title: 2004/383/EG:Kommissionens rekommendation av den 27 april 2004 om finansiella derivatinstruments användning med avseende på företag för kollektiva investeringar i överlåtbara värdepapper (fondföretag)(Text av betydelse för EES) [delgiven med nr K(2004) 1541/1]

text:
30.4.2004           SV                 Europeiska unionens officiella tidning                       L 144/35

                            KOMMISSIONENS REKOMMENDATION

                                           av den 27 april 2004

    om finansiella derivatinstruments användning med avseende på företag för kollektiva
                    investeringar i överlåtbara värdepapper (fondföretag)

                                    [delgiven med nr K(2004) 1541/1]

                                      (Text av betydelse för EES)

                                                (2004/383/EG)

EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS                                 KOMMISSION            UTFÄRDAR          DENNA
REKOMMENDATION
med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen,
särskilt artikel 211 andra strecksatsen i detta, och

av följande skäl:

(1)       Att vidga de finansiella instrument som fondföretag kan investera i och göra det
          möjligt för fondföretag att använda modern investeringsteknik var ett av syftena med
          de genom direktiv 2001/108/EG införda ändringarna av rådets direktiv 85/611/EEG av
          den 20 december 1985 om samordning av lagar och andra författningar som avser
          företag för kollektiva investeringar i överlåtbara värdepapper (fondföretag)1.
          Vidgandet av tillåtna investeringar avser inte bara instrument på penningmarknaden,
          banktillgodohavanden, andelar i fondföretag och andra kollektiva investeringsföretag:
          fondföretag får nu även använda finansiella derivatinstrument inom ramen för sin
          allmänna investeringspolitik och inte bara för att skydda positioner (”hedging”).

(2)       Ett annat syfte med ändringarna var att skydda investerarna. Det ändrade
          direktiv 85/611/EEG innehåller därför ett omfattande system för att begränsa risker:
          för att säkerställa att riskerna i samband med nya typer av finansiella instrument,
          särskilt derivat, vederbörligen och noggrant övervakas, mäts och hanteras, skall
          förvaltnings- och värdepappersföretag tillämpa ett sunt förfarande för riskhantering
          under de behöriga myndigheternas tillsyn. Genom detta förfarande skall de vid varje
          tidpunkt särskilt kunna kontrollera och mäta den risk som förknippas med positionerna
          och dessas bidrag till portföljens allmänna riskprofil. Förvaltnings- eller
          värdepappersföretag skall också använda förfaranden som möjliggör en exakt och
          oberoende bedömning av värdet på OTC-derivat. Dessa krav i direktiv 85/611/EEG
          fordrar att medlemsstaterna inrättar ett adekvat regelverk för fondföretags riskmätning

1
    EGT L 375, 31.12.1985, s. 3. Senast ändrat genom Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/108/EG (EGT
      L 41, 13.2.2002, s. 35).
 ---pagebreak--- L 144/36             SV             Europeiska unionens officiella tidning                30.4.2004

           och riskhantering. För att främja utvecklingen av ett sådant regelverk och säkerställa
           en harmoniserad metod är det lämpligt att rekommendera vissa gemensamma
           grundprinciper för riskmätning.

(3)        I kontaktkommittén för fondföretag har enighet nåtts om fördelarna med att formulera
           grundprinciper som medlemsstaterna bör beakta. Principerna bör hjälpa dem att ge
           likvärdigt och effektivt skydd åt investerare i hela gemenskapen och skapa lika
           konkurrensvillkor för fondföretagsaktörer och fondföretagsprodukter som omfattas av
           olika lagstiftning.

(4)        Fondföretags maximala exponering bör närmare fastställas när det gäller begränsandet
           av den totala exponering som hänför sig till derivatinstrument enligt artikel 21.3
           första stycket i direktiv 85/611/EEG och de högsta lånegränserna enligt artikel 36.2 i
           direktivet.

(5)        Ett fondföretags totala exponering måste bedömas både utifrån företagets kreditrisk
           och den hävstångseffekt som finansiella derivatinstrument kan skapa. Det bör därför
           säkerställas att ett fondföretags marknadsrisk mäts på ett korrekt sätt. Möjliga metoder
           att mäta marknadsriskerna bör därför rekommenderas genom att förutsättningarna
           klargörs för användandet av följande metoder: en åtagandebaserad metod
           (”commitment approach”), Value-at-Risk-modellen (VaR-modellen) och stresstester.

(6)        Det är av samma skäl lämpligt att rekommendera vissa element i metoden för
           bedömning av finansiella derivatinstruments hävstångseffekt på ett fondföretags
           portfölj.

(7)        Enligt artikel 21.3 andra stycket i direktiv 85/611/EEG skall ett fondföretags
           exponering beräknas med hänsyn inte bara till det aktuella värdet av de underliggande
           tillgångarna utan även till motpartsrisken, kommande marknadsrörelser och den tid
           som finns tillgänglig för att lösa in positionerna. När det gäller motpartsrisken för
           OTC-derivat föreskrivs närmare krav i artikel 22.1 andra stycket i direktivet. Mot
           bakgrund av dessa krav bör metoden för att beräkna motpartsrisken för finansiella
           derivatinstrument klargöras samt hur den förhåller sig till metoderna och kriterierna
           enligt Europaparlamentets och rådets direktiv 2000/12/EG av den 20 mars 2000 om
           rätten att starta och driva verksamhet i kreditinstitut2.

(8)        Enligt artikel 21.3 tredje stycket i direktiv 85/611/EEG skall det finansiella
           derivatinstrumentets exponering mot de underliggande tillgångarna tas med i
           beräkningen av de gränser för koncentration till emittenter som anges i artikel 22 i
           direktivet. Enligt samma bestämmelse får medlemsstaterna när ett fondföretag
           investerar i indexbaserade derivat medge att dessa investeringar sammanlagt inte
           behöver rymmas inom de gränser som anges i artikel 22. Det är därför lämpligt att
           rekommendera standarder för hur gränserna för koncentration till emittenter skall
           tillämpas på finansiella derivatinstrument.

(9)        Försäljning utan täckning avser alla transaktioner där fondföretag löper risken att
           förvärva värdepapper till ett högre pris än värdepapperens leveranspris och därmed
           göra en förlust och även risken att inte kunna leverera det underliggande finansiella

2
    EGT L 126, 26.5.2000, s. 1.
 ---pagebreak--- 30.4.2004       SV               Europeiska unionens officiella tidning                  L 144/37

        instrumentet för avräkning på transaktionens förfallodag. Sådana risker är alltid
        aktuella när fondföretag tvingas förvärva värdepapper på marknaden för att fullgöra
        sina åtaganden. Här utsätts fondföretagen för risken att inte kunna fullgöra alla eller
        vissa av sina åtaganden enligt villkoren för en finansiell derivattransaktion. Artikel 42
        i direktiv 85/611/EEG innehåller därför ett generellt förbud mot att fondföretag, för att
        undvika stora förluster, säljer värdepapper som man inte innehar. Framstår
        transaktioner med finansiella derivatinstrument som försäljning utan täckning, behöver
        dock inte alltid de risker som är typiska för en sådan vara lika relevanta. Begreppet
        försäljning utan täckning bör därför klargöras med avseende på finansiella
        derivatinstrument, och för att underlätta överensstämmelse med artikel 42 bör kriterier
        rekommenderas som kan tillämpas på derivattransaktioners täckning.

