetens. Reformer som ska göra att fler deltar i och går klart yrkesutbildningar, och en trepartsöverenskommelse om att skapa fler lärlingsplatser, torde öka utbudet av yrkesutbildade arbetstagare. Men det nationella Europa 2020-målet för social inkludering – att minska antalet människor som lever i hushåll med mycket låg arbetsintensitet – är långt ifrån uppnått. Ett kvarvarande problem är att inkludera mindre gynnade grupper på arbetsmarknaden och förbättra deras anställbarhet. Det gäller särskilt för personer med utomeuropeisk bakgrund (också de som har varit bosatta en längre tid i Danmark), delvis till följd av deras i genomsnitt lägre utbildningsnivå jämfört med inhemskt födda. Skillnaderna består även för andra generationens invandrare. De åtgärder för integration på arbetsmarknaden som man enades om i trepartsförhandlingarna 2016 kan förbättra läget för nyanlända flyktingar, vars situation måste följas noggrant framöver. Det bör dock vidtas ytterligare åtgärder för att effektivare inkludera marginaliserade grupper på arbetsmarknaden, t.ex. lågutbildade unga och arbetstagare över 60 år.

               (7)

               Hög produktivitetstillväxt är grundläggande för att stödja den ekonomiska tillväxten, behålla den höga nivån på välfärden i Danmark och säkerställa landets långsiktiga konkurrenskraft. Trots att produktiviteten i Danmark är hög jämfört med andra medlemsstater, befinner sig produktivitetsutvecklingen sedan en längre tid på ett sluttande plan. Särskilt den inhemska tjänstesektorn kännetecknas av en trög produktivitetsutveckling. Danmark har genomfört flera reformer på senare år men produktivitetstillväxten är fortsatt låg eftersom konkurrensen ännu är svag i vissa tjänstesektorer. Sektorsspecifika restriktioner hämmar konkurrensen, t.ex. i grossistbranschen och transportnäringen.

               (8)

               Kommissionen har inom ramen för den europeiska planeringsterminen för 2017 gjort en omfattande analys av Danmarks ekonomiska politik och redogjort för den i 2017 års landsrapport. Den har bedömt konvergensprogrammet för 2017 och det nationella reformprogrammet för 2017 samt uppföljningen av de rekommendationer Danmark har fått tidigare år. Kommissionen har beaktat inte bara programmens relevans för hållbarheten i finanspolitiken och den socioekonomiska politiken i Danmark, utan också huruvida unionens regler och riktlinjer har iakttagits, mot bakgrund av behovet att stärka den övergripande ekonomiska styrningen i unionen genom att framtida nationella beslut fattas med beaktande av synpunkter på unionsnivå.

               (9)

               Mot bakgrund av denna bedömning har rådet granskat konvergensprogrammet för 2017 och anser att Danmark väntas följa stabilitets- och tillväxtpakten.

         HÄRIGENOM REKOMMENDERAS Danmark att 2017 och 2018 vidta följande åtgärder:

               1.

               Förbättra konkurrensen i den inhemska tjänstesektorn.

      Utfärdad i Bryssel den 11 juli 2017.

            På rådets vägnar

         T. TÖNISTE

            Ordförande

      (1)  EGT L 209, 2.8.1997, s. 1.

      (2)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1176/2011 av den 16 november 2011 om förebyggande och korrigering av makroekonomiska obalanser (EUT L 306, 23.11.2011, s. 25).

      (3)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1303/2013 av den 17 december 2013 om fastställande av gemensamma bestämmelser för Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden, Sammanhållningsfonden, Europeiska jordbruksfonden för landsbygdsutveckling och Europeiska havs- och fiskerifonden, om fastställande av allmänna bestämmelser för Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden, Sammanhållningsfonden och Europeiska havs- och fiskerifonden samt om upphävande av rådets förordning (EG) nr 1083/2006 (EUT L 347, 20.12.2013, s. 320).


title: Kommissionens rekommendation (EU) 2017/948 av den 31 maj 2017 om användning av värden för bränsleförbrukning och koldioxidutsläpp, som har typgodkänts och uppmätts i enlighet med det globalt harmoniserade provningsförfarandet för lätta fordon (WLTP), i konsumentinformation i enlighet med Europaparlamentets och rådets direktiv 1999/94/EG [delgivet med nr C(2017) 3525]

text:
               2.6.2017

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               L 142/100

         KOMMISSIONENS REKOMMENDATION (EU) 2017/948
   av den 31 maj 2017
   om användning av värden för bränsleförbrukning och koldioxidutsläpp, som har typgodkänts och uppmätts i enlighet med det globalt harmoniserade provningsförfarandet för lätta fordon (WLTP), i konsumentinformation i enlighet med Europaparlamentets och rådets direktiv 1999/94/EG

