title: Rådets rekommendation av den 9 juli 2013 om Rumäniens nationella reformprogram 2013, med avgivande av rådets yttrande om Rumäniens konvergensprogram för 2012–2016

text:
               30.7.2013

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               C 217/67

      RÅDETS REKOMMENDATION

   av den 9 juli 2013
   om Rumäniens nationella reformprogram 2013, med avgivande av rådets yttrande om Rumäniens konvergensprogram för 2012–2016
   2013/C 217/17
   EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION
   med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 121.2 och 148.4,
   med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken (1), särskilt artikel 9.2,
   med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation,
   med beaktande av Europeiska rådets slutsatser,
   med beaktande av sysselsättningskommitténs yttrande,
   med beaktande av ekonomiska och finansiella kommitténs yttrande,
   med beaktande av yttrandet från kommittén för socialt skydd,
   med beaktande av yttrandet från kommittén för ekonomisk politik, och
   av följande skäl:

               (1)

               Den 26 mars 2010 antog Europeiska rådet kommissionens förslag till en ny strategi för sysselsättning och tillväxt, Europa 2020, som bygger på en ökad samordning av den ekonomiska politiken med inriktning på ett antal nyckelområden där åtgärder behövs för att stärka förutsättningarna för hållbar tillväxt och konkurrenskraft i Europa.

               (2)

               Den 13 juli 2010 antog rådet en rekommendation om de allmänna riktlinjerna för medlemsstaternas och unionens ekonomiska politik (2010–2014) och den 21 oktober 2010 ett beslut om riktlinjer för medlemsstaternas sysselsättningspolitik (2), vilka tillsammans utgör de integrerade riktlinjerna. Medlemsstaterna uppmanades att beakta de integrerade riktlinjerna i sin nationella ekonomiska politik och sysselsättningspolitik.

               (3)

               Den 29 juni 2012 beslutade medlemsstaternas stats- och regeringschefer om en tillväxt- och sysselsättningspakt, som ger ett enhetligt ramverk för insatser på nationell nivå, EU-nivå och euroområdesnivå med hjälp av alla tänkbara medel, instrument och politiska åtgärder. De beslutade om insatser som ska utföras på medlemsstatsnivå och uttryckte i synnerhet sitt fulla åtagande att uppnå målen i Europa 2020-strategin och genomföra de landsspecifika rekommendationerna.

               (4)

               Den 10 juli 2012 antog rådet en rekommendation (3) om Rumäniens nationella reformprogram för 2012 och avgav sitt yttrande om Rumäniens konvergensprogram för 2012–2015.

               (5)

               Den 28 november 2012 antog kommissionen den årliga tillväxtöversikten som markerar inledningen av 2013 års europeiska planeringstermin för samordning av den ekonomiska politiken. Den 28 november 2012 antog kommissionen dessutom, på grundval av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1176/2011 av den 16 november 2011 om förebyggande och korrigering av makroekonomiska obalanser (4), sin andra rapport om varningsmekanismen, i vilken Rumänien inte identifierades som en av de medlemsstater som skulle bli föremål för en fördjupad granskning.

               (6)

               Europaparlamentet har vederbörligen involverats i den europeiska planeringsterminen, i enlighet med förordning (EG) nr 1466/97, och antog den 7 februari 2013 en resolution om sysselsättning och sociala aspekter i den årliga tillväxtöversikten 2013 och en resolution om bidraget till den årliga tillväxtöversikten 2013.

               (7)

               Den 14 mars 2012 godkände Europeiska rådet prioriteringarna för att säkerställa finansiell stabilitet, budgetkonsolidering och åtgärder för att främja tillväxt. Europeiska rådet betonade behovet av att eftersträva differentierad och tillväxtvänlig budgetkonsolidering, återställa normala villkor för utlåning till näringslivet, främja tillväxt och konkurrenskraft, ta itu med arbetslösheten och krisens sociala följdverkningar samt modernisera den offentliga förvaltningen.

               (8)

               Den 30 april 2013 lade Rumänien fram sitt nationella reformprogram och sitt konvergensprogram för 2013 för perioden 2012–2016. I syfte att beakta deras inbördes samband har de båda programmen bedömts samtidigt.

               (9)

               Baserat på en bedömning av konvergensprogrammet enligt förordning (EG) nr 1466/97 anser rådet att det makroekonomiska scenario som ligger till grund för programmets beräkningar av de offentliga finanserna är trovärdigt och överensstämmer med bedömningen i kommissionens avdelningars vårprognos 2013. På grund av omfattande konsolideringsinsatser och i enlighet med rådets rekommendation minskade Rumänien underskottet i den offentliga sektorn till under 3 % år 2012. Konvergensprogrammet syftar till att uppnå ett medelfristigt budgetmål på – 1 % av BNP (tidigare – 0,7 % av BNP), vilket uppfyller kraven i stabilitets- och tillväxtpakten. Programmet innehåller en finanspolitisk strategi som syftar till att uppnå det medelfristiga budgetmålet senast 2014, som när det omräknats av kommissionen på grundval av den gemensamt överenskomna metoden motsvarar uppnåendet av det medelfristiga budgetmålet senast 2015. Framstegen i strukturella termer mot det medelfristiga budgetmålet överstiger 0,5 % av BNP 2013 och ligger på omkring 0,4 % år 2014. Utgiftsriktmärket i stabilitets- och tillväxtpakten under programperioden uppfylldes. Anpassningen har sin tyngdpunkt under 2013 då inkomstökande åtgärder vidtas, bl.a. minskningar av möjliga skatteavdrag, förbättring av jordbruksbeskattningen, införande av en avgift för icke-förutsebara inkomstökningar efter avregleringen av gaspriserna samt införande av en särskild skatt på el- och gasöverföring. De största riskerna för konvergensprogrammet hänger samman med ytterligare möjliga finansiella korrigeringar i samband med utnyttjandet av EU-medel, eller finansiering av prioriterade projekt genom den nationella budgeten, nya ackumuleringar av betalningseftersläpningar, särskilt inom den lokala förvaltningen, och begränsade framsteg med omstruktureringen av statligt ägda företag. Rumäniens statsskuld är fortsatt relativt liten (37,8 % av BNP 2012). Den förväntas stiga till 38,6 % år 2014 men kommer fortsatt att ligga klart under tröskeln på 60 % av BNP under programperioden.

               (10)

               Efter en begäran av Rumänien den 17 februari 2011 förhandlade kommissionen och IMF fram ett förebyggande ekonomiskt anpassningsprogram med de rumänska myndigheterna. Inom ramen för unionens förebyggande stöd åtog sig Rumänien att genomföra ett övergripande ekonomisk-politiskt program med särskild inriktning på strukturella reformåtgärder för att förbättra arbets- och produktmarknadernas funktion och öka den rumänska ekonomins motståndskraft och tillväxtpotential. Genom programmet garanteras det samtidigt att konsolideringen av de offentliga finanserna fortsätter, att förvaltningen och kontrollen av de offentliga finanserna förbättras samt att reformer genomförs inom utrikes- och penningpolitiken och inom den politik som rör finansiell stabilitet och finansmarknaderna. I mars 2013 begärde Rumänien formellt en tremånaders förlängning av IMF-programmet. Möjligheten att utnyttja medel inom EU-programmet upphörde vid utgången av mars 2013 och den slutliga översynen av programmet kommer att göras i slutet av juni 2013.

               (11)

               Rumäniens finansiella ställning har förbättrats, budgetunderskottet minskade under 3 % år 2012 och en ytterligare konsolidering av de offentliga finanserna väntas 2013. Dålig uppfyllelse av skatteskyldigheten är en stor utmaning för Rumäniens skattesystem, särskilt när det gäller mervärdesskatt och beskattning av arbete. Miljöbeskattningen ligger under EU-genomsnittet. Även om Rumänien inte löper risk för finanspolitiska påfrestningar på kort eller medellång sikt, löper landet en medelhög risk på lång sikt på grund av åldersrelaterade utgifter. Det finns tvivel på pensionssystemets hållbarhet och tillräcklighet på grund av den låga andelen förvärvsaktiva bidragsbetalare jämfört med den andel personer som uppbär pension. Rumänien är nu en av två medlemsstater som ännu inte har beslutat att ge kvinnor och män samma pensionsålder och sysselsättningsgraden hos äldre arbetstagare (41,4 % år 2012) ligger betydligt under EU-genomsnittet. Rumäniens regering har beslutat att fortsätta pensionsreformen och att involvera arbetsmarknadens parter i utformningen av reformen och att öka dess egenansvar.

               (12)

               I Rumäniens hälso- och sjukvårdssektor råder stora orättvisor i fråga om tillgången till och kvaliteten på de tillhandahållna tjänsterna. Detta beror bland annat på ineffektiv resursanvändning och dålig förvaltning. Reformer för att effektivisera hälso- och sjukvårdssektorn har inletts men fortsatta ansträngningar krävs. Man skulle kunna öka systemets kostnadseffektivitet genom att minska den överdrivna användningen av sluten sjukhusvård och stärka primärvårds- och remitteringssystemet.

               (13)

               Rumäniens sysselsättningsgrad var fortsatt låg, 63,8 % 2012, även om en liten förbättring konstaterades jämfört med det föregående året, då den låg på 62,8 %. Landets Europa 2020-mål på 70 % senast 2020 är fortfarande en utmaning. Rumäniens arbetsproduktivitet är fortfarande en av de lägsta i unionen. Kvaliteten på de offentliga tjänsterna för aktivering av arbetslösa, arbetsförmedling och omskolning är fortfarande relativt låg. Till följd av den begränsade administrativa kapaciteten kan man inte föra en effektiv aktiv arbetsmarknadspolitik genom högkvalitativa individuellt anpassade tjänster och inte heller bättre integrera den aktiva och passiva arbetsmarknadspolitiken. Vuxnas deltagande i livslångt lärande ligger kvar på mycket låga nivåer, på 1,6 % år 2011, vilket är betydligt under EU-genomsnittet på 8,9 %. Sysselsättnings- och aktivitetsgraden för ungdomar var 2012 bland de lägsta i unionen på 23,9 % respektive 30,9 %, medan ungdomsarbetslösheten var hög, 22,7 % år 2012. En stor och växande andel av Rumäniens ungdomar är varken i förvärvsarbete eller i allmän eller yrkesinriktad utbildning, 16,8 % år 2012.

