Avis juridique important

|

32000H0789

2000/789/EG: Kommissionens rekommendation av den 29 november 2000 om riktlinjer för godkännande av lagerhavare enligt rådets direktiv 92/12/EEG när det gäller punktskattebelagda varor [delgivet med nr K(2000) 3355]

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 314 , 14/12/2000 s. 0029 - 0031

Kommissionens rekommendationav den 29 november 2000om riktlinjer för godkännande av lagerhavare enligt rådets direktiv 92/12/EEG när det gäller punktskattebelagda varor[delgivet med nr K(2000) 3355](2000/789/EG)EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR UTFÄRDAT DENNA REKOMMENDATIONmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 211 andra strecksatsen i detta, ochav följande skäl:(1) Enligt rådets direktiv 92/12/EEG av den 25 februari 1992 om allmänna regler för punktskattepliktiga varor och om innehav, flyttning och övervakning av sådana varor(1), senast ändrat genom direktiv 2000/47/EG(2), måste lager och lagerhavare som hanterar tobaksvaror, alkohol, alkoholdrycker och mineraloljor vara godkända av medlemsstaterna.(2) I den rapport från högnivågruppen om bedrägerier avseende tobak och alkohol som godkänts av generaldirektörerna med ansvar för tull och indirekt beskattning den 24 april 1998 finns rekommendationer om bedrägeribekämpning.(3) I sitt meddelande till rådet om insatser för att bekämpa bedrägeri inom området punktskatter stödde kommissionen till fullo högnivågruppens analys av orsakerna till problemet och godtog gruppens rekommendationer(3).(4) Ekofin-rådet godkände den 19 maj 1998 sammanfattningen i högnivågruppens rapport och gjorde ett politiskt åtagande att ta itu med bedrägerierna.(5) Genom gruppens arbete framkom att medlemsstaterna använder skilda kriterier när det gäller att bevilja eller återkalla tillstånd för lagerhavare.(6) I enlighet med artikel 13 a i direktiv 92/12/EEG måste de nationella myndigheterna för att täcka de risker som är förbundna med flyttning av varor inom gemenskapen utverka en garantiförbindelse från godkända lagerhavare.(7) I enlighet med artikel 13 a i direktiv 92/12/EEG får de nationella myndigheterna för att täcka de risker som är förbundna med tillverkning, bearbetning och förvaring av varor kräva att godkända lagerhavare tillhandahåller en garantiförbindelse.(8) I enlighet med artikel 16.2 a i direktiv 92/12/EEG måste de nationella myndigheterna utverka en garantiförbindelse från näringsidkare med punktskatteregistrering.(9) Medlemsstaterna avgör själva på vilket sätt garantiförbindelser skall tillhandahållas.(10) I enlighet med artikel 15a.1 i direktiv 92/12/EEG måste medlemsstaterna hålla en elektronisk databas över godkända lagerhavare eller näringsidkare som är punktskatteregistrerade och över lokaler som godkänts som skatteupplag.(11) Högnivågruppen rekommenderade att kommissionen och medlemsstaterna borde överväga gemensamma principer för godkännande av lager och lagerhavare.(12) I början av oktober 1998 hölls ett Fiscalis-seminarium i Luxemburg för att upprätta en handbok om beviljande och återkallelse av tillstånd för lagerhavare och om kontroll av varor i lager.(13) Diskussioner har ägt rum vid möten i Kommittén för punktskatter och medlemsstaterna har uppmanats att lämna förslag rörande innehållet i sådana bestämmelser.(14) Medlemsstaternas företrädare i Kommittén för punktskatter har, i syfte att nå fram till mer enhetliga förfaranden för beviljande och återkallande av tillstånd, enhälligt samtyckt till riktlinjerna i denna rekommendation.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.TILLÄMPNINGSOMRÅDEArtikel 11. Medlemsstaterna uppmanas att tillämpa riktlinjerna i denna rekommendation i samband med att de till en fysisk eller juridisk person som driver ett lager lämnar tillstånd i följande avseenden:a) Att när punktskatten är vilande tillverka, bearbeta, förvara, ta emot och avsända punktskattebelagda varor inom ramen för sin affärsverksamhet.b) Att när punktskatten är vilande ta emot, förvara och avsända punktskattebelagda varor.2. Denna rekommendation bör i stora drag tillämpas även i samband med att en näringsidkare med punktskatteregistrering, dvs. en fysisk eller juridisk person utan ställning som godkänd lagerhavare, får tillstånd att inom ramen för sin affärsverksamhet från en annan medlemsstat ta emot punktskattebelagda varor för vilka regler om skatteuppskov gäller.KRITERIER FÖR BEVILJANDE AV TILLSTÅNDArtikel 21. Även om medlemsstaterna uppmanas att tillämpa strikta kriterier i samband med beviljande av tillstånd till sådana personer som avses i artikel 1, bör en balans uppnås mellan vad som behövs för att underlätta handeln och vad som behövs för att utöva en effektiv kontroll.2. För att ett välgrundat beslut skall kunna fattas och för att kunna bedöma den potentiella risk vad beträffar intäkter som beviljande av ett tillstånd innebär, bör följande uppgifter inhämtas från sökanden:- Sökandens namn och adress.- Typ av verksamhet.- En ritning över lokalerna och deras belägenhet och en beskrivning av verksamheten och anläggningen.- En skriftlig ansökan åtföljd av affärsbokföring och företagsregisteruppgifter.- Mervärdesskattenummer.- Ett utdrag beträffande registrering i handelsregister eller likvärdig databas, om den berörda medlemsstaten kräver sådan registrering.- Namnen på företagets ansvariga tjänstemän, deras ställning och befogenheter i företaget.- Uppgifter om företagets redovisningssystem, internkontrollåtgärder och revisionsmetoder.- Uppgifter om företagets finansiella ställning, tidigare intäkter och dess fullgörande av andra fiskala skyldigheter (tull, mervärdesskatt, direkta skatter).- Lagringsnivå, uppskattning av vilken mängd varor som kommer att tillverkas, förvaras eller flyttas under en viss period.- Uppgifter om sökandens tidigare och aktuella tillstånd att fungera som lagerhavare i andra medlemsstater.Dessa uppgifter kan inhämtas med hjälp av ett särskilt ansökningsformulär.3. Medlemsstaterna kan begära att ansökande lagerhavare skall tillhandahålla en förteckning över de medlemsstater till vilka de har för avsikt att avsända punktskattebelagda varor med punktskatteuppskov. Förteckningen kan vidarebefordras till de berörda destinationsmedlemsstaterna.Artikel 31. Medlemsstaterna får för att förvissa sig om att lokalerna och lagret verkligen existerar och för att bilda sig en uppfattning om lokalernas och lagrets struktur avlägga ett besök innan tillstånd beviljas. Medlemsstaterna bör om möjligt försöka få en detaljerad ritning över det föreslagna lagret som är av särskilt värde för att underlätta kontroller och revisioner, särskilt när det rör sig om större lokaler, och för att klart definiera gränserna för det område som är avsett för varor med skatteuppskov.2. Adekvata lagerkontrollåtgärder från de godkända personernas sida såväl som från de nationella förvaltningarnas sida bör utgöra en väsentlig del av varje system. Det är också viktigt att kontrollera punktskattebelagda produkters ursprung och hela produktionsprocessen från mottagandet av råmaterialen till avsändningen av de färdiga produkterna. Detta kan omfatta kodning och märkning av produkter.UPPLYSNINGAR SOM BÖR TILLHANDAHÅLLAS DEM SOM ANSÖKER OM TILLSTÅNDArtikel 41. Medlemsstaterna uppmanas att underrätta ansökande lagerhavare och näringsidkare med punktskatteregistrering om de nationella bokföringsskyldigheterna, så att alla mottagna, tillverkade, bearbetade, förvarade och avsända produkter kan följas upp i samband med revision.2. Ansökande lagerhavare bör underrättas om vikten av att alla de uppgifter som behövs för att ett skatteupplag skall kunna drivas på ett korrekt sätt och kontrolleras framgår av deras bokföring. Det rör sig beroende på lagstiftningen i de olika medlemsstaterna, bl.a. om följande uppgifter:- Förteckningar över råmateriallager.- Tillverkningsregister.- Lagerförteckningar över samtliga produkter.- Förteckningar över mottagna och avsända varor.3. Uppgifterna i en lagerhavares bokföring bör omfatta en beskrivning av varorna, skattekategorin för varorna och en hänvisning till det administrativa ledsagardokumentet, i enlighet med kommissionens förordning (EEG) nr 2719/92(4), (dokumentets nationella nummer, avsändningsdagen för varorna och uppgift om vilken dag avsändaren mottagit exemplar 3 för avslutning).4. Lagerbokföring, resultaträkningar, balansräkningar och revisionsrapporter bör hållas tillgängliga för de behöriga myndigheterna.5. Medlemsstaternas behöriga myndigheter bör då och då i uppföljningssyfte utföra kontroller av företagets verksamhet.Artikel 5Medlemsstaterna uppmanas att informera lagerhavare om deras skyldigheter vad beträffar tillämpningen av den nationella punktskattelagstiftningen, särskilt- skyldigheten att tillhandahålla de behöriga myndigheterna de uppgifter som behövs för att förvarningssystemet när det gäller punktskatter skall fungera,- skyldigheten att använda ett administrativt ledsagardokument för alla sändningar inom gemenskapen och för alla exportsändningar och att fylla i detta dokument på ett korrekt sätt innan varorna avsänds,- skyldigheten att använda det nationella numreringssystemet för det administrativa ledsagardokumentet, och- skyldigheten att ange den beräknade transporttiden och att på begäran ange en rimlig färdväg.GARANTIFÖRBINDELSERArtikel 61. Beloppet för en garantiförbindelse bör återspegla den risk som är förbunden med den verksamhet som en lagerhavare eller en näringsidkare med punktskatteregistrering bedriver.2. Beloppet för garantiförbindelsen bör ses över regelbundet så att det återspeglar förändringar i handelsvolymen, lagerhavarens verksamhet eller de punktskattesatser som gäller i medlemsstaterna.UPPHÄVANDE ELLER ÅTERKALLELSE AV TILLSTÅNDArtikel 71. Ett tillstånd bör i princip upphävas eller återkallas endast om det finns tungt vägande skäl, och efter det att medlemsstatens behöriga myndigheter noggrant har undersökt lagerhavarens situation.2. Ett tillstånd kan t.ex. upphävas eller återkallas i följande fall:- Skyldigheter som är förbundna med tillståndet har inte fullgjorts.- Bristande täckning för den erforderliga garantiförbindelsen.- Upprepade överträdelser av gällande bestämmelser.- Inblandning i kriminell verksamhet.- Skatteflykt eller skattebedrägeri.ÖVRIGTArtikel 81. Regelbunden uppdatering av den elektroniska SEED-databasen (System for the Exchange of Excise Data, systemet för utbyte av punktskattedata) enligt artikel 15a.1 i direktiv 92/12/EEG bör omfatta nya tillstånd som beviljas och ändringar av befintliga uppgifter, t.ex. vid utvidgning av verksamhet, adressändring eller återkallelse av tillstånd.2. Om den nationella lagstiftningen medger det, kan uppgifter om sökande som har eller har haft affärsverksamhet i en medlemsstat meddelas en annan medlemsstat på denna medlemsstats begäran.3. Medlemsstaterna uppmanas att vidta lämpliga åtgärder för att kontrollera tillverkning, bearbetning, förvaring, mottagande och avsändning av varor i lager och flyttning av punktskattebelagda varor med punktskatteuppskov. Medlemsstaterna kan i enlighet med bestämmelserna om administrativt samarbete och ömsesidigt bistånd vid behov bistå varandra vid utförandet av dessa uppgifter.SLUTBESTÄMMELSERArtikel 9Medlemsstaterna uppmanas att senast den 31 december 2001 till kommissionen överlämna texterna till centrala lagar och andra författningar som de antar på grundval av denna rekommendation och att anmäla alla ändringar av dessa till kommissionen.Artikel 10Denna rekommendation riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdad i Bryssel den 29 november 2000.På kommissionens vägnarFrederik BolkesteinLedamot av kommissionen(1) EGT L 76, 23.3.1992, s. 1.(2) EGT L 197, 29.7.2000, s. 73.(3) SEK(1998) 732 slutlig, 29.4.1998.(4) EGT L 276, 19.9.1992, s. 1.