(10)    Denna rekommendation är första steget i riktning mot en enhetlig syn på
        riskmätningsmetoder     på      fondföretagsområdet.    Emellertid       utvecklas
        riskmätningsmetoderna ständigt. Det kan därför krävas ytterligare insatser för att
        beakta sådana inslag som Baselöverenskommelsen om kapitalkrav (Basel II) och
        motsvarande kommande gemenskapsdirektiv om kapitalkrav på banker och
        investeringsföretag.

(11)    Rekommendationen innehåller vissa grundläggande faktorer som medlemsstaterna bör
        beakta     vid    genomförandet       av   direktiv 85/611/EEG,     ändrat   genom
        direktiv 2001/108/EG. Noteras bör att rekommendationens syfte inte är att
        tillhandahålla fullständiga riktlinjer om fondföretags användning av finansiella
        derivatinstrument utan att formulera vissa principer som framstår som väsentliga för
        en gemensam syn på riskmätning för fondföretag.

HÄRIGENOM REKOMMENDERAS FÖLJANDE.
Vid genomförandet av direktiv 85/611/EEG bör medlemsstaterna tillämpa följande:

1. Riskmätningssystem anpassade till fondföretagets relevanta riskprofil

Vid tillämpandet av artikel 21.1 i direktiv 85/611/EEG rekommenderas medlemsstaterna att
se till att förvaltnings- och värdepappersföretag använder riskmätningssystem som är
anpassade till fondföretagets relevanta riskprofil, för att säkerställa att de exakt mäter alla
väsentliga risker som är förknippade med det fondföretag som står under de behöriga
myndigheternas tillsyn.

2. Harmoniserad tolkning av gränserna för fondföretags riskexponering

2.1 Begränsning av fondföretags totala exponering beträffande derivat och sammantagna
riskexponering

Medlemsstaterna rekommenderas att se till att den totala exponering som hänför sig till
finansiella derivatinstrument inte överskrider 100 % av fondföretagets nettotillgångsvärde
(”net asset value, NAV”), så att fondföretagets sammantagna riskexponering genomgående
inte överskrider 200 % av nettotillgångsvärdet.

2.2 Begränsning av eventuell tillfällig upplåning
 ---pagebreak--- L 144/38        SV               Europeiska unionens officiella tidning                 30.4.2004

Medlemsstaterna rekommenderas att se till att fondföretags sammantagna riskexponering inte
ökar med mer än 10 % genom tillfällig upplåning och att den sammantagna riskexponeringen
inte under några omständigheter överskrider 210 % av nettotillgångsvärdet.

2.3 Samtidig tillämpning av punkterna 3 och 4

Vid tillämpningen av den totala exponeringsgränsen på 100 % för derivat rekommenderas
medlemsstaterna att se till att både punkt 3 och punkt 4 efterlevs.

3. Avpassade standarder för mätning av marknadsrisken

3.1 Riskmätningsmetodernas anpassning till fondföretags riskprofil

I enlighet med den övergripande principen i punkt 1, som också anges i artikel 21.1 i
direktiv 85/611/EEG, rekommenderas medlemsstaterna att tillåta olika metodologiska synsätt
på kategorierna ”sofistikerade fondföretag” respektive ”ordinära fondföretag”, med
genomgående färre och enklare derivatpositioner och som till exempel använder ett fåtal
standardiserade optioner. Att skilja dessa kategorier åt och exakt definiera dem kräver fortsatt
arbete i enlighet med punkt 3.4. Tills detta arbete har slutförts bör medlemsstaterna inrikta sig
på en mer avpassad metod för mätning av marknadsrisken i enlighet med punkterna 3.2 och
3.3.

3.2 Ordinära fondföretag

3.2.1 Användning av den åtagandebaserade metoden (”commitment approach”)

När det gäller ordinära fondföretag rekommenderas medlemsstaterna att anmoda sina
behöriga myndigheter att se till att marknadsrisken på ett tillfredsställande och adekvat sätt
bedöms med hjälp av en åtagandebaserad metod, som innebär att fondföretags
derivatpositioner konverteras till en jämförbar position i de underliggande tillgångarna. Vid
tillämpningen av en sådan metod bör medlemsstaternas behöriga myndigheter också beakta
kriterier som fondföretags sammantagna exponering genom de nyttjade finansiella
derivatinstrumenten, natur, syfte, antal och frekvens hos de avtal som fondföretaget ingått
samt de valda förvaltningsteknikerna.

3.2.2 Tekniska preciseringar

För optioner rekommenderas medlemsstaterna tillåta delta-beräkning, som utgår från
optionsprisets känslighet för marginella prisförändringar hos de underliggande finansiella
instrumenten. Konverteringen av terminer, ”futures” (standardiserade terminskontrakt) och
swappar bör utgå från de underliggande kontraktens specifika natur. För enkla kontrakt är
vanligtvis kontraktens uppdaterade värde relevant (”mark-to-market”).

3.2.3 Uppmaning att överväga ytterligare skydd

Medlemsstaterna anmodas överväga om ytterligare skydd krävs vid användning av den
åtagandebaserade metoden, exempelvis för finansiella derivatinstruments totala exponering en
lämplig övre gräns under 100 % av nettotillgångsvärdet för ordinära fondföretag.

3.3 Sofistikerade fondföretag

3.3.1 Normal användning av Value-at-Risk-modellen med stresstester
 ---pagebreak--- 30.4.2004       SV                Europeiska unionens officiella tidning                  L 144/39

I fallet ”sofistikerade fondföretag” rekommenderas medlemsstaterna att kräva att förvaltnings-
eller värdepappersföretag regelbundet använder Value-at-Risk-modeller (VaR-modeller). Med
dessa skattas en fondföretagsportföljs maximala potentiella förlust med viss tidshorisont och
konfidensgrad. Medlemsstaterna rekommenderas att kräva att förvaltnings- eller
värdepappersföretag också använder stresstester som hjälp vid riskhantering i fall av onormala
marknadsrörelser. Stresstester mäter hur extrema finansiella eller ekonomiska händelser
påverkar portföljens värde vid en viss tidpunkt.

3.3.2 Uppmaning att utveckla gemensamma referensstandarder som ett nästa steg

När VaR-modeller tillämpas rekommenderas medlemsstaterna att kräva användning av
lämpliga standarder enligt punkt 3.1. Medlemsstaterna bör här överväga följande parametrar
som tillämpliga referenser: 99 % konfidensintervall, en månads innehavstid och ”aktuell”
volatilitet, dvs. högst ett år från beräkningsdatum, utan att detta hindrar att de behöriga
myndigheterna genomför ytterligare tester. När gemensamma standarder väl har utvecklats
genom ytterligare insatser av medlemsstaterna enligt punkt 3.4, bör medlemsstaterna endast
från fall till fall tillåta att förvaltnings- eller värdepappersföretag avviker från standarderna,
efter det att de behöriga myndigheterna på lämpligt sätt granskat det enskilda fallet i enlighet
med punkt 3.3.3.

