               21.1.2021

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               C 23/152

      P8_TA(2019)0187
      Uppföljning som gjorts av utrikestjänsten två år efter parlamentets betänkande om EU:s strategiska kommunikation för att bekämpa propaganda mot EU som sprids av tredje parter
      Europaparlamentets rekommendation av den 13 mars 2019 om Europaparlamentets rekommendation till rådet och vice ordföranden för kommissionen/unionens höga representant för utrikes frågor och säkerhetspolitik med en utvärdering av den uppföljning som gjorts av utrikestjänsten två år efter parlamentets betänkande om EU:s strategiska kommunikation för att bekämpa propaganda mot EU som sprids av tredje parter (2018/2115(INI))
      (2021/C 23/24)

         Europaparlamentet utfärdar denna rekommendation

                  —

                  med beaktande av Europeiska rådets slutsatser av den 28 juni och den 18 oktober 2018,

                  —

                  med beaktande av kommissionens meddelande av den 26 april 2018Bekämpande av desinformation online: en EU-strategi (COM(2018)0236),

                  —

                  med beaktande av den EU-omfattande uppförandekoden om desinformation som offentliggjordes den 26 september 2018,

                  —

                  med beaktande av sin resolution av den 23 november 2016 om EU:s strategiska kommunikation för att bekämpa propaganda mot EU som sprids av tredje parter (1),

                  —

                  med beaktande av det gemensamma meddelandet från unionens höga representant för utrikes frågor och säkerhetspolitik och från kommissionen av den 6 april 2016Gemensam ram för att motverka hybridhot – Europeiska unionens insatser (JOIN(2016)0018),

                  —

                  med beaktande av kommissionens meddelande av den 20 april 2016 om att genomföra den europeiska säkerhetsagendan mot terrorism och bana väg för en säkerhetsunion (COM(2016)0230),

                  —

                  med beaktande av genomförandestudien av det europeiska initiativet för demokrati om ryskspråkiga medieinitiativ i det östliga partnerskapet och bortom det med titeln Bringing Plurality and Balance to the Russian Language Media Space,

                  —

                  med beaktande av rapporten från vice ordföranden för kommissionen/unionens höga representant för utrikes frågor och säkerhetspolitik av den 18 maj 2015EU i en föränderlig global miljö – en mer sammankopplad, omtvistad och komplex värld, och det pågående arbetet med en ny global säkerhetsstrategi för EU,

                  —

                  med beaktande av sin rekommendation av den 15 november 2017 till rådet, kommissionen och Europeiska utrikestjänsten om det östliga partnerskapet inför toppmötet i november 2017 (2),

                  —

                  med beaktande av det gemensamma meddelandet från unionens höga representant för utrikes frågor och säkerhetspolitik och från kommissionen till Europaparlamentet och rådet av den 13 september 2017Resiliens, avskräckning och försvar: ett starkt cyberförsvar för EU (JOIN(2017)0450),

                  —

                  med beaktande av det gemensamma meddelandet från unionens höga representant för utrikes frågor och säkerhetspolitik och från kommissionen till Europaparlamentet och rådet av den 7 juni 2017En strategi för resiliens i EU:s yttre åtgärder (JOIN(2017)0021),

                  —

                  med beaktande av artikel 19 i den allmänna förklaringen om de mänskliga rättigheterna, som skyddar var och ens rätt att utan ingripande hysa åsikter samt söka, ta emot och sprida information och idéer med hjälp av alla uttrycksmedel och oberoende av gränser,

                  —

                  med beaktande av EU:s och Natos gemensamma förklaring om samarbete av den 10 juli 2018,

                  —

                  med beaktande av den gemensamma förklaringen av den 3 mars 2017 om yttrandefrihet och ”falska nyheter”, desinformation och propaganda från FN:s särskilda rapportör för åsikts- och yttrandefrihet, Organisationen för säkerhet och samarbete i Europas (OSSE) representant för mediefrihet, Amerikanska samarbetsorganisationens (OAS) särskilda rapportör om yttrandefrihet och den särskilda rapportören om yttrandefrihet och tillgång till information från Afrikanska kommissionen för mänskliga och folkens rättigheter,

                  —

                  med beaktande av rapporten av den 6 april 2018 från FN:s särskilda rapportör om främjande och skydd av åsikts- och yttrandefriheten,

                  —

                  med beaktande av sin rekommendation av den 29 november 2018 till rådet, kommissionen och vice ordföranden för kommissionen/unionens höga representant för utrikes frågor och säkerhetspolitik avseende försvar av akademisk frihet inom EU:s yttre åtgärder (3),

                  —

                  med beaktande av den senaste rapporten från Europol om den rådande situationen och tendenserna inom terrorismen i Europa, European Union Terrorism Situation and Trend Report, från 2018, där det framhölls att terroristgruppers verksamhet i cyberrymden ökar och att de eventuellt slår sig samman med andra kriminella grupper,

                  —

                  med beaktande av det gemensamma meddelandet av den 5 december 2018 från unionens höga representant för utrikes frågor och säkerhetspolitik och från kommissionen till Europaparlamentet, Europeiska rådet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén samt Regionkommittén Åtgärdsplan mot desinformation (JOIN(2018)0036) och kommissionens rapport om genomförandet av meddelandet Bekämpande av desinformation online: en EU-strategi (COM(2018)0794) av samma datum,

                  —

                  med beaktande av det arbete som utförs av den transatlantiska kommissionen om valintegritet,

                  —

                  med beaktande av Santa Clara-principerna om öppenhet oh ansvarsskyldighet i samband med redigering av innehåll,

                  —

                  med beaktande av EU:s handlingsplan för strategisk kommunikation av den 22 juni 2015,

                  —

                  med beaktande av artikel 113 i arbetsordningen,

                  —

                  med beaktande av betänkandet från utskottet för utrikesfrågor (A8-0031/2019).

                  1.

                  Europaparlamentet rekommenderar rådet och vice ordföranden för kommissionen/unionens höga representant för utrikes frågor och säkerhetspolitik

            Den aktuella situationen 2018 – Bekämpande av hybridkrigföring

                  a)

                  att framhålla att yttrande- och åsiktsfriheten samt mediernas mångfald är centrala inslag i motståndskraftiga demokratiska samhällen, och att ge bästa möjliga skydd mot desinformationskampanjer och fientlig propaganda; att uttrycka sin oro över försämrad mediefrihet och att journalister i vissa fall är måltavlor; att konstatera att ytterligare åtgärder bör vidtas med alla relevanta berörda parter för att garantera insyn när det gäller medieägande och mediernas mångfald, utan att införa censur, och att skydda en gynnsam miljö för ett brett spektrum av information, idéer, varierade medielandskap och landskap i det civila samhället samt insatser för att identifiera och skapa medvetenhet kring desinformation och propaganda; att involvera alla relevanta berörda parter, bland annat de främsta pressföreningarna, journalistförbunden och medieorganisationerna i dessa processer; att understryka vikten av ett fungerande system för radio och tv i allmänhetens tjänst, som sätter standarden för hur opartisk och objektiv information tillhandahålls i överensstämmelse med journalistikens bästa praxis och etik,

                  b)

                  att överväga att utveckla en rättslig ram både på EU-nivå och internationell nivå för att bekämpa hybridhot, däribland it- och informationskrigföring, som gör det möjligt för EU att vidta kraftfulla åtgärder som även omfattar riktade sanktioner mot dem som organiserar och genomför dessa kampanjer, och behovet av detta har i synnerhet visat sig i samband med statliga och icke-statliga aktörers fientliga åtgärder på dessa områden,

                  c)

                  att beakta att Daish har ändrat taktik och gått över från webbplatser till tjänster för krypterade meddelanden som är populära inom islamistgrupper,

                  d)

                  att stödja inte bara det växande antalet statliga institutioner, tankesmedjor och icke-statliga organisationer som bekämpar propaganda och desinformation, utan även cyberverksamhet på gräsrotsnivå; att uppmana vice ordföranden/den höga representanten och kommissionen att öka sitt engagemang på detta område genom att förbereda en grundlig bedömning av de nya förordningarna, däribland den allmänna dataskyddsförordningen och den kommande förordningen om integritet och elektronisk kommunikation, som skydd mot skadlig användning av sociala plattformar; att säkerställa att EU:s strategiska kommunikation blir en fråga som prioriteras högt på den europeiska dagordningen och att EU-institutionerna och medlemsstaterna arbetar tillsammans med att förebygga sådana fenomen, samtidigt som man bör komma ihåg att desinformation och propaganda frodas i en polariserad miljö med minskat förtroende för medierna,

                  e)

                  att vädja till de medlemsstater som fortfarande förnekar att desinformation och fientlig propaganda förekommer, som utgör de främsta desinformationskällorna i Europa, att bli medveten om den och hur desinformation och propaganda påverkar den allmänna opinionen, och att uppmuntra dessa medlemsstater att vidta proaktiva åtgärder för att bekämpa och avslöja sådan propaganda, inbegripet bevisade fall av spionage från tredjeländer; att uppmana samtliga medlemsstater att utvärdera situationen inom de egna territorierna och göra relevanta investeringar i deras egen kapacitet för att bekämpa strategisk kommunikation från fientliga tredje parter och att förbättra medborgarnas förmåga att upptäcka desinformation, samt att uppmuntra medlemsstaterna att säkerställa ett effektivt informationsutbyte i denna fråga; att uppmana europeiska ledare som ännu inte har ägnat detta hot tillräcklig uppmärksamhet att ta fasta på att det krävs ett omedelbart strategiskt uppvaknande för att bekämpa fientlig informationskrigföring,

                  f)

                  att eftertryckligen uppmana medlemsstaterna att investera proaktivt i utbildningsinsatser som ger information om olika sätt att framställa och sprida desinformation i syfte att ge medborgarna bättre möjligheter att upptäcka och bemöta desinformation,

                  g)

                  att uppmana medlemsstaterna att säkerställa ett effektivt informationsutbyte mellan alla sina relevanta myndigheter för att bekämpa propaganda, manipulation och desinformation, däribland it- och informationskrigföring,

                  h)

                  att skapa medvetenhet kring Rysslands desinformationskampanjer, eftersom de utgör den främsta desinformationskällan i Europa,