               (14)

               Fattigdomsminskning är fortsatt en stor utmaning. År 2011 befann sig 40,3 % av befolkningen i farozonen för fattigdom och social utslagning, vilket var nästan två tredjedelar mer än EU-genomsnittet på 24,2 %. Barn är särskilt utsatta (49,1 %). Effekten av de sociala transfereringarna, exklusive pensioner, när det gäller att minska fattigdom ligger fortfarande betydligt under EU-genomsnittet, både för befolkningen som helhet (23,7 % i Rumänien jämfört med 37,5 % för EU år 2011) och för barn (22 % jämfört med 42,8 % för unionen). Det låga utnyttjandet av sociala förmåner och deras begränsade omfattning och tillräcklighet är en fortsatt utmaning när det gäller de sociala förmånernas effektivitet i fråga om fattigdomsminskning. På området socialt bistånd antogs flera lagstiftningsakter 2012 som en uppföljning av reformen 2011. Genom att anta den återstående lagstiftningen skulle man ta ett steg mot ett slutförande av reformen. Dock skulle kopplingen till aktiveringsåtgärderna kunna stärkas ytterligare. Genomförandet av den nationella strategin för integrering av romer inleddes 2012, men resultaten är blygsamma. Det krävs bättre samordning mellan olika berörda parter för att strategin ska genomföras på ett effektivt sätt, även när det gäller finansieringsanslagen.

               (15)

               Utbildningslagen från 2011, som var en viktig reform med ett långsiktigt program för en höjd kvalitet på utbildningen på alla nivåer, tillämpas ännu inte fullt ut. För att utbildningsreformen ska lyckas måste erforderliga ekonomiska och mänskliga resurser ägnas åt att bygga upp den administrativa kapaciteten och beslutsfattandet. Att höja kvaliteten på systemet för allmän och yrkesinriktad utbildning är en stor utmaning för Rumänien. Skolavhopp är ett stort problem. År 2012 var andelen elever med avbruten skolgång 17,4 %, vilket är avsevärt mer än både EU-genomsnittet på 13,5 % och det nationella målet på 11,3 %. Det finns fortfarande problem, särskilt på landsbygden och i avlägsna områden samt när det gäller romer. Rumänien saknar också en lämplig mekanism för insamling av uppgifter om elever som slutar skolan i förtid. En övergripande strategi, som ska antas i år, bör förbättra denna situation. Tillgången till kvalitativ förskoleutbildning och barnomsorg till ett överkomligt pris är fortfarande ett problem. Bristen på överensstämmelse mellan kompetens och efterfrågan på arbetsmarknaden kännetecknar en stor del av programmen för yrkesinriktad och högre utbildning. Den låga yrkeskompetensen är en särskild utmaning. Den höga arbetslösheten bland personer med högskoleexamen och andelen överkvalificerade personer gör att en ytterligare anpassning av den högre utbildningen till arbetsmarknaden är en viktig prioritering. Framsteg, om än långsamma sådana, konstaterades i fråga om övergången från institutionell till alternativ omsorg för barn som inte tas om hand av sina föräldrar, men det krävs ytterligare ansträngningar.

               (16)

               Den låga administrativa kapaciteten är ett centralt problem för Rumänien. Den offentliga förvaltningen kännetecknas av en inkonsekvent rättslig ram, en återkommande användning av undantagsförordningar, begränsat samarbete mellan ministerierna och en alltför stor byråkrati. Den försvagas också av bristande kompetens, bristande öppenhet i personalrekryteringen och stor omsättning på personer i ledande befattningar. Den låga administrativa kapaciteten bidrar till ett lågt utnyttjande av EU-medel. Man var långt ifrån att nå det mål för utnyttjande av EU-medel vid 2012 års utgång som överenskommits inom ramen för EU:s program för ekonomiskt stöd. Det sammanlagda utnyttjandet vid 2012 års utgång låg på 5,53 miljarder EUR eller 20,2 % av de totala tillgängliga struktur-, sammanhållnings- och jordbruksfonderna. Detta var 2,47 miljarder EUR lägre än programmets mål på 8 miljarder EUR vid 2012 års utgång. Utnyttjandet av struktur- och sammanhållningsfonderna ökade från 7,5 % vid slutet av april 2012 till 15,2 % vid slutet av maj 2013. För att ytterligare förbättra användandet och minska risken för återtagande av medel 2013 måste de rumänska myndigheterna bland annat fokusera på åtgärder som skulle effektivisera EU-fondernas förvaltnings- och kontrollsystem och stärka den administrativa kapaciteten i systemet för offentlig upphandling.

               (17)

               Rumänien står inför en rad utmaningar när det gäller landets ekonomiska konkurrenskraft eftersom produktiviteten i industrin och tjänstesektorn är fortsatt låg. Ett svagt företagsklimat och ett lågt stöd för forskning och utveckling (FoU) är stora utmaningar. Förbättringar av företagsklimatet bör integreras med en bredare, sammanhängande e-förvaltningsstrategi för att främja en förvaltningskultur med öppenhet och rättssäkerhet och för att tillhandahålla bättre offentliga tjänster på internet. Rumänien bör också göra insatser för att underlätta tillgången till finansiering och för att minska små och medelstora företags administrativa börda. Forsknings- och utvecklingsintensiteten är extremt låg (0,48 % år 2011) och investeringarnas effektivitet och verkningsfullhet måste förbättras avsevärt. FoU-investerare måste prioritera verksamhet som kan locka till sig privata investeringar. Rumänien bör också stärka den immaterialrättsliga ramen för att öka kommersialiseringen av forskningsresultaten.

               (18)

               Konkurrensen och effektiviteten i Rumäniens energi- och transportsektorer är svag. Ineffektiviteten hos och bristen på insyn i förvaltningen av de statsägda företagen i dessa sektorer är en stor utmaning. Ökad energieffektivitet i byggnader och när det gäller fjärrvärme, industri och transport är en annan viktig utmaning. Rumänien är den tredje mest energiintensiva ekonomin i unionen med en energiintensitet på 2,5 gånger EU-genomsnittet. Det är också den tredje mest kolintensiva ekonomin i unionen. De rumänska bostäderna förbrukar åtta gånger så mycket energi som genomsnittet i EU-15 på grund av ett ineffektivt fjärrvärmesystem och otillräckligt isolerade byggnader. Integreringen av Rumäniens el- och gasmarknader i EU:s marknader är fortfarande ofullständig och de gränsöverskridande gasförbindelserna har ännu inte genomförts.

               (19)

               Kommissionen har inom ramen för den europeiska planeringsterminen genomfört en omfattande analys av Rumäniens ekonomiska politik. Den har bedömt det nationella reformprogrammet och konvergensprogrammet. Den har beaktat inte bara programmens relevans för en hållbar finanspolitik och socioekonomisk politik i Rumänien utan även i vilken utsträckning som EU:s regler och riktlinjer har iakttagits, mot bakgrund av behovet av att stärka den övergripande ekonomiska styrningen i unionen genom att beakta synpunkter på EU-nivå när framtida nationella beslut fattas. Kommissionens rekommendationer inom ramen för den europeiska planeringsterminen återspeglas i rekommendationerna 1 till 8 nedan.

               (20)

               Mot bakgrund av denna bedömning har rådet granskat konvergensprogrammet och dess yttrande (5) återspeglas särskilt i rekommendation 1 nedan.

         HÄRIGENOM REKOMMENDERAS Rumänien att vidta följande åtgärder under perioden 2013–2014:

               1.

               Slutföra EU:s/IMF:s program för ekonomiskt stöd.

               2.

               Säkerställa en tillväxtfrämjande konsolidering av de offentliga finanserna och genomföra budgetstrategin för 2013 och därefter enligt plan, och därigenom säkerställa att det medelfristiga budgetmålet uppnås senast 2015. Förbättra skatteuppbörden genom att genomföra en övergripande strategi för uppfyllelse av skatteskyldigheter och bekämpa odeklarerat arbete. Parallellt utforska metoder att öka användningen av miljöskatter. Fortsätta pensionsreformen som inleddes 2010 genom att ge män och kvinnor samma pensionsålder och främja äldre arbetstagares anställbarhet.

               3.

               Fortsätta med reformerna av hälso- och sjukvårdssektorn för att öka dess effektivitet, kvalitet och tillgänglighet, särskilt för utsatta personer samt avlägsna och isolerade samhällen. Minska den överdrivna användningen av sjukhusvård, bl.a. genom att stärka öppenvården.

               4.

               Öka förvärvsfrekvensen samt arbetskraftens anställbarhet och produktivitet, genom att se över och stärka den aktiva arbetsmarknadspolitiken, tillhandahålla utbildning och individanpassade tjänster samt främja livslångt lärande. Stärka de nationella arbetsförmedlingarna för att höja kvaliteten på och öka omfattningen hos dess tjänster. Snabbt genomföra den nationella planen för sysselsättning bland ungdomar för att bekämpa ungdomsarbetslösheten, också genom t.ex. en ungdomsgaranti. Förbättra de sociala transfereringarnas verkningsfullhet och effektivitet för att minska fattigdomen, med särskild inriktning på barn. Slutföra reformen av det sociala biståndet genom att anta relevant lagstiftning och stärka kopplingen till aktiveringsåtgärder. Se till att den nationella strategin för integrering av romer faktiskt genomförs.

               5.