3.3.3 Interna riskmätningsmodeller

Föreslår förvaltnings- eller värdepappersföretag interna riskmätningsmodeller rekommenderas
medlemsstaterna bara tillåta dessa om de är tillräckligt säkra, däribland de som anges i den
här rekommendationen. Modellerna bör på lämpligt sätt granskas av de behöriga nationella
myndigheterna. Medlemsstaterna rekommenderas också att lägga fram en förteckning över de
modeller som de behöriga nationella myndigheterna godkänt och offentliggöra denna på
lämpligt sätt.

3.4 Rekommendation om fortsatt arbete

Då dessa riskmätningsmetoder behöver förbättras ytterligare, rekommenderas
medlemsstaterna att uppmuntra sina behöriga myndigheter att fortsätta arbetet med att
utveckla mer avancerade och noggranna riskmätningsmetoder och på detta sätt främja en
samsyn inom gemenskapen. Detta handlar främst om

 a) kriterier för att skilja mellan sofistikerade och ordinära fondföretag,
 b) konvertering av finansiella derivatinstrument till motsvarande underliggande tillgångar
   samt hur finansiella derivatinstruments underliggande nettopositioner skall beräknas när en
   åtagandebaserad metod tillämpas,
 c) bästa praxis vad gäller VaR-modeller och stresstester, och
 d) standarder som interna modeller måste följa för att få användas av fondföretag.
4. Lämpligt avpassade standarder för bedömning av hävstångseffekt

4.1 Användning av den åtagandebaserade metoden

I det fall avancerade metoder enligt punkt 4.2 saknas, rekommenderas medlemsstaterna att
kräva att den åtagandebaserade metoden tillämpas för bedömning av fondföretags
hävstångseffekt, samtidigt med de VaR-modeller och stresstester som krävs för att mäta
sofistikerade fondföretags exponering för marknadsrisker enligt punkt 3.3.
 ---pagebreak--- L 144/40             SV           Europeiska unionens officiella tidning               30.4.2004

Medlemsstaterna rekommenderas också att tillåta förvaltnings- eller värdepappersföretag som
använder en åtagandebaserad metod i enlighet med punkt 3.2 att använda denna metod även
för bedömning av hävstångseffekt.

4.2 Uppmaning att tillåta mer avancerade metoder

I fråga om sofistikerade fondföretag enligt punkt 3.3 bör medlemsstaterna, i de fall då
tillsynsmyndigheterna är förvissade om att ett givet förvaltnings- eller investeringsföretag för
bedömning av hävstångseffekt redan har utvecklat och testat en lämplig metod i form av VaR-
modeller och stresstester och om företaget vederbörligen har dokumenterat den, överväga att
godkänna den för bedömning av hävstångseffekt. I detta syfte rekommenderas
medlemsstaterna särskilt att överväga metoder som utgår från en jämförelsestandard, som
VaR-/stresstestvärdet på en lämplig referensportfölj som överensstämmer med fondföretagets
investeringspolitik eller VaR-/stresstestvärdet för en adekvat benchmark.

4.3 Rekommendation om fortsatt arbete

Medlemsstaterna rekommenderas beakta att metoderna för bedömning av fondföretags
hävstångseffekt behöver vidareutvecklas, särskilt beträffande det maximala VaR-
/stresstestvärde som motsvarar en total exponering på 200 % av fondföretags nettovärde. De
bör därför uppmuntra sina behöriga nationella myndigheter till fortsatt arbete med att utveckla
mer avancerade och sofistikerade metoder för bedömning av hävstångseffekt, i syfte att
främja en samsyn inom gemenskapen.

5. Tillämpande av lämpliga standarder och vedertagen riskminimeringsteknik för att
begränsa motpartsrisken

5.1 Kriterier för begränsning av motpartsrisken vid OTC-derivat

Medlemsstaterna rekommenderas att se till att alla derivattransaktioner som bedöms sakna
motpartsrisk genomförs som börstransaktioner där clearingcentralen uppfyller följande
villkor: den bör ha en relevant fullgörandegaranti och dagligen notera derivatpositioner
(”mark-to-market”) och minst dagligen justera säkerhetskraven i enlighet med detta
(”margining”).

5.2 Rekommendation om att använda maximal möjlig förlust

Medlemsstaterna rekommenderas att kräva att exponeringen per motpart vid en OTC-
derivattransaktion skall beräknas som fondföretagets maximala möjliga förlust om motparten
inte fullgör sitt åtagande i stället för att beräknas utifrån OTC-kontraktets nominella värde.

5.3 Uppmaning om att i första hand använda standarder enligt direktiv 2000/12/EG

I enlighet med de fastställda kvantitativa tillsynsgränser som redan införts genom
direktiv 2001/108/EG rekommenderas medlemsstaterna att kräva att bedömning av
motpartsrisken för OTC-derivat sker enligt den ”mark-to-market”-metod som föreskrivs i
Europaparlamentets och rådets direktiv 2000/12/EG3, oaktat behovet av lämpliga prismodeller
i det fall marknadspris saknas. Medlemsstaterna bör också kräva att metoden med full

3
    EGT L 126, 26.5.2000, s. 1.
 ---pagebreak--- 30.4.2004       SV               Europeiska unionens officiella tidning                 L 144/41

likvärdig kredit enligt direktiv 2000/12/EG tillämpas, inklusive en kompletterande metod för
att fastställa den möjliga framtida exponeringen.

5.4 Godkännande av säkerheter för bedömning av fondföretags exponering för motpartsrisk

5.4.1 Allmänna kriterier

Medlemsstaterna rekommenderas se till att säkerheter godkänns för att minska fondföretags
motpartsrisker, på villkor att säkerheten enligt försiktighetsreglerna i direktiv 2000/12/EG och
med beaktande av framtida förändringar

 a) dagligen marknadsvärderas (”mark-to-market”) och överstiger riskbeloppets värde,
 b) endast har försumbar riskexponering (exempelvis statsobligationer med högsta
   kreditbetyg eller kontanter) och är likvid,
 c) är ställd hos depåhållare som är tredje man och fristående från tillhandahållaren eller
   är rättsligt skyddad mot konsekvenserna av närstående parts konkurs,
 d) när som helst kan tas i anspråk av fondföretaget.
5.4.2 Gränser för riskkoncentration

I enlighet med den allmänna riskspridningsprincipen rekommenderas medlemsstaterna att se
till att en viss verksamhets eller koncerns exponering för motpartsrisk, med beaktande av
verksamhetens eller koncernens eventuellt ställda säkerhet, inte får överstiga 20-
procentsgränsen enligt direktiv 85/611/EEG, både individuellt enligt artikel 22.2 andra stycket
och på koncernnivå enligt artikel 22.5 i det direktivet.

5.5 Godkännande av nettning

Medlemsstaterna rekommenderas att tillåta fondföretag att netta sina OTC-derivatpositioner
gentemot samma motpart, förutsatt att nettningen uppfyller villkoren i direktiv 2000/12/EG
och att de grundas på juridiskt bindande avtal.