Rekommendation rådets yttrande enligt artikel 9.3 i rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om Maltas uppdaterade konvergensprogram, 2005-2008


title: Kommissionens rekommendation av den 7 maj 2009 om regleringen av termineringstaxor i fasta och mobila nät inom EU

text:
               20.5.2009

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               L 124/67

      KOMMISSIONENS REKOMMENDATION

   av den 7 maj 2009
   om regleringen av termineringstaxor i fasta och mobila nät inom EU
   (2009/396/EG)
   EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION UTFÄRDAR DENNA REKOMMENDATION
   med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,
   med beaktande av Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/21/EG av den 7 mars 2002 om ett gemensamt regelverk för elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster (ramdirektiv) (1), särskilt artikel 19.1,
   efter samråd med kommunikationskommittén, och
   av följande skäl:

               (1)

               Enligt artikel 8.3 i direktiv 2002/21/EG ska de nationella regleringsmyndigheterna bidra till utvecklingen av den inre marknaden bland annat genom att samarbeta med varandra och kommissionen på ett öppet sätt för att se till att enhetlig regleringspraxis utarbetas. Under granskningen av de mer än 850 förslag till åtgärder som anmälts enligt artikel 7 i direktivet framkom att det fortfarande finns en del inkonsekvenser i regleringen av taxorna för terminering av röstsamtal.

               (2)

               Även om någon form av kostnadsorientering vanligen föreligger i de flesta medlemsstater, är de åtgärder som vidtagits för priskontroll skiljaktiga i alla medlemsstater. Förutom en stor variation när det gäller de kostnadsmetoder som valts, varierar även det sätt på vilket dessa metoder används. Detta ökar spännvidden mellan de termineringstaxor på grossistnivå som tillämpas inom Europeiska unionen, vilket bara delvis kan förklaras med nationella särdrag. Europeiska gruppen av regleringsmyndigheter (ERG) som inrättats genom kommissionens beslut 2002/627/EG (2) konstaterade detta i sin gemensamma ståndpunkt om symmetri i termineringstaxorna för fasta samtal och symmetri i termineringstaxorna för mobila samtal. De nationella regleringsmyndigheterna har dessutom i ett flertal fall godkänt högre termineringstaxor för mindre operatörer av fasta eller mobila nät med motiveringen att dessa operatörer är nya på marknaden samt inte har dragit nytta av stordriftsfördelar och/eller omfattas av annorlunda kostnadsvillkor. Dessa asymmetrier finns både inom och över de nationella gränserna, även om de långsamt minskar. Europeiska gruppen av regleringsmyndigheter konstaterar i sin gemensamma ståndpunkt att termineringstaxor normalt bör vara symmetriska och att asymmetrier kräver en lämplig motivering.

               (3)

               Väsentliga skillnader i regleringen av termineringstaxor i fasta och mobila nät skapar betydande snedvridningar av konkurrensen. Termineringsmarknaderna präglas av dubbelt tillträde, varvid båda operatörerna i samtrafiken förutsätts kunna dra nytta av arrangemangen, men eftersom dessa operatörer också konkurrerar med varandra om abonnenter, kan termineringstaxorna få betydande strategiska och konkurrensmässiga konsekvenser. Om de sätts över de faktiska kostnaderna sker väsentliga överföringar av kapital mellan marknaderna för fasta och mobila nät och konsumenter. På marknader där operatörerna har asymmetriska marknadsandelar kan detta dessutom leda till betydande betalningar från mindre till större konkurrenter. Dessutom är den totala nivån på de mobila termineringstaxorna fortfarande hög i ett flertal medlemsstater jämfört med dem som tillämpas i många länder utanför Europeiska unionen, samt jämfört med de fasta termineringstaxorna i allmänhet, vilket leder till höga, om än sjunkande, priser för slutkonsumenterna. Höga termineringstaxor har en tendens att leda till höga slutkundspriser för att ringa samtal och i motsvarande grad lägre användningsfrekvens, vilket innebär en försämring av konsumenternas välbefinnande.

               (4)

               Den hittillsvarande bristen på harmonisering när det gäller tillämpningen av principerna för kostnadsredovisning på termineringsmarknaderna visar att det behövs en gemensam metod som ger ökad rättssäkerhet och de rätta incitamenten för potentiella investerare, samt minskar regleringsbördan för befintliga operatörer som för närvarande är verksamma i flera medlemsstater. Målet att uppnå en sammanhängande reglering på termineringsmarknaderna är tydligt och erkänt av de nationella regleringsmyndigheterna och har vid upprepade tillfällen framförts av kommissionen i dess bedömningar av förslag till åtgärder enligt artikel 7 i direktiv 2002/21/EG.

               (5)

               Enligt vissa bestämmelser i det gemensamma regelverket för elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster ska nödvändiga och lämpliga kostnadsredovisningsmekanismer samt skyldigheter i samband med priskontroll införas, nämligen artiklarna 9, 11 och 13 jämförda med skäl 20 i Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/19/EG av den 7 mars 2002 om tillträde till och samtrafik mellan elektroniska kommunikationsnät och tillhörande faciliteter (tillträdesdirektiv) (3).

               (6)

               Genom kommissionens rekommendation 2005/698/EG av den 19 september 2005 om särredovisnings- och kostnadsredovisningssystem enligt regelverket för elektronisk kommunikation (4) tillhandahålls en ram för enhetlig tillämpning av de särskilda bestämmelserna om kostnadsredovisning och särredovisning. Syftet är att förbättra insynen i föreskrivna redovisningssystem, metoder samt revisions- och rapporteringsprocesser till gagn för alla berörda parter.

               (7)

               Terminering av röstsamtal på grossistnivå är den tjänst som krävs för att terminera samtal till uppringda platser (i fasta nät) eller abonnenter (i mobila nät). Avgiftssystemet i EU är baserat på CPNP-principen (Calling Party Network Pays), vilket innebär att termineringsavgiften fastställs av det uppringda nätet och betalas av det nät som ringer upp. Den uppringda parten faktureras inte för den här tjänsten och har i allmänhet inget motiv för att reagera på det termineringspris som fastställs av nätleverantören. Mot denna bakgrund utgör för hög prissättning det främsta konkurrensproblemet för regleringsmyndigheterna. Höga termineringspriser återvinns slutligen genom högre samtalsavgifter för slutanvändarna. På grund av det dubbla tillträdet till termineringsmarknaderna är ett ytterligare potentiellt konkurrensproblem korssubventionering mellan operatörer. Dessa potentiella konkurrensproblem är gemensamma för termineringsmarknaderna när det gäller såväl fasta som mobila nät. Mot bakgrund av termineringsoperatörernas möjlighet och incitament att sätta priserna högt över kostnaderna, betraktas kostnadsorientering som den lämpligaste åtgärden för att ta itu med detta problem på medellång sikt. I skäl 20 i direktiv 2002/19/EG påpekas att metoden för kostnadstäckning bör vara lämplig med hänsyn till de särskilda förhållandena. Med hänsyn till de särskilda förhållandena på samtalstermineringsmarknaderna och de problem dessa medför i konkurrens- och distributionshänseende har kommissionen sedan länge varit medveten om att effektivitet och hållbar konkurrens skulle främjas och fördelarna för konsumenterna i fråga om pris- och tjänsteerbjudandena skulle maximeras om en gemensam metod fastställs som bygger på en ändamålsenlig kostnadsstandard och tillämpning av symmetriska termineringstaxor.

               (8)

               Enligt artikel 8.1 i direktiv 2002/21/EG ska medlemsstaterna se till att de nationella regleringsmyndigheterna, när de fullgör de regleringsuppgifter som anges i det direktivet och i särdirektiven, i synnerhet de uppgifter som syftar till att säkerställa en effektiv konkurrens, i största möjliga utsträckning beaktar det önskvärda i att regleringen görs teknikneutral. Enligt artikel 8.2 i direktiv 2002/21/EG ska de nationella regleringsmyndigheterna dessutom se till att främja konkurrens genom att bland annat se till att alla användare får maximalt utbyte när det gäller urval, pris och kvalitet på tjänster samt att det inte uppstår någon snedvridning eller begränsning av konkurrensen. För att uppnå dessa mål och säkerställa en enhetlig tillämpning i alla medlemsstater bör de reglerade termineringstaxorna snarast möjligt sänkas till en nivå som motsvarar en effektiv operatörs kostnader.

               (9)

               I en konkurrensutsatt miljö ska operatörer konkurrera på grundval av nukostnader och inte kompenseras för kostnader som uppkommit på grund av ineffektivitet. Historiska kostnadsuppgifter måste därför justeras till nukostnader för att avspegla kostnaderna för en effektiv operatör som använder modern teknik.

