title: Kommissionens rekommendation (EU) 2019/780 av den 16 maj 2019 om praktiska arrangemang för utfärdande av säkerhetstillstånd till infrastrukturförvaltare (Text av betydelse för EES.)

text:
               27.5.2019

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               LI 139/390

      KOMMISSIONENS REKOMMENDATION (EU) 2019/780
      av den 16 maj 2019
      om praktiska arrangemang för utfärdande av säkerhetstillstånd till infrastrukturförvaltare
      (Text av betydelse för EES)
      EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION
      med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 292, och
      av följande skäl:

                  (1)

                  I artikel 12 i Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2016/798 av den 11 maj 2016 om järnvägssäkerhet (1) krävs att infrastrukturförvaltare tillåts förvalta och driva järnvägsinfrastruktur endast om de har ett säkerhetstillstånd från den nationella säkerhetsmyndigheten i den medlemsstat där järnvägsinfrastrukturen är belägen. Detta säkerhetstillstånd bör innehålla ett godkännande av infrastrukturförvaltarens säkerhetsstyrningssystem och innefatta förfaranden och åtgärder som uppfyller kraven för säker konstruktion, säkert underhåll och säker drift av järnvägsinfrastrukturen.
                  Den 9 mars 2017 överlämnade Europeiska unionens järnvägsbyrå (nedan kallad byrån) till kommissionen rekommendation ERA-REC-115-REC om översyn av de gemensamma säkerhetsmetoderna för bedömning av överensstämmelse och de gemensamma säkerhetsmetoderna för tillsyn. Rekommendationen innefattade föreskrifter om praktiska arrangemang för utfärdande av säkerhetstillstånd till infrastrukturförvaltare.

                  (2)

                  Kommissionens expertgrupp om den tekniska pelaren i det fjärde järnvägspaketet föreslog vid sitt möte den 5 juli 2017 att kommissionen skulle införa de ovan nämnda föreskrifterna i en rekommendation, eftersom det inte finns någon lämplig rättslig grund för att införa dem i en förordning. Denna rekommendation skulle ge vägledning om de praktiska arrangemangen för utfärdande av säkerhetstillstånd till infrastrukturförvaltare. Denna gemensamma vägledning skulle ange vilka gemensamma metoder som ska användas, och därmed minska komplexiteten i de nationella tillståndsförfarandena. Den skulle också kunna säkerställa att målen för artikel 12 i direktiv (EU) 2016/798 uppnås på ett mer ändamålsenligt sätt och underlätta det samordningsarbete som enligt den artikeln bör utföras av de nationella säkerhetsmyndigheterna. Kommissionen rekommenderar därför medlemsstaterna att följa dessa föreskrifter.

                  (3)

                  I enlighet med artikel 12.1 bör de nationella säkerhetsmyndigheterna utarbeta en vägledning om hur säkerhetstillstånd ska utfärdas, inklusive det förfarande som ska följas, i syfte att minska den sökandes administrativa börda och kostnader till följd av den administrativa hanteringen av ansökan.

                  (4)

                  De tidsfrister som anges av de nationella säkerhetsmyndigheterna för att utarbeta ytterligare information som efterfrågas av den sökande eller för att genomföra besök, inspektioner eller revisioner bör inte påverka den tillåtna tidsram för att bedöma en ansökan som fastställs i artikel 12.3 i direktiv (EU) 2016/798.

                  (5)

                  När det gäller gränsöverskridande infrastruktur bör de berörda nationella säkerhetsmyndigheterna, i enlighet med artikel 12.5 i direktiv (EU) 2016/798, samordna sina bedömningar för att så långt som möjligt undvika dubblerade bedömningar och för att säkerställa konsekvens mellan de beslut som ska fattas för järnvägsinfrastrukturen i respektive medlemsstat.

                  (6)

                  Infrastrukturförvaltare kan inom ramen för sin verksamhet behöva använda tåg, fordon för kontroll av infrastruktur, arbetsfordon och andra specialfordon för olika ändamål, t.ex. transport av material eller personal för anläggning eller underhåll av infrastruktur, underhåll av infrastrukturtillgångar eller hantering av nödsituationer. I sådana fall bör infrastrukturförvaltarens verksamhet jämställas med verksamheten hos ett järnvägsföretag inom ramen för sitt säkerhetsstyrningssystem och säkerhetstillstånd, utan krav på att ansöka om ett separat gemensamt säkerhetsintyg, oavsett huruvida infrastrukturförvaltaren äger fordonen eller inte.

                  (7)

                  Det är praktiskt för infrastrukturförvaltarna att ha en harmoniserad kategorisering av de brister som kan komma att konstateras under bedömningen av ansökan. Denna harmonisering bör säkerställa att den sökande förstår graden av allvar i de brister som påpekas av den nationella säkerhetsmyndigheten. Kategoriseringen av brister är särskilt relevant för samarbetet mellan nationella säkerhetsmyndigheter när det gäller gränsöverskridande infrastruktur.

            HÄRIGENOM REKOMMENDERAS FÖLJANDE.

         SYFTE OCH TILLÄMPNINGSOMRÅDE

                  1.

                  I denna rekommendation anges riktlinjer för bedömning av ansökningar som lämnas in av infrastrukturförvaltare till nationella säkerhetsmyndigheter och som gäller utfärdande av säkerhetstillstånd, eller förnyelse eller uppdatering av sådana tillstånd, enligt vad som föreskrivs i artikel 12 i direktiv (EU) 2016/798.

         DEFINITIONER

                  2.

                  I denna rekommendation gäller följande definitioner:
                  a)
                        dag för mottagande av ansökan
                     : den första arbetsdagen i den berörda medlemsstaten efter bekräftelsen av mottagandet av ansökan.
                  b)
                        förhandshantering
                     : ett skede av förfarandet som föregår inlämnandet av ansökan, i vilket den sökande kan begära ytterligare information om efterföljande skeden av säkerhetsbedömningsprocessen från den nationella säkerhetsmyndigheten.
                  c)
                        kvarstående anmärkning
                     : en mindre brist som konstaterades under bedömningen av en ansökan om ett säkerhetstillstånd men som inte hindrar att tillståndet utfärdas, och som kan beaktas vid senare tillsyn.

         DEN NATIONELLA SÄKERHETSMYNDIGHETENS ANSVAR

                  3.

                  Den nationella säkerhetsmyndigheten bör ansvara för planeringen, genomförandet och övervakningen av det bedömningsarbete som myndigheten utför rörande utfärdandet av ett säkerhetstillstånd.

                  4.

                  Den nationella säkerhetsmyndigheten bör godta förhandshantering på den sökandes begäran, och tillhandahålla alla förtydliganden som begärs av den sökande om det förfarande som ska följas.

                  5.

                  När det gäller att utfärda säkerhetstillstånd bör den nationella säkerhetsmyndigheten sammanställa följande information:

                              a)

                              All relevant information rörande bedömningsförfarandets olika skeden, inbegripet skäl som låg till grund för beslut som fattades under förfarandets gång, t.ex. om inspektioner, samt begränsningar eller villkor för användning som säkerhetstillståndet ska innehålla.

                              b)

                              Resultatet av bedömningsförfarandet, inbegripet sammanfattande slutsatser och vid behov ett yttrande om utfärdandet av säkerhetstillståndet.

                  6.

                  Den nationella säkerhetsmyndigheten bör övervaka den sista giltighetsdagen för alla giltiga säkerhetstillstånd för att lättare kunna planera arbetet med säkerhetsbedömningarna.

                  7.

                  För att uppfylla kravet i tredje stycket i artikel 12.1 i direktiv (EU) 2016/798 bör den nationella säkerhetsmyndigheten offentliggöra en vägledning, inbegripet mallar, som förklarar kraven för säkerhetstillståndet och vilka handlingar som krävs, och hålla denna vägledning uppdaterad. Dessa handlingar bör omfatta de nationella regler som gäller för infrastrukturförvaltaren och de nationella förfarandereglerna. Vägledningen bör vara kostnadsfri och offentliggöras på den berörda nationella säkerhetsmyndighetens webbplats. Den bör också ange rutinerna för kommunikation mellan den nationella säkerhetsmyndigheten och den sökande.
                  För att bistå de nationella säkerhetsmyndigheterna i detta arbete bör byrån, i samarbete med de nationella säkerhetsmyndigheterna, utarbeta, offentliggöra och underhålla en mall för vägledningen.

                  8.

                  Den nationella säkerhetsmyndigheten bör upprätta interna rutiner eller förfaranden för att hantera säkerhetsbedömningsprocessen. Dessa arrangemang eller förfaranden bör ta hänsyn till behovet av samarbete med andra behöriga nationella säkerhetsmyndigheter för att utfärda ett säkerhetstillstånd för gränsöverskridande infrastruktur, enligt vad som föreskrivs i artikel 12.5 i direktiv (EU) 2016/798.

                  9.

                  De nationella säkerhetsmyndigheterna bör, när de bedömer ansökningar, godta andra typer av tillstånd, intyg och alla andra relevanta handlingar som tillhandahålls av infrastrukturförvaltare, eller deras entreprenörer som beviljats i enlighet med relevant unionsrätt, som bevis på sin förmåga att uppfylla de krav som fastställs i kommissionens delegerade förordning (EU) 2018/762 (2).

         INLÄMNANDE AV ANSÖKAN

                  10.

                  Utan att det påverkar den tidsram som fastställs i artikel 12.3 i direktiv (EU) 2016/798 angående utfärdandet av den nationella säkerhetsmyndighetens beslut bör den sökande lämna in ansökan om ett säkerhetstillstånd, eller om uppdatering eller förnyelse av ett sådant tillstånd, före följande datum, enligt vad som är tillämpligt:

                              a)

                              Det planerade startdatumet för varje ny verksamhet som rör järnvägsnätet.

                              b)

                              Det planerade startdatumet för en verksamhet som rör järnvägsnätet och som sker på andra villkor än de som anges i det befintliga säkerhetstillståndet, på grund av väsentliga förändringar av delsystemen för infrastruktur, signalering eller energi eller av principerna för deras drift och underhåll.

                              c)

                              Utgångsdatumet för det befintliga säkerhetstillståndet.

                  11.

                  När den sökande lämnar in en ansökan om ett nytt säkerhetstillstånd bör denne tillhandahålla de uppgifter som anges i bilaga I.