6. Användande av adekvata metoder vid begränsande av emittentrisk

6.1 Anpassning av riskmätningmetoderna till olika typer av derivat

I artikel 21.3 fjärde stycket i direktiv 85/611/EEG föreskrivs att finansiella derivatinstrument
för att omfattas av koncentrationsgränserna för emittenter enligt artikel 22 skall konverteras
till motsvarande underliggande positioner. Med beaktande av detta rekommenderas
medlemsstaterna att kräva att metoder som är lämpliga för den aktuella typen av instrument
skall användas. Till exempel kan medlemsstaterna tillåta att delta-beräkning används för
optioner. Om det aktuella finansiella derivatinstrumentet är så komplicerat att denna metod
inte är relevant eller tekniskt möjlig, kan medlemsstaterna tillåta användning av en metod som
utgår från den maximala möjliga förlusten för derivatet som bedömning av den högsta
likviditetsrisken.

6.2 Fallet indexbaserade derivatinstrument

När medlemsstaterna har befogenhet att tillämpa artikel 21.3 tredje stycket i
direktiv 85/611/EEG bör de beakta om ett finansiellt derivatinstruments underliggande index
uppfyller kraven i artikel 22a i det direktivet. Vid tillämpningen av artikel 21.2 och artikel
21.3 tredje stycket i direktivet rekommenderas medlemsstaterna att beakta att förvaltnings-
eller värdepappersföretag generellt bör hindras från att använda finansiella derivatinstrument
 ---pagebreak--- L 144/42          SV               Europeiska unionens officiella tidning                30.4.2004

baserade på index som de skapat för att kringgå koncentrationsgränserna för emittenter enligt
artikel 22. Medlemsstaterna rekommenderas också att beakta att förvaltnings- eller
värdepappersföretag bör hindras från att använda finansiella derivatinstrument baserade på
index som inte uppfyller koncentrationsgränserna i artikel 22a i direktiv 85/611/EEG.

6.3 Begränsande av riskkoncentration

Medlemsstaterna rekommenderas kräva att förvaltningsbolag eller värdepappersföretag för
samma verksamhet eller koncern summerar motpartsrisk och emittentrisk vid tillämpningen
av 20-procentsgränsen för nettotillgångsvärdet enligt artikel 22.2 andra stycket och
artikel 22.5 i direktiv 85/611/EEG.

7. Tillämpande av relevanta täckningsregler för transaktioner med finansiella instrument
som är börsnoterade derivat eller OTC-derivat

7.1 Lämplig täckning vid annat än kontantavräkning

Medlemsstaterna rekommenderas att kräva att fondföretag har ett underliggande finansiellt
instrument som täckning i sina investeringsportföljer, om ett finansiellt derivatinstrument
antingen automatiskt eller enligt motpartens önskemål innebär fysisk leverans av det
underliggande finansiella instrumentet på förfallodagen eller när det utnyttjas, och under
förutsättning att fysisk leverans är normal praxis för instrumentet i fråga.

7.2 Alternativ underliggande täckning i undantagsfall då kontantavräkning inte tillämpas

Om ett derivats underliggande finansiella instrument har risker som adekvat motsvaras av
andra underliggande finansiella instrument och dessa är mycket likvida, bör medlemsstaterna
tillåta att fondföretag undantagsvis har andra likvida tillgångar som täckning. Detta förutsätter
att de kan utnyttjas för köp av underliggande finansiella instrument som skall levereras och att
den ytterligare marknadsrisken för denna typ av transaktion har bedömts på ett adekvat sätt.

7.3 Alternativ underliggande täckning vid kontantavräkning

Om det finansiella derivatinstrumentet kontantavräknas automatiskt eller på fondföretagets
initiativ, bör medlemsstaterna överväga att tillåta att fondföretaget inte har motsvarande
underliggande instrument som täckning. I detta fall rekommenderas medlemsstaterna att
överväga att följande kategorier godkänns som godtagbar täckning:

–          a)    Kontanta medel.

–          b)    Likvida skuldförbindelser (exempelvis statsobligationer           med     högsta
           kreditbetyg) med lämpligt skydd (särskilt värderingsavdrag).

–          c)     Andra utpräglat likvida tillgångar som är godkända av de behöriga
           myndigheterna till följd av deras relation till de finansiella derivatens underliggande
           instrument under förutsättning att det finns lämpliga säkerhetsåtgärder
           (t.ex. värderingsavdrag i tillämpliga fall).
Vid tillämpningen av artikel 42 i direktiv 85/611/EEG bör medlemsstaterna som ”likvida”
uppfatta sådana instrument som kan omvandlas till kontanter inom högst sju arbetsdagar, till
ett pris som nära motsvarar det finansiella instrumentets aktuella värdering på dess egen
marknad. Medlemsstaterna rekommenderas att se till att motsvarande kontantbelopp skall
 ---pagebreak--- 30.4.2004       SV               Europeiska unionens officiella tidning                 L 144/43

vara fondföretaget till handa på det finansiella derivatinstrumentets förfallodag/slutdag eller
lösendag.

7.4 Beräkning av täckningsgrad

Medlemsstaterna rekommenderas att kräva att täckningsgraden skall beräknas med den
åtagandebaserade metoden.

7.5 Det underliggande finansiella instrumentets natur

Medlemsstaterna rekommenderas att kräva att det underliggande finansiella instrumentet för
finansiella derivatinstrument, oavsett om det föreskrivs kontantavräkning eller fysisk leverans,
samt finansiella instrument som används som täckning skall följa direktivet och det enskilda
fondföretagets investeringspolitik.

7.6 Rekommendation om ytterligare gemensamma insatser

Beträffande täckning av transaktioner med finansiella derivatinstrument, rekommenderas
medlemsstaterna att uppmuntra sina behöriga myndigheter att upprätta en allmän indelning av
transaktioner med finansiella derivatinstrument där försäljning utan täckning har en bedömbar
riskprofil.

8. Medlemsstaterna skall om så är möjligt senast den 30 september 2004 underrätta
kommissionen om vilka åtgärder de har vidtagit för att tillämpa denna rekommendation och
underrätta den om de första resultaten av dess tillämpning senast den 28 februari 2005 om så
är möjligt.

9. Denna rekommendation riktar sig till medlemsstaterna.

Utfärdad i Bryssel den 27 april 2004.