               (10)

               Operatörer som kompenseras för faktiska termineringskostnader har få incitament för att öka effektiviteten. Införandet av en ”nedifrån och upp”-modell överensstämmer med idén om att utveckla ett nät för en effektiv operatör varigenom en ekonomisk/teknisk modell av ett effektivt nät konstrueras med utgångspunkt från nukostnader. Modellen avspeglar den mängd utrustning som behövs snarare än den som faktiskt tillhandahålls och tar inte hänsyn till äldre kostnader.

               (11)

               Med hänsyn till att en ”nedifrån och upp”-modell till stor del bygger på härledda data, dvs. nätverkskostnaderna beräknas med hjälp av uppgifter från utrustningsleverantörerna, kan regleringsmyndigheterna föredra att ställa resultaten av en sådan modell mot dem som erhålls genom en ”uppifrån och ned”-modell för att få fram så tillförlitliga resultat som möjligt och undvika alltför stora diskrepanser i driftskostnader, kapitalkostnader och kostnadsfördelning mellan en hypotetisk och en faktisk operatör. För att identifiera och åtgärda eventuella brister i ”nedifrån och upp”-modellen, såsom informationsasymmetri, kan de nationella regleringsmyndigheterna jämföra den modellens resultat med resultaten av en motsvarande ”uppifrån och ned”-modell som använder granskade uppgifter.

               (12)

               Kostnadsmodellen bör vara baserad på de effektiva teknikval som finns tillgängliga inom den tidsram som modellen utgår från, i den mån de kan kartläggas. En ”nedifrån och upp”-modell som byggs idag kan alltså i princip utgå från att stomnätet för fasta nät är baserat på nästa generations nät, dvs. NGN-nät (Next-Generation-Network). ”Nedifrån och upp”-modellen för mobila nät bör vara baserad på en kombination av 2G och 3G, som används i accessdelen av nätet och som avspeglar den förväntade situationen, medan stommen kan förutsättas vara NGN-baserad.

               (13)

               Med hänsyn till de särskilda förhållandena på samtalstermineringsmarknaderna bör kostnaderna för termineringstjänster beräknas på grundval av den framåtsyftande långsiktiga marginalkostnaden (LRIC). I en LRIC-modell blir alla kostnader rörliga, och eftersom det förutsätts att alla tillgångar ersätts på lång sikt innebär avgiftssättning på grundval av den framåtsyftande långsiktiga marginalkostnaden att en effektiv återvinning av kostnaderna blir möjlig. LRIC-modeller omfattar bara de kostnader som orsakas av tillhandahållandet av ett definierat tillägg. En marginalkostnadsmetod som bara fördelar faktiska kostnader som inte skulle ha uppstått om den tjänst som ingår i tillägget inte längre producerades (dvs. påverkbara kostnader) främjar effektiv produktion och konsumtion samt minimerar risken för snedvridningar av konkurrensen. Ju mer termineringstaxorna avlägsnar sig från marginalkostnaden, desto större blir snedvridningarna av konkurrensen mellan marknaderna för fasta respektive mobila nät och/eller mellan operatörer med asymmetriska marknadsandelar och trafikflöden. Det är därför motiverat att tillämpa en ren LRIC-metod där det relevanta tillägget utgörs av en samtalstermineringstjänst på grossistnivå och bara omfattar påverkbara kostnader. En LRIC-metod skulle också göra det möjligt att återvinna alla fasta och rörliga kostnader (eftersom de fasta kostnaderna antas bli rörliga i det långa loppet) som tillkommer vid tillhandahållande av termineringstjänster för röstsamtal på grossistnivå och därigenom underlätta en effektiv kostnadsåtervinning.

               (14)

               Påverkbara kostnader är skillnaden mellan de identifierade sammanlagda kostnaderna på lång sikt för en operatör som tillhandahåller hela sitt utbud av tjänster och de identifierade sammanlagda kostnaderna på lång sikt för en operatör som tillhandahåller hela sitt utbud av tjänster med undantag för samtalstermineringstjänsten på grossistnivå till tredje parter (dvs. fristående kostnader för en operatör som inte tillhandahåller terminering till tredje parter). För att säkerställa en lämplig fördelning av kostnaderna måste en åtskillnad göras mellan de kostnader som är trafikrelaterade, dvs. alla de fasta och rörliga kostnader som stiger vid ökade trafiknivåer, och de kostnader som inte är trafikrelaterade, dvs. alla de kostnader som inte stiger vid ökade trafiknivåer. För att identifiera de påverkbara kostnader som är relevanta för samtalsterminering på grossistnivå, bör icke trafikrelaterade kostnader undantas. Det kan även vara lämpligt att fördela trafikrelaterade kostnader till i första hand andra tjänster (t.ex. samtalsoriginering, SMS, MMS, bredband, förhyrda förbindelser etc.), varvid röstsamtalsterminering på grossistnivå är den slutliga tjänst som ska beaktas. Den kostnad som fördelas till samtalstermineringstjänsten på grossistnivå bör alltså motsvara enbart den extrakostnad som uppstår för att tillhandahålla tjänsten. Detta innebär att kostnadsredovisning baserad på en LRIC-metod för samtalstermineringstjänster på grossistnivå inom marknaderna för fasta och mobila nät bara bör medge återvinning av kostnader som skulle ha undvikits om en samtalstermineringstjänst på grossistnivå inte längre tillhandahölls till tredje parter.

               (15)

               Det framgår att samtalsterminering är en tjänst som ger fördelar för både den originerande och den mottagande parten (om mottagaren inte fick något utbyte skulle den inte acceptera samtalet), vilket i sin tur tyder på att båda parter har del i kostnadernas uppkomst. Användningen av principer om kostnadskausalitet för att fastställa kostnadsorienterade priser torde tyda på att den som skapat kostnaderna bör vara den som bär dem. Marknaderna för samtalsterminering har dock en dubbel natur, där kostnaderna drivs fram av två sidor. Därför behöver inte alla relaterade kostnader återvinnas via den reglerade grossistavgiften för terminering. I denna rekommendation antas dock att alla de påverkbara kostnaderna för att tillhandahålla samtalstermineringstjänster på grossistnivå, dvs. alla av dessa kostnader som ökar till följd av en ökning i termineringstrafiken på grossistnivå, kan återvinnas via grossistavgiften.

               (16)

               När termineringstaxor fastställs bör alla avvikelser från en enda effektiv kostnadsnivå vara grundad på objektiva kostnadsskillnader som operatörerna inte kan kontrollera. I fasta nät har inga sådana objektiva kostnadsskillnader som inte kan kontrolleras av operatören identifierats. I mobila nät kan ojämn frekvenstilldelning betraktas som en extern faktor som leder till skillnader i kostnaden per enhet mellan mobiloperatörer. Kostnadsskillnader som har sin grund i externa faktorer kan uppstå där frekvenstilldelningen inte har gjorts med hjälp av marknadsbaserade mekanismer, utan på grundval av en successiv licensieringsprocess. Där frekvenstilldelningen görs genom en marknadsbaserad mekanism, t.ex. en auktion, eller där det finns en andrahandsmarknad, blir de frekvensorsakade kostnadsskillnaderna mer internt fastställda och benägna att minska kraftigt eller undanröjas.

               (17)

               Nya aktörer på mobilmarknaden kan också under en övergångsperiod komma att få högre enhetskostnader innan de har nått minsta effektiva volym. I sådana situationer skulle de nationella regleringsmyndigheterna, efter att ha fastställt att det finns hinder på grossistmarknaden för marknadsinträde och -expandering, kunna tillåta dem att kompensera sina högre marginalkostnader i förhållande till modelloperatörer under en övergångsperiod på upp till fyra år efter marknadsinträdet. Med utgångspunkt i ERG:s gemensamma ståndpunkt är det rimligt att förutse en tidsram på fyra år för att fasa ut asymmetrierna om man bygger på uppskattningen att det på den mobila marknaden kan förväntas ta tre till fyra år efter marknadsinträdet att nå en marknadsandel på mellan 15 och 20 % och därigenom närma sig minsta effektiva volym. Detta skiljer sig från situationen för nya operatörer på marknaden för fasta nät, som kan få låga enhetskostnader genom att fokusera på förbindelser med hög trafikintensitet i särskilda geografiska områden och/eller hyra relevanta nätresurser från de etablerade operatörerna.

               (18)

               Den föredragna metoden är en avskrivningsmetod som avspeglar det ekonomiska värdet på en tillgång. Om det inte är möjligt att utveckla en stabil ekonomisk avskrivningsmodell är dock andra metoder möjliga, inklusive linjär avskrivning, progressiv avskrivning och degressiv avskrivning. Kriteriet för valet mellan de olika metoderna är dock hur nära de antas komma en ekonomisk avskrivningsåtgärd. Detta innebär att om det inte är möjligt att utveckla en stabil ekonomisk avskrivningsmodell, bör avskrivningsprofilen för varje större tillgång i ”nedifrån och upp”-modellen granskas separat, samt att den metod som ger en avskrivningsprofil som liknar den ekonomiska avskrivningens bör väljas.

               (19)

               Vad beträffar effektiv volym gäller olika hänsynstaganden på marknaderna för fasta respektive mobila nät. Minsta effektiva volym kan nås på olika nivåer i sektorerna för fasta och mobila nät, eftersom detta är beroende av de olika reglerande och kommersiella miljöer som dessa omfattas av.

               (20)

               Vid regleringen av termineringsavgifter på grossistnivå bör de nationella regleringsmyndigheterna varken utesluta eller hindra operatörer från att övergå till alternativa arrangemang för utbytet av termineringstrafik i framtiden, förutsatt att dessa arrangemang överensstämmer med en konkurrensutsatt marknad.

               (21)

               En övergångsperiod till den 31 december 2012 bör anses vara tillräckligt lång för att de nationella regleringsmyndigheterna ska kunna införa kostnadsmodellen och för att operatörerna ska kunna anpassa sina verksamhetsplaner i enlighet därmed. Samtidigt ska det trängande behovet att se till att konsumenterna får största möjliga nytta i form av effektiva kostnadsbaserade termineringstaxor erkännas.

               (22)

               För nationella regleringsmyndigheter med begränsade resurser kan en ytterligare övergångsperiod krävas för att förbereda den rekommenderade kostnadsmodellen. Om en nationell regleringsmyndighet kan visa att en annan metod (t.ex. benchmarking) än en LRIC-modell som bygger på principen ”nedifrån och upp” och är baserad på nukostnader ger resultat som överensstämmer med denna rekommendation samt ger effektiva resultat som överensstämmer med dem som fås på en konkurrensutsatt marknad, kan den under sådana omständigheter överväga att fastställa tillfälliga priser baserade på en alternativ modell till den 1 juli 2014. I de fall det objektivt sett skulle vara oproportionerligt för nationella regleringsmyndigheter med begränsade resurser att använda den rekommenderade kostnadsmodellen efter det datumet, kan de fortsätta använda en alternativ modell fram till översynen av den här rekommendationen, om inte det organ som inrättats för samarbete mellan nationella regleringsmyndigheter och kommissionen, och dess arbetsgrupper, kan ge tillräckligt praktiskt stöd och vägledning för att kompensera för resursbristen och, i synnerhet, kostnaderna för att genomföra den rekommenderade metoden. Resultat som baseras på alternativa metoder får inte överskrida de genomsnittliga termineringstaxor som fastställs av de nationella regleringsmyndigheter som inför den rekommenderade kostnadsmetoden.