               Påskynda utbildningsreformen, bl.a. genom att bygga upp den administrativa kapaciteten på både central och lokal nivå samt genom att utvärdera reformernas effekter. Stärka reformerna av yrkesutbildningen. Ytterligare anpassa den högre utbildningen till arbetsmarknadens behov och förbättra tillgången för missgynnade personer. Genomföra en nationell strategi mot skolavhopp med inriktning på bättre tillgång till kvalitativ förskoleutbildning, också för romska barn. Påskynda övergången från institutionell omsorg till alternativ omsorg för föräldralösa barn.

               6.

               Stärka styrningen av och kvaliteten på institutionerna och den offentliga förvaltningen, särskilt genom att förbättra kapaciteten för strategisk och budgetmässig planering, genom att öka den offentliga förvaltningens professionalism via en bättre personalpolitik samt genom att stärka rutinerna för samordning mellan olika förvaltningsnivåer. Avsevärt förbättra kvaliteten på bestämmelserna genom användning av konsekvensbedömningar och systematiska utvärderingar. Öka ansträngningarna för att påskynda utnyttjandet av EU-medel, särskilt genom att stärka förvaltnings- och kontrollsystemen och genom att förbättra den offentliga upphandlingen.

               7.

               Förbättra och förenkla företagsklimatet särskilt genom att minska små och medelstora företags administrativa börda och genom att genomföra en sammanhängande e-förvaltningsstrategi. Underlätta och diversifiera tillgången till finansiering för små och medelstora företag. Säkerställa närmare förbindelser mellan forskning, innovation och industri, särskilt genom att prioritera forskning och utveckling som kan locka till sig privata investeringar. Öka insatserna för att förbättra rättsväsendets kvalitet, oberoende och effektivitet när det gäller att handlägga ärenden och bekämpa korruption mer effektivt.

               8.

               Främja konkurrensen och effektiviteten i nätverksindustrierna genom att trygga de nationella tillsynsmyndigheternas oberoende och kapacitet, och genom att fortsätta reformen av bolagsstyrningen inom de statsägda företagen inom energi- och transportsektorerna. Anta en övergripande och långsiktig transportplan och förbättra bredbandsinfrastrukturen. Fortsätta att avskaffa reglerade gas- och elpriser och öka energieffektiviteten. Stärka den gränsöverskridande integrationen av energinäten och påskynda genomförandet av gassammanlänkningsprojekten.

      Utfärdad i Bryssel den 9 juli 2013.

            På rådets vägnar

         R. ŠADŽIUS

            Ordförande

      (1)  EGT L 209, 2.8.1997, s. 1.

      (2)  Upprätthålls för 2013 genom rådets beslut 2013/208/EU av den 22 april 2013 om riktlinjer för medlemsstaternas sysselsättningspolitik (EUT L 118, 30.4.2013, s. 21).

      (3)  EGT C 219, 24.7.2012, s. 72.

      (4)  EUT L 306, 23.11.2011, s. 25.

      (5)  Enligt artikel 9.2 i förordning (EG) nr 1466/97.


title: Rådets rekommendation av den 19 mars 2007 om beviljande av ansvarsfrihet för kommissionen för genomförandet av operationerna inom Europeiska utvecklingsfonden (sjätte EUF) för räkenskapsåret 2005

text:
               8.5.2007

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               C 103/1

      RÅDETS REKOMMENDATION

   av den 19 mars 2007
   om beviljande av ansvarsfrihet för kommissionen för genomförandet av operationerna inom Europeiska utvecklingsfonden (sjätte EUF) för räkenskapsåret 2005
   (2007/C 103/01)
   EUROPEISKA UNIONENS RÅD UTFÄRDAR DENNA REKOMMENDATION,
   med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,
   med beaktande av tredje AVS-EG-konventionen, undertecknad i Lomé den 8 december 1984 (1),
   med beaktande av den interna överenskommelsen 86/126/EEG om finansiering och förvaltning av gemenskapens stöd (2), särskilt artikel 29.3,
   med beaktande av budgetförordningen av den 11 november 1986, tillämplig på sjätte Europeiska utvecklingsfonden (sjätte EUF) (3), särskilt artiklarna 66-73,
   efter att ha granskat räkenskaperna och balansräkningen för sjätte EUF:s operationer till och med den 31 december 2005, samt revisionsrättens redogörelse för räkenskapsåret 2005, tillsammans med kommissionens svar (4).
   och av följande skäl:

               (1)

               Enligt artikel 29.3 i den interna överenskommelsen skall kommissionen av Europaparlamentet på rådets rekommendation beviljas ansvarsfrihet för den ekonomiska förvaltningen av sjätte EUF.

               (2)

               Kommissionens genomförande av sjätte EUF:s operationer under räkenskapsåret 2005 har i sin helhet har varit tillfredsställande.

         HÄRIGENOM REKOMMENDERAS att Europaparlamentet beviljar kommissionen ansvarsfrihet för genomförandet av sjätte EUF för räkenskapsåret 2005.

      Utfärdad i Bryssel den 19 mars 2007

            På rådets vägnar

         H. SEEHOFER

            Ordförande

      (1)  EGT L 86, 31.3.1986, s. 3.

      (2)  EGT L 86, 31.3.1986, s. 210. Överenskommelsen ändrad genom beslut 86/281/EEG (EGT L 178, 2.7.1986, s. 13).

      (3)  EGT L 325, 20.11.1986, s. 42.

      (4)  EUT C 263, 31.10.2006, s. 205.


Avis juridique important

|

32003H0090

Rådets rekommendation av den 21 januari 2003 i syfte att ge en tidig varning till Frankrike för att förhindra uppkomsten av ett alltför stort underskott

Europeiska unionens officiella tidning nr L 034 , 11/02/2003 s. 0018 - 0019

Rådets rekommendationav den 21 januari 2003i syfte att ge en tidig varning till Frankrike för att förhindra uppkomsten av ett alltför stort underskott(2003/90/EG)EUROPEISKA UNIONENS RÅD UTFÄRDAR DENNA REKOMMENDATIONmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 99.4 i detta,med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken(1), särskilt artikel 6.2 i denna,med beaktande av kommissionens rekommendation, ochav följande skäl:(1) I artikel 6.2 i förordning (EG) nr 1466/97 som ingår i stabilitets- och tillväxtpakten, föreskrivs ett system för tidig varning för att på ett tidigt stadium göra en medlemsstat uppmärksam på behovet av att göra nödvändiga anpassningar av budgeten för att förhindra att ett underskott i den offentliga sektorns finanser blir alltför stort. En varning bör utfärdas när rådet fastställer betydande faktiska eller förväntade avvikelser i den offentliga sektorns finanser från det medelfristiga budgetmålet eller den anpassningsbana för att uppnå målet som anges i medlemsstaternas stabilitetsprogram för balansen i den offentliga sektorns finanser.(2) Europeiska rådet uppmanade i sin resolution om stabilitets- och tillväxtpakten som antogs i Amsterdam den 17 juni 1997(2) alla parter att strikt och punktligt tillämpa fördraget samt stabilitets- och tillväxtpakten.(3) I Frankrikes år 2001 uppdaterade stabilitetsprogram, om vilket rådet utfärdade ett yttrande den 12 februari 2002(3), strävade de franska myndigheterna efter ett underskott i den offentliga sektorns finanser på 1,4 % av BNP 2002 och 1,3 % av BNP 2003. I februari reviderade de franska myndigheterna prognosen för underskottet i den offentliga sektorns finanser för 2002 till 1,8 % av BNP, samtidigt som prognosen för 2002 års reala BNP-tillväxt reviderades från 2,5 % till 1,5 %.(4) Underskottet i Frankrikes offentliga finanser för 2002 beräknas nu till 2,8 % av BNP av de franska myndigheterna och till 2,7 % av BNP av kommissionen, vilket är 1,4 procentenheter högre än det mål som från början sattes i 2001 års uppdaterade stabilitetsprogram. Enligt kommissionens beräkningar kan mindre än hälften, dvs. 0,5 procentenheter av BNP, av den totala avvikelsen i underskottet i den offentliga sektorns finanser under 2002 hänföras till konjunkturmässiga faktorer. Den återstående delen utgör en försämring av det konjunkturrensade saldot.(5) Till följd av avvikelsen är Frankrikes budgetsituation 2002 långt från att vara nära balans, såväl faktiska som konjunkturrensade. Kommissionen har nämligen uppskattat att underskottet i det konjunkturrensade saldot har ökat från omkring 2 % av BNP 2001 till 2,7 % av BNP 2002. Denna nivå är alldeles för hög för att säkerställa att underskottet i den offentliga sektorns finanser inte överskrider referensvärdet på 3 % av BNP vid normala konjunktursvängningar.(6) I det budgetförslag för 2003 som lades fram i september räknar man endast med en obetydlig minskning av underskottet i den offentliga sektorns finanser till 2,6 % av BNP, mot bakgrund av en förväntad ökning av den reala BNP-tillväxten till 2,5 %. I de allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken för 2002 rekommenderades Frankrike att "sträva mot en tillräcklig minskning av underskottet 2003, för att säkerställa att en balanserad situation nära nog kan uppnås 2004". Enligt kommissionens beräkningar, som bygger på det franska uppdaterade programmet, kommer det konjunkturrensade underskottet att obetydligt minska med 0,2 % till 2,6 % under 2003.(7) Om man också beaktar den stora risken för en avmattning i ekonomin i ett makroekonomiskt perspektiv, ligger den offentliga sektorns finanser som man räknar med i 2003 års budgetförslag på en nivå som skulle kunna leda till uppkomsten av ett alltför stort underskott, om ekonomin skulle återhämta sig långsammare än man räknar med i budgeten eller om det skulle uppstå ytterligare avvikelser i budgeten för 2003. I kommissionens höstprognos räknar man med en ökning av underskottet i den offentliga sektorns finanser från 2,7 % av BNP år 2002 till 2,9 % av BNP år 2003, under förutsättning att den reala BNP-tillväxten ökar från 1,0 % år 2002 till 2,0 % år 2003.(8) Med hänsyn till dessa faktorer har risken för att underskottet i den offentliga sektorns finanser skall överskrida tröskelvärdet på 3 % av BNP inte undanröjts. Dessutom påverkar denna avvikelse åtagandena på medellång sikt, eftersom uppnåendet av nära balans nu skjuts upp.(9) På grundval av de uppgifter som lämnats av Frankrike och kommissionens bedömningar konstaterar rådet att det föreligger en betydande avvikelse enligt artikel 6.2 i förordning (EG) nr 1466/97.(10) Det är nödvändigt att utfärda en tidig varning till Frankrike för att förebygga att ett alltför stort underskott uppstår.HÄRIGENOM REKOMMENDERAS FÖLJANDE1. Den franska regeringen bör vidta alla lämpliga åtgärder för att se till att underskottet i den offentliga sektorns finanser inte överskrider tröskelvärdet på 3 % av BNP under 2003.2. Att besluta om åtgärder för att förbättra de konjunkturrensade offentliga finanserna med åtminstone 0,5 procentenheter av BNP skulle inte bara minska risken för att underskottet i den offentliga sektorns finanser skall överskrida tröskelvärdet på 3 % av BNP under 2003, utan också bidra till att man återupptar budgetsaneringen för att nå nära balans i den offentliga sektorns finanser från och med 2003.3. En fortlöpande justering av det underliggande saldot med minst 0,5 % av BNP per år bör eftersträvas även under de närmaste åren så att på medellång sikt ett saldo nära balans eller som uppvisar överskott kan uppnås senast år 2006.Denna rekommendation riktar sig till Republiken Frankrike.Utfärdad i Bryssel den 21 januari 2003.På rådets vägnarN. ChristodoulakisOrdförande(1) EGT L 209, 2.8.1997, s. 1.(2) EGT C 236, 2.8.1997, s. 1.(3) EGT C 51, 26.2.2002, s. 4.