                                                På kommissionens vägnar
                                                Frederik BOLKESTEIN
                                                Ledamot av kommissionen

                                        ______________


title: Rådets rekommendation av den 8 mars 2005 om beviljande av ansvarsfrihet för kommissionen för genomförandet av operationerna inom Europeiska utvecklingsfonden (åttonde EUF) för räkenskapsåret 2003

text:
               23.3.2005

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               L 77/12

         RÅDETS REKOMMENDATION
   av den 8 mars 2005
   om beviljande av ansvarsfrihet för kommissionen för genomförandet av operationerna inom Europeiska utvecklingsfonden (åttonde EUF) för räkenskapsåret 2003
   (2005/254/EG)
   EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR UTFÄRDAT DENNA REKOMMENDATION
   med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,
   med beaktande av fjärde AVS–EEG-konventionen, som undertecknades i Lomé den 15 december 1989, och ändrades genom det i Mauritius den 4 november 1995 undertecknade avtalet,
   med beaktande av den interna överenskommelsen om finansiering och förvaltning av gemenskapsstödet inom ramen för andra finansprotokollet till fjärde konventionen AVS–EEG (1) , genom vilken bland annat åttonde Europeiska utvecklingsfonden (åttonde EUF) inrättas, särskilt artikel 33.3 i denna överenskommelse,
   med beaktande av budgetförordningen av den 16 juni 1998, tillämplig på samarbete för utvecklingsfinansiering enligt fjärde AVS–EG-konventionen (2), särskilt artiklarna 66–74 i denna,
   efter att ha granskat räkenskaperna och balansräkningen för åttonde EUF:s operationer till och med den 31 december 2003, samt revisionsrättens redogörelse för räkenskapsåret 2003, tillsammans med kommissionens svar (3), och
   av följande skäl:

               (1)

               I enlighet med artikel 33.3 i den ovannämnda interna överenskommelsen skall kommissionen beviljas ansvarsfrihet för den ekonomiska förvaltningen av åttonde EUF av Europaparlamentet på rådets rekommendation.

               (2)

               Kommissionens genomförande av åttonde EUF:s operationer under räkenskapsåret 2003 har i sin helhet varit tillfredsställande.

         HÄRIGENOM REKOMMENDERAS
   att Europaparlamentet beviljar kommissionen ansvarsfrihet för genomförandet av åttonde EUF för räkenskapsåret 2003.

      Utfärdad i Bryssel 8 mars 2005.

            På rådets vägnar

         J.-C. JUNCKER

            Ordförande

      (1)  EGT L 156, 29.5.1998, s. 108.

      (2)  EGT L 191, 7.7.1998, s. 53.

      (3)  EUT C 293, 30.11.2004, s. 315.


title: Rekommendation från Efta:s övervakningsmyndighet nr 68/00/KOL av den 24 mars 2000 om ett samordnat program för offentlig kontroll av livsmedel för 2000

text:
Avis juridique important

|

E2000C0068

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 274 , 26/10/2000 s. 0042 - 0050

Rekommendation från Efta:s övervakningsmyndighetnr 68/00/KOLav den 24 mars 2000om ett samordnat program för offentlig kontroll av livsmedel för 2000EFTA:s ÖVERVAKNINGSMYNDIGHET HAR UTFÄRDAT DENNA REKOMMENDATIONmed beaktande av avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet, särskilt artikel 109 och protokoll nr 1 i detta,med beaktande av avtalet mellan Efta-staterna om upprättande av en övervakningsmyndighet och en domstol, särskilt artikel 5.2 b i och protokoll nr 1 till detta,med beaktande av den rättsakt som det hänvisas till i punkt 50 i kapitel XII i bilaga II till EES-avtalet om offentlig kontroll av livsmedel (rådets direktiv 89/397/EEG om offentlig kontroll av livsmedel(1)), särskilt artikel 14.3 i direktivet,efter samråd med Eftas livsmedelskommitté som bistår Eftas övervakningsmyndighet, ochav följande skäl:För att Europeiska ekonomiska samarbetsområdet skall fungera väl är det nödvändigt att upprätta samordnade program för livsmedelsinspektion inom EES.I sådana program betonas överensstämmelsen med den livsmedelslagstiftning som gäller enligt EES-avtalet, skydd av folkhälsan, konsumentintressen och god affärssed.Enligt artikel 3 i den rättsakt som det hänvisas till i punkt 54n i kapitel XII i bilaga II till EES-avtalet (rådets direktiv 93/99/EG av den 29 oktober 1993 om ytterligare åtgärder för offentlig kontroll av livsmedel(2)) måste de laboratorier som avses i artikel 7 i direktiv 89/397/EEG uppfylla kriterierna som fastställs i Europastandardserien EN 45000. Endast sådana laboratorier kan anses lämpade att utföra analyser inom ramen för det samordnade programmet för offentliga kontroller.När nationella program och samordnade program genomförs samtidigt kan resultaten ge upplysningar och erfarenheter som framtida kontrollverksamhet kan baseras på.Liechtenstein skall följa bestämmelserna i det rättsakter som det hänvisas till i kapitel XII i bilaga II till EES-avtalet senast den 1 januari 2000. Därför omfattas även Liechtenstein av denna rekommendation för 2000.I sin rekommendation av den 22 februari 2000 om ett samordnat program för officiell kontroll av livsmedel för 2000 har Europeiska kommissionen rekommenderat Europeiska unionens medlemsstater att tilämpa ett motsvarande program.HÄRIGENOM REKOMMENDERAS FÖLJANDE.1. Island, Liechtenstein och Norge bör under 2000 genomföra kontroller och i angivna fall ta prover och analysera dessa i laboratorier samt genomföra revisioner och/eller inspektioner för att övervaka att följande EES-rättsakter och EES-bestämmelser efterlevs:a) Artikel 3.2 i den rättsakt som det hänvisas till i punkt 54j i kapitel XII i bilaga II till EES-avtalet (rådets direktiv 93/43/EEG av den 14 juni 1993 om livsmedelshygien(3)) beträffande tillämpning av HACCP-systemets principer i vissa typer av livsmedelsföretag.b) Punkt 2 i kapitel IV i bilagan till direktiv 93/43 beträffande bulktransport av livsmedel.c) Den rättsakt som det hänvisas till i punkt 53 i kapitel XII i bilaga II till EES-avtalet (rådets direktiv 90/496/EEG av den 24 september 1990 om näringsvärdesdeklaration för livsmedel(4)) beträffande näringspåståenden för mjölkdrycker, yoghurt och läskedrycker med fruktsmak.2. Det har ännu inte fastställts hur ofta provtagningar och inspektioner skall ske, men Island, Liechtenstein och Norge bör ändå se till att det sker tillräckligt ofta för att man skall få en överblick av det aktuella området. Förslag till analysmetoder kommer att läggas fram.3. Island, Liechtenstein och Norge skall tillhandahålla den information som krävs enligt blanketten i bilagan för att därigenom säkra att resultaten blir jämförbara.4. Livsmedel som lämnas in för analys i enlighet med detta program skall lämnas till laboratorier som uppfyller bestämmelserna i artikel 3 i direktiv 93/99.5. HACCP-systemets tillämpning inom vissa områden av livsmedelsbranschen5.1 Programmets omfattningEnligt artikel 3.2 i direktiv 93/43 skall livsmedelsföretag som omfattas av direktivet tillämpa vissa principer enligt HACCP-systemet (Hazard Analysis and Critical Control-Points - riskbedömning och kritiska kontrollpunkter) i sin verksamhet, förutom de generella hygienkraven i bilagan till direktivet. Sedan direktivet trädde i kraft i december 1995 har livsmedelsföretag varit skyldiga att ha fungerande analys- och kontrollsystem avseende livsmedelssäkerhet, varvid systemen får vara baserade på frivilliga branschriktlinjer för god hygienpraxis, där sådana finns. Enligt artikel 5 i direktiv 93/43 skall Island, Liechtenstein och Norge uppmuntra utvecklingen av frivilliga riktlinjer för god hygienpraxis inom olika livsmedelsområden, i vilka de allmänna hygienprinciperna i bilagan till direktivet och kraven för tillämpningen av HACCP-principerna i artikel 3.2 beskrivs i detalj för det aktuella livsmedelsområdet.Artikel 3.2 i direktiv 93/43 gäller alla livsmedelsföretag som omfattas av direktivet, oberoende av storlek och verksamhetstyp. Eftersom de företag som måste uppfylla denna bestämmelse spänner över ett brett spektrum, har vissa typer och storlekar av livsmedelsföretag valts ut för att man skall uppnå jämförbara resultat. Detta urval är på intet sätt något uttryck för att den aktuella bestämmelsen skulle innebära större eller mindre ansvar för andra företag.5.2 MetodBland de livsmedelsföretag som omfattas av direktiv 93/43 skall behöriga myndigheter i Island, Liechtenstein och Norge i sin normala verksamhetsutövning besöka följande kategorier:a) Storkök och industrikök.b) Köttaffärer som säljer direkt till konsument.Resultaten från kontrollerna skall protokollföras på rapportblanketterna i bilagan.6. Bulktransport av livsmedel6.1 Programmets omfattningI kapitel IV i bilagan till direktiv 93/43 föreskrivs uttryckligen att bulktransport av livsmedel i flytande form eller i form av granulat eller pulver skall ske i behållare, containrar eller tankar som uteslutande används för livsmedelstransporter. För två kategorier av livsmedel har kommissionen antagit undantag från denna bestämmelse som blivit en del av EES-avtalet, nämligen i fråga om sjötransport av matoljor och matfetter samt av råsocker. Syftet med den här delen av det samordnade programmet är att kontrollera att bestämmelserna efterlevs i fråga om transport av livsmedel som inte omfattas av undantagen enligt artikel 4 i direktiv 93/43.6.2 MetodResultaten från följande kontroller skall protokollföras på rapportblanketterna i bilagan:- På anläggningarna hos tillverkare av livsmedel av icke-animaliskt ursprung i bulkform (matolja, mjöl, stärkelse etc.) skall kontroller av förvaringsbehållarnas skick, reparationer och renhet genomföras i linje med de allmänna bestämmelserna i kapitel IV i bilagan till direktiv 93/43 och resultaten protokollföras. Kontroller bör genomföras för att fastställa om tillverkaren har erforderliga rutiner för att se till att de aktuella förvaringsbehållarna eller kärlen används uteslutande för transport av livsmedel.- Kontroller skall genomföras på transportföretagens anläggningar, varvid godstyperna kontrolleras genom granskning av fraktsedlar och okulärbesiktning.7. Näringsvärdesdeklaration7.1 Programmets omfattningRådets direktiv 90/496 innehåller bestämda märkningskrav för näringsämnen som finns i ett livsmedel i de fall märkningen eller presentationen av livsmedlet innehåller ett näringspåstående. Undantagna är livsmedel för särskilda näringsmässiga användningsområden inom ramen för den rättsakt som det hänvisas till i punkt 51 i kapitel XII i bilaga II till EES-avtalet (rådets direktiv 89/398/EEG av den 3 maj 1989 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om specialdestinerade livsmedel(5)).7.2 MetodProver bör tas på livsmedel i två kategorier - frukt- och grönsaksjuicer samt mjölkdrycker och yoghurt med fruktsmak, som är märkta med deklarationer om vissa näringsegenskaper (s.k. näringspåståenden) - för att undersöka om näringspåståendet är tillåtet och om lydelsen står i överensstämmelse med bestämmelserna i direktiv 90/496. Dessutom bör man analysera provet för att fastställa om värdena i näringsdeklarationen är exakta eller ligger inom tillåtna gränser. Resultaten skall protokollföras på rapportblanketterna i bilagan.Utfärdat i Bryssel den 24 mars 2000.På Eftas övervakningsmyndighets vägnarHannes HafsteinLedamot av kollegiet(1) Nedan kallat direktiv 89/397.(2) Nedan kallat direktiv 93/99.(3) Nedan kallat direktiv 93/43.(4) Nedan kallat direktiv 90/496.(5) Nedan kallat direktiv 89/398.BILAGA>PIC FILE= "L_2000274SV.004502.EPS">>PIC FILE= "L_2000274SV.004601.EPS">>PIC FILE= "L_2000274SV.004701.EPS">>PIC FILE= "L_2000274SV.004702.EPS">>PIC FILE= "L_2000274SV.004801.EPS">>PIC FILE= "L_2000274SV.004901.EPS">