               (23)

               Denna rekommendation har omfattats av ett offentligt samråd.

         HÄRIGENOM REKOMMENDERAS FÖLJANDE.

               1.

               Vid införandet av skyldigheter i samband med priskontroll och kostnadsredovisning i enlighet med artikel 13 i direktiv 2002/19/EG för de operatörer som av de nationella regleringsmyndigheterna har anmälts ha ett betydande inflytande på marknaderna för röstsamtalsterminering i grossistledet på enskilda allmänna telefonnät (nedan kallade termineringsmarknader för fasta och mobila nät) till följd av en marknadsanalys som genomförts i enlighet med artikel 16 i direktiv 2002/21/EG, bör de nationella regleringsmyndigheterna fastställa termineringstaxor baserade på en effektiv operatörs kostnader. Detta innebär att de också kommer att vara symmetriska. Härvid bör de nationella regleringsmyndigheterna gå till väga på det sätt som anges nedan.

               2.

               Det rekommenderas att utvärderingen av faktiska kostnader baseras på nukostnader och användningen av en ”nedifrån och upp”-metod med långsiktiga marginalkostnader (LRIC) som den relevanta kostnadsmetoden.

               3.

               De nationella regleringsmyndigheterna får jämföra resultaten av ”nedifrån och upp”-modellen med resultaten av en ”uppifrån och ned”-modell som använder reviderade uppgifter för att kontrollera och förbättra resultatens stabilitet och vidta nödvändiga justeringar.

               4.

               Kostnadsmodellen bör vara baserad på effektiva tekniker som är tillgängliga inom den tidsram som modellen utgår från. Stommen i både de fasta och de mobila näten skulle därför i princip kunna vara NGN-baserad. Accessdelen av de mobila näten bör även vara baserad på en kombination av 2G- och 3G-telefoni.

               5.

               De olika kostnadskategorier som här avses bör definieras enligt följande:

                           a)

                              Marginalkostnader är de kostnader som kan undvikas om ett specifikt tillägg inte längre tillhandahålls (även kallade påverkbara kostnader).

                           b)

                              Trafikrelaterade kostnader är alla de fasta och rörliga kostnader som stiger i och med ökande trafiknivåer.

               6.

               Inom ramen för LRIC-modellen bör det relevanta tillägget definieras som den termineringstjänst för röstsamtal på grossistnivå som tillhandahålls till tredje parter. Detta innebär att de nationella regleringsmyndigheterna vid utvärderingen av marginalkostnaderna bör fastställa skillnaden mellan den sammanlagda långsiktiga kostnaden för en operatör som tillhandahåller hela sitt utbud av tjänster och de sammanlagda långsiktiga kostnaderna för denna operatör när termineringstjänsten för röstsamtal på grossistnivå inte tillhandahålls till tredje parter. En åtskillnad måste göras mellan trafikrelaterade kostnader och icke trafikrelaterade kostnader, varvid de sistnämnda kostnaderna bör undantas vid beräkningen av termineringstaxor i grossistledet. Den rekommenderade metoden för att identifiera den relevanta marginalkostnaden torde vara att fördela trafikrelaterade kostnader till i första hand andra tjänster än termineringstjänster för röstsamtal på grossistnivå, varvid bara de återstående trafikrelaterade kostnaderna fördelas till termineringstjänsten för röstsamtal på grossistnivå. Detta innebär att bara de kostnader som skulle ha undvikits om en termineringstjänst för röstsamtal på grossistnivå inte längre tillhandahölls till tredje parter skulle fördelas till de reglerade termineringstjänsterna för röstsamtal. Principerna för beräkning av grossisttillägget för termineringstjänster för röstsamtal i fasta respektive mobila termineringsnät utvecklas närmare i bilagan.

               7.

               Den rekommenderade metoden för avskrivning av tillgångar är ekonomisk avskrivning närhelst detta är möjligt.

               8.

               Vid beslut om val av lämplig effektiv volym för modelloperatören, bör de nationella regleringsmyndigheterna ta hänsyn till de principer för fastställande av lämplig effektiv volym i fasta och mobila termineringsnät som anges i bilagan.

               9.

               Alla fastställanden av faktiska kostnadsnivåer som avviker från ovan angivna principer bör motiveras med objektiva kostnadsskillnader som inte kan kontrolleras av de berörda operatörerna. Sådana objektiva kostnadsskillnader kan uppstå på marknader för mobil terminering på grund av ojämn frekvenstilldelning. Om ytterligare frekvenser som har köpts för att tillhandahålla samtalsterminering på grossistnivå är inkluderade i kostnadsmodellen, bör de nationella regleringsmyndigheterna regelbundet granska alla objektiva kostnadsskillnader. Granskningen bör göras med hänsyn till bland annat om det i framtiden är sannolikt att ytterligare frekvenser kommer att bli tillgängliga genom marknadsbaserade tilldelningsprocesser som kan undanröja kostnadsskillnader som har sin grund i befintliga tilldelningar eller om denna relativa kostnadsnackdel minskar över tid i takt med att de nyare operatörernas volymer ökar.

               10.

               Om det kan visas att en ny operatör på mobilmarknaden med en verksamhet under minsta effektiva volym har högre marginalkostnader per enhet än modelloperatören, kan de nationella regleringsmyndigheterna, efter att ha fastställt att det finns hinder på grossistmarknaden för marknadsinträde och -expandering, kunna tillåta operatören att kompensera sina högre marginalkostnader genom reglerade termineringstaxor under en övergångsperiod. Denna period bör inte sträcka sig längre än fyra år efter marknadsinträdet.

               11.

               Denna rekommendation påverkar inte tidigare regleringsbeslut som fattats av de nationella regleringsmyndigheterna när det gäller de frågor som här tas upp. Trots detta bör de nationella regleringsmyndigheterna se till att termineringstaxor tillämpas på en kostnadseffektiv och symmetrisk nivå senast den 31 december 2012 med förbehåll för eventuella kostnadsskillnader som påvisats enligt punkterna 9 och 10.

               12.

               Under exceptionella omständigheter då en nationell regleringsmyndighet, i synnerhet på grund av begränsade resurser, inte är i stånd att slutföra den rekommenderade kostnadsmodellen i rätt tid och om den kan visa att en annan metod än en LRIC-modell som bygger på principen ”nedifrån och upp” och är baserad på nukostnader ger resultat som överensstämmer med denna rekommendation samt ger effektiva resultat som överensstämmer med dem som fås på en konkurrensutsatt marknad, får denna myndighet överväga att fastställa tillfälliga priser baserade på en alternativ modell fram till den 1 juli 2014. I de fall det objektivt sett skulle vara oproportionerligt för nationella regleringsmyndigheter med begränsade resurser att använda den rekommenderade kostnadsmodellen efter det datumet, kan de fortsätta använda en alternativ modell fram till översynen av den här rekommendationen, om inte det organ som inrättats för samarbete mellan nationella regleringsmyndigheter och kommissionen, och dess arbetsgrupper, kan ge tillräckligt praktiskt stöd och vägledning för att kompensera för resursbristen och, i synnerhet, kostnaderna för att genomföra den rekommenderade metoden. Resultat som baseras på alternativa metoder får inte överskrida de genomsnittliga termineringstaxor som fastställs av de nationella regleringsmyndigheter som inför den rekommenderade kostnadsmetoden.

               13.

               Denna rekommendation ska ses över inom fyra år efter dess tillämpningsdag.

               14.

               Denna rekommendation riktar sig till medlemsstaterna.

      Utfärdad i Bryssel den 7 maj 2009.

            På kommissionens vägnar

         Viviane REDING

            Ledamot av kommissionen

      (1)  EGT L 108, 24.4.2002, s. 33.

      (2)  EGT L 200, 30.7.2002, s. 38.

      (3)  EGT L 108, 24.4.2002, s. 7.

      (4)  EUT L 266, 11.10.2005, s. 64.

      BILAGA

         Principer för beräkningen av termineringstaxor på grossistnivå i fasta nät

      De relevanta marginalkostnaderna (dvs. påverkbara kostnader) för en termineringstjänst för röstsamtal på grossistnivå är skillnaden mellan de sammanlagda långsiktiga kostnaderna för en operatör som tillhandahåller hela sitt utbud av tjänster och de sammanlagda långsiktiga kostnaderna för denna operatör när en termineringstjänst för röstsamtal på grossistnivå inte tillhandahålls till tredje parter.
      En åtskillnad måste göras mellan trafikrelaterade kostnader och icke trafikrelaterade kostnader för att säkerställa en lämplig fördelning av dessa kostnader. De icke trafikrelaterade kostnaderna bör undantas vid beräkningen av termineringstaxor på grossistnivå. Av de trafikrelaterade kostnaderna bör bara de kostnader som skulle undvikas om en termineringstjänst för röstsamtal på grossistnivå inte tillhandahölls fördelas till det relevanta termineringstillägget. Dessa påverkbara kostnader kan beräknas genom en fördelning av de trafikrelaterade kostnaderna till i första hand andra tjänster än termineringstjänster för röstsamtal på grossistnivå (t.ex. samtalsoriginering, datatjänster, IPTV, etc.), varvid bara de återstående trafikrelaterade kostnaderna fördelas till termineringstjänsten för röstsamtal på grossistnivå.
      Den generella gränspunkten mellan trafikrelaterade och icke trafikrelaterade kostnader är vanligen där den första punkten av trafikkoncentration inträffar. I ett PSTN-nät anses detta normalt vara uppströmssidan i (fjärr)koncentratorns linjekretskort. Inom bredbandstekniken utgörs NGN-motsvarigheten av linjekretskortet i DSLAM/MSAN (1). Om DSLAM/MSAN är placerad i ett gatuskåp måste man överväga om den tidigare slingan mellan skåpet och korskopplingsskåpet (MDF) är ett delat medium och bör behandlas som en del av den trafikkänsliga kostnadskategorin. I så fall kommer gränspunkten mellan trafikrelaterade och icke trafikrelaterade kostnader att placeras i gatuskåpet. Om reserverad kapacitet fördelas till termineringstjänsten för röstsamtal oberoende av den teknik som används, förblir gränspunkten vid (fjärr)koncentratorns linjekretskort.
      Enligt den metod som beskrivs ovan ska de kostnader som inkluderas i termineringstjänstetillägget till exempel avse den ökade nätkapacitet som krävs för att transportera ytterligare grossisttrafik (t.ex. ytterligare nätinfrastruktur, i den mån denna har sin grund i behovet att öka kapaciteten för att överföra den ökade grossisttermineringstrafiken) och de extra affärskostnader i grossistledet som har ett direkt samband med tillhandahållandet av termineringstjänster på grossistnivå till tredje parter.
      För att fastställa en operatörs effektiva volym med hänsyn till kostnadsmodellen, bör de nationella regleringsmyndigheterna beakta att operatörerna i fasta nät har möjlighet att bygga sina nät i särskilda geografiska områden samt att fokusera på förbindelser med hög trafikintensitet och/eller hyra relevanta nätresurser från de etablerade operatörerna. Vid beslut om val av lämplig effektiv volym för modelloperatören, bör de nationella regleringsmyndigheterna därför beakta behovet av att främja effektivt marknadstillträde och samtidigt vara medvetna om att mindre operatörer under vissa omständigheter kan producera till lägre enhetskostnader i mindre geografiska områden. Mindre operatörer som inte kan nå upp till de största operatörernas stordriftsfördelar över bredare geografiska områden kan dessutom antas köpa resurser i grossistledet snarare än att själva tillhandahålla termineringstjänster.