                  12.

                  När den sökande lämnar in en ansökan om en uppdatering eller förnyelse av ett säkerhetstillstånd bör denne tillhandahålla alla de uppgifter som anges i bilaga I och beskriva de ändringar som gjorts av den sökandes säkerhetsstyrningssystem sedan det befintliga tillståndet utfärdades.
                  Om dessa ändringar kan påverka förmågan att tillgodose säkerheten eller medföra allvarliga säkerhetsrisker, eller om den nationella säkerhetsmyndigheten konstaterar några andra problemområden inom ramen för sin tillsynsverksamhet, bör den besluta om huruvida det krävs en ny bedömning av hela ansökan.

                  13.

                  Om den sökande begär förhandshantering bör denne lämna in den information som anges i punkterna 1–5 i bilaga I till den nationella säkerhetsmyndigheten.

                  14.

                  Om den inlämnade ansökan innehåller kopior av handlingar som utfärdats av andra enheter än den nationella säkerhetsmyndigheten bör den sökande behålla originalen i minst fem år efter utgången av giltighetstiden för säkerhetstillståndet. Om det rör sig om en förnyelse eller uppdatering bör den sökande behålla originalen av alla handlingar som lämnats in i samband med ansökan, och som utfärdats av andra enheter än den nationella säkerhetsmyndigheten, i minst fem år efter utgången av giltighetstiden för det förnyade eller uppdaterade säkerhetstillståndet. Den sökande bör på den nationella säkerhetsmyndighetens begäran göra dessa original tillgängliga.

         PROCESSENS SKEDEN OCH TIDSRAMAR

                  15.

                  Den nationella säkerhetsmyndigheten bör tillämpa den process som fastställs i bilaga II.

                  16.

                  Den nationella säkerhetsmyndigheten bör utvärdera huruvida ansökan innehåller de handlingar som förtecknas i punkterna 6–8 i bilaga I. Myndigheten bör informera den sökande, utan onödigt dröjsmål och under alla omständigheter senast en månad efter den dag då ansökan mottogs, om ansökan är fullständig eller ej.

                  17.

                  Om ansökan inte är fullständig bör den nationella säkerhetsmyndigheten omedelbart begära den tilläggsinformation som är nödvändig och ange en rimlig tidsfrist för den sökandes svar. Tidsfristen för att tillhandahålla tilläggsinformation bör vara rimlig och proportionell till hur svårt det är att tillhandahålla den information som begärs, och överenskommas med den sökande så snart denne informerats om att ansökan inte är fullständig. Om den sökande inte tillhandahåller den information som begärs inom den överenskomna tidsfristen får den nationella säkerhetsmyndigheten besluta att förlänga tidsfristen för den sökandes svar eller att underrätta den sökande om att ansökan avslås.

                  18.

                  Även om ansökan är fullständig får den nationella säkerhetsmyndigheten, när som helst innan den fattar sitt beslut, begära ytterligare information från den sökande. Myndigheten bör ange en rimlig tidsfrist för tillhandahållandet av denna information.

                  19.

                  Säkerhetstillståndet bör innehålla den information som anges i bilaga III.
                  Varje säkerhetstillstånd bör tilldelas ett unikt identifikationsnummer.

                  20.

                  För att uppfylla sin skyldighet enligt artikel 12.4 i direktiv (EU) 2016/798 bör den nationella säkerhetsmyndigheten överföra de uppgifter som förtecknas i bilaga III till byrån.

         INFORMATIONSHANTERING

                  21.

                  Den nationella säkerhetsmyndigheten bör i ett informationshanteringssystem registrera och regelbundet uppdatera all relevant information om varje skede av säkerhetsbedömningsprocessen och resultatet av bedömningen.

         ARRANGEMANG FÖR BESÖK OCH INSPEKTIONER PÅ PLATS HOS INFRASTRUKTURFÖRVALTAREN, SAMT FÖR REVISIONER

                  22.

                  Vid besök, inspektioner eller revisioner som utförs av den nationella säkerhetsmyndigheten bör den sökande ange vem som företräder denne och de gällande bestämmelser och förfaranden för säkerhet på platsen som ska respekteras av personalen från den nationella säkerhetsmyndighet som är ansvarig för besöket, inspektionen eller revisionen. Den nationella säkerhetsmyndigheten och den sökande bör enas om tidsramen för besök, inspektioner och revisioner.

                  23.

                  Vid besök, inspektioner eller revisioner bör den nationella säkerhetsmyndigheten utarbeta en rapport som visar de brister som har konstaterats under bedömningens gång, och som anger om dessa brister är avhjälpta utifrån den bevisning som framkom under besöket, inspektionen eller revisionen, och i så fall även hur de avhjälpts. Rapporten får också innehålla andra brister, vilka den sökande ska avhjälpa inom en avtalad tidsram.

         SAMARBETE MELLAN DE NATIONELLA SÄKERHETSMYNDIGHETERNA I FRÅGA OM GRÄNSÖVERSKRIDANDE INFRASTRUKTUR

                  24.

                  Den eller de sökande bör lämna in sina ansökningar om den gränsöverskridande infrastrukturen till de nationella säkerhetsmyndigheterna i de berörda medlemsstaterna. Varje berörd nationell säkerhetsmyndighet bör lämna ut säkerhetstillståndet för berörd infrastruktur som finns på dess territorium.

                  25.

                  De nationella säkerhetsmyndigheterna bör avhandla alla frågor som rör säkerhetsbedömningsprocessen och alla begäranden om ytterligare uppgifter som inverkar på tidsramen för bedömningen eller skulle kunna påverka det arbete som utförs av övriga berörda nationella säkerhetsmyndigheter.

                  26.

                  Den nationella säkerhetsmyndigheten får begära all relevant information om den sökande från den andra berörda nationella säkerhetsmyndigheten.

                  27.

                  De berörda nationella säkerhetsmyndigheterna bör sinsemellan utbyta all relevant information som kan påverka säkerhetsbedömningsprocessen, inklusive om genomförande av relevanta nationella regler, och som anmälts till kommissionen av respektive medlemsstat.

                  28.

                  Syftet med och omfattningen av revisioner, inspektioner och besök, samt den roll som tilldelas respektive nationell säkerhetsmyndighet, bör avgöras av de berörda nationella säkerhetsmyndigheterna. Rapporterna om dessa inspektioner, besök och revisioner bör utarbetas av den nationella säkerhetsmyndighet som utsetts inom ramen för samarbetet och göras tillgänglig för de andra berörda nationella säkerhetsmyndigheterna.

                  29.

                  De berörda nationella säkerhetsmyndigheterna bör, innan de fattar beslut om att utfärda ett säkerhetstillstånd för berörd järnvägsinfrastruktur i respektive medlemsstat, vidta följande åtgärder:

                              a)

                              Diskutera resultatet av sina respektive bedömningar.

                              b)

                              Komma överens om eventuella kvarstående anmärkningar, vars behandling ska beaktas vid senare tillsyn.

                              c)

                              I tillämpliga fall, komma överens om vilka eventuella begränsningar eller villkor för användning som säkerhetstillståndet ska innehålla.

                  30.

                  Om den sökande har vidtagit åtgärder för att ta hand om de kvarstående anmärkningar som konstaterats bör de berörda nationella säkerhetsmyndigheterna kontrollera om och komma överens om huruvida dessa anmärkningar avhjälpts. För detta ändamål bör de nationella säkerhetsmyndigheterna vid behov samarbeta, i enlighet med de arrangemang som avses i artikel 8.2 i kommissionens delegerade förordning (EU) 2018/761 (3).

                  31.

                  De nationella säkerhetsmyndigheterna bör villkora det säkerhetstillstånd som de utfärdar för berörd järnvägsinfrastruktur i respektive medlemsstat med utfärdandet av samtliga andra säkerhetstillstånd som hör till den berörda gränsöverskridande infrastrukturen.

                  32.

                  De nationella säkerhetsmyndigheterna bör spara dokumentation om sina respektive verksamheter och göra den tillgänglig för andra berörda nationella säkerhetsmyndigheter.

         KATEGORISERING AV BRISTER

                  33.

                  Den nationella säkerhetsmyndigheten bör kategorisera de brister som konstaterats under dess bedömning av ansökan på följande sätt:

                              a)

                              ”Typ 1”: Brister som kräver ett svar från den sökande för att det ska gå att förstå ansökan.

                              b)

                              ”Typ 2”: Brister som kan leda till ändringar i ansökan eller kräva mindre åtgärder från den sökande; den sökande ska bestämma vilken åtgärd som ska vidtas men den får inte medföra något hinder för utfärdandet av säkerhetstillståndet.

                              c)

                              ”Typ 3”: Brister som kräver att den sökande vidtar en särskild åtgärd, vilket kan vänta tills efter utfärdandet av säkerhetstillståndet. Den sökande ska föreslå vilken åtgärd som ska vidtas för att avhjälpa bristen och den nationella säkerhetsmyndighet som konstaterade bristen ska acceptera den.

                              d)

                              ”Typ 4”: Brister som kräver att den sökande ändrar sin ansökan eller vidtar någon särskild åtgärd. Säkerhetstillståndet beviljas endast om bristen är avhjälpt eller begränsningar eller villkor för användning som leder till att bristen avhjälps anges i säkerhetstillståndet. Den sökande ska föreslå vilken åtgärd som ska vidtas för att avhjälpa bristen och den nationella säkerhetsmyndighet som konstaterade bristen ska acceptera den.

                  34.

                  Efter det att den sökande har svarat eller vidtagit åtgärder mot bristen bör den nationella säkerhetsmyndighet som konstaterade bristerna åter utvärdera dem, omkategorisera dem om så krävs och tilldela någon av följande statusar för var och en av de brister som har konstaterats:
                  a)   ”Bristen kvarstår”: om den bevisning som den sökande lagt fram inte är tillfredsställande och det fortfarande krävs mer information.
                  b)   ”Kvarstående anmärkning att beakta vid tillsyn”: om någon anmärkning kvarstår.
                  c)   ”Bristen avhjälpt”: om den sökande har gett tillfredsställande svar och inga anmärkningar kvarstår.

         KOMPETENS HOS DEN PERSONAL SOM ARBETAR MED BEDÖMNINGARNA

                  35.