				|

		52013DC0393

			Rekommendation till RÅDETS REKOMMENDATION i syfte att få situationen med ett alltför stort offentligt underskott i Polen att upphöra /* COM/2013/0393 final - 2013/ () */

			   	Rekommendation till
RÅDETS REKOMMENDATION
i syfte att få situationen med ett alltför
stort offentligt underskott i Polen att upphöra

EUROPEISKA UNIONENS RÅD UTFÄRDAR
DENNA REKOMMENDATION
med beaktande av fördraget om Europeiska
unionens funktionssätt, särskilt artikel 126.7,
med beaktande av Europeiska kommissionens
rekommendation, och
av följande skäl:
(1)       Enligt artikel 126 i
fördraget om Europeiska unionens funktionssätt ska medlemsstaterna undvika
alltför stora underskott i sina offentliga finanser.
(2)       Stabilitets- och
tillväxtpakten grundas på målet om sunda offentliga finanser, som ett sätt att
stärka förutsättningarna för prisstabilitet och stark varaktig tillväxt som kan
bidra till ökad sysselsättning.
(3)       Den 7 juli 2009 fastslog
rådet enligt artikel 104.6 i fördraget om upprättandet av Europeiska
gemenskapen att det förelåg ett alltför stort underskott i Polen. Det
rekommenderade att det alltför stora underskottet skulle korrigeras senast 2012[1], i enlighеt med artikel
104.7 i fördraget och artikel 3 i rådets förordning (EG) nr 1467/97 av den 7
juli 1997 om påskyndande och förtydligande av tillämpningen av förfarandet vid
alltför stora underskott[2].
För att få ned underskottet i den offentliga sektorn under 3 % av BNP på
ett trovärdigt och hållbart sätt rekommenderades de polska myndigheterna att
genomföra de finanspolitiska stimulansåtgärderna under 2009 som planerat,
säkerställa en strukturell korrigering av de offentliga finanserna på i
genomsnitt minst 1 ¼ procentenheter av BNP per år från och med 2010, i detalj
fastställa de åtgärder som krävs för att få ned underskottet under
referensvärdet senast 2012 och införa reformer för att hålla tillbaka de
löpande primära utgifterna under de följande åren. Rådet fastställde att
effektiva åtgärder skulle vidtas senast den 7 januari 2010.
(4)       Den 3 februari 2010 drog
kommissionen slutsatsen att Polen, på grundval av kommissionens höstprognos
2009 och i enlighet med rådets rekommendation av den 7 juli 2009, hade vidtagit
de åtgärder som krävdes för att få ned underskottet i den offentliga sektorn
under referensvärdet på 3 % av BNP. Den ansåg därför att inga ytterligare
steg i förfarandet vid alltför stora underskott behövde tas. På grundval av
2011 års höstprognos ansåg kommissionen att Polen inte hade hunnit tillräckligt
långt och efterlyste ytterligare åtgärder, vilka Polen vidtog. Den 11 januari
2012 bekräftade kommissionen således att de polska myndigheterna hade vidtagit
effektiva åtgärder för att åstadkomma en snabb och varaktig korrigering av sitt
alltför stora underskott och att inga ytterligare steg i förfarandet vid
alltför stora underskott för Polen behövde tas vid den tidpunkten[3].
(5)       Enligt artikel 3.5 i
förordning (EG) nr 1467/97 får rådet på kommissionens rekommendation anta en
ändrad rekommendation enligt artikel 126.7 i EUF-fördraget, om effektiva
åtgärder har vidtagits och oväntade negativa ekonomiska händelser med stora
negativa effekter på de offentliga finanserna inträffar efter det att
rekommendationen har antagits. Sådana ekonomiska händelser ska bedömas mot
bakgrund av den ekonomiska prognos som låg till grund för rådets
rekommendation.
(6)       I enlighet med artikel 126.7
i EUF-fördraget och artikel 3 i rådets förordning (EG) nr 1467/97 ska rådet ge rekommendationer
till den berörda medlemsstaten i syfte att få situationen med ett alltför stort
underskott att upphöra inom en viss tid. I rekommendationen ska den berörda
medlemsstaten få högst sex månader på sig att vidtaga effektiva åtgärder för
att korrigera det alltför stora underskottet. I rekommendationen om att
korrigera ett alltför stort underskott ska rådet också som ett riktmärke begära
att årliga budgetmål uppnås som, på grundval av den prognos som ligger till
grund för rekommendationen, är förenliga med en årlig förbättring av det
strukturella saldot på minst 0,5 % av BNP, dvs. det konjunkturrensade
saldot exklusive engångsåtgärder och andra tillfälliga åtgärder.
(7)       I kommissionens vårprognos
2009, som låg till grund för rådets rekommendation enligt artikel 104.7 i
EG-fördraget av den 7 juli 2009, beräknades det att den polska ekonomin skulle
växa med 0,8 % år 2010, medan 2011 och 2012 låg efter prognosperioden.
Under 2009 ökade den reala bruttonationalprodukten med 1,6 %, främst till
följd av lättnader i finans- och penningpolitiken, inflöde av EU-medel för
infrastrukturinvesteringar och en depreciering av valutan. Den ökade exporten
och återhämtningen i den inhemska efterfrågan ledde till en återhämtning under
2010 och 2011, då den reala bruttonationalprodukten ökade med 3,9 %
respektive 4,5 %, vilket innebar att BNP-ökningen under 2010 låg klart
över det värde på 0,8 % som förväntades enligt kommissionens vårprognos
2009. I kommissionens vårprognos 2009 förväntades det att produktionsgapet skulle
slutas först efter prognosperiodens slut och det antogs implicit att
tillväxttakten i den polska ekonomin skulle ligga runt den potentiella
tillväxten under slutet av prognosperioden. Den polska ekonomin mattades dock
av kraftigt under 2012 med en real BNP-ökning på 1,9 %. Investeringarna,
särskilt i byggsektorn, hölls tillbaka av konsolideringen av de offentliga
finanserna, den dämpade kredittillväxten och det faktum att hushållen avstod
från fastighetsköp. Den ekonomiska aktiviteten i Polen var under 2009–2012
relativt motståndskraftig, även om den reala BNP-ökningen 2012 låg under den
potentiella ökningen, främst till följd av den globala ekonomiska och
finansiella krisen.
(8)       Enligt kommissionens
vårprognos 2013 kommer den reala bruttonationalprodukten att öka med bara
1,1 % år 2013. Den privata konsumtionen förväntas öka med 0,8 % på
grund av minskad sysselsättning, dämpad löneutveckling och på grund av att
hushållen åter bygger upp sitt sparande. Trenden när det gäller de fasta
bruttoinvesteringarna, särskilt anläggning av infrastruktur, förblir negativ
med en minskning på 2,6 %, vilket hänger samman med ytterligare
budgetkonsolidering, svag extern efterfrågan och dämpad kredittillväxt. Under
2014 förväntas en viss ekonomisk återhämtning med en real BNP-ökning på
2,2 %, även om detta kan ändras i båda riktningar beroende på hur snabbt
den globala återhämtningen sker.
(9)       Underskottet i den offentliga
sektorn ökade till 7,4 % av BNP år 2009 (från 3,7 % av BNP 2008) till
följd av omfattande finanspolitiska stimulansåtgärder och en stark inbyggd
utgiftsdynamik som byggde på hög tillväxt. Efter det att förfarandet vid
alltför stora underskott hade inletts vidtogs 2010 konsolideringsåtgärder med
fokus på den offentliga sektorns lönekostnader, löpande utgifter och höjda
punktskatter. Trots dessa konsolideringsåtgärder som motsvarade 0,6 % steg
det nominella underskottet 2010 till 7,9 % av BNP, till följd av kraftigt
ökade offentliga investeringar (0,4 % av BNP) och insatsförbrukning (0,5 %
av BNP). Sedan 2011 har de nominella underskotten påverkats av en ihållande
konsolideringsinsats, bl.a. minskningar av de sociala avgifter som överförs
till öppna pensionsfonder, höjda mervärdesskattesatser och inkomstförstärkande
förändringar av andra skatter, införande av en temporär utgiftsregel och
nedskärningar i utgifterna för aktiva arbetsmarknadsåtgärder. Det nominella
underskottet sjönk således till 5 % av BNP 2011.
(10)     Enligt faktiska uppgifter som
rapporteras i Eurostats anmälan från april 2013 nådde underskottet i den
offentliga sektorn 3,9 % av BNP år 2012. Underskottet 2012 var större än
det förväntade värde på 3,5 % av BNP som de polska myndigheterna
offentliggjorde i september 2012. Framför allt var ränteutgifterna och de
sociala transfereringarna större än beräknat. På intäktssidan var inkomsterna
av de indirekta skatterna, särskilt mervärdesskatten, avsevärt lägre än
beräknat. Ett ännu sämre utfall förhindrades av att färre offentliga
investeringar gjordes, vilket delvis kompenserades av ett lägre kapitalflöde.
(11)     Enligt kommissionens
vårprognos 2013 beräknas underskottet i den offentliga sektorn uppgå till
3,9 % av BNP år 2013 (jämfört med Polens underskottsmål för 2013 på
3,5 % av BNP) och, förutsatt att politiken inte ändras, till 4,1 % av
BNP år 2014. Bedömningen ändras knappast om man tar hänsyn till de ytterligare
åtgärder som ingår i 2013 års uppdatering av Polens konvergensprogram, som
offentliggjordes efter slutdatumet för kommissionens vårprognos 2013.
Konvergensprogrammet innehåller inga nya diskretionära åtgärder för 2013. Även
om mervärdesskattesatserna enligt konvergensprogrammet ska ligga på nuvarande
nivå och inte sänkas, skulle man enligt kommissionens beräkningar genom att
inbegripa denna åtgärd kunna minska underskottet för 2014 till 3,7 % av
BNP. Därför har kommissionens vårprognos uppdaterats med de åtgärder som ingår