         [delgivet med nr C(2017) 3525]

   EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION
   med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,
   med beaktande av Europaparlamentets och rådets direktiv 1999/94/EG av den 13 december 1999 om tillgång till konsumentinformation om bränsleekonomi och koldioxidutsläpp vid marknadsföring av nya personbilar (1), särskilt artikel 9.2 c och
   av följande skäl:

               (1)

               Ett nytt provningsförfarande för att mäta lätta fordons koldioxidutsläpp och bränsleförbrukning, det globalt harmoniserade provningsförfarandet för lätta fordon (Worldwide Harmonised Light Vehicles Test Procedure, WLTP), som fastställs i kommissionens förordning (EU) C(2017) 3521 (2), kommer att ersätta den nya europeiska körcykeln (NEDC) som för närvarande används i enlighet med kommissionens förordning (EG) nr 692/2008 (3), men som inte längre är lämplig för dagens körförhållanden och fordonsteknik. WLTP kommer att innebära striktare provningsförhållanden och ge värden för bränsleförbrukning och koldioxidutsläpp som bättre motsvarar verkligheten, till nytta för konsumenterna. De krav som ställs på konsumentinformation bör även inbegripa krav på hur konsumenterna ska ges tillgång till den förbättrade informationen, för att säkerställa att det blir möjligt att göra nödvändiga jämförelser.

               (2)

               Direktiv 1999/94/EG syftar till att säkerställa att information om bränsleförbrukning och koldioxidutsläpp när det gäller nya personbilar som utbjuds till försäljning eller uthyrning inom unionen görs tillgänglig för konsumenterna så att dessa kan göra väl underbyggda val vid nybilsköp. Enligt direktivet ska konsumenterna ges tillgång till uppgifter om både officiell bränsleförbrukning och officiella specifika koldioxidutsläpp för nya personbilar, enligt definitionerna i artikel 2.5 och 2.6 i samma direktiv. De värden som ska användas är värden som har typgodkänts och uppmätts av typgodkännandemyndigheten i enlighet med bestämmelserna i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 715/2007 (4) och förordning (EG) nr 692/2008, särskilt bilaga XII, och som har angetts i bilaga VIII till Europaparlamentets och rådets direktiv 2007/46/EG (5). Värdena ska framgå av EG-typgodkännandeintyget och i intyget om överensstämmelse.

               (3)

               WLTP kommer att införas stegvis och gälla för nya personbilstyper enligt beskrivningen i del B i bilaga II till direktiv 2007/46/EG från och med den 1 september 2017, och därefter för alla nya personbilar från och med den 1 september 2018. Fordon i slutserier enligt definitionen i artikel 3.22 i direktiv 2007/46/EG, där typgodkännande och mätning har gjorts i enlighet med NEDC, kan släppas ut på marknaden under tolv månader efter det att giltigheten för EG-typgodkännandet har gått ut, det vill säga fram till och med den 31 augusti 2019. Från och med den 1 september 2019 kommer därför alla nya personbilar som släpps ut på unionsmarknaden att provas i enlighet med WLTP.

               (4)

               Under infasningen av WLTP måste värdena för bränsleförbrukning och koldioxidutsläpp i EG-typgodkännandeintyget och intyget om överensstämmelse vara typgodkända och uppmätta i enlighet med NEDC och/eller WLTP. För personbilar som typgodkänns i enlighet med WLTP kommer intyget om överensstämmelse att innehålla bränsleförbruknings- och koldioxidutsläppsvärden enligt både WLTP och NEDC.

               (5)

               Under övergångsperioden då WLTP fasas in är det därför viktigt att klargöra vilka värden som ska användas för att informera konsumenter i enlighet med direktiv 1999/94/EG så att informationen blir jämförbar för alla nya personbilar i alla medlemsstater.