                  Den nationella säkerhetsmyndigheten bör säkerställa att den personal som arbetar med bedömningarna besitter följande kompetens:

                              a)

                              Kännedom om det relevanta regelverket.

                              b)

                              Kännedom om hur järnvägssystemet fungerar.

                              c)

                              Lämplig förmåga till kritiskt tänkande.

                              d)

                              Erfarenhet av bedömning av ett säkerhetsstyrningssystem eller liknande styrningssystem inom järnvägssektorn, eller ett säkerhetsstyrningssystem inom en sektor med likvärdiga utmaningar vad gäller drift och tekniska frågor.

                              e)

                              Förmåga till problemlösning, kommunikation och arbete i grupp.

                              f)

                              All annan kompetens som krävs för en särskild bedömning.

                        Vid arbete i grupp får den samlade kompetensen beaktas.
                  Personal som utför inspektioner och revisioner bör även ha kunskap och färdigheter i intervjuteknik samt intervjuerfarenhet.

                  36.

                  För att säkerställa en korrekt tillämpning av punkt 35 bör den nationella säkerhetsmyndigheten inrätta ett kompetensstyrningssystem som inbegriper följande:

                              a)

                              Utarbetandet av kompetensprofiler för varje tjänst, befattning eller roll.

                              b)

                              Personalrekrytering i enlighet med de fastställda kompetensprofilerna.

                              c)

                              Vidmakthållande, utveckling och bedömning av personalkompetens i enlighet med de fastställda kompetensprofilerna.

         OMPRÖVNING

                  37.

                  Varje beslut om att inte utfärda ett säkerhetstillstånd eller om att införa andra begränsningar eller villkor för användning än de som avses i ansökan bör vederbörligen motiveras.

                  38.

                  Medlemsstaterna bör säkerställa att de sökande, inom en rimlig tidsram, kan begära omprövning av de nationella säkerhetsmyndigheternas beslut, och att de nationella säkerhetsmyndigheterna har tillräckligt med tid från dagen för mottagande av begäran om omprövning för att bekräfta eller återkalla sina beslut.

                  39.

                  Omprövningsförfarandet bör genomföras opartiskt.

                  40.

                  Omprövningsförfarandet bör vara inriktat på de brister som motiverar att den nationella säkerhetsmyndighetens beslut avviker från den sökandes begäran.

                  41.

                  När det gäller gränsöverskridande infrastruktur bör omprövningen genomföras i samordning med de nationella säkerhetsmyndigheter som berörs av den gränsöverskridande infrastrukturen.

                  42.

                  Om beslutet om att inte utfärda ett säkerhetstillstånd eller om att införa andra begränsningar eller villkor för användning än de som avses i ansökan bekräftas, får den sökande överklaga inför behörig domstol i enlighet med nationell lagstiftning.

         SLUTBESTÄMMELSER

                  43.

                  Medlemsstater som inte har meddelat byrån och kommissionen i enlighet med artikel 33.2 i direktiv (EU) 2016/798 uppmanas att ge verkan åt denna rekommendation från och med den 16 juni 2019. Samtliga medlemsstater uppmanas att ge verkan från och med den 16 juni 2020.

         Utfärdad i Bryssel den 16 maj 2019.

               På kommissionens vägnar

            Violeta BULC

               Ledamot av kommissionen

         (1)  EUT L 138, 26.5.2016, s. 102.

         (2)  Kommissionens delegerade förordning (EU) 2018/762 av den 8 mars 2018 om fastställande av gemensamma säkerhetsmetoder vad gäller krav på säkerhetsstyrningssystem i enlighet med Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2016/798 och om upphävande av kommissionens förordning (EU) nr 1158/2010 och (EU) nr 1169/2010 (EUT L 129, 25.5.2018, s. 26).

         (3)  Kommissionens delegerade förordning (EU) 2018/761 av den 16 februari 2018 om fastställande av gemensamma säkerhetsmetoder för de nationella säkerhetsmyndigheternas tillsyn efter utfärdandet av ett gemensamt säkerhetsintyg eller säkerhetstillstånd i enlighet med Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2016/798 och om upphävande av kommissionens förordning (EU) nr 1077/2012 (EUT L 129, 25.5.2018, s. 16).

         BILAGA I

            Innehållet i ansökan om ett säkerhetstillstånd

                        Anm.:

                     Nationella säkerhetsmyndigheter uppmanas att kräva alla uppgifter som förtecknas i denna bilaga, inklusive de handlingar som ska bifogas ansökan, med undantag för uppgifter som är markerade med ”F” (frivillig uppgift). Om infrastrukturförvaltaren behöver upprätta en plan för korrigerande åtgärder som avses i punkt 8 är uppgifter om denna plan obligatoriska.

               1.   Typ av ansökan

         1.1.   Ny
         1.2.   Förnyelse
         1.3.   Uppdatering
         1.4.   Det tidigare tillståndets identifieringsnummer (endast om det rör sig om en ansökan om förnyelse eller uppdatering)
         2.   Beskrivning av infrastrukturen/infrastrukturerna
            (välj en eller flera)

         2.1.   TEN-T (Trans-European Transport Network)
         2.1.1.   TEN-T, det övergripande nätet
         2.1.2.   TEN-T, stomnätet för godstrafik
         2.1.3.   TEN-T, stomnätet för persontrafik
         2.1.4.   Utanför TEN-T-nätet
         2.2.   Energi
         2.2.1.   Kontaktledning
         2.2.2.   Strömskena
         2.2.3.   Återledningsskena
         2.2.4.   Oelektrifierad
         2.3.   Trafikstyrning och signalering
         2.3.1.   System av klass A
         2.3.2.   System av klass B
         2.4.   Annan (ange vilken)
         3.   Verksamhet som rör järnvägsnätet

         3.1.   Förväntat startdatum för tjänsterna/verksamheterna (F)
         3.2.   Medlemsstat(er) där infrastrukturen är belägen
         4.   Uppgifter om sökanden

         4.1.   Firmanamn
         4.2.   Akronym (F)
         4.3.   Fullständig postadress
         4.4.   Telefon
         4.5.   Fax (F)
         4.6.   E-postadress
         4.7.   Webbplats (F)
         4.8.   Nationellt registreringsnummer
         4.9.   Momsregistreringsnummer (F)
         4.10.   Annan relevant information (F)
         5.   Kontaktperson

         5.1.   Förnamn
         5.2.   Efternamn
         5.3.   Titel eller befattning
         5.4.   Fullständig postadress
         5.5.   Telefon
         5.6.   Fax (F)
         5.7.   E-postadress
         5.8.   Språkkunskaper
         HANDLINGAR SOM BIFOGAS ANSÖKAN
         6.   Handlingar som lämnas in för den del av bedömningen som avser säkerhetsstyrningssystemet

         6.1.   Beskrivning av säkerhetsstyrningssystemet och andra handlingar som visar överensstämmelse med de krav som anges i bilaga II till delegerad förordning (EU) 2018/762.
         6.2.   Korshänvisningar mellan handlingarna avseende säkerhetsstyrningssystemet (se punkt 6.1) och bilaga II till delegerad förordning (EU) 2018/762, inbegripet en anvisning om var i handlingarna för säkerhetsstyrningssystemet det framgår att relevanta krav i den tillämpliga tekniska specifikationen för driftskompatibilitet (TSD) avseende delsystemet Drift och trafikledning är uppfyllda.
         7.   Handlingar som lämnas in för den nationella delen av bedömningen

         7.1.   Beskrivning eller annan demonstration av hur säkerhetsstyrningen beaktar de relevanta nationella regler som anmälts i enlighet med artikel 8 i direktiv (EU) 2016/798.
         7.2.   Korshänvisningar mellan handlingarna avseende säkerhetsstyrningssystemet (se punkt 6.1) och de krav som fastställs i de relevanta nationella reglerna (som avses i punkt 7.1).
         8.   Handlingsplan(er) för korrigerande åtgärder

         8.1.   Nuvarande status för den handlingsplan eller de handlingsplaner som infrastrukturförvaltaren har upprättat för att avhjälpa eventuella allvarliga avvikelser och andra problemområden som konstaterats vid tillsyn sedan den föregående bedömningen.
         8.2.   Nuvarande status för den handlingsplan eller de handlingsplaner som infrastrukturförvaltaren har upprättat för att avhjälpa kvarstående anmärkningar från den föregående bedömningen.

         BILAGA II

            Säkerhetsbedömningsprocessen

         1.   ALLMÄNT
         1.1.   Den nationella säkerhetsmyndigheten bör utarbeta en strukturerad och kontrollerbar process för den samlade verksamheten som beaktar punkterna i denna bilaga. Säkerhetsbedömningsprocessen bör vara iterativ så som visas i processbeskrivningen nedan (se figur 1 i tillägget), dvs. den nationella säkerhetsmyndigheten har rätt att om så är skäligt begära ytterligare information eller förnyat inlämnande i enlighet med denna rekommendation.
         2.   MOTTAGANDE AV ANSÖKAN
         2.1.   Efter det att den nationella säkerhetsmyndigheten tagit emot ansökan om ett säkerhetstillstånd bör myndigheten formellt och genast bekräfta mottagandet av ansökan och ta hand om den registrerade ansökan för att säkerställa informationshanteringen i varje skede av bedömningsprocessen.
         2.2.   Den nationella säkerhetsmyndigheten bör avsätta resurser med rätt kompetens för att genomföra bedömningsprocessen.
         3.   INLEDANDE KONTROLL
         3.1.   Den nationella säkerhetsmyndigheten bör genast efter mottagandet av ansökan utföra en inledande kontroll av följande:

                     a)

                     Att den sökande har tillhandahållit den grundläggande information som antingen krävs genom lagstiftningen eller behövs för att ansökan ska kunna behandlas på ett ändamålsenligt sätt.

                     b)

                     Att ansökan innehåller tillräcklig bevisning och har en struktur och interna korshänvisningar så att den kan bedömas korrekt mot kraven på säkerhetsstyrningssystem och de relevanta anmälda nationella reglerna. Den nationella säkerhetsmyndigheten genomför en inledande granskning av det faktiska innehållet i den bevisning som ingår i ansökan, för att avge ett första omdöme om säkerhetsstyrningssystemets kvalitet, tillräcklighet och ändamålsenlighet.

                     c)

                     I tillämpliga fall, att nuvarande status anges för den handlingsplan (eller de handlingsplaner) som infrastrukturförvaltaren har upprättat för att avhjälpa eventuella allvarliga avvikelser och andra problemområden som konstaterats vid tillsyn sedan den föregående bedömningen.

                     d)

                     I tillämpliga fall, att nuvarande status anges för den handlingsplan (eller de handlingsplaner) som infrastrukturförvaltaren har upprättat för att avhjälpa kvarstående anmärkningar från den föregående bedömningen.