         Principer för beräkningen av termineringstaxor på grossistnivå i mobila nät

      De relevanta marginalkostnaderna (dvs. påverkbara kostnader) för en termineringstjänst för röstsamtal på grossistnivå är skillnaden mellan de sammanlagda långsiktiga kostnaderna för en operatör som tillhandahåller hela sitt utbud av tjänster och de sammanlagda långsiktiga kostnaderna för en operatör som inte tillhandahåller en termineringstjänst för röstsamtal på grossistnivå till tredje parter.
      En åtskillnad måste göras mellan trafikrelaterade kostnader och icke trafikrelaterade kostnader för att säkerställa en lämplig fördelning av dessa kostnader. De icke trafikrelaterade kostnaderna bör undantas vid beräkningen av termineringstaxor på grossistnivå. Av de trafikrelaterade kostnaderna bör bara de kostnader som skulle undvikas om en termineringstjänst för röstsamtal på grossistnivå inte tillhandahölls fördelas till det relevanta termineringstillägget. Dessa påverkbara kostnader kan beräknas genom en fördelning av de trafikrelaterade kostnaderna till i första hand andra tjänster än termineringstjänster för röstsamtal på grossistnivå (t.ex. samtalsoriginering, SMS, MMS, etc.), varvid bara de återstående trafikrelaterade kostnaderna fördelas till termineringstjänsten för röstsamtal på grossistnivå.
      Kostnaderna för handenheten och SIM-kortet är inte trafikrelaterade och bör undantas från alla kostnadsmodeller för termineringstjänster för röstsamtal på grossistnivå.
      Täckning beskrivs bäst som förmågan eller möjligheten att ringa ett enskilt samtal från vilken punkt som helst i nätet och vid vilken tidpunkt som helst. Kapaciteten representeras av de extra nätkostnader som är nödvändiga för att överföra ökande trafiknivåer. Behovet av att tillhandahålla sådan täckning till abonnenter leder till uppkomsten av icke trafikrelaterade kostnader som inte bör tillskrivas grossisttillägget för samtalsterminering. Investeringar i fullt utvecklade mobilmarknader drivs i högre grad av kapacitetsökningar och av utvecklingen av nya tjänster, vilket är något som bör avspeglas i kostnadsmodellen. Tilläggskostnaden för samtalstermineringstjänster i grossistledet bör därför inte omfatta täckningskostnader, men däremot inkludera extra kapacitetskostnader i den utsträckning dessa orsakas av tillhandahållandet av termineringstjänster för röstsamtal på grossistnivå.
      Kostnaderna för frekvensanvändning (tillståndet att behålla och använda frekvensspektrum) i samband med tillhandahållande av slutanvändartjänster till nätabonnenter styrs i början av antalet abonnenter och är alltså inte trafikstyrda, vilket innebär att de inte ska beräknas som en del av grossisttillägget för samtalstermineringstjänster. Kostnaderna för att köpa ytterligare frekvensutrymme i syfte att öka kapaciteten (utöver det minimum som krävs för att tillhandahålla slutanvändartjänster till abonnenterna) för att överföra ytterligare trafik som beror på tillhandahållandet av en termineringstjänst för röstsamtal på grossistnivå bör om möjligt inkluderas på grundval av framåtsyftande alternativkostnader.
      Enligt den metod som beskrivs ovan ska de kostnader som inkluderas i termineringstjänstetillägget till exempel avse den ökade nätkapacitet som krävs för att transportera ytterligare grossisttrafik (dvs. ytterligare nätinfrastruktur, i den mån denna har sin grund i behovet att öka kapaciteten för att överföra den ökade grossisttermineringstrafiken). Sådana nätverksrelaterade kostnader skulle kunna avse ytterligare mobiltjänstväxlar eller stamnät som direkt krävs för att överföra termineringstrafik för tredje parter. När vissa element av nätverket delas för tillhandahållande av originerings- och termineringstjänster, t.ex. cellplatser eller basstationer, inkluderas dessa element i termineringstaxemodellen i den utsträckning som de krävs för den utbyggda kapacitet som är nödvändig för att överföra tredje parters termineringstrafik. Dessutom skulle man även beakta de extra kostnaderna för frekvensutrymme och de affärskostnader i grossistledet som har ett direkt samband med tillhandahållandet av termineringstjänster på grossistnivå till tredje parter. Detta innebär att kostnader för täckning, oundvikliga affärskostnader och saluföringskostnader i slutanvändarledet inte ska inkluderas.
      För att fastställa minsta effektiv volym med hänsyn till kostnadsmodellen, och med beaktande av utvecklingen av marknadsandelarna i flera medlemsstater, rekommenderas det att volymen fastställs till 20 procents marknadsandel. Man kan förvänta sig att mobiloperatörer som har trätt in på marknaden strävar efter att maximera sin effektivitet och sina intäkter, och följaktligen att vara i stånd att uppnå en minsta marknadsandel som motsvarar 20 %. Om en nationell regleringsmyndighet kan visa att marknadsförhållandena inom dess territorium skulle motivera en annan minsta effektiv volym, får den avvika från denna rekommenderade norm.

         (1)  Digital Subscriber Line Access Multiplexer/Multi-Service Access Node.


title: Kommissionens rekommendation av den 3 april 2007 om ett samordnat övervakningsprogram för gemenskapen för år 2007 för att säkerställa att gränsvärdena följs för bekämpningsmedelsrester i och på spannmål och vissa andra produkter av vegetabiliskt ursprung och om nationella övervakningsprogram för år 2008 [delgivet med nr K(2007) 1452]( Text av betydelse för EES).

text:
               11.4.2007

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               L 96/21

      KOMMISSIONENS REKOMMENDATION

   av den 3 april 2007
   om ett samordnat övervakningsprogram för gemenskapen för år 2007 för att säkerställa att gränsvärdena följs för bekämpningsmedelsrester i och på spannmål och vissa andra produkter av vegetabiliskt ursprung och om nationella övervakningsprogram för år 2008
   [delgivet med nr K(2007) 1452]
   (Text av betydelse för EES)
   (2007/225/EG)
   EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION UTFÄRDAR DENNA REKOMMENDATION
   med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 211,
   med beaktande av rådets direktiv 86/362/EEC av den 24 juli 1986 om fastställande av gränsvärden för bekämpningsmedelsrester i och på spannmål (1), särskilt artikel 7.2 b,
   med beaktande av rådets direktiv 90/642/EEG av den 27 november 1990 om fastställande av gränsvärden för bekämpningsmedelsrester i och på produkter av vegetabiliskt ursprung, inklusive frukt och grönsaker (2), särskilt artikel 4.2 b, och
   av följande skäl:

               (1)

               Enligt direktiven 86/362/EEG och 90/642/EEG bör kommissionen successivt sträva efter ett system som gör det möjligt att beräkna intaget av bekämpningsmedel via kosten. För att möjliggöra realistiska uppskattningar bör uppgifter om övervakningen av bekämpningsmedelsrester göras tillgängliga för ett antal livsmedel som utgör stommen i den europeiska kosthållningen. Det anses allmänt att den europeiska kosthållningen huvudsakligen utgörs av 20–30 livsmedelsprodukter. Med de resurser som finns tillgängliga på nationell nivå för övervakning av bekämpningsmedelsrester kan medlemsstaterna analysera prov från endast åtta produkter varje år inom ett samordnat övervakningsprogram. Användningen av bekämpningsmedel ändras under en treårsperiod. Varje bekämpningsmedel bör därför i allmänhet övervakas i 20–30 livsmedelsprodukter under en rad treårsperioder.

               (2)

               Rester av de bekämpningsmedel som omfattas av denna rekommendation bör övervakas under 2007 så att uppgifterna kan användas för att uppskatta det faktiska intaget via kosten.

               (3)

               Det behövs ett systematiskt statistiskt tillvägagångssätt beträffande antalet prov som skall tas i samband med varje samordnad övervakning. Ett sådant tillvägagångssätt har fastställts av Codex Alimentarius-kommissionen (3). På grundval av en binomialfördelning kan det beräknas att analys av 642 prov innebär mer än 99 % sannolikhet för att upptäcka ett prov som innehåller bekämpningsmedelsrester över bestämningsgränsen, om minst 1 % av produkterna av vegetabiliskt ursprung innehåller bekämpningsmedelsrester över bestämningsgränsen. Provtagningen bör fördelas mellan medlemsstaterna på grundval av befolkningsstorlek och antal konsumenter och minst tolv prov skall tas per produkt och år.

               (4)

               Kommissionen har på sin webbplats offentliggjort riktlinjer för kvalitetskontroll av analys av rester av bekämpningsmedel (4). Det råder enighet om att dessa riktlinjer så långt som möjligt bör tillämpas i medlemsstaternas analyslaboratorier och fortlöpande revideras mot bakgrund av erfarenheter från övervakningsprogrammen.

               (5)

               I kommissionens direktiv 2002/63/EG (5) fastställs gemenskapens provtagningsmetoder för den offentliga kontrollen av bekämpningsmedelsrester i och på produkter av vegetabiliskt och animaliskt ursprung. Bland de provtagningsmetoder och förfaranden som föreskrivs i direktivet finns även de som rekommenderas av Codex Alimentarius-kommissionen.