               (6)

               Sannolikt kommer de värden för bränsleförbrukning och koldioxidutsläpp som mäts med WLTP att skilja sig från de som mäts med NEDC. WLTP-värdena kommer i många fall att vara högre jämfört med NEDC-värdena för samma bil. Dessutom kommer WLTP till skillnad från NEDC att ge värden för bränsleförbrukning och koldioxidutsläpp som är specifika för varje enskilt fordon där fordonsspecifikationer och tillvalsutrustning som har inverkan på värdena beaktas. På detta sätt får konsumenterna mer exakta och verklighetsnära uppgifter om varje enskild ny personbil eller, när det gäller en viss bilmodell, om intervallet av möjliga värden för bränsleförbrukning och koldioxidutsläpp.

               (7)

               Vid provningen registreras värden för bränsleförbrukning och koldioxidutsläpp för olika faser. För fordon som typgodkänns i enlighet med NEDC ges värden för stadskörning och landsvägskörning, samt värden för blandad körning och viktad blandad körning. För fordon som typgodkänns i enlighet med WLTP ges värden för faserna ”låg”, ”medel”, ”hög” och ”extra hög”, samt värden för blandad körning och viktad blandad körning. Åtminstone värdena för blandad körning från den tillämpliga provningsmetoden bör göras tillgängliga för konsumenterna så att jämförelser kan göras.

               (8)

               Om uppgifter om bränsleförbrukning och koldioxidutsläpp ges till konsumenter, utöver märkning, översikter, affischer och reklammaterial som krävs enligt direktiv 1999/94/EG, och dessa uppgifter kommer från icke harmoniserade provningsprotokoll inom ramen för tillverkarnas frivilliga system, bör konsumenterna tydligt upplysas om att sådana icke harmoniserade protokoll har använts. Det bör klargöras för konsumenterna att man för att jämföra nya bilars bränsleförbrukning och koldioxidutsläpp bör använda värden som har uppmätts och typgodkänts i enlighet med ett harmoniserat EU-provningsprotokoll.

               (9)

               Vid införlivandet av direktiv 1999/94/EG har vissa medlemsstater bestämt att fordonsmärkningen utöver uppgifter om bränsleförbrukning och specifika koldioxidutsläpp även ska ange uppgifter om luftföroreningar. I och med införandet av WLTP och provning av utsläpp vid verklig körning (real driving emissions, RDE) tillsammans med de nya kraven på att uppge ett högsta värde för utsläpp vid verklig körning i intyget om överensstämmelse för nya bilar (6) kommer det att finnas uppgifter om luftföroreningar från och med den 1 september 2017 för alla nya fordonstyper och från och med den 1 september 2019 för alla nya fordon. I linje med Europaparlamentets rekommendation om uppföljning av undersökningen om utsläppsmätningar i bilindustrin (7), bör medlemsstaterna överväga att göra sådan information tillgänglig för konsumenterna för att öka deras medvetenhet och hjälpa dem att fatta ett välgrundat beslut vid bilköp.

               (10)

               För att säkerställa att konsumenterna förstår hela innebörden av övergången till WLTP bör alla berörda aktörer anordna eller bidra till informationskampanjer för att förklara hur det nya provningsförfarandet påverkar värdena för bränsleförbrukning och koldioxidutsläpp. Myndigheter, konsumentföreningar, miljöorganisationer och icke-statliga organisationer, bilorganisationer och bilindustrin bör alla delta i dessa informationskampanjer.

               (11)

               Efter samråd med expertgruppen för utformning och genomförande av politik för koldioxidutsläpp från vägfordon, i vilken ingår experter från industrin, konsumentföreningar och andra icke-statliga organisationer samt EU-medlemsstater, anser kommissionen det lämpligt att utfärda rekommendationer om hur officiell bränsleförbrukning och officiella specifika koldioxidutsläpp från nya personbilar bör presenteras i konsumentinformation.

               (12)

               En rekommendation bör antas för att hjälpa konsumenterna att göra väl underbyggda val och för att bidra till en harmoniserad tillämpning av direktiv 1999/94/EG i hela unionen.

               (13)

               De åtgärder som föreskrivs i denna rekommendation är förenliga med yttrandet från den kommitté som inrättats genom artikel 10 i direktiv 1999/94/EG.

         HÄRIGENOM REKOMMENDERAS FÖLJANDE.

               1.

               Medlemsstaterna bör säkerställa att NEDC-värdena i intygen om överensstämmelse för nya registrerade bilar används för att informera konsumenter om den officiella bränsleförbrukningen och de officiella koldioxidutsläppen, vilka definieras i punkt 2.5 och 2.6 i direktiv 1999/94/EG, till och med den 31 december 2018 som är det datum efter vilket alla nya fordon som släpps ut på marknaden i unionen måste provas och typgodkännas i enlighet med WLTP.