title: Rådets rekommendation av den 10 mars 2014 om kvalitetskriterier för praktikprogram

text:
               27.3.2014

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               C 88/1

      RÅDETS REKOMMENDATION

   av den 10 mars 2014
   om kvalitetskriterier för praktikprogram
   2014/C 88/01
   EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR UTFÄRDAT DENNA REKOMMENDATION
   med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 292 jämförd med artiklarna 153 och 166,
   med beaktande av Europeiska kommissionens förslag, och
   av följande skäl:

               (1)

               Ungdomar har drabbats särskilt hårt under krisen. I flera medlemsstater har ungdomsarbetslösheten under de senaste åren varit högre än någonsin och det finns inga tecken på att den skulle minska på kort sikt. För att unga ska komma in på arbetsmarknaden är det därför avgörande att man främjar deras anställbarhet och produktivitet.

               (2)

               En smidig övergång från utbildning till anställning är helt avgörande för att unga ska få bättre möjligheter på arbetsmarknaden. Unga människors utbildning och deras övergång till arbete måste förbättras för att det överordnade målet i Europa 2020-strategin ska uppnås, dvs. att sträva efter att uppnå en sysselsättningsgrad på 75 % för kvinnor och män i åldersgruppen 20–64 senast 2020. I riktlinje 8 för medlemsstaternas sysselsättningspolitik uppmanas medlemsstaterna att införa system för att hjälpa ungdomar, särskilt ungdomar som är arbetslösa och inte deltar i utbildning, att hitta ett första arbete, skaffa sig arbetslivserfarenhet eller en vidareutbildning, inbegripet lärlingsutbildning, och det framhålls också att de bör ingripa snabbt när ungdomar blir arbetslösa (1).

               (3)

               Under de senaste tjugo åren har praktik blivit ett viktigt sätt att komma in på arbetsmarknaden.

               (4)

               De samhällsekonomiska kostnaderna ökar om praktikprogram, särskilt upprepade sådana, ersätter reguljära anställningar, särskilt lägre befattningar som vanligtvis erbjuds praktikanter. Praktik av låg kvalitet, särskilt sådan praktik som erbjuder få möjligheter till lärande, ger varken betydande produktivitetsvinster eller positiva signaler. Även obetald praktik kan medföra samhällsekonomiska kostnader, eftersom de kan begränsa karriärmöjligheterna för mindre gynnade ungdomar.