               (6)

               Enligt direktiven 86/362/EEG och 90/642/EEG skall medlemsstaterna ange vilka kriterier de tillämpat när de utarbetat sina nationella övervakningsprogram. Informationen bör innehålla de kriterier som använts för att bestämma hur många prover som skall tas och hur många analyser som skall utföras, de rapporteringsnivåer som tillämpats och enligt vilka kriterier dessa har fastställts samt uppgifter om ackreditering enligt Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 882/2004 av den 29 april 2004 om offentlig kontroll för att säkerställa kontrollen av efterlevnaden av foder- och livsmedelslagstiftningen samt bestämmelserna om djurhälsa och djurskydd (6), med beaktande av artikel 18 i kommissionens förordning (EG) nr 2076/2005 av den 5 december 2005 om fastställande av övergångsbestämmelser för tillämpningen av Europaparlamentets och rådets förordningar (EG) nr 853/2004, (EG) nr 854/2004 och (EG) nr 882/2004 och om ändring av förordningarna (EG) nr 853/2004 och (EG) nr 854/2004 (7) som medger undantag från ackrediteringskravet. Antal och typ av överträdelser och vilka åtgärder som vidtagits bör också anges.

               (7)

               En övre gräns för restvärden för livsmedel för spädbarn har fastställts i enlighet med artikel 6 i kommissionens direktiv 91/321/EEG av den 14 maj 1991 om modersmjölkersättning och tillskottsnäring (8) och artikel 6 i kommissionens direktiv 96/5/EG av den 16 februari 1996 om spannmålsbaserade livsmedel och barnmat för spädbarn och småbarn (9).

               (8)

               Information om resultaten av övervakningsprogrammen lämpar sig särskilt väl för elektronisk behandling, lagring och överföring. Format har fastställts för medlemsstaternas rapportering av uppgifter via e-post. Medlemsstaterna bör därför kunna skicka in sina rapporter till kommissionen i standardformatet. Det är effektivast om kommissionen utarbetar riktlinjer för att vidareutveckla ett sådant standardformat.

               (9)

               De åtgärder som föreskrivs i denna rekommendation är förenliga med yttrandet från ständiga kommittén för livsmedelskedjan och djurhälsa.

         HÄRIGENOM REKOMMENDERAS FÖLJANDE.

               1.

               Medlemsstaterna uppmanas att under 2007 provta och analysera de kombinationer av produkter och bekämpningsmedelsrester som anges i bilaga I på grundval av det antal prov av varje produkt som tilldelats dem i bilaga II och som, beroende på omständigheterna, återspeglar medlemsstatens, gemenskapens och tredjeländers marknadsandelar på respektive medlemsstats marknad.
               Det parti som skall provtas skall väljas ut slumpvis, i enlighet med en övervakningsmetod.
               Provtagningsmetoderna, inklusive antalet enheter, bör överensstämma med direktiv 2002/63/EG.

               2.

               Av det sammanlagda antalet prov i enlighet med bilagorna I och II bör varje medlemsstat provta och analysera

                           a)

                           minst tio barnmatsprov som till största delen är grönsaks-, frukt- eller spannmålsbaserad,

                           b)

                           ett antal prov (om möjligt minst ett prov) från ekologiskt odlade produkter som återspeglar de ekologiska produkternas andel av marknaden i respektive medlemsstat.

               3.

               Medlemsstaterna uppmanas att senast den 31 augusti 2008 rapportera om resultaten av analysen av prov som analyserats för de kombinationer av produkter och bekämpningsmedelsrester som anges i bilaga I, och då ange

                           a)

                           de analysmetoder som tillämpats och de rapporteringsnivåer som uppnåtts, i enlighet med kvalitetskontrollförfarandena i riktlinjerna för kvalitetskontroll vid analys av bekämpningsmedelsrester,

                           b)

                           de konstaterade överträdelsernas antal och typ och vilka åtgärder som vidtagits.

               4.

               Rapporten bör läggas fram i ett format, inbegripet det elektroniska formatet, som överensstämmer med de riktlinjer för medlemsstaterna som sammanställts av ständiga kommittén för livsmedelskedjan och djurhälsa för genomförandet av kommissionens rekommendationer om gemenskapens samordnade inspektionsprogram.
               Analysresultaten för prov som tagits av barnmat och ekologiskt odlade produkter bör rapporteras separat.

               5.

               Medlemsstaterna uppmanas att senast den 31 augusti 2007 ge kommissionen och övriga medlemsstater all den information som krävs enligt artikel 7.3 i direktiv 86/362/EEG och artikel 4.3 i direktiv 90/642/EEG om 2006 års övervakning för att säkerställa, åtminstone genom stickprov, att gränsvärdena för bekämpningsmedelsrester följs, där bland annat följande skall anges:

                           a)

                           Resultaten av de nationella programmen för bekämpningsmedelsrester.

                           b)

                           Uppgifter om kvalitetskontrollen vid laboratorierna och särskilt uppgifter om vilka delar av riktlinjerna för kvalitetskontroll av analys av bekämpningsmedelsrester som de inte har kunnat tillämpa eller där det har uppstått svårigheter vid tillämpningen.

                           c)

                           Uppgifter om ackreditering enligt artikel 12 i förordning (EG) nr 882/2004 för de laboratorier som utför analyserna (däribland typ av ackreditering, ackrediteringsorgan och kopia av ackrediteringsbeslutet).

                           d)

                           Uppgifter om de kvalifikationstester och ringprov som laboratoriet har deltagit i.

               6.

               Medlemsstaterna uppmanas att senast den 30 september 2007 till kommissionen översända det planerade nationella programmet för övervakning av de gränsvärden för bekämpningsmedelsrester som fastställs i direktiven 90/642/EEG och 86/362/EEG för år 2008 med uppgifter om

                           a)

                           de kriterier som använts för att bestämma hur många prov som skall tas och analyser som skall utföras,

                           b)

                           de rapporteringsnivåer som tillämpats och enligt vilka kriterier dessa har fastställts,

                           c)

                           uppgifter om ackreditering av analyslaboratorierna enligt förordning (EG) nr 882/2004.

      Utfärdad i Bryssel den 3 april 2007.

            På kommissionens vägnar

         Markos KYPRIANOU

            Ledamot av kommissionen

      (1)  EGT L 221, 7.8.1986, s. 37. Direktivet senast ändrat genom kommissionens direktiv 2007/11/EG (EUT L 63, 1.3.2007, s. 26).

      (2)  EGT L 350, 14.12.1990, s. 71. Direktivet senast ändrat genom kommissionens direktiv 2007/12/EG (EUT L 59, 27.2.2007, s. 75).

      (3)  Codex Alimentarius: Rester av bekämpningsmedel i livsmedel, Rom 1994, ISBN 92-5-203271-1, Vol. 2, s. 372.

      (4)  Dokument SANCO/10232/2006 av den 24 mars 2006
   (http://europa.eu.int/comm/food/plant/protection/resources/qualcontrol_en.pdf).

      (5)  EGT L 187, 16.7.2002, s. 30.

      (6)  EUT L 165, 30.4.2004, s. 1. Rättad i EUT L 191, 28.5.2004, s. 1. Förordningen senast ändrad genom rådets förordning (EG) nr 1791/2006 (EUT L 363, 20.12.2006, s. 1).

      (7)  EUT L 338, 22.12.2005, s. 83. Förordningen ändrad genom förordning (EG) nr 1666/2006 (EUT L 320, 18.11.2006, s. 47).

      (8)  EGT L 175, 4.7.1991, s. 35. Direktivet senast ändrat genom direktiv 2006/82/EG (EUT L 362, 20.12.2006, s. 94).

      (9)  EGT L 49, 28.2.1996, s. 17. Direktivet senast ändrat genom direktiv 2003/13/EG (EUT L 41, 14.2.2003, s. 33).

      BILAGA I
      KOMBINATIONER AV BEKÄMPNINGSMEDEL/PRODUKTER SOM SKALL ÖVERVAKAS

                  2007

                  2008 (1)

                  2009 (1)

                  Acefat

                  c)

                  a)

                  b)

                  Acetamiprid

                  c)

                  a)

                  b)

                  Aldikarb

                  c)

                  a)

                  b)

                  Amitraz

                  a)

                  b)

                  Azinfosmetyl

                  c)

                  a)

                  b)

                  Azoxystrobin

                  c)

                  a)

                  b)

                  Benomyl + karbendazim
                  (uttryckt som karbendazim)

                  c)

                  a)

                  b)

                  Bifentrin

                  c)

                  a)

                  b)

                  Bromid, totalt

                  (a)

                  (b)

                  Bromopropylat

                  c)

                  a)

                  b)

                  Bupirimat

                  c)

                  a)

                  b)

                  Buprofezin

                  c)

                  a)

                  b)

                  Kaptan

                  c)

                  a)

                  b)

                  Folpet

                  c)

                  a)

                  b)

                  Karbaryl

                  c)

                  a)

                  b)

                  Klofentezin

                  a)

                  b)

                  Klormekvat (2)

                  c)

                  a)

                  b)

                  Klortalonil

                  c)

                  a)

                  b)

                  Klorprofam

                  c)

                  a)

                  b)

                  Klorpyrifos

                  c)

                  a)

                  b)

                  Klorpyrifosmetyl

                  c)

                  a)

                  b)

                  Cypermetrin

                  c)

                  a)

                  b)

                  Cyprodinil

                  c)

                  a)

                  b)

                  Deltametrin

                  c)

                  a)

                  b)

                  Diazinon

                  c)

                  a)

                  b)

                  Diklofluanid

                  c)

                  a)

                  b)

                  Diklorvos

                  c)

                  a)

                  b)

                  Dikofol

                  c)

                  a)

                  b)

                  Dimetoat + Ometoat
                  (summan uttryckt som dimetoat)

                  c)

                  a)

                  b)

                  Dinokap

                  a)

                  b)

                  Difenylamin

                  c)

                  a)

                  b)

                  Endosulfan

                  c)

                  a)

                  b)

                  Fenarimol

                  a)

                  b)

                  Fenhexamid

                  c)

                  a)

                  b)

                  Fenitrotion

                  c)

                  a)

                  b)

                  Fludioxonil

                  c)

                  a)

                  b)

                  Flusilazol

                  a)

                  b)

                  Glyfosat (3)

                  a)

                  b)

                  Hexakonazol

                  a)

                  b)

                  Hexytiazox

                  c)

                  a)

                  b)

                  Imazalil

                  c)

                  a)

                  b)

                  Imidakloprid

                  c)

                  a)

                  b)

                  Indoxakarb

                  c)

                  a)

                  b)