               2.

               Från och med den 1 januari 2019 bör medlemsstaterna säkerställa att endast WLTP-värden för bränsleförbrukning och koldioxidutsläpp används för att informera konsumenter.

               3.

               Eftersom fordon i slutserier även efter den 1 januari 2019 kan ha endast NEDC-värden, bör medlemsstaterna säkerställa att dessa värden åtföljs av en anmärkning som klargör att det rör sig om fordon i slutserier och att värdena inte är jämförbara med värden som uppmätts enligt WLTP.

               4.

               Medlemsstaterna bör säkerställa att den märkning som är anbringad på eller anslås i närheten av varje ny personbil på försäljningsstället innehåller uppgifter om den officiella bränsleförbrukningen och de officiella specifika koldioxidutsläppen för det aktuella fordonet.

               5.

               Medlemsstaterna bör säkerställa att översikten över bränsleekonomi och koldioxidutsläpp, samt den affisch eller bildskärm som ska finnas på försäljningsstället, innehåller uppgifter om den officiella bränsleförbrukningen och de officiella specifika koldioxidutsläppen för det aktuella fordonet. Om flera varianter och/eller versioner grupperas under en modell bör de värden som anges vara de som gäller för det enskilda fordon i gruppen som har högst värden.

               6.

               Medlemsstaterna bör säkerställa att reklammaterial för personbilar som avser en viss ny modell, version eller variant innehåller uppgifter om den officiella bränsleförbrukningen och de officiella specifika koldioxidutsläppen för det aktuella fordonet. Om flera modeller avses bör medlemsstaterna säkerställa att informationen innehåller uppgifter om den officiella bränsleförbrukningen och de officiella specifika koldioxidutsläppen för varje fordon, eller intervallet mellan sämsta och bästa värden för alla fordonen. För fordon som har typgodkänts i enlighet med WLTP bör de sämsta och bästa värdena motsvara värdena för nya personbilar som finns på marknaden, enligt vad som har registrerats i intygen om överensstämmelse.

               7.

               Medlemsstaterna bör säkerställa att elektroniskt reklammaterial som gör det möjligt för konsumenter att konfigurera ett visst fordon, till exempel online-verktyg för bilkonfigurering, tydligt visar för konsumenterna hur olika typer av särskild utrustning och tillvalsutrustning påverkar de värden för bränsleförbrukning och koldioxidutsläpp som har typgodkänts och uppmätts i enlighet med WLTP.

               8.

               Om medlemsstaterna tillåter att WLTP-värden för bränsleförbrukning och koldioxidutsläpp uppges som tilläggsinformation före den 1 januari 2019 så att konsumenterna så tidigt som möjligt ges tillgång till värden för bränsleförbrukning och koldioxidutsläpp som bättre motsvarar faktiska körförhållanden, bör de säkerställa att denna tilläggsinformation visas tydligt och avskilt från den information i form av märkning, översikter, affischer eller reklammaterial som krävs enligt direktiv 1999/94/EG, och att den innehåller följande upplysning:
               ”Från och med den 1 september 2017 kommer vissa nya fordon att typgodkännas med användning av det nya provningsförfarandet WLTP. Denna provning ger värden för bränsleförbrukning och koldioxidutsläpp som bättre motsvarar verkliga förhållanden. Förkortningen står för Worldwide Harmonised Light Vehicles Test Procedure (det globalt harmoniserade provningsförfarandet för lätta fordon). Från och med den 1 september 2018 kommer WLTP att fullt ut ersätta det nuvarande provningsförfarandet NEDC (New European Drive Cycle, den nya europeiska körcykeln). Eftersom provningarna görs under mer realistiska förhållanden blir värdena för bränsleförbrukning och koldioxidutsläpp enligt WLTP ofta högre jämfört med de värden som mäts upp med användning av NEDC.”.

               9.

               Medlemsstaterna bör säkerställa att konsumenterna får information innan de fattar beslut om bilköp, så att de känner till att värdena för bränsleförbrukning och koldioxidutsläpp förändras genom införandet av WLTP och vad detta kan innebära vid registreringen.

               10.

               Medlemsstaterna bör säkerställa att den officiella bränsleförbrukningen och de officiella koldioxidutsläppen uppges åtminstone för blandad körning, uppmätt med användning av det tillämpliga provningsförfarandet.