               3.2.   Efter de inledande kontroller som avses i punkt 3.1 bör den nationella säkerhetsmyndigheten avgöra om ytterligare information krävs avseende några områden. Om ytterligare information krävs bör den nationella säkerhetsmyndigheten genast begära den information som den bedömer är nödvändig för bedömningen.
         3.3.   Den nationella säkerhetsmyndigheten bör läsa ett tillräckligt utdrag ur ansökan för att kontrollera att innehållet är begripligt. Om det är tydligt att så inte är fallet bör den nationella säkerhetsmyndigheten besluta om huruvida ansökan måste skickas tillbaka med en begäran om en förbättrad version.
         3.4.   Den nationella säkerhetsmyndigheten bör i sin bedömning av infrastrukturförvaltarens förmåga att framföra tåg, fordon för kontroll av infrastruktur, arbetsfordon eller andra specialfordon, inbegripet användning av entreprenörer om så är tillämpligt, hänvisa till de relevanta kraven i bilaga I till delegerad förordning (EU) 2018/762, särskilt punkterna 1, 5.1, 5.2 och 5.5.
         4.   DETALJERAD BEDÖMNING
         4.1.   Efter det att den inledande kontrollen är avslutad bör den nationella säkerhetsmyndigheten gå vidare till den detaljerade bedömningen av ansökan (se figur 2 i tillägget), med hjälp av kraven på säkerhetsstyrningssystem och de relevanta anmälda nationella reglerna.
         4.2.   Den nationella säkerhetsmyndigheten bör, när den genomför den detaljerade bedömning som avses i punkt 4.1 och i enlighet med artikel 18.1 i direktiv (EU) 2016/798, avge professionella omdömen, vara opartisk och proportionell samt tillhandahålla dokumenterade skäl för de slutsatser som dras.
         4.3.   Bedömningen ger svar på huruvida kraven på säkerhetsstyrningssystem och de relevanta anmälda nationella reglerna uppfylls eller om ytterligare information behövs. Vid bedömningen bör den nationella säkerhetsmyndigheten också kontrollera att bevisning finns för att kraven på säkerhetsstyrningssystem och de relevanta anmälda nationella reglerna har uppfyllts genom att använda resultat från processerna i säkerhetsstyrningssystemet, med hjälp av stickprovsmetoder om så är lämpligt. Detta i syfte att säkerställa att den sökande har förstått och kan uppfylla kraven i enlighet med verksamhetens typ, och därmed säkerställa en säker drift.
         4.4.   Varje brist av typ 4 bör avhjälpas på ett sätt som är godtagbart för den nationella säkerhetsmyndigheten, och leda till en uppdatering av ansökan om så är lämpligt, innan säkerhetstillståndet får utfärdas.
         4.5.   Kvarstående anmärkningar får behandlas vid senare tillsyn, och/eller åtgärder får överenskommas med den sökande, på grundval av den sökandes förslag till uppdatering av ansökan. I så fall kan bristen avhjälpas formellt efter utfärdandet av säkerhetstillståndet.
         4.6.   Den nationella säkerhetsmyndigheten bör vara öppen med hur den bedömer allvarlighetsgraden för varje konstaterad brist.
         4.7.   Den nationella säkerhetsmyndigheten bör, om den konstaterar en brist som avses i punkt 33, uttrycka sig tydligt och hjälpa den sökande att förstå vilken detaljnivå som förväntas i svaret. För detta ändamål bör den nationella säkerhetsmyndigheten vidta följande åtgärder:

                     a)

                     Ge precisa hänvisningar till de relevanta kraven på säkerhetsstyrningssystem och anmälda nationella regler, och hjälpa den sökande att förstå de brister som konstaterats.

                     b)

                     Indikera vilka delar av berörda förordningar och regler som är relevanta.

                     c)

                     Yttra sig om varför ett enskilt krav på säkerhetsstyrningssystem eller en enskild anmäld nationell regel, inklusive eventuell tillhörande lagstiftning, inte uppfylls.

                     d)

                     Komma överens med den sökande om ytterligare åtaganden, handlingar och eventuell annan stödjande information som ska tillhandahållas, enligt vad som krävs genom detaljnivån i kravet på säkerhetsstyrningssystem eller den anmälda nationella regeln.

                     e)

                     Ange och komma överens med den sökande om en tidsram för kravuppfyllandet som är rimlig och proportionell till hur svårt det är att tillhandahålla den information som begärs.

               4.8.   Om den sökande avsevärt fördröjer tillhandahållandet av den information som begärs bör den nationella säkerhetsmyndigheten, genom tillämpning av artikel 12.3 i direktiv (EU) 2016/798 och efter att ha underrättat den sökande, besluta om förlängd tidsfrist för den sökandes svar eller om avslag på ansökan.
         4.9.   Tidsramen för att fatta beslut om utfärdande av säkerhetstillståndet får förlängas till det att de begärda uppgifterna har lämnats in, men endast efter beslut av den nationella säkerhetsmyndigheten, och efter överenskommelse med den sökande, i något av följande fall:

                     a)

                     Brister av typ 1 som när de betraktas enskilt eller tillsammans helt eller delvis förhindrar den fortsatta bedömningen.

                     b)

                     Brister av typ 4, eller flera brister av typ 3 som när de betraktas tillsammans kan höja kategorin till en brist av typ 4, som förhindrar utfärdandet av säkerhetstillståndet.

               4.10.   För att vara tillfredsställande bör den sökandes skriftliga svar vara tillräckliga för att mildra de anmärkningar som meddelats och visa att den sökandes föreslagna åtgärder kommer att uppfylla de relevanta kraven eller anmälda nationella reglerna.
         4.11.   Om ett svar anses vara otillfredsställande bör orsaken till detta förklaras i detalj, och den ytterligare information eller demonstration som krävs från den sökande för att ansökan ska bli tillfredsställande bör anges.
         4.12.   Om det uppstår farhågor om att ansökan skulle kunna avslås, eller att tiden för att fatta ett beslut går utanför den tidsram som tillåts för bedömningen, får den nationella säkerhetsmyndigheten överväga möjliga insatser.
         4.13.   När det konstateras antingen att ansökan uppfyller samtliga krav eller att ytterligare framsteg är osannolika när det gäller att säkra godtagbara svar på utestående frågor bör den nationella säkerhetsmyndigheten slutföra bedömningen genom följande åtgärder:

                     a)

                     Yttra sig om huruvida alla krav har uppfyllts eller huruvida det fortfarande finns utestående frågor.

                     b)

                     Ange eventuella kvarstående anmärkningar.

                     c)

                     Ange eventuella begränsningar eller villkor för användning som säkerhetstillståndet ska innehålla.

                     d)

                     Rapportera om uppföljning av allvarliga avvikelser i efterlevnaden som konstaterats under tillsynsarbete som avses i artikel 5 i delegerad förordning (EU) 2018/761, när så är lämpligt.

                     e)

                     Säkerställa att säkerhetsbedömningsprocessen har tillämpats korrekt.

                     f)

                     Sammanställa resultatet av bedömningen, inbegripet sammanfattande slutsatser och i förekommande fall ett yttrande angående utfärdandet av säkerhetstillståndet.

               4.14.   Den nationella säkerhetsmyndigheten bör dokumentera och skriftligen motivera alla resultat och omdömen, för att underlätta både kvalitetssäkring och beslutsfattande samt som stöd vid ett eventuellt överklagande av beslutet att utfärda säkerhetstillståndet eller avslå ansökan.
         5.   BESLUTSFATTANDE
         5.1.   På grundval av slutsatserna från den avslutade bedömningen bör ett beslut fattas om att utfärda ett säkerhetstillstånd eller avslå ansökan. När ett säkerhetstillstånd utfärdas får några konstaterade kvarstående anmärkningar finnas. Ett säkerhetstillstånd utfärdas inte om någon brist av typ 4 konstaterats och inte avhjälpts under bedömningen.
         5.2.   Den nationella säkerhetsmyndigheten får besluta om att begränsa säkerhetstillståndets tillämpningsområde, genom att ange begränsningar eller villkor för användning, om dessa begränsningar eller villkor för användning avhjälper de brister av typ 4 som annars skulle förhindra utfärdandet av säkerhetstillståndet. Säkerhetstillståndet bör på den sökandes begäran uppdateras efter det att samtliga kvarstående anmärkningar har åtgärdats i dennes ansökan.
         5.3.   Den sökande bör informeras om beslutet som fattats av den nationella säkerhetsmyndigheten, inklusive resultatet av bedömningen, och ett säkerhetstillstånd utfärdas om så är lämpligt.
         5.4.   Om ansökan avslås eller om säkerhetstillståndet innehåller andra begränsningar eller villkor för användning än de som anges i ansökan bör den nationella säkerhetsmyndigheten informera den sökande om skälen till beslutet och om förfarandet för att begära en omprövning av beslutet eller för att överklaga beslutet.
         6.   AVSLUTANDE AV BEDÖMNING
         6.1.   Den nationella säkerhetsmyndigheten bör avsluta den administrativa hanteringen av bedömningen genom att säkerställa att samtliga handlingar granskas, organiseras och arkiveras. Den nationella säkerhetsmyndigheten bör, för att kontinuerligt förbättra sin process, fastställa vilka tidigare uppgifter och erfarenheter som kan användas i framtida bedömningar.
         7.   SÄRSKILDA BESTÄMMELSER FÖR FÖRNYELSE AV ETT SÄKERHETSTILLSTÅND
         7.1.   Ett säkerhetstillstånd får förnyas på den sökandes begäran innan dess sista giltighetsdag för att säkerställa sammanhängande giltighet hos tillstånden.
         7.2.   Om en ansökan avser förnyelse bör den nationella säkerhetsmyndigheten i detalj kontrollera om ändringar i bevisningen jämfört med föregående ansökan finns, och beakta resultaten från det tidigare tillsynsarbete som avses i artikel 5 i delegerad förordning (EU) 2018/761, för att prioritera eller inrikta sig på de relevanta kraven för säkerhetsstyrningssystemet och de anmälda nationella regler på vilka bedömningen av ansökan om förnyelse ska grundas.
         7.3.   Den nationella säkerhetsmyndigheten bör använda ett proportionellt tillvägagångssätt för den nya bedömningen, på grundval av hur stora ändringar som föreslås.
         8.   SÄRSKILDA BESTÄMMELSER FÖR UPPDATERING AV ETT SÄKERHETSTILLSTÅND
         8.1.   Ett säkerhetstillstånd uppdateras när en väsentlig förändring föreslås för infrastruktur, signalering eller någon form av energiförsörjning som utnyttjas i samband med infrastrukturen, eller för principerna för drift och underhåll av denna infrastruktur, signalering eller energiförsörjning, i enlighet med artikel 12.2 i direktiv (EU) 2016/798.
         8.2.   Den infrastrukturförvaltare som innehar ett säkerhetstillstånd och som avser att göra någon ändring som avses i punkt 8.1 bör utan dröjsmål anmäla detta till den nationella säkerhetsmyndigheten.
         8.3.   Efter den anmälan från infrastrukturförvaltaren som avses i punkt 8.2 ska den nationella säkerhetsmyndigheten