i konvergensprogrammet för att få ett riktigt grundscenario för den nya
rekommendationen.
(12)     Utifrån tidigare erfarenheter
är den största nedåtrisken för budgetmålen för 2013 och senare de kraftiga
konjunkturförstärkande effekterna av indirekta och direkta skatteinkomster, som
ligger under den standardmässiga inkomstelasticitet som används i prognosen.
Dessa effekter gjorde sig kännbara 2012 när, trots en ökning av skattebasen, de
indirekta skatteintäkterna sjönk på grund av en ökning i återbetalningen av
mervärdesskatt och mervärdesskatteskulder.
(13)     Det strukturella underskottet
minskade från 8,3 % av BNP 2010 till 5,4 % 2011 och 3,8 % 2012.
De konsolideringsåtgärder som vidtogs under denna period var främst inriktade
på indirekta skatter, bidrag till funktionshindrade, bidrag till öppna
pensionsfonder, lönekostnader i den offentliga sektorn (med undantag för lokala
myndigheter) och insatsförbrukning. Dessa åtgärder var betydande och omfattade
både intäkts- och utgiftssidan. Sammantaget uppgick de till 2,1 % av BNP
2011 och 1,6 % av BNP 2012.
(14)     Den genomsnittliga
finanspolitiska ansträngningen per år under perioden 2010–2012 beräknas till
1,5 % av BNP. Efter en korrigering för att ta hänsyn till den betydande
revidering uppåt av den potentiella produktionstillväxten som gjorts sedan
rekommendationen utfärdades (-0,3 procentenheter) och till att inkomsterna
oväntat har ökat långsammare än vad som skulle följa av BNP-tillväxten med
normal elasticitet (+0.4 procentenheter), överstiger den genomsnittliga
korrigerade strukturella ansträngningen per år (1,6 % av BNP) den
rekommenderade genomsnittliga finanspolitiska ansträngningen per år (1¼ %
av BNP) under perioden 2010–2012. Med en nedifrån och upp-metod beräknas
konsolideringsåtgärderna sammanlagt uppgå till omkring 4,3 % av BNP under
perioden 2010–2012. Således har Polen vidtagit effektiva åtgärder.
(15)     Av Europeiska kommissionens
rapport om de offentliga finansernas hållbarhet 2012 framgår att Polen inte
löper risk att drabbas av finanspolitiska påfrestningar på kort sikt. Risken i
hållbarhetshänseende är medelstor på medellång sikt och liten på lång sikt,
under förutsättning att budgetkonsolideringsplanerna genomförs fullt ut. I
åldranderapporten från 2012 räknas det med en begränsad ökning av de totala
åldersrelaterade offentliga utgifterna under åren 2010–60. Polen måste dock
ändå genomföra en långsiktig politik för att öka hållbarheten, men dessa
ansträngningar är mindre än den genomsnittliga förbättring som krävs för EU som
helhet.
(16)     Statsskulden minskade till
55,6 % av BNP 2012 från 56,2 % av BNP 2011, i samband med betydande
stock-/flödesjusteringar. Enligt kommissionens vårprognos 2013 kommer den att
öka till 57½ % av BNP 2013 och, utifrån ett antagande om oförändrad
politik, till nästan 59 % av BNP 2014.
(17)     För att få ned underskottet
under tröskelvärdet på 3 % av BNP senast 2013, och därigenom förlänga
tidsfristen med ett år, krävs det en strukturell ansträngning på minst
1,4 % av BNP. En sådan årlig ansträngning skulle vara större än vad som
efterfrågades i rådets rekommendation av den 7 juli 2009 (1¼ % av BNP),
trots att de finanspolitiska riskerna har minskat sedan 2009 eftersom det
nominella underskottet är mycket mindre och skulden ligger kvar under
tröskelvärdet på 60 % av BNP. Följaktligen kan landet medges en mer
gradvis konsolideringstakt med tanke på att detta också skulle minska
produktionskostnaderna, som skulle bli omfattande om en korrigering måste göras
2013. Detta är särskilt fallet eftersom den tid som står till förfogande efter
rekommendationen för att anta de nödvändiga åtgärderna skulle vara begränsad.
Därför måste åtgärderna förstärkas för att få en effekt på omkring 1 % av
BNP under hela året.
(18)     Mot bakgrund av ovanstående
och i enlighet med bestämmelserna i stabilitets- och tillväxtpakten är det
motiverat att förlänga tidsfristen för att korrigera det alltför stora
underskottet med två år.
(19)     En korrigering av det alltför
stora underskottet senast 2014 skulle motsvara mellanliggande nominella
underskottsmål på 3,6 % av BNP för 2013 och 3,0 % av BNP för 2014.
Dessa mål innebär en underliggande förbättring av det strukturella saldot på
0,8 % av BNP år 2013 och 1,3 % år 2014. Detta innebär att det finns
ett behov av ytterligare åtgärder på 0,4 % av BNP 2013 och 0,4 % av
BNP 2014, utöver dem som redan ingår i vårprognosen och uppdateringen av
konvergensprogrammet med uppskattade budgetkonsekvenser på 0,25 % 2013 och
0,4 % av BNP 2014.
(20)     Polen uppfyller villkoren för
en förlängning av tidsfristen för att korrigera det alltför stora offentliga
underskottet, i enlighet med artikel 3.5 i förordning (EG) nr 1467/97 om
påskyndande och förtydligande av tillämpningen av förfarandet vid alltför stora
underskott.
HÄRIGENOM REKOMMENDERAS FÖLJANDE.
(1)
Polen bör få ett slut på det alltför stora
underskottet senast 2014.
(2)
Polen bör nå sitt nominella underskottsmål på
3,6 % av BNP år 2013 och 3,0 % av BNP år 2014, vilket är förenligt
med en årlig förbättring av det strukturella saldot på minst 0,8 %
respektive 1,3 % av BNP, baserat på kommissionens uppdaterade vårprognos
2013.
(3)
Polen bör strikt genomföra de åtgärder som redan
antagits och samtidigt komplettera dem med ytterligare åtgärder som är
tillräckliga för att korrigera det alltför stora underskottet senast 2014.
(4)
Rådet fastställer en tidsfrist som löper ut den [1
oktober 2013] för Polen att vidta effektiva åtgärder och att, i enlighet med
artikel 3.4a i rådets förordning (EG) nr 1467/97, i detalj rapportera om den
konsolideringsstrategi som ska uppnå målen.
Dessutom bör de polska myndigheterna i)
förbättra de offentliga finansernas kvalitet, särskilt genom att minimera
nedskärningarna av de tillväxtfrämjande investeringarna i infrastruktur och
genom att göra en noggrann översyn av de sociala utgifterna och deras
effektivitet, ii) förbättra efterlevnaden av skattereglerna och
effektivisera skatteförvaltningen samt iii) göra den institutionella ramen för
de offentliga finanserna mer bindande och överskådlig, bl.a. genom att snabbt
anta en permanent utgiftsregel för de offentliga finanserna. För att
garantera att budgetkonsolideringsstrategin lyckas kommer det att vara viktigt
att stödja budgetkonsolideringen genom omfattande strukturreformer, i linje med
rådets rekommendationer till Polen i samband med den europeiska
planeringsterminen. Utöver den rapport som avses i rekommendation nr 4 ovan bör de polska
myndigheterna rapportera om de framsteg som görs vid genomförandet av dessa
rekommendationer i ett separat kapitel i konvergensprogrammet, till dess att
det alltför stora underskottet är helt korrigerat.
Denna rekommendation riktar sig till
Republiken Polen.
Utfärdad i Bryssel den
                                                                       På
rådets vägnar
                                                                       Ordförande
[1]               Alla handlingar som rör
förfarandet vid alltför stora underskott i Polen finns på följande webbplats: http://ec.europa.eu/economy_finance/economic_governance/sgp/deficit/countries/poland_en.htm.
[2]               EGT L 209, 2.8.1997, s. 6.
[3]               Meddelande från kommissionen
till rådet Bedömning av budgetgenomförandet inom ramen för det pågående
förfarandet vid alltför stora underskott efter kommissionens höstprognos 2011
– COM(2012) 4 final, 11.1.2012.


title: Rådets rekommendation av den 10 juli 2012 om Danmarks nationella reformprogram 2012, med avgivande av rådets yttrande om Danmarks konvergensprogram för 2012–2015

text:
               24.7.2012

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               C 219/21

         RÅDETS REKOMMENDATION
   av den 10 juli 2012
   om Danmarks nationella reformprogram 2012, med avgivande av rådets yttrande om Danmarks konvergensprogram för 2012–2015
   2012/C 219/06
   EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION
   med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 121.2 och 148.4,
   med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken (1), särskilt artikel 9.2,
   med beaktande av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1176/2011 av den 16 november 2011 om förebyggande och korrigering av makroekonomiska obalanser (2), särskilt artikel 6.1,
   med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation,
   med beaktande av Europeiska rådets slutsatser,
   med beaktande av sysselsättningskommitténs yttrande,
   efter att ha hört ekonomiska och finansiella kommittén, och
   av följande skäl:

               (1)

               Den 26 mars 2010 antog Europeiska rådet kommissionens förslag till en ny strategi för sysselsättning och tillväxt, Europa 2020, som bygger på en ökad samordning av den ekonomiska politiken med inriktning på ett antal nyckelområden där åtgärder behövs för att stärka förutsättningarna för hållbar tillväxt och konkurrenskraft i Europa.