               (5)

               Det finns belägg för att det finns ett samband mellan kvaliteten på praktik och sysselsättningen. Praktikens betydelse när det gäller att underlätta övergången till arbete beror på hur bra möjligheterna till lärande och arbetsvillkoren är. Kvalitativ praktik ger direkta produktivitetsvinster, underlättar anpassningen av arbetskraftsutbudet till efterfrågan på arbetsmarknaden och främjar rörlighet, särskilt genom att minska kostnaderna både för företag som rekryterar anställda och för praktikanter som söker arbete.

               (6)

               I rådets rekommendation om att inrätta en ungdomsgaranti (2) uppmanas medlemsstaterna att säkerställa att alla unga under 25 år får ett högkvalitativt erbjudande om sysselsättning, vidareutbildning, lärlingsutbildning eller praktik inom fyra månader efter det att de blivit arbetslösa eller avslutat sin formella utbildning.

               (7)

               Olika undersökningar har visat att kvalitetsproblemen gäller en betydande del av praktikprogrammen, särskilt de där ingen utbildningsinstitution är direkt ansvarig för praktikantens möjligheter till lärande och arbetsvillkor.

               (8)

               Det finns belägg för att ett betydande antal praktikanter uteslutande får utföra enkla uppgifter. En bra praktik måste också ge solida och meningsfulla kunskaper. Detta innebär bl.a. att man fastställer vilka specifika färdigheter som ska förvärvas under praktiken, att praktikanten får handledning och stöd från en erfaren kollega samt att någon övervakar hans eller hennes arbete.

               (9)

               Problem har även konstaterats i fråga om arbetsvillkoren, t.ex. långa arbetsdagar, bristande socialförsäkringsskydd, hälso- och säkerhetsrisker eller arbetsmiljörisker, låg eller ingen lön eller annan ersättning, oklarhet om tillämpliga regelverk och utdragen praktik.

               (10)

               Praktikprogram regleras inte alls i vissa medlemsstater och sektorer och där det finns regelverk skiljer de sig mycket åt och är kraven på kvalitet eller tillämpningssätten olika. Där det saknas ett regelverk eller regleringsinstrument eller det råder bristande öppenhet och insyn vad gäller arbetsvillkoren under praktiken och i vad praktikanten har möjlighet att lära sig under praktiken kan organisationer som erbjuder praktik utnyttja praktikanter som billig eller till och med oavlönad arbetskraft.

               (11)

               Med kvalitetskriterier för praktikprogram kommer man att bidra till att såväl arbetsvillkoren som möjligheterna till lärande under praktikprogrammen förbättras. Kärnan i kvalitetskriterierna för praktikprogram är ett skriftligt praktikavtal där målen för lärandet, skäliga arbetsvillkor, rättigheter och skyldigheter och en rimlig längd på praktiken fastställs.

               (12)

               Brist på information är en av orsakerna till att praktikprogram inte uppfyller kraven och är ett mycket vanligare problem vid praktik än vid reguljära anställningar. Större krav på öppenhet i meddelanden eller annonser om praktikprogram skulle bidra till att förbättra arbetsvillkoren och främja gränsöverskridande rörlighet.

               (13)

               Arbetsmarknadens parter har en avgörande roll vid utformningen, genomförandet och övervakningen av utbildningsåtgärder och utbildningsprogram. Samarbete mellan arbetsmarknadens parter, tillhandahållare av livslånga yrkesvägledningstjänster och relevanta myndigheter skulle kunna syfta till att ge praktikanter specifik information om karriärmöjligheter och kompetensbehov på arbetsmarknaden samt om praktikanters rättigheter och skyldigheter. Dessutom kan arbetsmarknadens parter bidra till att underlätta genomförandet av kvalitetskriterierna för praktikprogram, framför allt genom att utarbeta och tillhandahålla enkla och kortfattade förlagor till praktikavtal, som särskilt mikroföretag kan använda och som skräddarsytts för dem. Arbetsmarknadens parter på europeisk nivå noterade i sin ram för åtgärder mot ungdomsarbetslöshet i juli 2013 att kommissionen hade för avsikt att lägga fram ett förslag till rådets rekommendation inom detta område och meddelade att de stödde medlemsstaternas åtgärder för att förbättra kvaliteten på praktikprogram.

               (14)

               En av utmaningarna är att få fler praktikanter att göra praktik i andra medlemsstater och därmed bidra till att skapa en i verklig mening europeisk arbetsmarknad. Att regelverken för närvarande skiljer sig åt hindrar dock utvecklingen av den gränsöverskridande rörligheten bland praktikanter. I vissa fall har det också visat sig att administrativa och rättsliga hinder för gränsöverskridande rörlighet bland praktikanter berör flera av de mottagande medlemsstaterna. I detta sammanhang är det viktigt med information om rätten till gränsöverskridande rörlighet för praktikanter, särskilt de rättigheter som anges i direktiv 2004/38/EG (3). Kvalitetskriterierna för praktikprogram tillhandahåller principer och riktlinjer som är tänkta att användas som utgångspunkt och kommer därmed också att underlätta möjligheterna att delta i praktik i andra länder.

               (15)

               Utvecklingen av kvalitetskriterier för praktikprogram kommer att leda till större öppenhet och insyn. Det skulle även kunna stödja en utvidgning av Eures till att även omfatta praktikprogram och på så sätt underlätta rörligheten.

               (16)

               Medlemsstaterna kan få ekonomiskt stöd från unionens fonder för program för att främja praktik och erbjuda praktikplatser. Sysselsättningsinitiativet för ungdomar kommer dessutom att stödja praktik inom ramen för ungdomsgarantin. Åtgärderna riktar sig främst till ungdomar från de regioner i unionen som drabbats hårdast av ungdomsarbetslöshet och kommer att samfinansieras av Europeiska socialfonden (nedan kallad ESF) under perioden 2014–2020. ESF och sysselsättningsinitiativet för ungdomar kan användas för att öka antalet praktikprogram och förbättra deras kvalitet i medlemsstaterna. Det kan t.ex. vara möjligt att få en del av kostnaderna för praktiken betalda, även en del av bidraget förutsatt att vissa villkor uppfylls. Dessutom kan kostnaderna för andra former av utbildning som praktikanter kan delta i utanför praktikprogrammet, t.ex. språkkurser, också stödjas genom ESF och sysselsättningsinitiativet.

               (17)

               Kommissionen har inom ramen för ESF:s tekniska stöd inrättat ett särskilt program för att hjälpa medlemsstaterna att inrätta praktikprogram med ESF-stöd. Syftet med stödprogrammet är att ge nationella och regionala myndigheter strategiska, operativa och policyrelaterade råd när de övervägar att inrätta nya praktikprogram eller att modernisera befintliga praktikprogram.

               (18)

               Rådet angav i sin resolution om den strukturerade dialogen om ungdomssysselsättning från maj 2011 att en kvalitetsram för praktikplatser var önskvärd för att kunna garantera att erfarenheter av sådant slag har ett utbildningsmässigt värde.

               (19)

               I rådets slutsatser av den 17 juni 2011 om främjande av sysselsättning för ungdomar i syfte att uppnå målen för Europa 2020-strategin uppmanades medlemsstaterna att „ge vägledning om villkoren för praktik med hög kvalitet [genom] en kvalitetsram för praktik”.