                     a)

                     kontrollera att den ändring som kan föranleda en ansökan är tydligt beskriven och att tänkbara säkerhetsrisker är bedömda,

                     b)

                     diskutera behovet av en uppdatering av säkerhetstillståndet med infrastrukturförvaltaren.

               8.4.   Den nationella säkerhetsmyndigheten får ställa ytterligare frågor till den sökande. Om den nationella säkerhetsmyndigheten instämmer i att den föreslagna förändringen inte är väsentlig bör den skriftligen informera den sökande om att en uppdatering inte krävs, och dokumentera detta beslut för den redan registrerade ansökan.
         8.5.   Om en ansökan avser uppdatering bör den nationella säkerhetsmyndigheten

                     a)

                     i detalj kontrollera ändringar av den bevisning som lämnades i den föregående ansökan som låg till grund för utfärdandet av det nuvarande säkerhetstillståndet,

                     b)

                     beakta resultaten från det tidigare tillsynsarbete som avses i artikel 5 i delegerad förordning (EU) 2018/761, och särskilt brister som rör den sökandes förmåga att ändamålsenligt genomföra och övervaka sin förändringsprocess,

                     c)

                     prioritera eller inrikta sig på de krav på säkerhetsstyrningssystem och de anmälda nationella regler som är relevanta för bedömningen av ansökan om uppdatering.

               8.6.   Den nationella säkerhetsmyndigheten bör använda ett proportionellt tillvägagångssätt för den nya bedömningen, på grundval av hur stora ändringar som föreslås.
         8.7.   En ansökan till den nationella säkerhetsmyndigheten om att uppdatera ett säkerhetstillstånd bör inte leda till en förlängning av tillståndets giltighetstid.
         8.8.   Den nationella säkerhetsmyndigheten bör på den sökandes begäran besluta om huruvida säkerhetstillståndet behöver uppdateras i det fall att de förutsättningar som gällde vid utfärdandet av säkerhetstillståndet kommer att ändras, utan någon inverkan på infrastruktur, signalering eller någon form av energiförsörjning som utnyttjas i samband med infrastrukturen, eller på principerna för drift och underhåll av denna infrastruktur, signalering eller energiförsörjning.

            Tillägg

               SÄKERHETSBEDÖMNINGSPROCESSEN

               Figur 1

               Säkerhetsbedömningsprocessen

               PROCESS VID DETALJERAD BEDÖMNING

               Figur 2

               Process vid detaljerad bedömning

         BILAGA III

            Säkerhetstillståndets innehåll

         1.   Säkerhetstillståndets identifikationsnummer

         2.   Identifikation av infrastrukturförvaltaren

         2.1.   Firmanamn
         2.2.   Nationellt registreringsnummer
         2.3.   Momsregistreringsnummer
         3.   Identifikation av den nationella säkerhetsmyndigheten

         3.1.   Organ
         3.2.   Medlemsstat
         4.   Uppgifter om tillståndet

         4.1.   Nytt
         4.2.   Förnyelse
         4.3.   Uppdatering
         4.4.   Det tidigare tillståndets identifikationsnummer (endast om det rör sig om en förnyelse eller uppdatering)
         4.5.   Första och sista giltighetsdag
         4.6.   Beskrivning av infrastrukturen/infrastrukturerna
         5.   Tillämplig nationell lagstiftning

         6.   Begränsningar och villkor för användning

         7.   Ytterligare uppgifter

         8.   Utfärdandedag och myndighetens behöriga signatur/stämpel

            Tillägg
            Följande standardmall rekommenderas för säkerhetstillstånd:

                           SÄKERHETSTILLSTÅND

                        Säkerhetstillstånd som bekräftar godkännande av säkerhetsstyrningssystemet inom Europeiska unionen enligt direktiv (EU) 2016/798 och tillämplig nationell lagstiftning

                           IDENTIFIKATIONSNUMMER:

                  1.   INFRASTRUKTURFÖRVALTARE SOM INNEHAR TILLSTÅNDET

                        Firmanamn

                        Infrastrukturförvaltarens namn

                        Akronym

                        Nationellt registreringsnummer

                        Momsregistreringsnummer

                  2.   MYNDIGHET SOM UTFÄRDAR TILLSTÅNDET

            Myndighet
            Medlemsstat
            3.   UPPGIFTER OM TILLSTÅNDET

                        Detta är ett

                                    —

                                    nytt tillstånd

                        ☐

                        EU-identifikationsnummer för föregående tillstånd

                        …

                                    —

                                    förnyat tillstånd

                        ☐

                                    —

                                    uppdaterat tillstånd

                        ☐

                        Giltighet från och med

                        till och med

                        Beskrivning av infrastrukturen/infrastrukturerna

                  4.   TILLÄMPLIG NATIONELL LAGSTIFTNING

            5.   BEGRÄNSNINGAR OCH VILLKOR FÖR ANVÄNDNING

            6.   YTTERLIGARE UPPGIFTER

                        Datum för utfärdande

                        Underskrift

                        Internt referensnummer

                        Myndighetens stämpel


title: Rådets rekommendation av den 22 maj 2019 om en övergripande strategi för språkundervisning och språkinlärning

text:
               5.6.2019

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               C 189/15

      RÅDETS REKOMMENDATION
      av den 22 maj 2019
      om en övergripande strategi för språkundervisning och språkinlärning
      (2019/C 189/03)
      EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION
      med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 165 och 166,
      med beaktande av Europeiska kommissionens förslag,
      och av följande skäl:

                  (1)

                  I meddelandet Stärka den europeiska identiteten genom utbildning och kultur (1) presenterar Europeiska kommissionen en vision om ett europeiskt område för utbildning där högkvalitativ och inkluderande utbildning och forskning inte hindras av gränser, där det har blivit normalt att tillbringa en tid i en annan medlemsstat för att studera eller arbeta, där många fler talar två språk utöver sitt modersmål och där människor har en stark känsla för sin identitet som européer, för det gemensamma europeiska kultur- och språkarvet och dess mångfald.

                  (2)

                  Under den informella delen av toppmötet i Göteborg om rättvisa jobb och tillväxt diskuterade stats- och regeringscheferna utbildningens och kulturens roll för Europas framtid. I sina slutsatser av den 14 december 2017 (2) uppmanar Europeiska rådet medlemsstaterna, rådet och kommissionen att i enlighet med sina respektive befogenheter fortsätta arbetet på detta område.

                  (3)

                  I sina slutsatser, som antogs i Barcelona den 15 och 16 mars 2002, efterlyste Europeiska rådet ytterligare insatser på utbildningsområdet ”för att förbättra grundläggande kompetens, i synnerhet genom undervisning i minst två främmande språk från mycket tidig ålder”.

                  (4)

                  Läs- och skrivkunnighet och kompetensen flerspråkighet definierades som några av de åtta nyckelkompetenserna i rådets rekommendation om nyckelkompetenser för livslångt lärande (3).

                  (5)

                  Kompetensen flerspråkighet (4) står i centrum för visionen om ett europeiskt område för utbildning. I en situation med allt större rörlighet i utbildnings- och arbetssyfte inom unionen, en ökande migration från tredjeländer till unionen samt ett övergripande och världsomspännande samarbete måste utbildningssystemen ta förnyad ställning till utmaningarna inom språkundervisning och språkinlärning och de möjligheter som Europas språkliga mångfald ger upphov till.

                  (6)

                  Mer och bättre språkinlärning och språkundervisning kan stärka den europeiska dimensionen i utbildningen. Det kan främja utvecklingen av en europeisk identitet i hela dess bredd, som kompletterar lokala, regionala och nationella identiteter och traditioner, samt en bättre förståelse av unionen och dess medlemsstater. Kompetensen flerspråkighet ger en bättre förståelse av andra kulturer och bidrar på så sätt till utvecklingen av medborgarskapskompetens och demokratisk kompetens.

                  (7)

                  Nästan hälften av alla européer (5) säger sig inte kunna föra ett samtal på något annat språk än det egna förstaspråket (6). Avsaknaden av kompetensen flerspråkighet är en källa till problem och hindrar meningsfull kommunikation mellan offentlig förvaltning och enskilda, särskilt i gränsregioner (7).

                  (8)

                  Det är bara fyra av tio elever inom sekundärutbildningen som uppnår nivån ”självständig användare” i sitt första främmande språk, vilket indikerar förmågan att föra ett enkelt samtal. Det är endast en fjärdedel som uppnår denna nivå i sitt andra främmande språk (8). En jämförande analys av språkens roll inom utbildningen har visat att de flesta medlemsstaterna har problem när det gäller att säkerställa ett adekvat läranderesultat inom språk. Även om det förekommer problem inom alla utbildningssektorer, är de särskilt akuta inom yrkesutbildningarna, där man lägger mindre tonvikt på språkinlärning.