               11.

               Om uppgifter om bränsleförbrukning och koldioxidutsläpp ges till konsumenter, utöver märkning, översikter, affischer och reklammaterial som krävs enligt direktiv 1999/94/EG, och dessa uppgifter kommer från icke harmoniserade provningsprotokoll inom ramen för tillverkarnas frivilliga system, bör medlemsstaterna säkerställa att den informationen innehåller följande upplysning:
               ”Dessa värden för bränsleförbrukning och koldioxidutsläpp kommer från icke harmoniserade provningsprotokoll och ges endast i informationssyfte. För att jämföra värden för bränsleförbrukning och koldioxidutsläpp för nya personbilar baserat på harmoniserade EU-provningsförfaranden bör officiella värden användas [länk till webbplats där sådana värden finns].”.

               12.

               Medlemsstaterna bör överväga möjligheten att även inkludera de uppgifter om högsta värde för utsläpp av luftföroreningar vid verklig körning som anges i varje fordons intyg om överensstämmelse i den märkning som är anbringad på eller anslås i närheten av varje ny personbil på försäljningsstället.

               13.

               Medlemsstaterna bör säkerställa att lämpliga informationskampanjer anordnas för att förklara för konsumenterna att det sker en övergång till WLTP och vilka effekter detta har på värdena för bränsleförbrukning och koldioxidutsläpp, särskilt att dessa värden kommer att bli högre jämfört med de värden som erhålls med användning av NEDC, samt innebörden av de värden som erhålls från olika provningsfaser.

               14.

               Denna rekommendation riktar sig till medlemsstaterna.

      Utfärdad i Bryssel den 31 maj 2017.

            På kommissionens vägnar

         Miguel ARAIAS CAÑETE

            Ledamot av kommissionen

      (1)  EGT L 12, 18.1.2000, s. 16.

      (2)  Kommissionens förordning C(2017) 3521 av den 1 juni 2017 om komplettering av Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 715/2007 om typgodkännande av motorfordon med avseende på utsläpp från lätta personbilar och lätta nyttofordon (Euro 5 och Euro 6) och om tillgång till information om reparation och underhåll av fordon samt om ändring av Europaparlamentets och rådets direktiv 2007/46/EG, kommissionens förordningar (EG) nr 692/2008 och (EU) nr 1230/2012 och om upphävande av förordning (EG) nr 692/2008 (ännu ej offentliggjord i EUT).

      (3)  Kommissionens förordning (EG) nr 692/2008 av den 18 juli 2008 om genomförande och ändring av Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 715/2007 om typgodkännande av motorfordon med avseende på utsläpp från lätta personbilar och lätta nyttofordon (Euro 5 och Euro 6) och om tillgång till information om reparation och underhåll av fordon (EUT L 199, 28.7.2008, s. 1).

      (4)  Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 715/2007 av den 20 juni 2007 om typgodkännande av motorfordon med avseende på utsläpp från lätta personbilar och lätta nyttofordon (Euro 5 och Euro 6) och om tillgång till information om reparation och underhåll av fordon (EUT L 171, 29.6.2007, s. 1).

      (5)  Europaparlamentets och rådets direktiv 2007/46/EG av den 5 september 2007 om fastställande av en ram för godkännande av motorfordon och släpvagnar till dessa fordon samt av system, komponenter och separata tekniska enheter som är avsedda för sådana fordon (ramdirektivet) (EUT L 263, 9.10.2007, s. 1).

      (6)  Kommissionens förordning (EU) 2016/646 av den 20 april 2016 om ändring av förordning (EG) nr 692/2008 vad gäller utsläpp från lätta personbilar och lätta nyttofordon (Euro 6) (EUT L 109, 26.4.2016, s. 1).