               (2)

               Den 13 juli 2010 antog rådet en rekommendation om de allmänna riktlinjerna för medlemsstaternas och unionens ekonomiska politik (2010–2014) och den 21 oktober 2010 ett beslut om riktlinjer för medlemsstaternas sysselsättningspolitik (3), vilka tillsammans utgör de så kallade integrerade riktlinjerna. Medlemsstaterna uppmanades att beakta de integrerade riktlinjerna i sin nationella ekonomiska politik och sysselsättningspolitik.

               (3)

               Den 12 juli 2011 antog rådet en rekommendation (4) om Danmarks nationella reformprogram för 2011 och avgav ett yttrande om Danmarks uppdaterade konvergensprogram för 2011–2015.

               (4)

               Den 23 november 2011 antog kommissionen den andra årliga tillväxtöversikten som markerar inledningen av den andra europeiska planeringsterminen för förhandsintegrerad politisk samordning som är förankrad i Europa 2020-strategin. Den 14 februari 2012 antog kommissionen rapporten om varningsmekanismen, baserad på förordning (EU) nr 1176/2011. I rapporten angavs att Danmark var en av de medlemsstater som skulle bli föremål för en fördjupad granskning.

               (5)

               Den 1 december 2011 antog rådet slutsatser där kommittén för socialt skydd uppmanades att, i samarbete med sysselsättningskommittén och andra kommittéer, framföra sina synpunkter på de åtgärder som rekommenderas inom Europa 2020-strategins politiska arbetscykel. Dessa synpunkter ingår i sysselsättningskommitténs yttrande.

               (6)

               Europaparlamentet har vederbörligen involverats i den europeiska planeringsterminen, i enlighet med förordning (EG) nr 1466/97, och antog den 15 februari 2012 en resolution om sysselsättning och sociala aspekter i den årliga tillväxtöversikten 2012 och en resolution om bidraget till den årliga tillväxtöversikten 2012.

               (7)

               Den 2 mars 2012 godkände Europeiska rådet prioriteringarna för att säkerställa finansiell stabilitet, budgetkonsolidering och åtgärder för att främja tillväxt. Europeiska rådet betonade behovet att eftersträva differentierad och tillväxtvänlig budgetkonsolidering, återställa normala villkor för utlåning till näringslivet, främja tillväxt och konkurrenskraft, ta itu med arbetslösheten och krisens sociala följdverkningar samt modernisera den offentliga förvaltningen.

               (8)

               Den 2 mars 2012 uppmanade Europeiska rådet också de medlemsstater som deltar i europluspakten att i tid lägga fram sina åtaganden, så att de kan tas med i deras stabilitets- eller konvergensprogram och nationella reformprogram.

               (9)

               Den 30 april 2012 lade Danmark fram sitt konvergensprogram för perioden 2012–2015 och sitt nationella reformprogram för 2012. Av hänsyn till deras inbördes samband har de båda programmen bedömts samtidigt. I sin fördjupade granskning enligt artikel 5 i förordning (EU) nr 1176/2011 drog kommissionen slutsatsen att Danmark har en intern och extern obalans, men att den inte är alltför stor.

               (10)

               På grundval av bedömningen av konvergensprogrammet enligt förordning (EG) nr 1466/97 anser rådet att det makroekonomiska scenario som ligger till grund för det programmets finanspolitiska beräkningar är rimligt. Scenariots BNP-tillväxt beräknas till 1,2 % och 1,5 % år 2012 respektive 2013 och ligger i stort sett i linje med kommissionens avdelningars vårprognos 2012 på 1,1 % och 1,4 %. Underskotten i den offentliga sektorns finanser är därför något lägre i konvergensprogrammet (4,0 % och 1,8 % av BNP år 2012 respektive 2013, jämfört med 4,1 % och 2,0 % av BNP i kommissionens avdelningars vårprognos 2012). Målet för konvergensprogrammets finanspolitiska strategi är att korrigera det alltför stora underskottet senast 2013 och att uppnå det medelfristiga budgetmålet med ett strukturellt underskott som inte är inte högre än 0,5 % av BNP. Regeringens mål är också att åtminstone nå en strukturellt balanserad budget år 2020.
               Det tidigare medelfristiga budgetmålet bekräftas alltså i konvergensprogrammet som i tillräcklig mån uppfyller kraven i stabilitets- och tillväxtpakten. Det planerade nominella underskottet 2013 motsvarar en korrigering i tid av det alltför stora underskottet i den offentliga sektorns finanser, och på grundval av den (omräknade) strukturella budgetsaldobalansen (5) skulle den planerade finanspolitiska insatsen 2013 följa rådets rekommendation från juli 2010 som utfärdades enligt förfarandet vid alltför stora underskott. Diskretionära nettoåtgärder som läggs fram i konvergensprogrammet beräknas skapa en konsolidering som i stort är i linje med rekommendationen enligt förfarandet vid alltför stora underskott. Konsolideringens tyngdpunkt har mer än tidigare förskjutits till slutet av programperioden och det krävs en betydande insats år 2013 för att trygga den nödvändiga strukturella anpassningen. Risken är begränsad att man inte uppnår fördragets referensvärd på 3 % av BNP år 2013; i kommissionens avdelningars vårprognos 2012 anges det offentliga underskottet till 2,0 % av BNP. Danmark förväntas nå det medelfristiga budgetmålet 2013. Enligt det (omräknade) strukturella budgetsaldot ska dess förbättring från och med 2013 emellertid inte nå upp till de 0,5 % av BNP som krävs enligt stabilitets- och tillväxtpakten. Beaktas diskretionära intäktsåtgärder, väntas samtidigt de offentliga utgiftsökningarna ligga i linje med riktmärket för utgifter i stabilitets- och tillväxtpakten. En del av de offentliga underskotten kommer att finansieras genom en minskning av det offentliga kontot på Danmarks Nationalbank. Danmarks offentliga bruttoskuld väntas sjunka från 46,5 % av BNP år 2011 till 42,1 % år 2015, klart under 60 % av BNP.

               (11)

               För att säkerställa framtida välfärd och finanspolitisk hållbarhet är en nyckelprioritet i Danmarks fall att öka tillgången på arbetskraft. År 2011 avslutade Danmark en ambitiös reform av systemet för frivillig förtidspensionering och gjorde framsteg med den tidigare planerade höjningen av den lagstadgade pensionsåldern och dess koppling till genomsnittlig livslängd. Fokus måste nu flyttas till en reform av sjukpensionerna och subventionerade sysselsättningsordningar (flexjobbsystem). Regeringen har lagt fram ett reformförslag inom detta område, vilket bör genomföras utan dröjsmål. De ökade skillnaderna gällande sysselsättningsresultat mellan människor med invandrarbakgrund och resten av den arbetande befolkningen bör också åtgärdas.

               (12)

               Arbetsproduktivitetsutvecklingen i Danmark har under de senaste årtiondena blivit långsammare, och en av anledningarna är de relativt svaga utbildningsresultaten. Trots höga utbildningskostnader är den danska skolutbildningens kvalitet bara genomsnittlig, enligt OECD:s program för internationell utvärdering av elevprestationer (PISA – Programme for International Student Assessment). När studenter avslutar sin utbildning är de i allmänhet också äldre än i andra medlemsstater och avhopp från yrkesutbildningar är relativt vanliga. Som reaktion på problemen på området har regeringen aviserat ett antal nya åtgärder för både grundskole- och gymnasieutbildning. I 2012 års budget stöds också införandet av sociala villkor i offentliga anbudsinfordringar och åtgärder för att ekonomiskt gynna privata företag som erbjuder lärlingsplatser, för att öka antalet arbetstillfällen. En ökning av lärlingsplatserna ska också tas upp i trepartsförhandlingar och är föremål för en interministeriell kommitté.

               (13)

               En annan möjlig orsak till den svagare produktivitetsutvecklingen är den relativt svaga konkurrensen i Danmark. År 2011 antogs ett konkurrenspaket, främst inriktat på byggnadssektorn, detaljhandeln, vårdtjänster och offentliga tjänster. För närvarande undersöks konkurrensen inom taxi- och transporttjänster samt liberaliseringen av apoteken, inför eventuella nya åtgärder. Med regionala och lokala myndigheter förhandlas det för närvarande om en ökning av offentlig upphandling inom kommuner och regioner. I detta sammanhang kom en regeringskommitté nyligen fram till att den danska konkurrenslagstiftningen behöver förstärkas och att sanktioner mot överträdelser i dag är för låga för att ha avskräckande effekt. Eftersom det under det senaste året här bara tagits få konkreta initiativ, krävs det fler insatser för att helt åtgärda problemet.