                  (9)

                  Brister i kompetensen flerspråkighet är fortfarande ett av de största hindren för att delta i EU:s utbildnings- och ungdomsprogram. Omvänt kommer högre kompetens i fråga om flerspråkighet att göra det möjligt för människor att dra större nytta av de möjligheter som den inre marknaden erbjuder, såsom fri rörlighet för arbetstagare, och att fatta bättre underbyggda beslut vad avser möjligheterna i andra EU-länder.

                  (10)

                  Kompetensen flerspråkighet ger konkurrensfördelar för såväl företag som arbetssökande – om den ingår som del i en rad olika kompetenser som är nödvändiga. Det finns en positiv korrelation mellan kunskaper i främmande språk och sannolikheten att ha ett arbete. Resultaten av den senaste undersökningen om yrkesinriktad fortbildning (CVTS 2016) visar emellertid att endast 7,9 % av företagen (som utbildar sina anställda) skickar sina anställda på språkkurser (från 22,1 % i Slovakien till 0,5 % i Irland).

                  (11)

                  För att man ska kunna upprätthålla nuvarande levnadsstandarder, stödja en hög sysselsättning och främja social sammanhållning i morgondagens samhälle och arbetsliv kommer människor att behöva de rätta kunskaperna och kompetenserna. Att uppnå högre kompetens i fråga om flerspråkighet kan utgöra ett stöd för ökad rörlighet och ett allt större samarbete inom unionen. Detta är också av avgörande betydelse för att säkerställa en fullständig integration av barn, studerande och vuxna med invandrarbakgrund.

                  (12)

                  I ett samhälle som blir alltmer mobilt och digitalt finns det behov av att undersöka nya vägar till lärande. Framför allt ger den digitala utvecklingen möjlighet att lära sig och använda allt fler språk utanför klassrum och läroplaner. Dagens bedömningsförfaranden återspeglar inte denna utveckling fullt ut.

                  (13)

                  Den första principen i den europeiska pelaren för sociala rättigheter innebär att var och en har rätt till god, inkluderande utbildning och livslångt lärande för att bibehålla och tillägna sig färdigheter som tillåter att individen deltar fullt ut i samhället och framgångsrikt klarar övergångar på arbetsmarknaden. Kompetensen flerspråkighet är en av de nyckelkompetenser som är nödvändiga för att främja anställbarhet, personlig tillfredsställelse, aktivt medborgarskap, interkulturell förståelse och social inkludering. Denna kompetens definieras som ”förmågan att på ett effektivt och lämpligt sätt använda olika språk för kommunikation”.

                  (14)

                  Mer än hälften av medlemsstaterna erkänner officiellt regionala språk eller minoritetsspråk inom landets gränser i rättsliga eller administrativa sammanhang, inbegripet nationella teckenspråk. Ett flertal av dessa språk överskrider nationsgränserna. De språk som tillkommer på grund av invandrar- eller flyktinggrupper kompletterar språkbilden i Europa.

                  (15)

                  Skolorna blir alltmer medvetna om det nödvändiga i att säkerställa att alla barn, oberoende av bakgrund och förstaspråk, uppnår en mycket god nivå i undervisningsspråket, i förekommande fall med hjälp av särskilda stödåtgärder. Detta främjar rättvisa och lika möjligheter samt minskar risken för att elever lämnar skolan med högst grundskoleutbildning.

                  (16)

                  Språkmedvetenhet i skolorna kan inbegripa medvetenhet om och förståelse för alla elevers läs- och skrivkunnighet och deras kompetens i fråga om flerspråkighet, även kunskaper i språk som inte förekommer i skolans undervisning. Skolorna kan skilja mellan vilka nivåer av kompetensen flerspråkighet som behövs beroende på sammanhang och syfte samt varje elevs situation, behov, förmåga och intresse.

                  (17)

                  Bristen på lärare i vissa ämnen, inbegripet moderna utländska språk, nämns som ett problem i mer än hälften av Europeiska unionens utbildningssystem, och flera medlemsstater har infört reformer eller incitament för att åtgärda bristen på språklärare. Dessa reformer och incitament kan inbegripa stipendier för att locka personer med akademisk examen i språk som har annan yrkeserfarenhet till läraryrket eller reformerade program för lärarutbildning.

                  (18)

                  Initiativ för att förbättra nyckelkompetenser inom skolundervisningen, inbegripet genom en bättre koppling mellan erfarenheter från världen utanför skolan och den teoretiska undervisningen, användning av digital teknik samt stöd till innovation i skolorna, har stärkt inriktningen på läranderesultat. De har även främjat förvärvandet av kompetensen flerspråkighet.

                  (19)

                  Språk- och innehållsintegrerad inlärning, dvs. ämnesundervisning på ett främmande språk, och digitala verktyg och online-verktyg för språkinlärning har visat sig vara effektiva för olika elevkategorier. Språklärare i hela Europa kan fortsätta att utvecklas inom sitt yrke, både genom att uppdatera sina digitala färdigheter och genom att lära sig hur de bäst kan utöva sin undervisning med hjälp av olika metoder och ny teknik. En förteckning över öppna lärresurser, med beaktande av Europarådets arbete, kan vara till nytta för dem i detta avseende.

                  (20)

                  Olika initiativ i Europa har varit till stöd för definitionen och utvecklingen av kompetensen flerspråkighet. Den gemensamma europeiska referensramen för språk ger stöd för inlärning och undervisning av alla språk och är ett transparent, enhetligt och övergripande referensverktyg för att bedöma och jämföra kunskapsnivåer. Den skiljer mellan användare på nybörjarnivå, självständiga användare samt avancerade användare, varvid användare på den senare nivån kan arbeta eller studera på språket i fråga. År 2018 kompletterades detta verktyg med nya deskriptorer för förmedling, teckenspråk och andra områden samt med kollationer av deskriptorer för unga studerande i syfte att göra referensramen mer tillgänglig för en bredare publik.

                  (21)

                  Europass-språkpasset är en standardiserad mall för självbedömning av språkkunskaper där den gemensamma europeiska referensramen för språk används. Det hjälper medborgarna att informera om sina språkkunskaper under en period av rörlighet, antingen för sysselsättningsändamål eller för utbildningsändamål, och ger samtidigt arbetsgivarna bättre information om arbetskraftens språkkunskaper.

                  (22)

                  Europeiska utmärkelsen för språkprojekt (9) belönar toppkvalitet och innovation inom språkundervisningen i alla deltagande länder. Den utgör ett incitament för skolorna och andra institutioner att använda nya metoder och strategier för att gripa sig an lokala, regionala, nationella eller europeiska prioriteringar. Den har bidragit till att öka medvetenheten om det europeiska samarbetet i fråga om språkundervisning och språkinlärning och att förstärka den flerspråkiga dynamiken mellan olika utbildningssektorer.

                  (23)

                  Samtliga medlemsstater har insett behovet av att främja flerspråkighet och utveckla kompetensen flerspråkighet i unionen. Europeiska kommissionen kommer att arbeta med ett förslag till en ny uppsättning europeiska riktmärken för utbildning, inbegripet alternativ för datainsamling, som kan komma att inbegripa ett nytt europeiskt riktmärke för språkkunskaper, för att kunna ge en bättre bild av kompetensen flerspråkighet i unionen. Dessa riktmärken kommer att diskuteras och beslutas av rådet i samband med att en ny strategisk ram för utbildning efter 2020 fastställs.

                  (24)

                  Kompetensen flerspråkighet förvärvas under hela livet, och det bör finnas möjligheter att lära sig språk i livets alla skeden. I denna rekommendation behandlas dock särskilt grund- och sekundärutbildningen, i den mån detta är möjligt inbegripet förskoleverksamhet och barnomsorg och grundläggande yrkesutbildning.

                  (25)

                  Denna rekommendation respekterar till fullo principerna om subsidiaritet och proportionalitet.

            RÅDET REKOMMENDERAR HÄRMED MEDLEMSSTATERNA ATT
      i enlighet med nationell lagstiftning och EU-lagstiftning, tillgängliga resurser och nationella förhållanden, och i nära samarbete med alla berörda parter

                  1.

                  undersöka hur alla ungdomar kan få hjälp att, före avslutad gymnasieutbildning och i de fall detta är möjligt, uppnå en kompetensnivå i minst ett europeiskt språk förutom undervisningsspråket som gör det möjligt för dem att effektivt använda språket för sociala ändamål, lärande och yrkesmässiga ändamål, samt främja förvärvandet av ytterligare ett (tredje) språk på en nivå som gör det möjligt för dem att delta i samtal som flyter på ett naturligt sätt (10),

                  2.

                  tillämpa övergripande strategier för att förbättra språkundervisning och språkinlärning på nationell, regional och lokal nivå eller i skolorna, beroende på vad som är lämpligt och, i förekommande fall, med användning av de bifogade policyexemplen i bilagan,

                  3.

                  säkerställa att alla sektorer inom grundskole- och gymnasieutbildning omfattas, varvid man bör börja så tidigt som möjligt och inkludera grundläggande yrkesutbildning,

                  4.

                  som en del av sådana övergripande tillvägagångssätt, stödja utvecklingen av språkmedvetenhet i skolor och institutioner för utbildning och yrkesutbildning genom att

                              a)

                              aktivt stödja och erkänna elevernas och lärarnas rörlighet, inbegripet genom att utnyttja de möjligheter som erbjuds inom ramen för relevanta unionsfinansieringsprogram,

                              b)

                              stärka kunskaperna i undervisningsspråken som grundval för ytterligare läranderesultat och utbildningsresultat i skolan för samtliga elever, särskilt elever med invandrar- eller flyktingbakgrund eller från missgynnade miljöer,

                              c)

                              hjälpa eleverna att bredda sina kunskaper i undervisningsspråken genom att stödja lärarna när det gäller användningen av specifika språk inom respektive ämnesområde, bland annat genom att öka medvetenheten om olika språkregister och särskild vokabulär,

                              d)

                              främja kontinuitet i språkundervisningen mellan de olika skolnivåerna,

                              e)

                              värdera den språkliga mångfalden bland eleverna och använda den som en läranderesurs vid språkinlärning som inbegriper föräldrar, andra omsorgsgivare och lokalsamhället i stort,

                              f)