            Olika typer av felaktig information, desinformation och propaganda mot EU och dess grannländer

                  i)

                  att erkänna det arbete som gjorts på olika nivåer för att fastställa vilka typer av påverkan och verktyg som används mot EU och dess grannländer; att öka medvetenheten kring pågående desinformationskampanjer och att rikta uppmärksamheten mot en djupgående analys av och forskning om deras påverkan och genomslagskraft för att utforma åtgärder mot dem proaktivt och på ett snabbt sätt; att uppmana medlemsstaterna att inrätta permanenta strukturer för att identifiera, förhindra och bekämpa desinformation; att framhålla att desinformationskampanjer är en del av en bredare strategi och att de vanligtvis åtföljs av annan fientlig verksamhet, och att i synnerhet informationskrigföring som åtföljer militära offensiver bör tas på allvar och bekämpas på ett beslutsamt, enigt och kraftfullt sätt,

                  j)

                  att varna för den inverkan som artificiell intelligens (AI) och dess snabba utveckling har på spridningen av falska nyheter, och att med oro konstatera att AI snart på egen hand kommer att kunna skapa ytterligare AI-kapacitet; att därför avsätta betydande finansiering till forskning och utveckling kring skärningslinjen mellan AI och informationskrigföring med tanke på AI:s snabbt ökande kapacitet på området för propaganda- och desinformationsspridning, bland annat genom deep fake-videor,

                  k)

                  att fokusera på den pågående användningen av desinformation från auktoritära aktörers sida, t.ex. Iran, vilkas spridning av falska nyheter hetsar och piskar upp ytterligare spänningar i instabila konfliktområden samtidigt som den riktas mot befolkningar i Europa för att dölja de illvilliga avsikterna; att eftertryckligen uppmana medlemsstaterna att bekämpa sådana åtgärder genom att stärka samarbetet och dra nytta av lärdomar från likasinnade länder och icke-statliga organisationer,

                  l)

                  att fokusera på och anpassa EU:s och medlemsstaternas åtgärder mot de allt mer sofistikerade verktyg som används för att skapa och sprida desinformation, däribland de nya sätten att sprida propaganda genom användning av många olika webbplatser på låg nivå, appar för privata meddelanden, sökmotoroptimering, manipulerade ljud, bilder och videor, AI, nyhetsportaler och tv-stationer på nätet för spridning av de viktigaste budskapen, särskilt från opinionsbildare och statligt kontrollerade eller finansierade institutioner som tillhandahåller centrala meddelanden och budskap som är tilltalande för auktoritära aktörer; att i detta sammanhang kraftfullt fördöma Rysslands, Kinas, Irans, Nordkoreas och andra länders allt mer aggressiva handlingar, som syftar till att undergräva eller upphäva de normativa grundvalarna och principerna i europeiska demokratier och suveräniteten för alla länder inom det östliga partnerskapet och till att påverka val och stödja extremiströrelser, med tanke på att it-angreppens omfattning hela tiden ökar,

                  m)

                  att ägna särskild uppmärksamhet åt budskap och innehåll som öppet syftar till att uppmuntra våld, rasism, självmordsattacker, rekrytering av utländska stridande, olika former av brott eller uppvigling till en eller fler av dessa aktiviteter,

            Industrin och sociala medier

                  n)

                  att vara medveten om att sociala medieföretag gör nya investeringar för att bekämpa desinformation, att ägna särskild uppmärksamhet åt ett effektivt genomförande av EU:s uppförandekod om desinformation, och samtidigt uppmana EU:s grannländer och partnerländer att underteckna EU:s uppförandekod om desinformation samt att ägna särskild uppmärksamhet åt den nya taktiken med att använda tjänster för krypterade meddelanden och sociala medier, som trots deras ansträngningar, anses vara det vanligaste verktyget för spridning av desinformation, fientlig propaganda och innehåll som uppviglar till hat och våld,

                  o)

                  att tillsammans med medlemsstaterna reglera de sociala medieföretagens, meddelandetjänsternas och sökmotorleverantörernas åtgärder och säkerställa fullständig öppenhet och i synnerhet ansvarighet från deras sida, genom att anta en strategi för hela EU och göra det möjligt att avslöja identiteten på och lokaliseringen för inte bara upphovsmännen till det publicerade politiska innehållet, utan även dess sponsorer, och att hålla företagen ansvariga för den sociala inverkan av de automatiserade rekommendationssystem som främjar desinformation, genom att betona att företag har en skyldighet att snabbt avlägsna systemiska falska nyheter; att eftertryckligen uppmana medlemsstater, kandidatländer och associerade länder att anta effektiv och tydlig lagstiftning som säkerställer insyn i fråga om medieägande; att ägna särskild uppmärksamhet åt finansiering, insyn och mål för icke-statliga organisationer som har kopplingar till auktoritära stater och som bedriver verksamhet i EU och i dess partnerländer,

                  p)

                  att säkerställa att industrin och onlineplattformarna lever upp till de åtaganden som gjorts i uppförandekoden om desinformation och effektivt tar itu med desinformationsproblemet genom att i) säkerställa insyn i samband med politisk marknadsföring genom effektiva due diligence-kontroller av sponsorers identitet, ii) vidta kraftfulla åtgärder mot falska konton som är aktiva inom deras tjänster, iii) identifiera missbruk av automatiserade bottar och iv) effektivt samarbeta med oberoende faktagranskare,

                  q)

                  att eftertryckligen uppmana sociala medieföretag och leverantörer av meddelandetjänster att säkerställa fullständig överensstämmelse med EU:s dataskyddslagstiftning och andra förordningar, och att reagera i realtid och samarbeta nära med de behöriga myndigheterna i alla utredningar av påstådd användning av deras plattformar för fientliga syften, och att utföra transparenta revisoner av enheter som misstänks ha spridit felaktig information; att uppmana teknikföretagen att investera mer i verktyg som identifierar propaganda, att förbättra ansvarsskyldigheten på internet och att säkerställa bättre identitetskontroller av användarna innan de blir medlemmar på respektive plattform i syfte att undanröja botnät samt minska de ekonomiska incitamenten för dem som tjänar på desinformation; att eftertryckligen uppmana sociala medieföretag att reagera så snabbt som möjligt när misstänkt innehåll av politisk karaktär sprids, i synnerhet om det uppviglar till hat eller brott,

                  r)

                  att komma ihåg att förbud mot misstänkta konton kan betraktas som censur och att man därför måste säkerställa att sådana åtgärder är motiverade om de föreskrivs i lagstiftningen och genomförs på ett transparent sätt, i samarbete med de behöriga myndigheterna och det civila samhället i medlemsstaterna och partnerländerna, och med fullständig insyn i skälen till dessa åtgärder, bland annat genom att eftertryckligen uppmana sociala medieföretag att tillhandahålla tydlig information till alla användare om vilka typer av innehåll som är förbjudna samt tydlig information till alla berörda användare om skälen till att deras innehåll har tagits bort eller till att deras konto har stängts av; att uppmana sociala medier att anpassa sina interna regler för användarna med den rättsliga ordningen i det land där de bedriver verksamhet,

            Bästa praxis

                  s)

                  att fortsätta att öka motståndskraften på grundval av strategier som är helt och hållet regeringsinriktade och samhällsinriktade och öka förmågan att reagera på hot i realtid, utveckla förebyggande och proaktiva åtgärder och tänka ett steg framåt, i stället för att bara reagera på och analysera angrepp som redan ägt rum på it- och informationsområdena; att uppmärksamma de tekniska framstegen på detta område och utbyta exempel på bästa praxis i form av åtgärder som redan vidtagits av enskilda medlemsstater, bland annat genom att granska hur väl medlemsstaternas nationella strategier fungerar, samtidigt som man utvecklar sätt att främja ett nära samarbete med Förenade kungariket efter brexit, och att samarbeta med underrättelsetjänster och allierade som Förenta staterna och Kanada, Nato och EU:s underrättelse- och lägescentral (Intcen),

                  t)

                  att ägna särskild uppmärksamhet åt att stärka utredningsinsatserna när det gäller fientliga tredje parters pågående utkontraktering av propaganda och användning av en uppsättning verktyg för att öka kapaciteten, liksom vikten av att inte bara avslöja, röja och förbättra kapaciteten för att fastställa angrepps ursprung, utan också att säkerställa, vem som står bakom sådana angrepp, bland annat genom att för allmänheten namnge förövarna, deras sponsorer och de mål som de eftersträvar, samt att mäta vilka effekter dessa angrepp har haft på den avsedda målgruppen; att offentliggöra alla avslöjade fall av fientlig propaganda tillsammans med ett detaljerat faktablad i syfte att varna allmänheten på ett sätt som når de personer som är måltavlor för det relevanta fallet av fientlig propaganda,

                  u)

                  att stödja och involvera det civila samhället, experter, privata institutioner, den akademiska världen, it-aktivister på gräsrotsnivå, den vanliga pressen, journalister och medieorganisationer samt det växande antalet aktörer som är måltavlor för och drabbas av en förstärkning av åtgärder som syftar till faktagranskning och som rör exponering för desinformation, fördjupad forskning, däribland djupgående studier och sociologiska undersökningar och en mer effektiv analys av informationsmanipulation; att stödja professionell journalistik, undersökande journalistik och projekt som syftar till att avslöja desinformation och högteknologiska uppstartsföretag som tar fram digitala verktyg som ger allmänheten verktyg mot desinformationsattacker; att framhålla vikten och behovet av att tillhandahålla finansiering och utbildning, inklusive seminarier och utbildningskurser i samarbete med medlemsstaterna och det civila samhället, t.ex. ett mediekompetensbibliotek och ett lärandecentrum på nätet, som syftar till att öka medvetenheten och bekämpa desinformation och öka mediekompetensen,

                  v)

                  att välkomna den uppsättning åtgärder som antagits av Nato, som syftar till att bekämpa nya typer av hybridhot, och ett gemensamt meddelande om samarbetet mellan EU och Nato på detta område; att begära att EU säkerställer ett effektivt och snabbt genomförande av dessa rekommendationer, även på den nivå som rör den gemensamma säkerhets- och försvarspolitiken,