                  Iprodion

                  c)

                  a)

                  b)

                  Iprovalikarb

                  c)

                  a)

                  b)

                  Kresoximmetyl

                  c)

                  a)

                  b)

                  Lambda-cyhalotrin

                  c)

                  a)

                  b)

                  Malation

                  c)

                  a)

                  b)

                  Maneb-gruppen

                  c)

                  a)

                  b)

                  Mepanipyrim

                  c)

                  a)

                  b)

                  Mepikvat (2)

                  a)

                  b)

                  Metalaxyl

                  c)

                  a)

                  b)

                  Metamidofos

                  c)

                  a)

                  b)

                  Metidation

                  c)

                  a)

                  b)

                  Metiokarb

                  c)

                  a)

                  b)

                  Metomyl/tiodikarb
                  (summan uttryckt som metomyl)

                  c)

                  a)

                  b)

                  Myklobutanil

                  c)

                  a)

                  b)

                  Oxidemetonmetyl

                  c)

                  a)

                  b)

                  Paration

                  c)

                  a)

                  b)

                  Penkonazol

                  c)

                  a)

                  b)

                  Fosalon

                  c)

                  a)

                  b)

                  Pirimikarb

                  c)

                  a)

                  b)

                  Pirimifosmetyl

                  c)

                  a)

                  b)

                  Prokloraz

                  c)

                  a)

                  b)

                  Procymidon

                  c)

                  a)

                  b)

                  Profenofos

                  c)

                  a)

                  b)

                  Propargit

                  c)

                  a)

                  b)

                  Pyretriner

                  c)

                  a)

                  b)

                  Pyrimetanil

                  c)

                  a)

                  b)

                  Pyriproxyfen

                  c)

                  a)

                  b)

                  Oxamyl

                  c)

                  a)

                  b)

                  Quinoxyfen

                  c)

                  a)

                  b)

                  Spiroxamin

                  c)

                  a)

                  b)

                  Tebukonazol

                  c)

                  a)

                  b)

                  Tiofanatmetyl

                  c)

                  a)

                  b)

                  Tebufenozid

                  c)

                  a)

                  b)

                  Trifloxystrobin

                  a)

                  b)

                  Tiabendazol

                  c)

                  a)

                  b)

                  Tolklofosmetyl

                  c)

                  a)

                  b)

                  Tolylfluanid

                  c)

                  a)

                  b)

                  Triademefon + triadimenol
                  (uttryckt som summan av triadimenol och triadimefon)

                  c)

                  a)

                  b)

                  Vinklozolin

                  c)

                  a)

                  b)

                              a)

                              Bönor (färska eller frysta), morötter, gurkor, apelsiner eller mandariner, päron, potatis, ris, spenat (fryst eller färsk).

                              b)

                              Auberginer, bananer, blomkål, druvor, apelsinjuice (), ärter (frysta eller färska, utan skida), paprika, vete.

                              c)

                              Äpplen, huvudkål, purjolök, sallat, tomater, persikor inklusive nektariner och liknande hybrider, råg eller havre, jordgubbar.

         (1)  Preliminärt för åren 2008 och 2009 beroende av vilka program som kommer att rekommenderas för dessa år.

         (2)  Klormekvat och mepikvat bör analyseras i spannmål, morötter, grönsaksfrukter och päron.

         (3)  Endast spannmål.

         (4)  För apelsinjuice bör medlemsstaten ange ursprunget (koncentrat eller färsk frukt).

      BILAGA II
      Antal prov av varje produkt som skall tas och analyseras av varje medlemsstat

                  Landskod

                  Prov

                  AT

                  12 (1)

                  15 (2)

                  B

                  12 (1)

                  15 (2)

                  BG

                  12 (1)

                  15 (2)

                  CY

                  12 (1)

                  15 (2)

                  CZ

                  12 (1)

                  15 (2)

                  DE

                  93

                  DK

                  12 (1)

                  15 (2)

                  ES

                  45

                  EE

                  12 (1)

                  15 (2)

                  EL

                  12 (1)

                  15 (2)

                  FR

                  66

                  FI

                  12 (1)

                  15 (2)

                  HU

                  12 (1)

                  15 (2)

                  IT

                  65

                  IE

                  12 (1)

                  15 (2)

                  LU

                  12 (1)

                  15 (2)

                  LT

                  12 (1)

                  15 (2)

                  LV

                  12 (1)

                  15 (2)

                  MT

                  12 (1)

                  15 (2)

                  NL

                  17

                  PT

                  12 (1)

                  15 (2)

                  PL

                  45

                  RO

                  17

                  SE

                  12 (1)

                  15 (2)

                  SI

                  12 (1)

                  15 (2)

                  SK

                  12 (1)

                  15 (2)

                  UK

                  66

                  Totalt antal prov (minimum): 642

         (1)  Minsta antalet prov för varje metod som omfattar enstaka restsubstanser.

         (2)  Minsta antalet prov för varje metod som omfattar flera restsubstanser.


title: Rådets rekommendation av den 11 juli 2017 om Förenade kungarikets nationella reformprogram 2017 med avgivande av rådets yttrande om Förenade kungarikets konvergensprogram 2017

text:
               9.8.2017

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               C 261/122

         RÅDETS REKOMMENDATION
   av den 11 juli 2017
   om Förenade kungarikets nationella reformprogram 2017 med avgivande av rådets yttrande om Förenade kungarikets konvergensprogram 2017
   (2017/C 261/27)
   EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION
   med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 121.2 och 148.4,
   med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken (1), särskilt artikel 9.2,
   med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation,
   med beaktande av Europaparlamentets resolutioner,
   med beaktande av Europeiska rådets slutsatser,
   med beaktande av sysselsättningskommitténs yttrande,
   med beaktande av ekonomiska och finansiella kommitténs yttrande,
   med beaktande av yttrandet från kommittén för socialt skydd,
   med beaktande av yttrandet från kommittén för ekonomisk politik, och
   av följande skäl:

               (1)

               Den 16 november 2016 antog kommissionen den årliga tillväxtöversikten, som inledde 2017 års europeiska planeringstermin för samordning av den ekonomiska politiken. Prioriteringarna i den årliga tillväxtöversikten godkändes av Europeiska rådet den 9–10 mars 2017. Den 16 november 2016 antog kommissionen, på grundval av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1176/2011 (2), rapporten om förvarningsmekanismen, där Förenade kungariket konstaterades vara en av de medlemsstater som inte skulle bli föremål för en fördjupad granskning.

               (2)

               Landsrapporten 2017 för Förenade kungariket offentliggjordes den 22 februari 2017. Den innehöll en bedömning av hur väl Förenade kungariket hade lyckats med de landsspecifika rekommendationer som rådet antog den 12 juli 2016, med uppföljningen av tidigare års landsspecifika rekommendationer och med sina nationella Europa 2020-mål.

               (3)

               Den 21 april 2017 lade Förenade kungariket fram sitt nationella reformprogram för 2017 och den 27 april 2017 sitt konvergensprogram för 2017. För att beakta deras inbördes samband har de båda programmen bedömts samtidigt.

               (4)

               Vid programplaneringen för de europeiska struktur- och investeringsfonderna (nedan kallade ESI-fonder) för 2014–2020 har relevanta landsspecifika rekommendationer beaktats. Enligt artikel 23 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1303/2013 (3) får kommissionen begära att en medlemsstat ser över och föreslår ändringar av sin partnerskapsöverenskommelse och relevanta program när så krävs för att stödja genomförandet av relevanta rekommendationer från rådet. Kommissionen har i riktlinjerna för tillämpning av åtgärder som sammanlänkar effektiva ESI-fonder med sund ekonomisk styrning beskrivit närmare hur den kommer att tillämpa den bestämmelsen.

               (5)

               Förenade kungariket omfattas för närvarande av stabilitets- och tillväxtpaktens korrigerande del. Om en snabb och varaktig korrigering har gjorts 2016–2017 kommer Förenade kungariket att omfattas av stabilitets- och tillväxtpaktens förebyggande del och av övergångsreglerna för skuldkriteriet 2017–2018. Enligt konvergensprogrammet för 2017 menar regeringen att det alltför stora underskottet kommer att ha korrigerats senast budgetåret 2016–2017, i enlighet med rådets rekommendation av den 19 juni 2015, och nå ett samlat underskott på 2,7 % av BNP. Det samlade underskottet förväntas därefter öka något till 2,8 % av BNP 2017–2018, för att sedan minska till 1,9 % av BNP 2018–2019. Konvergensprogrammet innehåller inte något medelfristigt budgetmål. Enligt konvergensprogrammet förväntas den offentliga skuldkvoten att stabiliseras på cirka 87,5 % av BNP från 2016–2017 till 2018–2019 och sedan minska till 84,8 % av BNP 2020–2021. Det makroekonomiska scenario som ligger till grund för de här budgetprognoserna är gynnsamt. De åtgärder som behöver vidtas för att stödja de planerade underskottsmålen är generellt sett väl definierade, men nedåtriskerna för de makroekonomiska utsikterna innebär en risk för att underskottet inte kommer att minska som planerat.

               (6)

               Den 12 juli 2016 rekommenderade rådet att Förenade kungariket åtgärdar situationen med det alltför stora offentliga underskottet senast 2016–2017 och, efter korrigeringen av det alltför stora underskottet, uppnår en finanspolitisk korrigering på 0,6 % av BNP 2017–2018 mot det medelfristiga minimibudgetmålet. På grundval av kommissionens vårprognos 2017 beräknas det samlade underskottet ha nått 2,7 % av BNP 2016–2017, i linje med det mål som rekommenderades av rådet. Det finns en risk för viss avvikelse från kraven i den förebyggande delen 2017–2018.

               (7)

               Mot bakgrund av den finanspolitiska situationen och särskilt landets skuldnivå förväntas Förenade kungariket göra ytterligare en anpassning mot ett lämpligt medelfristigt budgetmål. Enligt den överenskomna anpassningsmatrisen i enlighet med stabilitets- och tillväxtpakten innebär denna anpassning att de primära offentliga nettoutgifternas nominella tillväxttakt (4) får vara högst 1,8 %. Detta skulle motsvara en årlig strukturell anpassning på 0,6 % av BNP. Om politiken förblir oförändrad finns det risk för en viss avvikelse från det kravet under den sammantagna perioden 2017–2018 och 2018–2019. Samtidigt förväntas Förenade kungariket vid första anblicken inte följa övergångsreglerna för skuldkriteriet 2017–2018, men väntas göra det 2018–2019. Sammantaget anser rådet att Förenade kungariket måste vara redo att vidta ytterligare åtgärder från och med 2017–2018 för att stabilitets- och tillväxtpaktens regler ska följas. I enlighet med förordning (EG) nr 1466/97 bör bedömningen av budgetplanerna och utfallet emellertid ta hänsyn till medlemsstatens budgetbalans med beaktande av konjunktursvängningarna. I det meddelande från kommissionen som åtföljde de landsspecifika rekommendationerna erinrade man om att framtida bedömningar kommer att behöva ta vederbörlig hänsyn till målsättningen att nå en finanspolitisk inriktning som bidrar till att både stärka den pågående återhämtningen och säkerställa hållbarheten i Förenade kungarikets offentliga finanser. I detta avseende noterar rådet att kommissionen avser att göra en samlad bedömning i enlighet med förordning (EG) nr 1466/97, i synnerhet mot bakgrund av Förenade kungarikets konjunkturläge.