                              överväga möjligheter att bedöma och validera språkkunskaper som inte ingår i läroplanen men som härrör från informellt lärande (t.ex. när det gäller elever med invandrar- eller flyktingbakgrund eller tvåspråkig bakgrund) eller från undervisning inom ett formellt skolsystem i ett annat land där eleven tidigare har bott, exempelvis genom att utöka urvalet språk som kan ingå i elevens kvalifikationer efter avslutad skolgång,

                              g)

                              stärka användningen av den gemensamma europeiska referensramen för språk, i synnerhet för att inspirera till utveckling av läroplaner och tester för och bedömningar av språk,

                              h)

                              säkerställa att stöd tillhandahålls skolor vid fastställandet av deras egna strategier för språkinlärning samtidigt som den nationella lagstiftningen iakttas, och hjälpa skolorna att aktivt värdesätta och ta vara på sin språkliga mångfald,

                              i)

                              ge skolor och utbildningscentrum möjlighet att stärka sitt europeiska perspektiv t.ex. genom att fortsätta genomföra Europeiska utmärkelsen för språkprojekt, ta fram utmärkelser för skolor med ett särskilt europeiskt perspektiv och anordna nationella evenemang kring språklig mångfald,

                  5.

                  stödja lärare, utbildare, inspektörer och skolledare när det gäller att utveckla språkmedvetenheten i skolor genom att

                              a)

                              i förekommande fall investera i grundläggande utbildning och fortbildning för språklärare för att stärka deras kompetens och locka till sig och behålla personal, så att man kan upprätthålla att brett språkutbud inom grundskole- och gymnasieutbildningen och yrkesutbildningen,

                              b)

                              främja frivilligt samarbete mellan institutioner med ansvar för grundutbildning och fortbildning för språklärare,

                              c)

                              inbegripa förberedelser för språklig mångfald i klassrummet i grundläggande utbildning och fortsatt yrkesmässig utveckling för lärare och skolledare,

                              d)

                              främja studieperioder utomlands för lärarstudenter och samtidigt uppmuntra alla lärare, utbildare, inspektörer och skolledare till rörlighet,

                              e)

                              främja integreringen och erkännandet av rörlighet i utbildningssyfte i utbildningen av språklärare, så att alla nyutexaminerade språklärare gärna får möjlighet att under en termin studera eller undervisa utomlands, särskilt genom programmet Erasmus+,

                              f)

                              verka för användning av eTwinning (11) och andra former av virtuellt samarbete samt träffar för nätverksbyggande för att berika lärandet i skolorna och utveckla lärares och elevers kompetens i fråga om flerspråkighet,

                              g)

                              främja kollaborativ undervisning mellan språklärare och lärare i andra ämnen,

                  6.

                  uppmuntra forskning inom och användning av innovativ, inkluderande och flerspråkig pedagogik, inbegripet exempelvis användning av digitala verktyg, ömsesidig förståelse och metoder för ämnesundervisning på ett främmande språk (språk- och innehållsintegrerad inlärning) samt göra grundutbildningen för lärare mer innovativ,

                  7.

                  kontrollera vilka språkkunskaper som förvärvas under olika utbildningsstadier och på så sätt komplettera befintlig information om språkinlärningen,

                  8.

                  rapportera via befintliga ramverk och instrument om erfarenheterna av och framstegen inom främjandet av språkinlärning,

            OCH VÄLKOMNAR HÄRMED KOMMISSIONENS AVSIKT ATT

                  9.

                  stödja uppföljningen av denna rekommendation genom att underlätta ömsesidigt lärande medlemsstaterna emellan och i samarbete med medlemsstaterna ta fram flerspråkiga verktyg och resurser, exempelvis

                              a)

                              riktlinjer för hur man kan koppla undervisning i och bedömning av språk till den gemensamma europeiska referensramen för språk (12),

                              b)

                              evidensbaserat vägledningsmaterial om nya former av lärande och stödinsatser, även för språk utanför läroplanen,

                              c)

                              digitala verktyg för språkinlärning och yrkesmässig utveckling för utbildande personal på språkinlärningsområdet, såsom mooc-kurser, verktyg för självbedömning (13) samt nätverk, inbegripet eTwinning och Teacher Academy via School Education Gateway,

                              d)

                              metoder och verktyg för stöd till kontrollen av kompetensen flerspråkighet i unionen,

                  10.

                  stärka rörligheten för skolelever, studerande inom yrkesutbildningen samt för lärare, utbildare, inspektörer och skolledare inom ramen för Erasmus+-programmet samt allmänt stödja användning av unionens finansieringsmöjligheter, såsom Erasmus+, Horisont 2020, Asyl-, migrations- och integrationsfonden (Amif) eller de europeiska struktur- och investeringsfonderna, när så är lämpligt, för genomförandet av denna rekommendation med bilaga, utan att detta på något sätt föregriper förhandlingarna om nästa fleråriga budgetram,

                  11.

                  stärka samarbetet på språkinlärningsområdet med Europarådet och Europeiska centrumet för moderna språk i syfte att främja innovativa metoder för språkundervisning och språkinlärning samt öka medvetenheten om språkinlärningens avgörande roll i det moderna samhället,

                  12.

                  rapportera om uppföljningen av genomförandet av denna rekommendation, främst via befintliga ramverk och verktyg.

         Utfärdad i Bryssel den 22 maj 2019.

               På rådets vägnar

            C.-B. MATEI

               Ordförande

         (1)  COM(2017) 673 final.

         (2)  EUCO 19/1/17 REV 1.

         (3)  EUT C 189, 4.6.2018, s. 1.

         (4)  Europarådet använder termen ”plurilingualism” om flerspråkighet hos individer. I Europeiska unionens officiella handlingar används emellertid termen ”multilingualism” för att beskriva både individuella kompetenser och situationen i olika samhällen. Detta beror delvis på svårigheten att göra åtskillnad mellan plurilingualism och multilingualism på andra språk än engelska och franska.

         (5)  Särskild Eurobarometerrapport från 2012 om européerna och deras språk.

         (6)  Förstaspråk: språkvariant/er som förvärvats och använts i tidig barndom (ungefär före två eller tre års ålder) och på vilka den mänskliga språkförmågan först förvärvades. Denna term är att föredra framför modersmål, som ofta är olämplig då förstaspråket inte nödvändigtvis enbart härrör från modern.

         (7)  Kommissionens meddelande Att stärka tillväxt och sammanhållning i EU:s gränsområden, COM(2017) 534.

         (8)  Europeiska kommissionen (2012) – Den första europeiska undersökningen om språkkunskaper – en sammanfattning.

         (9)  Europeiska utmärkelsen för språkprojekt delas ut på nationell nivå och stöds genom programmet Erasmus+.

         (10)  Inlärning av klassiska språk som klassisk grekiska och latin kan ingå i elevens språkrepertoar.

         (11)  eTwinning är en samarbetsyta för lärare på skolstadierna från förskola till gymnasieskola som finns på en säker internetplattform.

         (12)  På grundval av erfarenheter och ackumulerad expertis från Europarådets upprättande och uppdateringar av referensramen samt Europeiska centrumet för moderna språks och Europeiska kommissionens tillämpning av detta arbete inom lärarutbildningen via gemensamt finansierade projekt.

         (13)  Europass erbjuder för närvarande ett verktyg för självbedömning av språkkunskaper, och hur effektivt detta fungerar kommer att utvärderas som ett led i genomförandet av Europass-beslutet.

         BILAGA
         Språkmedvetenhet i skolor – utarbetande av övergripande strategier för språkinlärning
         Övergripande språkstrategier kan stödja genomförandet av rekommendationen om språkinlärning. I denna bilaga förtecknas ett antal pedagogiska principer och exempel på god praxis som har som gemensam nämnare att de syftar till att öka den allmänna språkmedvetenheten i skolan med det slutliga målet att förbättra resultaten i fråga om språkinlärning.
         Språkundervisning är en viktig del i alla ämnen, med tanke på hur språk används i klassrummet och den centrala roll språk har för inlärning och förståelse av ett ämne. Att behärska akademiskt språk går hand i hand med utvecklingen av kunskaper i och förståelse av ämnet.
         Språkmedvetenhet i skolor och institutioner för utbildning och yrkesutbildning kan stärka insikten om att språkinlärning är en dynamisk och ständigt pågående process. Tillägnandet av det första språket och dess olika stilnivåer hänger nära samman med och fortsätter parallellt med inlärningen av andra språk, på olika kunskapsnivåer, motsvarande varje elevs situation, behov och intressen.
         Språkmedvetenhet i skolor och institutioner för utbildning och yrkesutbildning kan stimulera till reflexioner om den språkliga dimensionen på alla nivåer inom skolans organisation, undervisning och praktiska verksamhet: inom läs- och skrivutveckling, inlärning av främmande språk, ämnesundervisning och för erkännande av andra språk som elever bidrar med, i kommunikation med föräldrar och med skolmiljön i stort osv.
         En sådan insikt om språkmedvetenhet kan främjas av ett nära samarbete mellan de olika aktörerna i skolgemenskapen, helst utifrån en syn på skolan som en organisation för lärande eller en strategi som omfattar hela skolan.
         För att stärka språkmedvetenheten i skolor och institutioner för utbildning och yrkesutbildning har följande exempel på god praxis fastställts:
         1.   Flerspråkighet i skolor och institutioner för utbildning och yrkesutbildning

                     —

                     En positiv inställning till språklig mångfald kan bidra till att skapa en språkvänlig miljö där inlärning och användning av flera språk uppfattas som en rikedom och en tillgång. Medvetenheten om vikten av språkinlärning och om de pedagogiska, kognitiva, sociala, interkulturella, yrkesmässiga och ekonomiska fördelarna med en mer omfattande språkanvändning kan ökas och uppmuntras.

                     —

                     Utvecklingen av språkkunskaper och språkmedvetenhet kan integreras tvärgående i läroplanerna. När språk kopplas samman med andra ämnen kan ett mer autentiskt lärande skapas som är inriktat på verkliga situationer.