            En europeisk strategi

                  w)

                  att välkomna inrättandet av Europeiska utrikestjänstens nya arbetsgrupper för strategisk kommunikation, som består av experter med lämpliga språkfärdigheter och sakkunskaper, i synnerhet arbetsgruppen för västra Balkan och arbetsgruppen Syd för länderna i Mellanöstern, Nordafrika och Gulfregionen, som har fått i uppdrag att säkerställa samordnad och konsekvent EU-kommunikation i regionerna och bekämpa desinformation och propaganda mot EU,

                  x)

                  att erkänna de konkreta resultat som uppnåtts av arbetsgruppen East StratCom, bland annat utarbetandet av webbplatsen euvsdisinfo.eu och Twitter-kontot @EUmythbuster; att framhålla att arbetsgruppen sedan den inrättades har avslöjat över 4 000 desinformationskampanjer om en mängd olika ämnen; att fortsätta att stödja kommissionens och Europeiska utrikestjänstens gemensamma insatser samt EU:s arbetsgrupp East StratCom efter att det gjorts en analys av dess styrkor, brister och nödvändiga förbättringar, bland annat för att stärka förmågan att upptäcka, analysera och avslöja desinformation genom att utrusta Europeiska utrikestjänstens arbetsgrupper för strategisk kommunikation och EU:s delegationer i grannskapet med ny personal och nya verktyg och färdigheter, inbegripet nya verktyg för dataanalys, rekrytera ytterligare dataforskare och desinformationsexperter, samt att täcka fler olika källor och språk när det gäller desinformationens räckvidd och inverkan,

                  y)

                  att skyndsamt omvandla arbetsgruppen East StratCom till en fullfjädrad enhet, eller till och med till en större struktur inom Europeiska utrikestjänsten, och att genom den kommande tilldelningen av medel från Europaparlamentet stödja alla tre arbetsgrupper för strategisk kommunikation vid Europeiska utrikestjänsten genom att ge dem tillräckliga ekonomiska resurser och personalresurser, som fortfarande behövs, och som syftar till att öka deras potential, effektivitet, professionalism, institutionella kontinuitet och kvalitet i arbetet betydligt samt skyddat dem från politisk inblandning från tjänstemän och länder som stöder rysk desinformation,

                  z)

                  att åtgärda de nuvarande bristerna i arbetsgruppen East StratCom, bland annat bristen på regional sakkunskap, den stora personalomsättningen och bristen på institutionell kontinuitet, och att säkerställa tillräckliga ekonomiska resurser och en lämplig organisationsstruktur, eftersom detta är det enda sättet att säkerställa full professionalism, effektivitet och resultat,

                  aa)

                  att uppmana de medlemsstater som inte redan har gjort det att avsätta sina egna utstationerade nationella experter till de tre arbetsgrupperna inom StratCom, och säkerställa att experter som anlitas av EU för att bekämpa desinformation inte är politiskt färgade eller aktiva deltagare i interna politiska tvister i det aktuella landet; att även uppmana nära partnerländer att ge råd till arbetsgruppen om de taktiker som används av statliga och icke-statliga fiender och att ta fasta på vikten och nödvändigheten av bättre samordning inom EU,

                  ab)

                  att intensifiera samarbetet mellan arbetsgruppen East StratCom och samtliga EU-institutioner, medlemsstater och likasinnade partner; att uppmuntra EU:s representationer i EU, och EU:s delegationer utanför EU, i arbetet med att stödja verksamheten inom arbetsgruppen East StratCom, arbetsgruppen Syd och arbetsgruppen för västra Balkan, bland annat genom att utbyta internationella erfarenheter och bästa praxis och att tillhandahålla översättningar av deras publikationer på lokala språk; att peka på behovet av mer personal som särskilt arbetar med strategisk kommunikation, i synnerhet vid EU:s delegationer i det östra och södra grannskapet och på västra Balkan,

                  ac)

                  att fokusera på anslutningsländerna och partnerländerna i EU:s grannskap genom att bistå dem i deras insatser för att bekämpa fientlig propaganda och desinformationsverksamhet, och att inbegripa experter från de tredjeländer i EU:s grannskap som står inför samma hot, samt att i synnerhet prioritera utarbetandet av en långsiktig strategisk metod och långsiktig, strategisk utåtriktad verksamhet gentemot de östliga partnerländerna; att stärka förmågan vid EU:s delegationer utomlands och kommissionens representationer samt Europaparlamentets förbindelsekontor i medlemsstaterna att utveckla lokal kapacitet för att upptäcka och avslöja desinformation och effektivt kommunicera EU:s värden och politik och att utöka kampanjbaserad kommunikation och förbättra samordningen och stärka de positiva budskapen i EU:s samtliga institutioner och medlemsstater; att beakta den nuvarande spridningen och framtida hot när det gäller desinformation som syftar till att hota självständigheten, suveräniteten och den territoriella integriteten för samtliga länder inom det östliga partnerskapet inom deras internationellt erkända gränser; att i synnerhet prioritera utarbetandet av en långsiktig strategisk metod och långsiktig, strategisk utåtriktad verksamhet gentemot de östliga partnerländerna, med fokus på utbyten mellan människor, och att arbeta med befintliga nätverk i det civila samhället som redan utgör en källa till samhällsbaserat motstånd,

                  ad)

                  att prioritera strategiska kommunikationer och att regelbundet se över EU:s politik i denna fråga; att fortsätta stödja det arbete som utförs av det europeiska initiativet för demokrati för att ta fram praktiska lösningar för att stödja och stärka demokratiska, oberoende och mångfaldiga ryskspråkiga medier i länderna inom det östliga partnerskapet och i resten av världen; att uppmana kommissionen och samtliga medlemsstater och likasinnade länder att engagera sig på ett positivt sätt och stödja detta projekt; att vara uppmärksam på eventuella internationella aktörer som för närvarande beter sig på liknande sätt,

                  ae)

                  att föreslå Europeiska rådet att arbetet med att bekämpa desinformation ges en hög prioritet med tillräckliga resurser och instrument för att slå vakt om objektiv rapportering och informationsspridning,

                  af)

                  att koppla samman befintliga nationella och lokala specialiserade centrum, nyhetsmedier, tankesmedjor, icke-statliga organisationer och andra aktörer och institutioner, i synnerhet Nato, som bekämpar hybridkrigföring i ett EU-omfattande nätverk, vilket skulle hjälpa till att samordna deras insatser och samla deras resultat; att avsätta tillräckliga resurser för detta åtagande; att betona att detta nätverk bör vara öppet för EU:s likasinnade partner, som skulle kunna dela med sig av sina erfarenheter av att vara måltavlor för och av att bekämpa desinformation och fientlig propaganda; att säkerställa ett effektivt och snabbt genomförande av rekommendationerna från EU och Nato om att bekämpa nya typer av hybridhot, även på GSFP-nivå, och att införa bekämpning av strategisk propaganda som ämne i kursplanen för Europeiska säkerhets- och försvarsakademin och dess nätverk,

            Skydda val från fientlig propaganda

                  ag)

                  att kraftigt fördöma inblandningen av tredje parter av alla slag, däribland privata företag, i val och folkomröstningar, och den skadliga användningen av bottar, algoritmer, artificiell intelligens, troll, deep fakes och falska konton i politiska kampanjer, och att uppmana berörda medlemsstater att snarast, genomföra grundliga utredningar av dessa fientliga kampanjer; att i detta sammanhang uttrycka oro över den senaste tidens utveckling av algoritmer i stora sociala nätverk och deras potentiellt skadliga inflytande när det gäller att framhäva innehåll med felaktig information eller hatpropaganda; att betona oberoende demokratiska samhällens förmåga att göra sina egna politiska val, vilket är berättigat,

                  ah)

                  att uppmana medlemsstaterna och likasinnade länder att dela uppgifter om all utländsk eller inhemsk inblandning i valprocesser med varandra och att utbyta bästa praxis om hur sådan inblandning bekämpas för att öka motståndskraften mot sådan inblandning,

                  ai)

                  att uppmana medlemsstaterna att säkerställa att vallagarna tar hänsyn till eventuella hot från desinformationskampanjer, it-angrepp, it-brottslighet och kränkningar av yttrandefriheten i samband med val, och att betona att dessa lagar bör ändras på lämpligt sätt för att medlemsstaterna effektivt och proaktivt ska kunna bekämpa sådana hot; att i detta avseende lovorda initiativ som t.ex. Myndigheten för samhällsskydd och beredskap i Sverige; att stödja länder som är associerade med EU och länder på västra Balkan med bästa praxis samt mänskliga resurser och teknik för att säkerställa ett kraftfullt försvar av deras valprocesser mot skadlig it-verksamhet, desinformation och propaganda med ursprung i Ryssland och andra fientliga aktörer,

                  aj)

                  att uppmana medlemsstaterna att anpassa sina valbestämmelser om onlinekampanjer, och att övervaka och utvärdera möjligheterna till insyn i samband med politisk reklam på onlineplattformar,

                  ak)

                  att föreslå lagstiftning för att ta itu med dataanvändning under valkampanjer med anledningen av avslöjandet av Cambridge Analyticas missbruk av data under kampanjen inför folkomröstningen i Förenade kungariket 2016, i syfte att ytterligare skydda framtida valkampanjer från otillbörlig påverkan,

                  al)

                  att undersöka initiativ som t.ex. transatlantiska kommissionen om valintegritet, som samlar företrädare från den politiska världen, teknikbranschen, mediebranschen och näringslivet i syfte att skydda valprocesser från utländsk inblandning,

                  2.

                  Europaparlamentet uppdrar åt talmannen att översända denna rekommendation till rådet, kommissionen och vice ordföranden för kommissionen/unionens höga representant för utrikes frågor och säkerhetspolitik samt för kännedom till Europeiska utrikestjänsten och Nato samt Rysslands president, regering och parlament.

         (1)  EUT C 224, 27.6.2018, s. 58.

         (2)  EUT C 356, 4.10.2018, s. 130.

         (3)  Antagna texter, P8_TA(2018)0483.


               21.1.2021

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               C 23/159

      P8_TA(2019)0188
      Associeringsavtal mellan EU och Monaco, Andorra och San Marino
      Europaparlamentets rekommendation av den 13 mars 2019 om Europaparlamentets rekommendation till rådet, kommissionen och vice ordföranden för kommissionen/unionens höga representant för utrikes frågor och säkerhetspolitik avseende associeringsavtalet mellan EU och Monaco, Andorra och San Marino (2018/2246(INI))
      (2021/C 23/25)

         Europaparlamentet utfärdar denna resolution

                  —

                  med beaktande av rådets beslut (EU) 2014/… av den 22 december 2014 om bemyndigande för Europeiska kommissionen att på medlemsstaternas vägnar förhandla om de bestämmelser i ett eller flera associeringsavtal med Furstendömet Andorra, Furstendömet Monaco och Republiken San Marino som omfattas av medlemsstaternas behörighet,

                  —

                  med beaktande av artikel 218 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,

                  —

                  med beaktande av artikel 8 i fördraget om Europeiska unionen och förklaringen till artikel 8 i fördraget om Europeiska unionen, där det fastslås att unionen kommer att beakta den särskilda situationen för länder med litet territorium som har särskilda närhetsförbindelser med unionen,

                  —

                  med beaktande av kommissionens meddelande av den 20 november 2012, EU:s förbindelser med Andorra, Monaco och San Marino: Valmöjligheter för en närmare integration med EU (COM(2012)0680),

                  —

                  med beaktande av kommissionens arbetsdokument av den 20 november 2012, Obstacles to access by Andorra, Monaco and San Marino to the EU’s Internal Market and Cooperation in other Areas (SWD(2012)0388),

                  —

                  med beaktande av kommissionens rapport av den 18 november 2013, EU:s förbindelser med Andorra, Monaco och San Marino: valmöjligheter för deras deltagande i den inre marknaden (COM(2013)0793),

                  —

                  med beaktande av rådets slutsatser av den 11 december 2018 om en homogen utvidgad inre marknad och om EU:s förbindelser med västeuropeiska länder utanför EU,

                  —

                  med beaktande av artikel 113 i arbetsordningen,

                  —

                  med beaktande av betänkandet från utskottet för utrikesfrågor (A8-0074/2019), och av följande skäl:

                  A.