               (14)

               I den fördjupade granskningen enligt artikel 5 i förordning (EU) nr 1176/2011 bekräftades det att hushållens stora bruttoskulder i viss mån är ett strukturellt inslag i den danska ekonomin, eftersom hushållens tillgångar klart överstiger fordringarna och samtidigt är hushållens stora skulder oroande, eftersom utvecklingen på bostadsmarknaden tycks ha fått skulderna att öka mer än vad som kan förklaras med strukturella faktorer, såsom bostads- och pensionstillgångar.
               Dessutom har hypotekslånens struktur ändrats sedan 2003, genom att amorteringsfria lån med rörlig ränta blivit populärare än lån med bunden ränta och amorteringar. Med aktuell skuldnivå är hushållen därför för närvarande mer känsliga för räntehöjningar och fluktuerande fastighetspriser än vad de var för tio år sedan. Detta gör den finansiella och ekonomiska stabiliteten mer utsatt för potentiella risker. I Danmark har relevanta åtgärder vidtagits för att åtgärda hypotekslånesystemets sårbarhet. Närings- och tillväxtministeriet analyserar för närvarande sammansättningen av hypotekslån i hushållen mot bakgrund av inkomst, arbetsmarknadshistoria och andra socioekonomiska variabler. Syftet är att fastställa hushålls potentiella sårbarhet i händelse av olika ekonomiska chocker, inbegripet räntesatsfluktuationer. Emellertid bör åtgärder också övervägas för att på medellång sikt förhindra en konjunkturförstärkande utveckling på bostadsmarknaden, företrädesvis genom att anpassa fastighetsvärdeskatten till aktuella marknadsvärden. Framtida konjunkturförstärkande effekter kunde också undvikas genom att avlägsna taket för den årliga höjningen av kommunal fastighetsskatt. Sådana åtgärder bör införas gradvis, med beaktande av det nuvarande behovet att stabilisera bostadsmarknaden.

               (15)

               Danmark har gjort ett antal åtaganden inom europluspakten. Dessa åtaganden och genomförandet av de åtaganden som föreslogs 2011 avser att förbättra konkurrenskraften, sysselsättningen och de offentliga finansernas hållbarhet och samtidigt stärka den finansiella hållbarheten. Kommissionen har gjort en bedömning av hur åtaganden inom europluspakten genomförts. Resultaten av denna bedömning har beaktats i rekommendationerna nedan.

               (16)

               I samband med den europeiska planeringsterminen har kommissionen genomfört en omfattande analys av Danmarks ekonomiska politik. Den har gjort en bedömning av konvergensprogrammet och det nationella reformprogrammet samt lagt fram en fördjupad granskning. Den har beaktat inte bara programmens relevans för en hållbar finanspolitik och socioekonomisk politik i Danmark utan även i vilken utsträckning som EU:s regler och riktlinjer har iakttagits, mot bakgrund av behovet att stärka den övergripande ekonomiska styrningen i unionen genom att framtida nationella beslut fattas med beaktande av synpunkter på EU-nivå. Dess rekommendationer inom ramen för den europeiska planeringsterminen uttrycks i rekommendationerna 1–5 nedan.

               (17)

               Mot bakgrund av denna bedömning har rådet granskat Danmarks konvergensprogram och dess yttrande (6) uttrycks särskilt i rekommendation 1 nedan.

               (18)

               Mot bakgrund av resultaten av kommissionens fördjupade granskning och denna bedömning har rådet granskat det nationella reformprogrammet och konvergensprogrammet. Dess rekommendationer enligt artikel 6 i förordning (EU) nr 1176/2011 kommer särskilt till uttryck i rekommendationerna 3, 4 och 5 nedan.

         HÄRIGENOM REKOMMENDERAS Danmark att vidta följande åtgärder under perioden 2012–2013:

               1.

               Genomföra den planerade finanspolitiska strategin för att säkerställa en korrigering av det alltför stora underskottet till 2013 samt uppnå den årliga, genomsnittliga och strukturella anpassning som anges i rådets rekommendationer enligt förfarandet vid alltför stora underskott. Därefter säkerställa en tillräcklig strukturell anpassning för att göra tillräckliga framsteg mot det medelfristiga budgetmålet, inklusive nå riktmärket för utgifter.

               2.

               Göra fler insatser för att öka arbetskraftstillgången på lång sikt genom att reformera sjukpensionerna, inrikta subventionerade sysselsättningsordningar (flexjobbsystemet) mera på människor med begränsad arbetsförmåga samt förbättra anställningsmöjligheterna för människor med invandrarbakgrund.

               3.

               Genomföra aviserade åtgärder utan dröjsmål, för att förbättra utbildningssystemets kostnadseffektivitet, minska avhoppen inom särskilt yrkesutbildning samt öka antalet lärlingsplatser.

               4.

               Fortsätta ansträngningarna att avlägsna konkurrenshinder, särskilt inom lokala tjänster, detaljhandeln och byggnadssektorn, inklusive konkurrensutsätta den kommunala och regionala tjänsteupphandlingen samt se till att konkurrenslagstiftningens påföljder har en tillräckligt avskräckande effekt.

               5.

               Överväga ytterligare preventiva åtgärder för att på medellång sikt stabilisera bostadsmarknaden och finanssystemet, inklusive genom att beakta resultaten av företags- och tillväxtministeriets pågående studie av hur hushållens tillgångar och fordringar är fördelade och genom att se över systemet för fastighetsvärdeskatt och kommunal fastighetsskatt.

      Utfärdad i Bryssel den 10 juli 2012.

            På rådets vägnar

         V. SHIARLY

            Ordförande

      (1)  EGT L 209, 2.8.1997, s. 1.

      (2)  EUT L 306, 23.11.2011, s. 25.

      (3)  Upprätthålls för 2012 genom rådets beslut 2012/238/EU av den 26 april 2012 om riktlinjer för medlemsstaternas sysselsättningspolitik (EUT L 119, 4.5.2012, s. 47).

      (4)  EUT C 213, 20.7.2011, s. 1.

      (5)  Det konjunkturrensade saldot exklusive engångsåtgärder och andra tillfälliga åtgärder, omräknat av kommissionens avdelningar enligt den allmänt vedertagna metoden och baserat på uppgifterna i programmet.

      (6)  Enligt artikel 9.2 i förordning (EG) nr 1466/97.


				|

		52013PC0381

			Rekommendation till RÅDETS BESLUT om fastställande av om Belgien har vidtagit effektiva åtgärder för att följa rådets rekommendation av den 2 december 2009 /* COM/2013/0381 final - 2013/ () */

			   	Rekommendation till
RÅDETS BESLUT
om fastställande av om Belgien har vidtagit
effektiva åtgärder för att följa rådets rekommendation av den 2 december 2009
EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT
DETTA BESLUT
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens
funktionssätt, särskilt artikel 126.8,
med beaktande av Europeiska kommissionens
rekommendation, och
av följande skäl:
(1)       Enligt artikel 126 i
fördraget skall medlemsstaterna undvika alltför stora underskott i den
offentliga sektorns finanser.
(2)       Stabilitets- och
tillväxtpakten grundas på målet om sunda offentliga finanser, som ett sätt att
stärka förutsättningarna för prisstabilitet och stark varaktig tillväxt som kan
bidra till ökad sysselsättning. Stabilitets- och tillväxtpakten omfattar rådets
förordning (EG) nr 1467/97 av den 7 juli 1997 om påskyndande och förtydligande
av tillämpningen av förfarandet vid alltför stora underskott[1], som
antogs i syfte att främja en snabb korrigering av alltför stora underskott i de
offentliga finanserna.
(3)       På kommissionens
rekommendation fastslog rådet i sitt beslut av den 2 december 2009 i enlighet
med artikel 126.6 att det förelåg ett alltför stort underskott i Belgien[2]. På
kommissionens rekommendation antog rådet samma dag också rekommendationer
enligt artikel 126.7, där de belgiska myndigheterna uppmanades att vidta
åtgärder på medellång sikt för att senast 2012 få ned underskottet under
3 % av BNP.
(4)       För att få ned det offentliga
underskottet till under 3 % av BNP på ett trovärdigt och hållbart sätt,
rekommenderades de belgiska myndigheterna konkret att a) under 2010 genomföra
de underskottminskande åtgärder som planerats i utkastet till budgeten för 2010
och öka den planerade finanspolitiska ansträngningen under 2011 och 2012, b)
under perioden 2010–2012 åstadkomma en finanspolitisk ansträngning på i
genomsnitt ¾ % av BNP per år, vilket också torde bidra till att den
offentliga bruttoskuldkvoten åter börjar minska och genom tillräckliga primära
överskott närmar sig referensvärdet i tillfredsställande takt,  c) närmare ange
vilka åtgärder som krävs för att, om konjunkturen så tillåter, korrigera det
alltför stora underskottet senast 2012 samt minska underskottet snabbare, om de
ekonomiska eller finanspolitiska villkoren blir bättre än väntat vid den
tidpunkt då rekommendationerna vid alltför stora underskott, och d) stärka
övervakningsmekanismerna för att se till att de finanspolitiska målen
efterlevs. I sina rekommendationer fastställde rådet den 2 juni 2010 som
tidsfrist för att vidta effektiva åtgärder i enlighet med bestämmelserna i
artikel 3.4 i förordning (EG) nr 1467/97.
(5)       I kommissionens höstprognos
2009, som låg till grund för rådets rekommendation enligt artikel 126.7 i
EUF-fördraget av den 2 december 2009, prognostiserades att den belgiska
ekonomin skulle öka med 0,6 % år 2010 och 1,5 % under 2011. År 2012
låg bortom prognosens horisont, men om man utgår från en gradvis korrigering av
det stora negativa produktionsgapet till 2015, kunde högre tillväxt förväntas
under 2012 än under 2011. BNP-tillväxten under 2010 var betydligt högre än det
resultat som förväntades i kommissionens höstprognos 2009, och under 2011 var
den något större än de beräknade 1,5 %, medan den belgiska ekonomin under
2012 krympte med 0,2 %.
(6)       Den 15 juni 2010 drog
kommissionen slutsatsen att Belgien på grundval av kommissionens vårprognos
2010 hade vidtagit effektiva åtgärder i enlighet med rådets rekommendation av
den 2 december 2009 för att få ned det offentliga underskottet under
referensvärdet på 3 % av BNP. Kommissionen ansåg att inga ytterligare steg
i förfarandet vid alltför stora underskott därför var nödvändiga vid den
tidpunkten.
(7)       Kommissionens höstprognos
2011 visade att det fanns risk för att 2009 års rekommendation vid alltför
stora underskott inte skulle efterlevas, med tanke på att underskottströskeln
på 3 % av BNP fortfarande kraftigt överskreds nära tidsfristens utgång, i
avsaknad av en budget för 2012, och på det faktum att den finanspolitiska
ansträngning som gjorts fram till dess inte var så kraftig som rekommenderat.
Därför uttryckte kommissionen sin oro och uppmanade Belgien att vidta
nödvändiga åtgärder i tid för att undvika att förfarandet vid alltför stora
underskott måste skärpas. I december 2011 enades den nybildade belgiska
regeringen om ett budgetförslag. Den 11 januari 2012 drog kommissionen,
utgående från det makroekonomiska scenario som rådde vid den tidpunkten (en
beräknad tillväxt på 0,9 % i kommissionens höstprognos 2011),
konsolideringsåtgärderna i budgeten och den ytterligare frysningen, slutsatsen
att den offentliga bruttoskulden skulle nå upp till 2,9 % av BNP år 2012.
Kommissionen ansåg därför att det, i fråga om Belgien, inte behövdes några
ytterligare steg i förfarandet vid alltför stora underskott vid den tidpunkten.
(8)       En ny bedömning av de
åtgärder som vidtagits av Belgien för att korrigera det alltför stora
underskottet till 2012 i enlighet med rådets rekommendation enligt artikel
126.7 i fördraget föranleder följande konstateranden:
–
Efter meddelandet om alltför stora underskott för 2012
års offentliga underskott och dess validering av kommissionen (Eurostat)
hamnade 2012 års underskott på 3,9 % av BNP. Detta berodde delvis på det
akuta behovet av att rekapitalisera bankgruppen Dexia i slutet av 2012, vilket
också fick en negativ inverkan på 0,8 % av BNP för det offentliga
underskottet. Även utan denna transaktion skulle tidsfristen emellertid inte ha
kunnat hållas, eftersom landet hade ett underskott på 3,2 % av BNP utan
att räkna med de negativa engångsföljderna av den insatsen. Dessutom innehöll
2012 års budget betydande underskottsminskande engångsåtgärder, som uppskattas
till ungefär 0,4 % av BNP.
–
Det primära saldot förbättrades från ett underskott
på 1,9 % av BNP 2009 till 0,4 % av BNP under 2010, medan det i stort
sett förblev stabilt under 2011. Under 2012 ökade det primära underskottet till
0,5 % på grund av effekterna av rekapitaliseringen av Dexia, utan vilka
det primära saldot skulle ha kunnat uppvisa ett överskott på 0,3 % av BNP.