               (8)

               De privata investeringarna har genomgående varit betydligt lägre än genomsnittet i unionen och de offentliga investeringarna har legat precis under genomsnittet. Produktiviteten är betydligt lägre än G7-ländernas genomsnitt och har stagnerat sedan 2008. Regeringens politik fokuseras starkt på att öka investeringarna och därigenom stärka produktivitetstillväxten. En av de stora utmaningarna består i att ta itu med de betydande kapacitets- och kvalitetsbristerna hos Förenade kungarikets infrastrukturnät. Vägarna är kraftigt överbelastade och järnvägskapaciteten är ställvis alltmer otillräcklig, samtidigt som efterfrågan snabbt ökar. Det finns även ett alltmer akut behov av större investeringar i ny kapacitet för energiproduktion och energiförsörjning. I den nationella planen för förbättrande av infrastrukturen ingår högt ställda mål för en förbättring av den ekonomiska infrastrukturen i Förenade kungariket och 2016 fattades flera beslut om investering i stora transport- och energiprojekt. Det är dock tveksamt om det kommer att finnas tillräckliga offentliga och privata investeringar för att man snabbt och kostnadseffektivt ska kunna komma till rätta med bristerna vad gäller infrastruktur. Det kommer att bli en utmaning för Förenade kungariket att öka utbudet av bostäder. En bestående bostadsbrist leder till höga och stigande bostadspriser och får avsevärda ekonomiska och sociala kostnader, särskilt i ekonomiska tillväxtcentrum. Reformen av markanvändningssystemet kan tillsammans med en rad kompletterande bostadspolitiska åtgärder i viss mån stödja ett ökat bostadsbyggande. Icke desto mindre kvarstår flera begränsningar i fråga om utbudet av bostäder, bland annat den mycket strikta och komplicerade regleringen av marknaden för mark och byggande av bostäder, och utbudet av nya bostäder håller därför inte jämn takt med den ökande efterfrågan.

               (9)

               Nyckeltalen för arbetsmarknaden är fortsättningsvis positiva och långtidsarbetslösheten och ungdomsarbetslösheten är totalt sett låg. När det gäller antalet personer utanför arbetskraften och andelen deltidsanställda och lågavlönade finns det dock utrymme för förbättringar. Löneökningarna är måttliga till följd av svag produktivitetstillväxt. Farhågorna vad gäller tillgången på kvalificerad arbetskraft, utnyttjande av kompetens och kompetensutveckling kvarstår. En politisk satsning på att öka kompetensen och kompetensutvecklingen har gjorts genom reformer av den tekniska utbildningen och lärlingsutbildningen. Kvaliteten inom lärlingsutbildningen måste inriktas både på kvalifikationens nivå och på ämnesområdet. Andra strategiskt viktiga, finansierade möjligheter till kompetenshöjning, särskilt för personer över 25 år, skulle utöka utbudet av kompetens och kvalifikationer för staten, näringslivet och enskilda individer som vill utvecklas i yrkeslivet. Det finns även problem i fråga om tillgången till barnomsorg och social omsorg, vilket är en bidragande orsak till den höga andelen kvinnor som arbetar deltid. Gradvisa men kontinuerliga reformer av barnomsorgen har gjorts. En genomgripande ändring kommer sannolikt att ske och vissa initiativ kommer att genomföras fullt ut under de kommande två åren. Relativt få barn under tre år deltar i formell barnomsorg. På senare tid har det vidtagits åtgärder för att i viss mån förbättra tillgången till barnomsorg till rimlig kostnad för 3–4-åringar, men möjligheterna till barnomsorg för barn under 3 år har inte förbättrats. Till följd av tidigare meddelade reformer och nedskärningar, särskilt när det gäller stöd till förvärvsarbetande, kan de socialpolitiska konsekvenserna bli svåra på kort till medellång sikt, inte minst när det gäller fattigdom bland barn, särskilt mot bakgrund av att inflationen ökar. Antalet fattiga barn i hushåll med förvärvsinkomster är ett särskilt bekymmer.

               (10)

               Kommissionen har inom ramen för den europeiska planeringsterminen för 2017 gjort en omfattande analys av Förenade kungarikets ekonomiska politik och redogjort för den i 2017 års landsrapport. Den har även bedömt konvergensprogrammet för 2017 och det nationella reformprogrammet för 2017 samt uppföljningen av de rekommendationer Förenade kungariket har fått tidigare år. Kommissionen har beaktat inte bara programmens relevans för hållbarheten i finanspolitiken och den socioekonomiska politiken i Förenade kungariket utan också huruvida unionens regler och riktlinjer har iakttagits, mot bakgrund av behovet att stärka den övergripande ekonomiska styrningen i unionen genom att framtida nationella beslut fattas med beaktande av synpunkter på unionsnivå.

               (11)

               Mot bakgrund av denna bedömning har rådet granskat konvergensprogrammet för 2017, och dess yttrande (5) återspeglas särskilt i rekommendation 1 nedan.

         HÄRIGENOM REKOMMENDERAS Förenade kungariket att under 2017 och 2018 vidta följande åtgärder:

               1.

               Göra väsentliga finanspolitiska insatser under 2018–2019 som är förenliga med kraven i den förebyggande delen av stabilitets- och tillväxtpakten, med beaktande av behovet av att förstärka den pågående återhämtningen och säkerställa hållbarheten i Förenade kungarikets offentliga finanser.

               2.

               Vidta fler åtgärder för att öka utbudet av bostäder, bland annat genom att ändra reglerna för markanvändning och deras tillämpning.

               3.

               Ta itu med kompetensglapp och skapa förutsättningar för kompetensutveckling, bland annat genom att förbättra lärlingsutbildningens kvalitet och genom att tillhandahålla andra möjligheter till finansierade vidareutbildningsprogram.

      Utfärdad i Bryssel den 11 juli 2017.

            På rådets vägnar

         T. TÖNISTE

            Ordförande

      (1)  EGT L 209, 2.8.1997, s. 1.

      (2)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1176/2011 av den 16 november 2011 om förebyggande och korrigering av makroekonomiska obalanser (EUT L 306, 23.11.2011, s. 25).

      (3)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1303/2013 av den 17 december 2013 om fastställande av gemensamma bestämmelser för Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden, Sammanhållningsfonden, Europeiska jordbruksfonden för landsbygdsutveckling och Europeiska havs- och fiskerifonden, om fastställande av allmänna bestämmelser för Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden, Sammanhållningsfonden och Europeiska havs- och fiskerifonden samt om upphävande av rådets förordning (EG) nr 1083/2006 (EUT L 347, 20.12.2013, s. 320).

      (4)  De offentliga nettoutgifterna består av de totala offentliga utgifterna exklusive ränteutgifter, utgifter för unionsprogram som motsvaras fullt ut av inkomster från unionsmedel och icke-diskretionära förändringar i utgifterna för arbetslöshetsförmåner. Nationellt finansierade fasta bruttoinvesteringar fördelas över fyra år. Diskretionära åtgärder på inkomstsidan eller lagstadgade inkomstökningar är inräknade. Engångsåtgärder på såväl inkomst- som utgiftssidan är avräknade.

      (5)  Enligt artikel 9.2 i förordning (EG) nr 1466/97.


title: Rådets rekommendation av den 12 februari 2008 om beviljande av ansvarsfrihet för kommissionen för genomförandet av operationerna inom Europeiska utvecklingsfonden (sjunde EUF) för räkenskapsåret 2006

text:
               15.2.2008

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               L 41/22

      RÅDETS REKOMMENDATION

   av den 12 februari 2008
   om beviljande av ansvarsfrihet för kommissionen för genomförandet av operationerna inom Europeiska utvecklingsfonden (sjunde EUF) för räkenskapsåret 2006
   (2008/116/EG)
   EUROPEISKA UNIONENS RÅD UTFÄRDAR DENNA REKOMMENDATION
   med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,
   med beaktande av fjärde AVS–EEG-konventionen, undertecknad i Lomé den 15 december 1989 (1) och ändrad genom det i Mauritius den 4 november 1995 undertecknade avtalet (2),
   med beaktande av den interna överenskommelsen 91/401/EEG om finansiering och förvaltning av gemenskapsstödet inom ramen för fjärde AVS–EEG-konventionen (3), genom vilken bland annat sjunde Europeiska utvecklingsfonden (sjunde EUF) inrättas, särskilt artikel 33.3,
   med beaktande av budgetförordningen 91/491/EEG av den 29 juli 1991, tillämplig på samarbete för utvecklingsfinansiering enligt fjärde AVS–EEG-konventionen (4), särskilt artiklarna 69–77,
   efter att ha granskat räkenskaperna och balansräkningen för sjunde EUF:s operationer till och med den 31 december 2006, samt revisionsrättens redogörelse för räkenskapsåret 2006, tillsammans med kommissionens svar (5), och
   av följande skäl:

               (1)

               Enligt artikel 33.3 i den interna överenskommelsen ska kommissionen av Europaparlamentet på rådets rekommendation beviljas ansvarsfrihet för den ekonomiska förvaltningen av sjunde EUF.

               (2)

               Kommissionens genomförande av sjunde EUF:s operationer under räkenskapsåret 2006 har i sin helhet varit tillfredsställande.

         HÄRIGENOM REKOMMENDERAS att Europaparlamentet beviljar kommissionen ansvarsfrihet för genomförandet av sjunde EUF:s operationer för räkenskapsåret 2006.

      Utfärdad i Bryssel 12 februari 2008.

            På rådets vägnar

         A. BAJUK

            Ordförande

      (1)  EGT L 229, 17.8.1991, s. 3.

      (2)  EGT L 156, 29.5.1998, s. 3.

      (3)  EGT L 229, 17.8.1991, s. 288.

      (4)  EGT L 266, 21.9.1991, s. 1.

      (5)  EUT C 259, 31.10.2007, s. 1.