                  Furstendömet Andorra (Andorra), Furstendömet Monaco (Monaco) och Republiken San Marino (San Marino) har en lång historia som självständiga stater. De har alltid befunnit sig i händelsernas centrum under den europeiska historiens gång och har sedan länge djupgående politiska, ekonomiska, sociala och kulturella förbindelser med medlemsstaterna i sin omedelbara närhet och med EU i stort. EU:s partnerskap med dessa länder bygger på våra gemensamma politiska och kulturella värderingar.

                  B.

                  Andorra, Monaco och San Marino har uppvisat en stark politisk, ekonomisk och kulturell dragning till Europa och en stark önskan att knyta närmare politiska, ekonomiska och kulturella förbindelser med Europeiska unionen. Det är viktigt att omgående bemöta detta intresse positivt och att främja att förhandlingarna om ett nytt associeringsavtal skyndsamt slutförs, eftersom detta ligger i såväl Andorras, Monacos och San Marinos som EU:s intresse, och kommer att utgöra den nya referensramen för förbindelserna mellan EU och dessa länder.

                  C.

                  Även de medlemsstater som av tradition har nära historiska, politiska och ekonomiska band till Andorra, Monaco och San Marino har intresse av att främja en fördjupning och specificering av dessa staters förbindelser med EU i stort. Det är i detta sammanhang väsentligt att beakta de särskilda bilaterala förbindelser som dessa medlemsstater redan har med Andorra, Monaco och San Marino, framför allt av rättssäkerhetsskäl.

                  D.

                  Andorra, Monaco och San Marino har sedan länge brukat stödja EU:s politiska hållning i FN.

                  E.

                  Andorra, Monaco och San Marino är alla relevanta ekonomiska partner för medlemsstaterna i sin omedelbara närhet och skapar arbetstillfällen för ett avsevärt antal EU-medborgare. Ett närmare samspel mellan Andorra, Monaco och San Marino och EU skulle ge alla parter en viktig möjlighet till ytterligare ekonomisk utveckling, vilket även skulle inverka positivt på ekonomin i medlemsstatsregionerna i det omedelbara närområdet, bland annat genom ytterligare arbetstillfällen och ökad internationell yrkeskompetens.

                  F.

                  I förhandlingarna om associeringsavtalet är det viktigt att ta full hänsyn till Andorras, Monacos och San Marinos särdrag i egenskap av små stater, i enlighet med förklaring nr 3 till artikel 8 i fördraget om Europeiska unionen. Det är därför viktigt att vara medveten om Andorras, Monacos och San Marinos litenhet i fråga om territorium och befolkningsstorlek och hur detta inverkar på upprätthållandet av en tillräcklig socioekonomisk tillgänglighet och delaktighet för medborgarna i sådana stater. Sådan tillgänglighet och delaktighet är nödvändig för att bevara de tre samhällenas särskilda kultur, traditioner och värderingar. Utan sådana särskilda mekanismer för tillgänglighet och delaktighet kan vissa medborgare få det svårt att nå den utkomst som behövs för att leva i sitt ursprungsland. Det är därför nödvändigt att bevara Andorras, Monacos och San Marinos politiska, socioekonomiska, kulturella och identitetsmässiga uppbyggnad, även genom lämpliga bestämmelser i associeringsavtalet, och att anpassa dem till hur EU:s integration ser ut.

                  G.

                  Andorra, Monaco och San Marino har alla sedan länge bilaterala avtal med sina respektive grannländer, som omfattar frågor av ömsesidigt intresse, är utformade med hänsyn till de tre ländernas särdrag och sårbarheter, och återspeglar behovet av att upprätthålla sådana staters livskraft. Dessa särdrag och sårbarheter har erkänts av Europarådets parlamentariska församling.

                  H.

                  Andorra, Monaco och San Marino har vart för sig genomfört viktiga reformer och närmat sig EU:s lagstiftning, särskilt när det gäller regleringen av bank- och finanssektorn.

                  I.

                  Vid sitt sammanträde den 4 december 2018 beslutade rådet att stryka Andorra och San Marino från bilaga II till rådets slutsatser av den 5 december 2017, och bekräftade därmed att dessa länder har fullgjort alla återstående åtaganden på områdena för insyn, rättvis beskattning och åtgärder mot BEPS (urholkning av skattebasen och överföring av vinster). Monaco har aldrig ingått i denna bilaga, och rådet konstaterade redan den 5 december 2017 att Monaco fullgör nämnda åtaganden till fullo. Vid sina sammanträden i april och juli 2018 förklarade OECD:s globala forum för transparens och informationsutbyte på skatteområdet att Andorra, Monaco och San Marino uppfyller den internationella standarden för utbyte av information på begäran.

                  J.

                  Andorras viktiga reformer och progressiva anpassning till EU:s lagstiftning vad gäller finansiell reglering bör berömmas. EU och Andorra har nått ett värdefullt avtal om tobak och Andorra kommer nu att ytterligare kunna intensifiera sin övergång till en mer diversifierad ekonomi. Denna långsiktiga process kommer att innebära därmed sammanhängande utmaningar, och därför krävs det ett tillräckligt skydd för Andorras arbetstagare när landet övergår till en mer diversifierad ekonomi. En allmännare tillgång till den inre marknaden kommer att främja den ekonomiska utvecklingen på lång sikt och skapa nya möjligheter för Andorras ekonomi och sysselsättning.

                  K.

                  San Marino har för närvarande svårt att exportera till andra EU-medlemsstater än Italien på grund av den ytterligare momsredovisning (T2) som krävs. Associeringsavtalet bör ge möjlighet till lika villkor inom EU, vilket skulle vara mycket värdefullt för San Marinos exportörer. Associeringsavtalet bör ge Andorras och San Marinos banker fullständig tillgång till EU:s passförfarande för banker och företag som tillhandahåller finansiella tjänster.

                  L.

                  Monacos medborgare är en minoritet i eget land, och bostads- och arbetsmarknaden är sådan att de måste få aktivt stöd för att kunna bo kvar i landet. Systemet för förenklad tillgång till sysselsättning omfattar i lika hög grad Monacos medborgare och invånarna i städer i Monacos omedelbara närhet. Av Monacos arbetstagare är 92 procent EU-medborgare.

                  M.

                  Associeringsavtalet med EU ger möjlighet att utveckla samarbete på områden av gemensamt intresse och att delta i vissa delar av EU:s övergripande politik i frågor såsom forskning, miljö och utbildning (Erasmus+).

                  N.

                  För att associeringsavtalet ska träda i kraft krävs Europaparlamentets godkännande.

                  1.

                  Europaparlamentet rekommenderar rådet, kommissionen och vice ordföranden för kommissionen/unionens höga representant för utrikes frågor och säkerhetspolitik

                              a)

                              att ta vara på det tillfälle som bjuds genom förhandlingarna om associeringsavtalet för att visa värdet av närmare förbindelser och integration med EU – med den allmänna opinionen såväl i Andorra, Monaco och San Marino som i EU i åtanke – och att ytterligare bekräfta vikten av att ingå i EU:s organ och politik för länder som dessa på längre sikt,

                              b)

                              att förebygga risken för att associeringsavtalet avslås när förhandlingarna väl slutförts, och göra förnyade insatser för att ge de delar av allmänheten i Andorra, Monaco och San Marino som känner sig mer sårbara information om associeringsavtalet och i samarbete med de tre staternas myndigheter fullständigt öppet förklara associeringsavtalets räckvidd, fördelar och möjlig kritik mot detta, i syfte att uppnå politisk enighet och bredast möjliga stöd från allmänheten i var och en av de tre staterna, liksom att uppmuntra Andorra, Monaco och San Marino att göra detsamma och att stödja dem i denna strävan,

                              c)

                              att fullt ut beakta Andorras, Monacos och San Marinos små territorier och relativt begränsade administrativa resurser, och i förhandlingsprocessen anpassa kraven på antagande och genomförande av EU:s regelverk i enlighet med detta, för att minimera överdrivet budgettryck, vilket i sin tur skulle inverka negativt på den allmänna opinionen och på mängden disponibla budgetmedel, och att vid behov tillhandahålla stöd till Andorra, Monaco och San Marino för att skapa nödvändig administrativ kapacitet när det gäller att säkerställa ett snabbt, dynamiskt och enhetligt införlivande av regelverket,

                              d)

                              att i var och en av de tre staterna efterlysa ett upprättande av en enhetlig, effektiv och ändamålsenlig institutionell ram för genomförande av associeringsavtalet i syfte att säkerställa ett dynamiskt införlivande av EU:s regelverk av de tre staterna samt en enhetlig tillämpning och konsekvent tolkning av bestämmelserna i avtalet, vilket måste inbegripa ett forum för samråd och en tvistlösningsmekanism,

                              e)

                              att för Andorra, Monaco och San Marino betona vikten av en helt integrerad och homogen inre marknad och av respekt för de grundläggande aspekterna av alla de fyra friheterna inom den inre marknaden, och att påminna om värdet och de ekonomiska fördelarna med fullständig tillgång, inbegripet för produkter och tjänster, till den inre marknaden och behovet av att upprätthålla lika villkor samt en stark, motståndskraftig och effektiv institutionell grund som gynnar alla parter på den inre marknaden,

                              f)

                              att ge lämpligt EU-stöd till Andorra, Monaco och San Marino för att de ska kunna fullständigt anta och genomföra EU:s regelverk på längre sikt, bland annat genom närmare institutionellt samarbete med medlemsstaterna i deras omedelbara närhet, och att ge möjlighet att få EU-medel till riktade projekt och att förlita sig på befintliga administrativa organ i medlemsstaterna som ägnar sig åt genomförande av regelverket,

                              g)

                              att främja ökad förmåga för korrekt antagande och genomförande av regelverket genom utstationering av tjänstemän från Andorras, Monacos och San Marinos offentliga förvaltningar till relevanta EU-institutioner och EU-organ samt institutioner och organ i medlemsstaterna,

                              h)