                     —

                     Elevers motivation att läsa språk kan förbättras med hjälp av kopplingar mellan utbildningsinnehåll och elevernas egna liv och intressen samtidigt som hänsyn tas till informellt lärande och samverkan med fritidsaktiviteter uppmuntras. Kopplingarna mellan språkutövande i det dagliga livet och skolor eller institutioner för utbildning och yrkesutbildning kan stärkas genom erkännande av tidigare språkinlärning och genom möjligheten att inkludera kompetens i fråga om flerspråkighet som härrör från informellt lärande (t.ex. när det gäller elever med invandrar- eller flyktingbakgrund eller tvåspråkig bakgrund) eller från undervisning inom ett formellt skolsystem i ett annat land där eleven tidigare har bott, i avgångsbetyg från skolan.

                     —

                     Elevens hela språkrepertoar kan värdesättas och stödjas i skolan och även användas som en pedagogisk resurs för alla elevers fortsatta lärande. Eleverna kan hjälpa varandra i lärandet, förklara sina språk för varandra och jämföra språk sinsemellan.

                     —

                     Skolor kan erbjuda ett större språkutbud utöver de viktigaste globala kommunikationsspråken. Denna möjlighet kan utnyttjas på olika sätt beroende på om landet har två eller flera officiella språk, eller om det finns ett uttalat intresse för att främja inlärning av språket i ett grannland.

                     —

                     Inrätta partnerskap mellan institutioner inom förskoleverksamhet och barnomsorg och skolor i gränsområden så att barn uppmuntras att lära sig sina grannars språk från tidig ålder och så att språkbarriärerna minskar i gränsöverskridande områden.

                     —

                     Ytterligare uppmuntra skolor och institutioner för utbildning och yrkesutbildning att använda Europeiska språkdagen och den europeiska utmärkelsen för språkprojekt för att främja språkinlärning och språklig mångfald. Främja utmärkelser för skolor med en särskild europeisk dimension för att verka för ett europeiskt perspektiv för skolor och utbildningscentrum.

               2.   Effektiv och innovativ undervisning för en bättre språkinlärning

                     —

                     De digitala verktygens potential kan användas fullt ut för att främja språkinlärning, språkundervisning och språkbedömning. Tekniken kan kraftigt bidra till att bredda språkutbudet, ge möjligheter till språkexponering och vara mycket användbar för att stödja de språk som inte lärs ut i skolan. Att utveckla kritiskt tänkande och mediekompetens samt en ändamålsenlig och säker teknikanvändning kan i detta sammanhang utgöra en mycket viktig faktor för inlärning.

                     —

                     Virtuellt samarbete mellan skolor genom eTwinning och andra former av virtuellt samarbete kan ge ungdomar möjlighet att förbättra språkinlärningen, samarbeta med elever från andra länder och förbereda sig för rörlighet i syfte att studera, utbilda sig eller volontärarbeta utomlands.

                     —

                     Elevrörlighet, bland annat genom Erasmus+, kan bli ett regelbundet inslag i lärandeprocessen. Detta bör även omfatta virtuell rörlighet och större rörlighet för personal.

                     —

                     En blandning av diagnostisk, formativ och summativ bedömning kan användas av lärare, utbildare och elever för att kontrollera och utvärdera språkutvecklingen. Individuella språkportföljer används för att följa framstegen, exempelvis genom Europeiska språkportföljen eller Europass-språkpasset.

               3.   Stöd till lärare och utbildare

                     —

                     Lärare i moderna språk kan uppmuntras att delta i utbytesprogram med länder där deras målspråk talas, som en del av deras grundutbildning och/eller fortsatta yrkesutveckling. Man kan tänka sig att alla nyutexaminerade språklärare gärna ska ha fått möjlighet att under en termin studera eller undervisa utomlands.

                     —

                     Lärare och utbildare i andra ämnen än moderna språk kan få ökad språkmedvetenhet och kunskap om språkpedagogik samt skaffa sig strategier för att stödja eleverna.

                     —

                     Språkassistenter kan ingå i språkundervisningen, med utnyttjande av de möjligheter som erbjuds genom programmen för utbyte mellan medlemsstaterna.

                     —

                     Möjligheter till fortsatt yrkesmässig utveckling kan göras tillgängliga för lärare (genom nätverk, praktikgemenskaper, storskaliga webbaserade språkkurser, kompetenscentrum, gemensamt nätbaserat lärande, kollaborativ aktionsforskning, etc.) för att hålla dem uppdaterade om de senaste pedagogiska nyheterna och vidareutbilda dem.

               4.   Partnerskap och kopplingar inom skolmiljön i stort till stöd för språkinlärning

                     —

                     Skolor och institutioner för utbildning och yrkesutbildning kan samarbeta med föräldrar om hur de kan stödja barnens språkinlärning, särskilt för barn som växer upp med fler än ett språk eller som använder ett annat språk än undervisningsspråket hemma.

                     —

                     Skolor och institutioner för utbildning och yrkesutbildning kan utveckla partnerskap med språkcentrum/språklaboratorier, offentliga bibliotek, kulturcentrum eller andra kulturföreningar, universitet och forskningscentrum i syfte att skapa intressantare inlärningsmiljöer för att berika språkinlärningen och förbättra och förnya undervisningen.

                     —

                     Skolor, institutioner för utbildning och yrkesutbildning och lokala myndigheter kan föra samman resurser för att skapa språkcentrum med ett större språkutbud i syfte att bevara mindre utbredda språk och/eller språk som inte lärs ut i skolan.

                     —

                     Samarbete med arbetsgivare i närområdet eller på andra orter kan bidra till ökad förståelse av vikten av kompetensen flerspråkighet i arbetslivet och även bidra till att säkerställa att förvärvad kompetens i fråga om flerspråkighet effektivt främjar anställbarhet.

                     —

                     Gränsöverskridande partnerskap mellan utbildningsinstitutioner i gränsområden kan uppmuntras. Man kan underlätta rörligheten för studerande, lärare, utbildare och administrativ personal samt doktorander och forskare genom att erbjuda information på och kurser i de språk som talas i grannlandet i fråga. Främjande av flerspråkighet inom dessa gränsöverskridande partnerskap kan bidra till att förbereda studenter för arbetsmarknaden på båda sidor om gränsen.

                     —

                     Främja samarbete mellan institutioner för utbildning för lärare.


title: Europeiska centralbankens rekommendation av den 7 december 2018 om RIAD-databasen (Register of Institutions and Affiliates Data) (ECB/2018/36)

text:
               17.1.2019

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               C 21/1

      EUROPEISKA CENTRALBANKENS REKOMMENDATION
      av den 7 december 2018
      om RIAD-databasen (Register of Institutions and Affiliates Data)
      (ECB/2018/36)
      (2019/C 21/01)
      ECB-RÅDET HAR ANTAGIT DETTA BESLUT
      med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 127.2 och 127.5, och artikel 132.1 tredje strecksatsen,
      med beaktande av stadgan för Europeiska centralbankssystemet och Europeiska centralbanken, särskilt artikel 5.1, och
      av följande skäl:

                  (1)

                  RIAD-databasen (Register of Institutions and Affiliates Data) är en delad uppsättning data för referensuppgifter om rättsliga och andra statistiska institutionella enheter som samlas in för att stödja verksamhetsprocesser inom Eurosystemet samt utförandet av de uppgifter som faller under Europeiska centralbankssystemet (ECBS) och den gemensamma tillsynsmekanismen (SSM). Informationen som registreras i RIAD tillhandahålls av Eurosystemets medlemmar och av nationella centralbanker i medlemsstater som inte har euron som valuta men som frivilligt deltar i driften av RIAD.

                  (2)

                  Nationella centralbanker i medlemsstater som inte har euron som valuta men deltar i driften av RIAD bör samarbeta med varandra, med nationella centralbanker i Eurosystemet samt med Europeiska centralbanken för att tillhandahålla, uppdatera och validera referensuppgifter för enheter i RIAD i enlighet med Europeiska centralbankens riktlinje (EU) 2018/876 (ECB/2018/16) (1) samt inbördes utbyta uppgifter om sina inhemska enheter.

                  (3)

                  I syfte att uppnå ett nära och effektivt samarbete inom ECBS kring styrningen av RIAD, och i linje med skäl 9 i riktlinje (EU) 2018/876 (ECB/2018/16), bör en rekommendation antas som komplement till den riktlinjen.

                  (4)

                  RIAD-data som delas omfattas av ECBS sekretessregler eller, om det gäller icke-statistisk RIAD-data, av andra sekretessregler, och när uppgifter delas mellan medlemsstater som inte har euron som valuta kan detta omfattas av ytterligare rättsliga begränsningar på nationell nivå.

            HÄRIGENOM REKOMMENDERAS FÖLJANDE.
      I.   Definition

      I denna rekommendation har termen enhet samma betydelse som enligt definitionen i artikel 2.1 i riktlinje (EU) 2018/876 (ECB/2018/16).
      II.   Tillhandahållande av statistisk information

      Denna rekommendations adressater bör tillämpa de bestämmelser i riktlinje (EU) 2018/876 (ECB/2018/16) som riktar sig till de nationella centralbankerna i de medlemsstater som har euron som valuta.
      III.   Slutbestämmelse

      Denna rekommendation riktar sig till de nationella centralbankerna i de medlemsstater som inte har euron som valuta.

         Utfärdad i Frankfurt am Main den 7 december 2018.

            Mario DRAGHI

               ECB:s ordförande

         (1)  Europeiska centralbankens riktlinje (EU) 2018/876 av den 1 juni 2018 om RIAD-data (ECB/2018/16) (EUT L 154, 18.6.2018, s. 3).


title: Rådets rekommendation av den 9 juli 2019 om utnämning av Europeiska centralbankens ordförande

text:
               12.7.2019

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               C 235/1

      RÅDETS REKOMMENDATION
      av den 9 juli 2019
      om utnämning av Europeiska centralbankens ordförande
      (2019/C 235/01)
      EUROPEISKA UNIONENS RÅD UTFÄRDAR DENNA REKOMMENDATION
      med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 283.2 och 139.2,
      med beaktande av protokoll nr 4 om stadgan för Europeiska centralbankssystemet och Europeiska centralbanken, särskilt artikel 11.2.
      HÄRIGENOM REKOMMENDERAS EUROPEISKA RÅDET ATT
      Christine LAGARDE utnämns till Europeiska centralbankens ordförande för en mandattid om åtta år från och med den 1 november 2019.

         Utfärdad i Bryssel 9 juli 2019.

               På rådets vägnar

            M. LINTILÄ

               Ordförande