      (7)  P8_TA(2017)0100


Avis juridique important

|

32002H0175

Kommissionens rekommendation av den 22 februari 2002 om ändring av rekommendation 98/195/EG senast ändrad genom rekommendation 2000/263/EG, om samtrafik på en avreglerad telekommunikationsmarknad (Del 1 – Prissättning vid samtrafik) (Text av betydelse för EES) [delgivet med nr K(2002) 561]

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 058 , 28/02/2002 s. 0056 - 0056

Kommissionens rekommendationav den 22 februari 2002om ändring av rekommendation 98/195/EG senast ändrad genom rekommendation 2000/263/EG, om samtrafik på en avreglerad telekommunikationsmarknad(Del 1 - Prissättning vid samtrafik)[delgivet med nr K(2002) 561](Text av betydelse för EES)(2002/175/EG)EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION UTFÄRDAR DENNA REKOMMENDATIONmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,med beaktande av Europaparlamentets och rådets direktiv 97/33/EG av den 30 juni 1997 om samtrafik inom telekommunikation i syfte att säkerställa samhällsomfattande tjänster och samverkan genom tillämpning av principerna om tillhandahållande av öppna nät(1), ändrat genom direktiv 98/61/EG(2), särskilt artikel 7.5 i förstnämnda direktiv,efter samråd med den rådgivande kommitté som upprättats genom artikel 9.1 i rådets direktiv 90/387/EEG av den 28 juni 1990 om upprättandet av den inre marknaden för teletjänster genom att tillhandahålla öppna nät(3), ändrat genom Europaparlamentets och rådets direktiv 97/51/EG(4), ochav följande skäl:(1) I punkt 9 i kommissionens rekommendation 98/195/EG av den 8 januari, om samtrafik på en avreglerad telekommunikationsmarknad (Del 1 - Prissättning vid samtrafik)(5), senast ändrad genom rekommendation 2000/263/EG(6), anges att kommissionen senast den 31 december 2000 skall se över rekommendationen. Det betonades också att man borde utreda om det fortfarande var nödvändigt att fortsätta offentliggöra avgifter grundade på principen om "bästa kända metod".(2) I kommissionens sjätte och sjunde rapporter om genomförandet av EU:s lagstiftning på telekomområdet(7) konstateras att samtrafikavgifterna är på väg att sänkas till de nivåer som kommissionen regelbundet rekommenderar(8) och som grundas på "bästa kända metod". Vidare framhålls att operatörer med samtrafikplikt håller på att få allt bättre tillgång till system för kostnadsredovisning, och att man därför anser att man från och med den 1 januari 2002 inte behöver tillämpa den princip om "bästa kända metod" och den rekommendation om prisjusteringar som ursprungligen fanns med i rekommendation 98/195/EG.(3) De övriga avsnitten av rekommendationen tjänar även framgent som vägledning för nationella regleringsmyndigheter och bör bibehållas.HÄRIGENOM REKOMMENDERAS FÖLJANDE.Artikel 1Rekommendation 98/195/EG, senast ändrad genom rekommendation 200/263/EG, ändras enligt följande:Punkterna 4, 4 a, 5 och 9 i rekommendationen skall strykas och bilaga II utgå.Artikel 2Denna rekommendation riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdad i Bryssel den 22 februari 2002.På kommissionens vägnarErkki LiikanenLedamot av kommissionen(1) EGT L 199, 26.7.1997, s. 32.(2) EGT L 268, 3.10.1998, s. 37.(3) EGT L 192, 24.7.1990, s. 1.(4) EGT L 295, 29.10.1997, s. 23.(5) EGT L 73, 12.3.1998, s. 42.(6) EGT L 83, 4.4.2000, s. 30.(7) KOM(2000) 814, 7.12.2000, och KOM(2001) 706, 26.11.2001.(8)>Plats för tabell>


Avis juridique important

|

32002H0287

Rådets rekommendation av den 15 april 2002 om utseende av vice ordförande i Europeiska centralbankens direktion

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 101 , 17/04/2002 s. 0017 - 0017

Rådets rekommendationav den 15 april 2002om utseende av vice ordförande i Europeiska centralbankens direktion(2002/287/EG)EUROPEISKA UNIONENS RÅD UTFÄRDAR DENNA REKOMMENDATIONmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 112.2 b och 122.4 i detta samt artiklarna 11.2 och 43.3 i protokollet om stadgan för Europeiska centralbankssystemet och Europeiska centralbanken.HÄRIGENOM REKOMMENDERASatt Lucas D. PAPADEMOS utses till vice ordförande i Europeiska centralbankens direktion för en mandattid om åtta år från och med den 1 juni 2002.Denna rekommendation skall för beslut föreläggas stats- eller regeringscheferna i de medlemsstater som har infört euron, sedan Europaparlamentet och styrelsen för Europeiska centralbanken har hörts.Denna rekommendation skall offentliggöras i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.Utfärdad i Luxemburg den 15 april 2002.På rådets vägnarJ. Piqué I CampsOrdförande