                              att, mot bakgrund av behovet av att kunna förena den etableringsfrihet som föreskrivs i associeringsavtalet med nationella bestämmelser i Andorra, Monaco och San Marino som syftar till att bevara medborgarnas socioekonomiska delaktighet, överväga möjligheten till tillfälliga undantag, som bygger på en bedömning av de tre staternas verkliga behov – samt översynsklausuler – och är förankrade i särskilda socioekonomiska kriterier för varje förhandlande stat och anpassade till den tidsram som krävs för att genom en gradvis strategi säkerställa verkligt lika villkor och tillräcklig konkurrenskraft för arbetstagare och företag i var och en av staterna, samt att observera att dessa staters mycket ringa storlek är sådan att följderna av framförhandlade tillfälliga undantag skulle ha mycket liten inverkan på EU:s regelverk,

                              i)

                              att tillvarata möjligheten att genom associeringsavtalet vidareutveckla samarbetet med Andorra, Monaco och San Marino inom ramen för direktiv (EU) 2015/849 av den 20 maj 2015 om åtgärder för att förhindra att det finansiella systemet används för penningtvätt eller finansiering av terrorism (1),

                              j)

                              att anpassa associeringsavtalets krav på tillhandahållande av statistik till Andorras, Monacos och San Marinos storlek,

                              k)

                              att parallellt med förhandlingarna om associeringsavtalet utforska möjligheten att säkerställa tillgång till likviditet inom ramen för eurosystemet för Andorra och San Marino, i syfte att öka motståndskraften och stabiliteten inom respektive lands nationella bankväsen i händelse av en intern eller extern systemchock, samtidigt som lämplig tillsyn från Europeiska centralbankens sida säkerställs, att uppmana Andorra och Monaco att bli medlemmar i Internationella valutafonden och vid behov tillhandahålla tekniskt stöd för detta ändamål, samt att uppmana Andorra, Monaco och San Marino att fortsätta det goda arbetet med att närma sig EU i fråga om finansiell reglering, förvaltning i skattefrågor och kampen mot penningtvätt,

                              l)

                              att föra förhandlingarna om associeringsavtalet med Andorra, Monaco och San Marino framåt och att i god tid ge de förhandlande parterna allt nödvändigt institutionellt stöd och stöd inom specifika politikområden, däribland bedömningar och sakkunskap från kommissionens behöriga generaldirektorat, så att förhandlingarna kan slutföras så snart som möjligt och hur som helst inom de närmaste två åren,

                              m)

                              att före den nuvarande mandatperiodens slut utfärda en gemensam politisk förklaring med Andorra, Monaco och San Marino om ramen för associeringsavtalet, för att klarlägga och slå fast vad som hittills uppnåtts under förhandlingarna, så att den nya kommissionen och Europeiska utrikestjänsten kan ta del av och bygga vidare på denna samsyn och driva förhandlingarna vidare,

                              n)

                              att se förhandlingarna om associeringsavtalet som en möjlighet att vidta åtgärder för gemensamma investeringar i infrastruktur av gemensamt intresse och åtgärder som syftar till att öka den gemensamma akademiska forskningen mellan Andorra, Monaco, San Marino och EU-medlemsstaterna.

                  2.

                  Europaparlamentet anser att Europaparlamentets nästa valperiod skulle kunna utgöra ett värdefullt tillfälle att inrätta en ny interparlamentarisk delegation som skulle ägna sig åt interparlamentarisk dialog och samarbete med Andorra, Monaco och San Marino. Parlamentet anser dessutom att ett nära samarbete bör bedrivas mellan parlamentets avdelningar och de relevanta avdelningarna inom parlamenten i Andorra, Monaco och San Marino och att parlamentet regelbundet skulle kunna bjuda in unga ledare inom politik, näringsliv och civilsamhälle från dessa tre länder för att stärka den positiva bilden av närmare politiska, ekonomiska och policymässiga kontakter med EU inom ramen för förhandlingarna om associeringsavtalet. Parlamentet anser att det bör föra regelbundna diskussioner med de nationella parlamentsdelegationerna från Andorra, Monaco och San Marino under den tid som förhandlingarna pågår. Parlamentet anser att dess diskussioner med de nationella parlamentsdelegationerna från Andorra, Monaco och San Marino även bör omfatta frågor som behandlas av parlamentet och som skulle kunna få direkta konsekvenser för ekonomin i dessa länder, på deras förbindelser med EU eller på associeringsavtalets verkan.

                  3.

                  Europaparlamentet uppdrar åt talmannen att översända denna rekommendation till rådet, kommissionen och vice ordföranden för kommissionen/unionens höga representant för utrikes frågor och säkerhetspolitik samt till Andorras samregerande furstar, regering och generalråd, till Monacos furste, statsminister och nationella råd och till San Marinos kaptenregenter, statskongress och stora och allmänna råd.

         (1)  EUT L 141, 5.6.2015, s. 73.


title: Kommissionens rekommendation (EU) 2020/518 av den 8 april 2020 om en unionsgemensam verktygslåda för användningen av teknik och data för att bekämpa och komma ut ur covid-19-krisen, särskilt när det gäller mobilapplikationer och användning av anonymiserade rörlighetsdata

text:
               14.4.2020

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               L 114/7

      KOMMISSIONENS REKOMMENDATION (EU) 2020/518
      av den 8 april 2020
      om en unionsgemensam verktygslåda för användningen av teknik och data för att bekämpa och komma ut ur covid-19-krisen, särskilt när det gäller mobilapplikationer och användning av anonymiserade rörlighetsdata
      EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION
      med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 292, och
      av följande skäl:

                  (1)

                  Den folkhälsokris som orsakats av den pågående covid-19-pandemin (nedan kallad covid-19-krisen) tvingar unionen och medlemsstaterna att hantera en aldrig tidigare skådad utmaning för dess hälso- och sjukvårdssystem, livsstil, ekonomiska stabilitet och värderingar. Ingen enskild medlemsstat kan på egen hand framgångsrikt bekämpa covid-19-krisen. En exceptionell krissituation av sådan omfattning kräver beslutsamma åtgärder från alla medlemsstater och EU:s institutioner och organ som arbetar tillsammans i en verklig anda av solidaritet.

                  (2)

                  Digital teknik och digitala data har en viktig roll att spela när det gäller att bekämpa covid-19-krisen, eftersom många människor i Europa är anslutna till internet via mobila enheter. Dessa tekniker och data utgör ett viktigt verktyg för att informera allmänheten och hjälpa relevanta offentliga myndigheter i deras arbete med att begränsa spridningen av viruset eller ge hälso- och sjukvårdsorganisationerna möjlighet att utbyta hälsouppgifter. En splittrad och okoordinerad strategi riskerar dock att hämma effektiviteten hos de åtgärder som syftar till att bekämpa covid-19-krisen, samtidigt som den allvarligt skadar den inre marknaden och de grundläggande rättigheterna och friheterna.

                  (3)

                  Det är därför nödvändigt att utarbeta en gemensam strategi för användningen av digital teknik och digitala data som svar på den nuvarande krisen. Denna strategi bör vara effektiv när det gäller att stödja behöriga nationella myndigheter, särskilt hälso- och sjukvårdsmyndigheter och beslutsfattare, genom att förse dem med tillräckliga och korrekta data för att förstå utvecklingen och spridningen av covid-19-viruset samt dess effekter. På samma sätt kan denna teknik göra det möjligt för medborgarna att vidta effektiva och mer målinriktade åtgärder för social distansering. Samtidigt syftar den föreslagna strategin till att upprätthålla den inre marknadens integritet och skydda de grundläggande rättigheterna och friheterna, särskilt rätten till integritet och skydd av personuppgifter.

                  (4)

                  Mobilapplikationer kan stödja hälso- och sjukvårdsmyndigheter på nationell nivå och EU-nivå vid övervakning och begränsning av den pågående covid-19-pandemin. De kan ge vägledning till medborgarna och underlätta organiseringen av den medicinska uppföljningen av patienter. Applikationer för varning och spårning kan spela en viktig roll vid kontaktspårning, för att begränsa sjukdomsspridningen och avbryta smittkedjorna. I kombination med lämpliga teststrategier och kontaktspårning kan applikationerna därför vara särskilt relevanta när det gäller att tillhandahålla information om nivån på virusets spridning, bedöma effektiviteten av åtgärder för fysisk distansering och isolering samt ligga till underlag för strategier för att lätta på restriktionerna.

                  (5)

                  I Europaparlamentets och rådets beslut nr 1082/2013/EU (1) fastställs regler för epidemiologisk övervakning av, monitorering av, tidig varning för och bekämpning av allvarliga gränsöverskridande hot mot människors hälsa. I artikel 2.5 i beslutet krävs att kommissionen, i samverkan med medlemsstaterna, ska sörja för samordning och informationsutbyte mellan de mekanismer och strukturer som inrättas inom ramen för det beslutet och liknande mekanismer och strukturer som inrättats på unionsnivå eller enligt Euratomfördraget och vars verksamhet är relevant för beredskaps- och insatsplanering för, övervakning av, tidig varning för och bekämpning av allvarliga gränsöverskridande hot mot människors hälsa. Forumet för samordning av insatser i samband med allvarliga gränsöverskridande hot mot människors hälsa är den hälsosäkerhetskommitté som inrättas genom artikel 17 i ovannämnda beslut. Samtidigt inrättas genom artikel 6.1 i beslutet ett nätverk för epidemiologisk övervakning av smittsamma sjukdomar, som drivs och samordnas av Europeiska centrumet för förebyggande och kontroll av sjukdomar (ECDC).

                  (6)

                  Enligt Europaparlamentets och rådets direktiv 2011/24/EU (2) om tillämpningen av patienträttigheter vid gränsöverskridande hälso- och sjukvård ska nätverket för e-hälsa arbeta för att tillhandahålla hållbara ekonomiska och sociala nyttoeffekter genom europeiska system och tjänster som rör e-hälsa samt driftskompatibla applikationer i syfte att nå en hög tillförlitlighets- och säkerhetsnivå, förbättra kontinuiteten i vården och säkerställa tillgång till säker hälso- och sjukvård av hög kvalitet.

                  (7)

                  I Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2016/679 (3) om skydd för fysiska personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter fastställs villkoren för behandling av personuppgifter, inklusive uppgifter om hälsa. Sådana uppgifter får behandlas bland annat när en registrerad ger sitt uttryckliga samtycke eller när behandlingen är i allmänhetens intresse enligt medlemsstatens lagstiftning eller unionslagstiftningen, särskilt när det gäller övervakning och varning, förebyggande eller kontroll av smittsamma sjukdomar och andra allvarliga hot mot hälsan.