–
Den genomsnittliga årliga finanspolitiska ansträngningen
sedan 2010 uppskattas till 0,3 % av BNP, vilket är betydligt lägre än de
¾ % av BNP som rådet rekommenderat. Också efter korrigering för effekterna
av den reviderade potentiella produktionstillväxten och inkomstutvecklingen är
den justerade genomsnittliga finanspolitiska ansträngningen mindre än hälften
av det som rekommenderats. En bottom-up-beräkning tyder på att den kumulativa
nettoeffekten av diskretionära åtgärder av varaktigt slag ligger på cirka
2 % av BNP under perioden 2010-2012. Denna beräkning inbegriper både
underskottsminskande åtgärder och utgiftsökningar som i viss mån beror på
politiska beslut i det förflutna (t.ex. välfärdsanpassningar av sociala
förmåner, snabbt stigande lönesubventioner till företag) som delvis uppväger
konsolideringsansträngningarna. Dessutom har dessa diskretionära åtgärder
motsvarande 2 % av BNP varit otillräckliga för att uppväga den autonomt
uppåtgående trenden i de offentliga utgifterna till följd av den åldrande
befolkningen och samtidigt uppnå den rekommenderade förbättringen av det
strukturella saldot under konsolideringsperioden.
–
Under 2010 genomförde Belgien i stort sett de
underskottsminskande åtgärderna som planerat, vilket ledde till en strukturell
förbättring på ½ % av BNP, varav ¼ procentenhet tack vare kraftigt
sjunkande ränteutgifter. Det nominella underskottet minskade från 5,6 % av
BNP under 2009 (vilket inbegrep 0,6 % av negativa engångsfaktorer) till
3,8 % av BNP, vilket är betydligt lägre än målet på 4,8 % av BNP som de
belgiska myndigheterna annonserat i stabilitetsprogrammet från januari 2010,
tack vare det oväntat goda makroekonomiska resultatet. Under 2010 ökade BNP med
2,4 %, jämfört med en väntad ökning på 0,6 % när rekommendationen
enligt förfarandet vid alltför stora underskott utfärdades.
–
Trots relativt gynnsamma makroekonomiska
förhållanden under första halvåret 2011 (årlig BNP-tillväxt på 1,8 %)
minskade det nominella saldot endast marginellt det året, till 3,7 % av
BNP, jämfört med målet på 3,6 % av BNP i 2011 års stabilitetsprogram. Det
strukturella saldot försämrades med 0,1 % under 2011. Därför lyckades
Belgien inte dra nytta av det relativt goda konjunkturläget för att minska sitt
underskott, delvis på grund av det politiska dödläget på federal nivå mellan
valet i juni 2010 och december 2011.
–
I december 2011 tog den nybildade belgiska
regeringen upp en rad konsolideringsåtgärder i 2012 års budget. Dessa uppgår,
enligt budgeten och 2012 års stabilitetsprogram, till ca. 3 % av BNP.
Kompletterande åtgärder vidtogs i mars 2012 och oktober 2012 för att kompensera
de negativa konsekvenserna för budgeten av den ekonomiska nedgången. I slutet
av 2012 var den belgiska och den franska regeringen tvungna att öka kapitalet i
bankgruppen Dexia, i syfte att rätta till en negativ nettoställning och
möjliggöra en avveckling av gruppen under ordnade former. För Belgien fick
detta en negativ engångseffekt på underskottet på 0,8 % av BNP. Trots en
mekanism för ökad övervakning påverkade konjunkturnedgången dessutom de
offentliga intäkterna mer än väntat, vilket resulterade i ett underskott på
federal nivå på 2,7 % av BNP, utan att räkna med effekterna av
Dexia-insatsen, jämfört med målet på 2,4 %. Dessutom visade det sig inom
ramen för underskottsmeddelandet i april 2013 att de lokala förvaltningarna
hade missat sitt underskottsmål (-0,3 % av BNP i stället för -0,2 %),
vilket bara till viss del uppvägdes av ett bättre än förväntat resultat i
regioner och kommuner (-0,1 % av BNP i stället för -0,2 %). Det
strukturella saldot beräknas ha förbättrats med ½ % av BNP under 2012.
Stora statliga åtgärder har delvis tillintetgjorts av ökade ränteutgifter, en
negativ effekt av den automatiska indexeringen av löner och sociala förmåner
för att kompensera för tidigare inflationen, och en kraftig ökning av pensionsutgifterna.

–
Den offentliga skulden ökade från 84,0% av BNP 2007
till 99,6% av BNP under 2012. Dynamiken bakom underskottet och BNP står för
omkring 6,5 % av ökningen, medan yttre faktorer uppgår till ungefär 9
procentenheter, främst på grund av räddningsinsatser i form av kapitaltillskott
inom finanssektorn.
(9)       Belgien vidtog en del
åtgärder för att stärka övervakningsmekanismerna i syfte att se till att de
finanspolitiska målen efterlevs, t.ex. inrättandet av en övervakningskommitté
under 2010 och en utbyggd övervakning av budgetgenomförandet under 2012. Inga
nämnvärda framsteg har emellertid gjorts för att anpassa det finanspolitiska
ramverket i syfte att göra de finanspolitiska målen bindande på federal nivå
och nivåerna under federal nivå, eller för öka insynen i bördefördelningen och
redovisningsskyldigheten över olika nivåer av den offentliga sektorn.
(10)     Detta leder till slutsatsen
att Belgiens reaktioner på rådets rekommendation enligt artikel 126.7 i
EUF-fördraget av den 2 december 2009 har varit otillräckliga. Belgien har inte
avhjälpt det alltför stora underskottet till 2012. Den finanspolitiska
ansträngningen når inte på långa vägar upp till vad som rekommenderades av
rådet, och var helt obefintlig under 2011.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
Belgien har inte vidtagit effektiva åtgärder
för att följa rådets rekommendation av den 7 december 2009 i enlighet med
artikel 126.2 i fördraget.
Artikel 2
Detta beslut
riktar sig till Belgien.
Utfärdat i Bryssel
den
                                                                       På
rådets vägnar
                                                                       Ordförande
[1]               EGT L 209, 2.8.1997, s. 6.
[2]               EUT L
125, 21.5.2010, s. 34. Alla handlingar som rör förfarandet vid alltför stora
underskott i fråga om Belgien finns tillgängliga på följande webbplats: http://ec.europa.eu/economy_finance/economic_governance/sgp/deficit/countries/belgium_en.htm


title: Rekommendation till rådets yttrande enlighet med artikel 5.3 i rådets forordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om Nederländernas uppdaterade stabilitetsprogram (2000-2004)

text: ---pagebreak---  ---pagebreak---  ---pagebreak---  ---pagebreak---  ---pagebreak---