                  (8)

                  Flera medlemsstater har infört särskild lagstiftning som gör det möjligt för dem att behandla hälsouppgifter av skäl av allmänt intresse (artikel 6.1 c eller e och artikel 9.2 i i förordning (EU) 2016/679). Syftet med och medlen för databehandlingen, vilka uppgifter som ska behandlas och av vem ska vara tydliga och specifika.

                  (9)

                  Kommissionen får samråda med Europeiska datatillsynsmannen och Europeiska dataskyddsstyrelsen i enlighet med artikel 42 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2018/1725 (4) och artikel 70 i förordning (EU) 2016/679.

                  (10)

                  I Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/58/EG (5) fastställs regler för trafik- och lokaliseringsuppgifter samt för lagring av information och åtkomst till information som lagras i terminalutrustningen, t.ex. en mobil enhet, hos en användare eller en abonnent. Enligt artikel 5.3 i direktivet är sådan lagring eller erhållande av åtkomst endast tillåten under mycket begränsade omständigheter eller på grundval av användarens eller abonnentens samtycke, efter att ha fått tillgång till tydlig och fullständig information i enlighet med kraven i förordning (EU) 2016/679. Enligt artikel 15.1 i direktivet får medlemsstaterna dessutom anta lagstiftningsåtgärder för att begränsa tillämpningsområdet för vissa av de rättigheter och skyldigheter som fastställs i direktivet, inbegripet de som anges i artikel 5, när en sådan begränsning i ett demokratiskt samhälle är nödvändig, lämplig och proportionell för att nå vissa mål.

                  (11)

                  Europeiska kommissionen tillkännagav i sitt meddelande En EU-strategi för data (6) att EU skulle skapa en inre marknad där data kan flöda inom EU och mellan olika sektorer, till nytta för alla, där EU:s regler, särskilt regler om integritets- och uppgiftsskydd och konkurrenslagstiftningen, respekteras fullt ut och där reglerna för tillgång till och användning av data är rättvisa, praktiska och tydliga. Kommissionen angav särskilt att den skulle överväga behovet av lagstiftningsåtgärder för att främja datadelning mellan företag och myndigheter i allmänhetens intresse.

                  (12)

                  Sedan covid-19-krisen inleddes har en rad olika mobilapplikationer utvecklats, varav vissa av offentliga myndigheter, och medlemsstaterna och den privata sektorn har efterlyst samordning på unionsnivå, bland annat för att ta itu med cybersäkerhets-, säkerhets- och integritetsfrågor. Dessa applikationer tenderar att tjäna tre allmänna funktioner: i) informera och ge råd till medborgare och underlätta organiseringen av den medicinska uppföljningen av personer med symptom, ofta i kombination med ett självdiagnostiserande frågeformulär, ii) varna personer som har befunnit sig i närheten av en smittad person för att avbryta smittkedjor och förhindra att infektioner blossar upp på nytt när man lättar på restriktionerna och iii) övervakning och tillämpning av karantän för smittade personer, eventuellt i kombination med funktioner som gör det möjligt att bedöma deras hälsotillstånd under karantänperioden. Vissa applikationer är tillgängliga för allmänheten, medan andra endast är avsedda för slutna användargrupper för att spåra kontakter på arbetsplatsen. Dessa applikationers effektivitet har i allmänhet inte utvärderats. Information och applikationer för kontroll av symptom kan vara användbara för att öka medborgarnas medvetenhet. Expertutlåtanden tyder dock på att applikationer som syftar till att informera och varna användare verkar vara de mest lovande för att förhindra spridningen av viruset, även med beaktande av deras mer begränsade inverkan på integriteten, och flera medlemsstater håller för närvarande på att undersöka hur de kan användas.

                  (13)

                  Vissa av dessa mobilapplikationer skulle kunna betraktas som medicintekniska produkter när de av tillverkaren är avsedda att användas bland annat för diagnos, förebyggande, övervakning, prediktion, prognos, behandling eller lindring av sjukdom och skulle därför omfattas av tillämpningsområdet för Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2017/745 (7) eller rådets direktiv 93/42/EEG (8). För självdiagnoser och applikationer som kontrollerar symptom, där de tillhandahåller information avseende diagnos, prevention, övervakning, prediktion eller prognos, bör man bedöma deras potentiella status som medicintekniska produkter i enlighet med regelverket för medicintekniska produkter (direktiv 93/42/EEG eller förordning (EU) 2017/745).

                  (14)

                  Dessa mobilapplikationers effektivitet beror på ett antal faktorer. Sådana faktorer är bland annat användarpenetration, det vill säga den andel av befolkningen som använder en mobil enhet och andelen av dessa som har laddat ned applikationen och samtyckt till behandling av personuppgifter som rör dem och som inte har dragit tillbaka sitt samtycke. Andra viktiga faktorer är allmänhetens förtroende för att uppgifterna kommer att skyddas genom lämpliga säkerhetsåtgärder och användas uteslutande för att varna personer som kan ha exponerats för viruset, folkhälsomyndigheternas godkännande, hälso- och sjukvårdsmyndigheternas förmåga att vidta åtgärder på grundval av de data som genereras av applikationerna, integration och datadelning med andra system och applikationer samt gränsöverskridande och regionsövergripande interoperabilitet med andra system.

                  (15)

                  Applikationer för varning och spårning är användbara för medlemsstaterna vid kontaktspårning och kan spela en viktig roll i begränsningen när man lättar på restriktionerna. De kan också vara ett värdefullt verktyg för att medborgarna ska kunna utöva en effektiv och mer målinriktad social distansering. Deras genomslagskraft kan stärkas genom en strategi som stöder bredare testning. Kontaktspårning innebär att folkhälsomyndigheterna snabbt identifierar en bekräftad covid-19-patients samtliga kontakter, ber dem självisolera och snabbt testa och isolera dem om de utvecklar symptom. Dessutom skulle anonymiserade och aggregerade uppgifter från sådana applikationer, i kombination med information om sjukdomsfrekvens, kunna användas för att bedöma effektiviteten i lokala och fysiska distanseringssåtgärder. Även om dessa applikationer uppenbarligen är användbara för medlemsstaterna, har de också potentialen att ge ett mervärde till ECDC:s arbete.

                  (16)

                  Applikationer för självdiagnos och kontroll av symptom kan ge relevant information om antalet fall med covid-19-kompatibla symptom, per ålder och vecka, från väldefinierade områden där applikationen har stor täckning. Om de nationella folkhälsomyndigheterna lyckas, kan de besluta att använda applikationsdata för övervakning av covid-19-syndrombaserad primärvård. Dessa data kan lämnas till ECDC en gång i veckan, i aggregerad form (t.ex. antal influensaliknande sjukdomar (ILI) eller akuta luftvägsinfektioner (ARI) per vecka, per åldersgrupp, av den totala populationen som täcks av sentinelläkarna). Detta skulle göra det möjligt för nationella myndigheter och ECDC att uppskatta det positiva prediktionsvärdet av luftvägssymptomen i en viss gemenskap, vilket skulle ge information om virusets spridning på grundval av data från applikationen.

                  (17)

                  Med tanke på de funktioner hos smarttelefonapplikationer som beskrivs ovan, kan användningen av dem påverka utövandet av vissa grundläggande rättigheter, bland annat rätten till respekt för privat- och familjeliv. Eftersom varje ingrepp i de rättigheterna bör ske i enlighet med lagstiftningen bör medlemsstaternas lagstiftning som fastställer eller tillåter begränsningar av utövandet av vissa grundläggande rättigheter vara i linje med de allmänna principerna i unionsrätten i enlighet med artikel 6 i fördraget om Europeiska unionen, deras konstitutionella traditioner och skyldigheter enligt internationell rätt.

                  (18)

                  För godkännande av olika typer av applikationer (och underliggande informationssystem för smittspridningskedjor) och för att säkerställa att de uppfyller det angivna syftet med epidemiologisk övervakning, måste de underliggande strategierna, kraven och kontrollerna anpassas och genomföras på ett samordnat sätt av de ansvariga nationella hälsomyndigheterna. Erfarenheterna från flera medlemsstater som har börjat införa applikationer för kontaktspårning visar att det för att öka acceptansen är lämpligt med en integrerad förvaltning för att förbereda och genomföra åtgärderna, som omfattar inte bara hälsomyndigheter utan även andra myndigheter (inbegripet dataskyddsmyndigheter) samt den privata sektorn, experter, akademiker och intressenter, t.ex. patientgrupper. En omfattande kommunikation om applikationen är också viktig för dess införande och framgång.

                  (19)

                  För att upptäcka fall av närhet mellan användare av olika kontaktspårningsapplikationer (ett scenario som med största sannolikhet kommer att inträffa bland personer som flyttar över nationella/regionala gränser) bör interoperabilitet mellan applikationer övervägas. Nationella hälsomyndigheter som övervakar smittspridningskedjor bör kunna utbyta kompatibel information om användare som har testats positiva med andra medlemsstater eller regioner för att hantera gränsöverskridande smittspridningskedjor.

                  (20)

                  Vissa företag, bland annat telekomoperatörer och stora teknikplattformar, har offentliggjort anonymiserade och aggregerade lokaliseringsuppgifter eller gett offentliga myndigheter tillgång till dem. Sådana uppgifter behövs för forskning för att bekämpa viruset och för modellering för att förstå hur viruset kommer att spridas och vilka ekonomiska effekter krisen kommer att få. I synnerhet kommer uppgifterna att göra det lättare att förstå och modellera epidemins geografiska dynamik och bedöma hur sociala distanseringsåtgärder (t.ex. reserestriktioner, nedstängning av icke nödvändig verksamhet eller total nedstängning) påverkar rörligheten. Detta är viktigt dels för att begränsa virusets effekter och bedöma behoven av framför allt personlig skyddsutrustning och intensivvårdsavdelningar, dels för att stödja exitstrategin med datastyrda modeller som visar på vilka effekter en lättnad av de sociala distanseringsåtgärderna skulle kunna få.

                  (21)

                  Den rådande krisen har visat att folkhälsomyndigheter och forskningsinstitutioner skulle gynnas av ytterligare tillgång till väsentlig information för att analysera virusets utveckling och bedöma folkhälsoåtgärdernas effektivitet.

                  (22)

                  Vissa medlemsstater har vidtagit åtgärder för att underlätta tillgången till nödvändiga uppgifter. Men EU:s gemensamma insatser för att bekämpa viruset hämmas av fragmenteringen i de nuvarande strategierna.

                  (23)

                  En gemensam EU-strategi för bekämpning av covid-19-krisen har också blivit nödvändig eftersom de åtgärder som vidtagits i vissa länder – t.ex. geolokaliseringsbaserad spårning av enskilda personer, användning av teknik för att mäta individers hälsorisknivå och centralisering av känsliga uppgifter – kan ifrågasättas med hänsyn till flera av de grundläggande rättigheter och friheter som garanteras i EU:s rättsordning, bland annat rätten till integritet och rätten till skydd av personuppgifter. I alla händelser måste begränsningar av utövandet av de grundläggande rättigheter och friheter som fastställs i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna enligt stadgan vara motiverade och proportionerliga. Sådana begränsningar bör framför allt vara tillfälliga, såtillvida att de är strängt begränsade till vad som är nödvändigt för att bekämpa krisen och inte bibehålls utan tillräcklig motivering efter krisens slut.

                  (24)

                  Dessutom har Världshälsoorganisationen och andra organ varnat för risken för att applikationer och felaktiga uppgifter kan leda till att personer som delar vissa egenskaper stigmatiseras på grund av att de uppfattas ha en koppling till sjukdomen.

                  (25)

                  I enlighet med principen om uppgiftsminimering bör folkhälsomyndigheter och forskningsinstitutioner endast behandla personuppgifter när det är lämpligt, relevant och begränsat till vad som är nödvändigt, samt tillämpa lämpliga skyddsåtgärder såsom pseudonymisering, aggregering, kryptering och decentralisering.

                  (26)

                  Effektiva cyber- och datasäkerhetsåtgärder är nödvändiga för att skydda uppgifternas tillgänglighet, äkthet, integritet och konfidentialitet.

                  (27)

                  Samråd med dataskyddsmyndigheter, i enlighet med kraven i unionslagstiftningen om skydd av personuppgifter, är nödvändiga för att säkerställa att personuppgifter behandlas på ett lagligt sätt och att de berörda personernas rättigheter respekteras.

                  (28)

                  Enligt artikel 14 i direktiv 2011/24/EU ska unionen stödja och främja samarbete om och utbyte av information mellan medlemsstaterna inom ramen för ett frivilligt nätverk som kopplar ihop nationella myndigheter som är ansvariga för e-hälsa, utsedda av medlemsstaterna (nedan kallat nätverket för e-hälsa). Dess mål är bland annat att arbeta för att tillhandahålla hållbara ekonomiska och sociala nyttoeffekter genom europeiska system och tjänster som rör e-hälsa samt driftskompatibla applikationer i syfte att nå en hög tillförlitlighets- och säkerhetsnivå, förbättra kontinuiteten i vården och säkerställa tillgång till säker hälso- och sjukvård av hög kvalitet. I kommissionens genomförandebeslut (EU) 2019/1765 (9) fastställs reglerna för inrättande, förvaltning och transparent drift av nätverket för e-hälsa. På grund av dess sammansättning och kompetensområde bör nätverket för e-hälsa vara det främsta forumet för diskussioner om folkhälsomyndigheters och forskningsinstitutioners behov av uppgifter, samtidigt som man även involverar tjänstemän från nationella regleringsmyndigheter för elektronisk kommunikation, ministerier med ansvar för digitala frågor samt dataskyddsmyndigheter.

                  (29)

                  Nätverket för e-hälsa och kommissionen bör också samarbeta nära med andra organ och nätverk som kan ge den information som behövs för att ge verkan åt denna rekommendation, bland annat hälsosäkerhetskommittén, nätverket för epidemiologisk övervakning av smittsamma sjukdomar, ECDC, Europeiska dataskyddsstyrelsen, organet för europeiska regleringsmyndigheter för elektronisk kommunikation och samarbetsgruppen för nät- och informationssystem.

                  (30)

                  Transparens, tydlig och regelbunden kommunikation samt lyhördhet för de värst drabbade personernas och samhällenas synpunkter kommer att vara av största vikt för att säkerställa allmänhetens förtroende i hanteringen av covid-19-krisen.

                  (31)

                  Med tanke på den snabba utvecklingen av covid-19-situationen i olika medlemsstater är det viktigt att medlemsstaterna lämnar rapporter och att kommissionen ser över den strategi som beskrivs i denna rekommendation, snabbt och regelbundet så länge som krisen varar.

                  (32)

                  Denna rekommendation bör vid behov kompletteras av ytterligare vägledning från kommissionen, t.ex. om hur användningen av mobilapplikationer i varnande och förebyggande syfte inverkar på dataskyddet och integriteten.

            HÄRIGENOM REKOMMENDERAS FÖLJANDE.

         SYFTET MED REKOMMENDATIONEN

                  1.

                  I denna rekommendation fastställs en process för utarbetandet av en gemensam strategi, kallad verktygslådan, för att hantera krisen med digitala medel. Verktygslådan kommer att bestå av praktiska åtgärder för effektiv användning av teknik och data, med särskild inriktning på följande två områden:

                              1)

                              En alleuropeisk, EU-samordnad strategi för användningen av mobilapplikationer för att ge medborgarna möjlighet att vidta effektiva och mer riktade sociala distanseringsåtgärder samt för varning, förebyggande och spårning av kontakter i syfte att begränsa spridningen av covid-19-sjukdomen. Detta inbegriper en metod för att övervaka och dela bedömningar av applikationernas ändamålsenlighet, interoperabilitet och gränsöverskridande konsekvenser samt deras respekt för säkerhet, integritet och dataskydd.

                              2)

                              Ett gemensamt system för användning av anonymiserade och aggregerade uppgifter om befolkningens rörlighet för att i) modellera och förutsäga sjukdomens utveckling, ii) övervaka effektiviteten i medlemsstaternas myndigheters beslutsfattande när det gäller åtgärder som social distansering och isolering samt iii) ligga till grund för en samordnad exitstrategi för covid-19-krisen.

                  2.

                  Medlemsstaterna bör vidta dessa åtgärder snarast möjligt, i nära samordning med andra medlemsstater, kommissionen och andra berörda aktörer, utan att det påverkar medlemsstaternas befogenheter på folkhälsoområdet. De bör säkerställa att alla åtgärder vidtas i enlighet med unionsrätten, i synnerhet lagstiftningen om medicintekniska produkter och rätten till integritet och skydd av personuppgifter, liksom andra rättigheter och friheter som fastställs i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna. Verktygslådan kommer att kompletteras med vägledning från kommissionen, bland annat vägledning om hur användningen av mobilapplikationer i varnande och förebyggande syfte inverkar på dataskyddet och integriteten.

         DEFINITIONER

                  3.

                  I denna rekommendation gäller följande definitioner:

                              a)

                                 mobilapplikationer: programvaruapplikationer som används i smarta enheter, i synnerhet smarttelefoner, och som vanligtvis är avsedda för omfattande och riktad interaktion med webbresurser, som behandlar närhetsdata och andra kontextuella data insamlade av de många sensorer som finns i en smart enhet och som kan utbyta information via många nätverksgränssnitt med andra anslutna enheter.

                              b)

                                 nätverket för e-hälsa: det nätverk som inrättats genom artikel 14 i direktiv 2011/24/EU och vars uppgifter har förtydligats genom genomförandebeslut (EU) 2019/1765.

                              c)

                                 hälsosäkerhetskommittén: det organ bestående av företrädare för medlemsstaterna som inrättats genom artikel 17 i beslut nr 1082/2013/EU av den 22 oktober 2013.

                              d)

                                 nätverket för epidemiologisk övervakning: det nätverk för epidemiologisk övervakning av smittsamma sjukdomar och relaterade särskilda hälsofrågor vilket drivs och samordnas av ECDC och sörjer för kontinuerlig kommunikation mellan kommissionen, ECDC och de behöriga myndigheter som på nationell nivå ansvarar för epidemiologisk övervakning, inrättat genom artikel 6 i beslut nr 1082/2013/EU.

         PROCESS FÖR UTVECKLING AV EN VERKTYGSLÅDA FÖR ANVÄNDNING AV TEKNIK OCH DATA

                  4.

                  Denna process bör främja medlemsstaternas och kommissionens brådskande utveckling och antagande av en verktygslåda med praktiska åtgärder, bland annat en europeisk strategi för mobilapplikationer för covid-19 och för användning av rörlighetsdata för modellering och prediktion av virusets utveckling.

                  5.

                  För utvecklingen av verktygslådan bör medlemsstaterna, som företräds i nätverket för e-hälsa, sammanträda omedelbart och ofta därefter, tillsammans med företrädare för kommissionen och Europeiska centrumet för förebyggande och kontroll av sjukdomar. De bör utbyta åsikter om hur man på bästa sätt ska använda data från olika källor för att hantera covid-19-krisen och samtidigt uppnå en hög förtroende- och skyddsnivå på ett sätt som är förenligt med unionsrätten, särskilt när det gäller skydd av personuppgifter och integritetsskydd, samt för att utbyta bästa praxis och främja gemensamma strategier i detta avseende.

                  6.

                  Nätverket för e-hälsa bör sammanträda omedelbart för att praktiskt genomföra denna rekommendation.

                  7.

                  Medlemsstaterna, som företräds i nätverket för e-hälsa, bör när så är lämpligt informera och inhämta synpunkter från hälsosäkerhetskommittén, Berec (Organet för europeiska regleringsmyndigheter för elektronisk kommunikation), samarbetsgruppen för nät- och informationssäkerhet och berörda kommissionsorgan, inbegripet Enisa, Europol och rådets arbetsgrupper, när de verkställer denna rekommendation.

                  8.

                  Europeiska dataskyddsstyrelsen och Europeiska datatillsynsmannen bör också vara nära involverade för att säkerställa att principer om dataskydd och inbyggt integritetsskydd integreras i verktygslådan.

                  9.

                  Medlemsstaternas myndigheter och kommissionen bör säkerställa regelbunden, tydlig och omfattande kommunikation med allmänheten om de åtgärder som vidtas i enlighet med denna rekommendation och ge allmänheten möjlighet till interaktion och deltagande i diskussioner.

                  10.

                  Respekt för alla grundläggande rättigheter, särskilt integritetsskydd och dataskydd, förebyggande av övervakning och stigmatisering, bör vara av största vikt under hela processen. När det gäller dessa specifika frågor bör verktygslådan därför

                              1)

                              strikt begränsa behandlingen av personuppgifter vid bekämpning av covid-19-krisen och säkerställa att personuppgifterna inte används för andra ändamål, såsom brottsbekämpning eller kommersiella ändamål,

                              2)

                              säkerställa regelbunden översyn av det fortsatta behovet av behandling av personuppgifter för bekämpning av covid-19-krisen och fastställa lämpliga tidsfristklausuler, för att säkerställa att behandlingen inte går utöver vad som är absolut nödvändigt för dessa ändamål,

                              3)

                              vidta åtgärder för att säkerställa att behandlingen, när den inte längre är absolut nödvändig, avslutas och att de berörda personuppgifterna oåterkalleligen förstörs, såvida inte, utifrån råd från etiknämnder och dataskyddsmyndigheter, det vetenskapliga värdet av dessa data till gagn för allmänintresset uppväger konsekvenserna för de berörda rättigheterna, med förbehåll för lämpliga skyddsåtgärder.

                  11.

                  Verktygslådan bör utvecklas successivt mot bakgrund av diskussioner med alla berörda parter och övervakning av situationen, bästa praxis, frågeställningar och lösningar vad gäller de datakällor och datatyper som är nödvändiga och tillgängliga för folkhälsomyndigheter och forskningsinstitutioner på folkhälsoområdet för bekämpning av covid-19-pandemin.

                  12.

                  Verktygslådan bör delas med Europeiska unionens internationella partner för att utbyta bästa praxis och bidra till att bekämpa spridningen av viruset i hela världen.

         EN ALLEUROPEISK STRATEGI FÖR MOBILAPPLIKATIONER FÖR COVID-19

                  13.

                  Den första prioriteringen för verktygslådan bör vara en alleuropeisk strategi för mobilapplikationer för covid-19, som ska utvecklas gemensamt av medlemsstaterna och kommissionen, senast den 15 april 2020. Europeiska dataskyddsstyrelsen och Europeiska datatillsynsmannen kommer att knytas till processen. Denna strategi bör bestå av

                              1)

                              specifikationer för att säkerställa effektiviteten hos mobilapplikationer för information, varning och spårning för bekämpning av covid-19 ur medicinsk och teknisk synpunkt,

                              2)

                              åtgärder för att förhindra spridning av applikationer som inte är förenliga med unionsrätten, för att stödja krav på tillgänglighet för personer med funktionsnedsättning, och krav på interoperabilitet och främjande av gemensamma lösningar, utan att utesluta en potentiell alleuropeisk applikation,

                              3)

                              styrningsmekanismer som ska tillämpas av folkhälsomyndigheter samt samarbete med ECDC,

                              4)

                              kartläggning av god praxis och mekanismer för utbyte av information om hur applikationerna fungerar, och

                              5)

                              delning av data med relevanta epidemiologiska offentliga organ och forskningsinstitutioner på folkhälsoområdet, inbegripet aggregerade data till ECDC.

                  14.

                  Medlemsstaternas myndigheter, som företräds i nätverket för e-hälsa, bör inrätta en process för informationsutbyte och säkerställa driftskompatibilitet mellan applikationer när gränsöverskridande scenarier planeras.

         ASPEKTER AVSEENDE INTEGRITETS- OCH DATASKYDD VID ANVÄNDNING AV MOBILAPPLIKATIONER

                  15.

                  Principer om integritets- och dataskydd bör ligga till grund för utvecklingen av verktygslådan.

                  16.

                  Med särskild hänsyn till användningen av mobilapplikationer för varning och förebyggande åtgärder för bekämpning av covid-19, bör följande principer iakttas:

                              1)

                              Skyddsåtgärder som garanterar respekt för grundläggande rättigheter och förebyggande av stigmatisering, särskilt tillämpliga regler för skydd av personuppgifter och konfidentialitet vid kommunikation.

                              2)

                              Företräde för de minst inkräktande men ändå effektiva åtgärderna, inbegripet användning av närhetsdata och undvikande av behandling av uppgifter om enskilda personers lokalisering eller förflyttningar, samt användning av anonymiserade och aggregerade data där det är möjligt.

                              3)

                              Tekniska krav för lämpliga tekniska lösningar (t.ex. Bluetooth Low Energy) för fastställande av enheters närhet, kryptering, datasäkerhet, lagring av data på den mobila enheten, hälsomyndigheters eventuella åtkomst och datalagring.

                              4)

                              Effektiva cybersäkerhetskrav för att skydda uppgifternas tillgänglighet, äkthet, integritet och konfidentialitet.

                              5)

                              Upphörande av vidtagna åtgärder och radering av personuppgifter som erhållits genom dessa åtgärder, senast när pandemin förklaras vara under kontroll.

                              6)

                              Uppladdning av närhetsdata vid bekräftad infektion och lämpliga metoder för att varna personer som varit i nära kontakt med den smittade personen, som ska förbli anonym.

                              7)

                              Krav på insyn i integritetsinställningarna för att säkerställa förtroende för applikationerna.

                  17.

                  Kommissionen kommer att offentliggöra vägledning som ytterligare specificerar integritets- och dataskyddsprinciper mot bakgrund av praktiska överväganden som följer av utvecklingen och ibruktagandet av verktygslådan.

         ANVÄNDNING AV RÖRLIGHETSDATA TILL STÖD FÖR ÅTGÄRDER SAMT EXITSTRATEGI

                  18.

                  Den andra prioriteringen för verktygslådan bör vara en gemensam strategi för användning av anonymiserade och aggregerade rörlighetsdata som är nödvändiga för

                              1)

                              modellering för att kartlägga och förutsäga utbredningen av sjukdomen och inverkan på behoven i hälso- och sjukvårdssystemen i medlemsstaterna, till exempel, men inte begränsat till, intensivvårdsavdelningar på sjukhus och personlig skyddsutrustning, och

                              2)

                              optimering av effektiviteten hos åtgärderna för att begränsa spridningen av covid-19-viruset och för att hantera dess effekter, inbegripet isolering (och upphävande av isolering) och för att ta fram och använda dessa data.

                  19.

                  Vid utarbetandet av denna strategi bör medlemsstaterna (som företräds i nätverket för e-hälsa, som kommer att samordna arbetet med hälsosäkerhetskommittén, nätverket för epidemiologisk övervakning, ECDC och, om nödvändigt, Enisa) utbyta bästa praxis om användning av rörlighetsdata, dela och jämföra modellering och prediktioner av virusets spridning och övervaka effekterna av åtgärder för att begränsa dess spridning.

                  20.

                  Detta bör inbegripa

                              1)

                              lämplig användning av anonymiserade och aggregerade rörlighetsdata för modellering för att förstå hur viruset kommer att spridas och modellering av krisens ekonomiska effekter,

                              2)

                              råd till myndigheter när det gäller att be dataleverantörerna om information om den metod som de har tillämpat för anonymisering av uppgifterna och genomförande av ett rimlighetstest avseende den metod som tillämpats,

                              3)

                              skyddsåtgärder som ska vidtas för att förhindra avanonymisering och undvika återidentifiering av individer, inbegripet garantier för adekvata nivåer av data- och it-skydd, och bedömning av risker för återidentifiering vid korrelering av anonymiserade data med andra data,

                              4)

                              omedelbar och oåterkallelig radering av alla oavsiktligt behandlade data som gör det möjligt att identifiera enskilda personer, och information till dataleverantörerna samt behöriga myndigheter om den oavsiktliga behandlingen och om raderingen,

                              5)

                              radering av data i princip efter en period på 90 dagar, eller under alla omständigheter senast när pandemin förklaras vara under kontroll, och

                              6)

                              begränsning av databehandlingen så att den uteslutande används för de ändamål som anges ovan och så att delning av data med någon tredje part utesluts.

         RAPPORTERING OCH UTVÄRDERING

                  21.

                  Den alleuropeiska strategin för mobilapplikationer för covid-19 kommer att offentliggöras den 15 april och kommer att kompletteras med kommissionens vägledning om integritets- och dataskydd.

                  22.

                  Medlemsstaterna bör senast den 31 maj 2020 rapportera till kommissionen om de åtgärder som vidtagits i enlighet med denna rekommendation. Sådana rapporter bör lämnas regelbundet så länge covid-19-krisen varar.

                  23.

                  Från och med den 8 april 2020 bör medlemsstaterna göra de åtgärder som tillämpas inom de områden som omfattas av denna rekommendation tillgängliga för övriga medlemsstater och kommissionen för inbördes utvärdering. Inom en vecka får medlemsstaterna och kommissionen lämna yttranden om dessa åtgärder. Den berörda medlemsstaten bör ta största möjliga hänsyn till sådana yttranden.

                  24.

                  Med start i juni 2020 kommer kommissionen, på grundval av dessa rapporter från medlemsstaterna, att bedöma de framsteg som gjorts och effekterna av denna rekommendation. Kommissionen får lämna ytterligare rekommendationer till medlemsstaterna, bland annat om tidpunkten för de åtgärder som tillämpas på de områden som omfattas av denna rekommendation.

         Utfärdad i Bryssel den 8 april 2020.

               På kommissionens vägnar

            Thierry BRETON

               Ledamot av kommissionen

         (1)  Europaparlamentets och rådets beslut nr 1082/2013/EU av den 22 oktober 2013 om allvarliga gränsöverskridande hot mot människors hälsa och om upphävande av beslut nr 2119/98/EG (EUT L 293, 5.11.2013, s. 1).

         (2)  Europaparlamentets och rådets direktiv 2011/24/EU av den 9 mars 2011 om tillämpningen av patienträttigheter vid gränsöverskridande hälso- och sjukvård (EUT L 88, 4.4.2011, s. 45).

         (3)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2016/679 av den 27 april 2016 om skydd för fysiska personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter och om upphävande av direktiv 95/46/EG (den allmänna dataskyddsförordningen) (EUT L 119, 4.5.2016, s. 1).

         (4)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2018/1725 av den 23 oktober 2018 om skydd för fysiska personer med avseende på behandling av personuppgifter som utförs av unionens institutioner, organ och byråer och om det fria flödet av sådana uppgifter samt om upphävande av förordning (EG) nr 45/2001 och beslut nr 1247/2002/EG (EUT L 295, 21.11.2018, s. 39).

         (5)  Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/58/EG av den 12 juli 2002 om behandling av personuppgifter och integritetsskydd inom sektorn för elektronisk kommunikation (direktiv om integritet och elektronisk kommunikation) (EGT L 201, 31.7.2002, s. 37).

         (6)  Meddelande från kommissionen till Europaparlamentet, rådet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén och Regionkommittén, En EU-strategi för data, COM(2020) 66 final.

         (7)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2017/745 av den 5 april 2017 om medicintekniska produkter, om ändring av direktiv 2001/83/EG, förordning (EG) nr 178/2002 och förordning (EG) nr 1223/2009 och om upphävande av rådets direktiv 90/385/EEG och 93/42/EEG (EUT L 117, 5.5.2017, s. 1).

         (8)  Rådets direktiv 93/42/EEG av den 14 juni 1993 om medicintekniska produkter (EGT L 169, 12.7.1993, s. 1).

         (9)  Kommissionens genomförandebeslut (EU) 2019/1765 av den 22 oktober 2019 om regler för inrättande, förvaltning och drift av ett nätverk av nationella myndigheter med ansvar för e-hälsa och om upphävande av genomförandebeslut 2011/890/EU (EUT L 270, 24.10.2019, s. 83).