               (20)

               I Europaparlamentets resolution Att skapa förutsättningar för en återhämtning med ökad sysselsättning uppmanades kommissionen att så snart som möjligt lägga fram ett förslag till rådets rekommendation om kvalitetskriterier för praktikprogram och att fastställa minimistandarder för att stödja tillhandahållande och utnyttjande av praktikplatser av hög kvalitet.

               (21)

               Europeiska rådet uppmanade vid sitt möte den 28–29 juni 2012 kommissionen att undersöka möjligheten att utvidga Euresportalen till att omfatta praktikprogram.

               (22)

               I slutsatserna från Europeiska rådets möte den 13–14 december 2012 uppmanades kommissionen att snabbt utarbeta kvalitetskriterierna för praktikprogram.

               (23)

               I samband med det sysselsättningspaket för ungdomar som lades fram den 6–7 december 2012 inledde kommissionen ett samråd med arbetsmarknadens parter om kvalitetskriterier för praktikprogram. Arbetsmarknadens parter på EU-nivå meddelade kommissionen att de inte hade för avsikt att inleda förhandlingar för att nå ett självständigt avtal i enlighet med artikel 154 i EUF-fördraget.

               (24)

               Vid Europeiska rådets möte den 27–28 juni 2013 bekräftades det att kvalitetskriterier för praktikprogram bör införas i början av 2014.

               (25)

               Kvalitetskriterierna är en viktig utgångspunkt när man ska avgöra om ett erbjudande om praktik är högkvalitativt i enlighet med rådets rekommendation om att inrätta en ungdomsgaranti.

               (26)

               I den årliga tillväxtöversikten för 2014 konstateras att det är mycket viktigt att underlätta övergången från skola till arbete, bland annat genom att öka tillgången till praktik- och lärlingsplatser av god kvalitet.

               (27)

               I denna rekommendation avses med praktik eller praktikprogram en begränsad period av betald eller obetald arbetspraktik som innehåller ett utbildnings- och lärandemoment och som ska ge praktikanter möjlighet att skaffa sig praktisk erfarenhet och yrkeserfarenhet i syfte att öka deras anställbarhet och underlätta övergången till reguljära anställningar.

               (28)

               Denna rekommendation omfattar inte arbetspraktik som ingår i en kursplan som avser en formell utbildning eller yrkesutbildning. Praktikprogram vars innehåll regleras i nationell lagstiftning och som är obligatoriska att fullgöra för att man ska kunna arbeta inom ett visst yrkesområde (t.ex. medicin eller arkitektur) omfattas inte av denna rekommendation.

               (29)

               Med tanke på denna rekommendations karaktär och syfte bör den inte tolkas som att den hindrar medlemsstaterna från att behålla eller införa mer gynnsamma villkor för praktikanter än vad som anges i rekommendationen.

         HÄRIGENOM REKOMMENDERAS MEDLEMSSTATERNA ATT GÖRA FÖLJANDE:

               1.

               Förbättra praktikprogrammens kvalitet, särskilt när det gäller utbildning och lärande samt arbetsvillkoren, i syfte att underlätta övergången från utbildning, arbetslöshet eller inaktivitet till arbete genom att omsätta följande principer i praktiken som kvalitetskriterier för praktikprogram:

      Ingående av ett skriftligt praktikavtal

               2.

               Kräva att praktikprogrammet bygger på ett skriftligt avtal som ingås vid praktikens början mellan praktikanten och den organisation som erbjuder praktiken.

               3.

               Kräva att det fastställs i praktikavtalet vad praktikanten förväntas lära sig under praktiken, vilka arbetsvillkor som gäller, huruvida praktikanten får bidrag eller ersättning av den organisation som erbjuder praktiken, vilka rättigheter och skyldigheter avtalsparterna har enligt gällande EU-lagstiftning och nationell lagstiftning samt praktikens varaktighet i enlighet med rekommendationerna 4–12.

      Mål för lärande och utbildning

               4.

               Främja bästa praxis vad gäller mål för lärande och utbildning i syfte att hjälpa praktikanten att skaffa sig praktisk erfarenhet och relevanta färdigheter och se till att de uppgifter som praktikanten ska utföra bidrar till att dessa mål uppnås.

               5.

               Uppmuntra de organisationer som erbjuder praktik att utse en praktikanthandledare som vägleder praktikanten under utförandet av de tilldelade uppgifterna och övervakar och bedömer hans eller hennes framsteg.

      Arbetsvillkor som gäller för praktikanter

               6.

               Se till att praktikanternas rättigheter och arbetsvillkor enligt gällande EU-lagstiftning och nationell lagstiftning respekteras, bland annat när det gäller högsta tillåtna veckoarbetstid och minsta dygns- och veckovila samt i tillämpliga fall semesterrättigheter.

               7.

               Uppmana de organisationer som erbjuder praktik att klargöra huruvida de erbjuder skydd i form av sjuk- och olycksfallsförsäkring samt vid sjukfrånvaro.

               8.

               Kräva att praktikavtalet tydligt anger huruvida bidrag eller ersättning kommer att betalas ut och, om så är fallet, omfattningen av detta bidrag eller denna ersättning.

      Rättigheter och skyldigheter

               9.

               Uppmana de berörda parterna att säkerställa att rättigheterna och skyldigheterna för praktikanten respektive den organisation som erbjuder praktiken fastställs i praktikavtalet och att det i tillämpliga fall hänvisas till de regler om sekretess och immateriella rättigheter som tillämpas i den organisation som erbjuder praktiken.

      Rimlig varaktighet

               10.

               Se till att praktiken har en rimlig varaktighet, i princip högst sex månader, utom i fall där det är motiverat med en längre praktik, med hänsyn tagen till nationell praxis.

               11.

               Klargöra under vilka omständigheter och på vilka villkor ett praktikprogram kan förlängas eller förnyas efter det att det inledande praktikavtalet har löpt ut.

               12.

               Uppmuntra bruket att i praktikavtalet ange att antingen praktikanten eller den organisation som erbjuder praktiken kan säga upp avtalet skriftligen med så långt varsel som är lämpligt med tanke på praktikperiodens längd och nationell praxis.

      Erkännande av praktik

               13.

               Främja erkännande och validering av de kunskaper och färdigheter samt den kompetens som förvärvats under praktiken och uppmuntra de organisationer som erbjuder praktik att intyga detta genom ett intyg som grundar sig på en bedömning av arbetsinsatsen.

      Krav på öppenhet och insyn

               14.

               Uppmuntra organisationer som erbjuder praktik att i sina meddelanden och annonser om lediga praktikplatser informera om villkoren för praktiken, i synnerhet huruvida bidrag eller ersättning samt sjuk- och olycksfallsförsäkringsskydd erbjuds, samt uppmuntra organisationer som erbjuder praktik att informera om sin rekryteringspolicy, t.ex. andelen praktikanter som rekryterats de senaste åren.

               15.

               Uppmana arbetsförmedlingarna och andra tillhandahållare av yrkesvägledning att tillämpa öppenhet och insyn om de tillhandahåller information om praktikprogram.

      Praktikprogram i andra länder

               16.

               Underlätta praktikanters möjlighet till rörlighet inom Europeiska unionen, bland annat genom att förtydliga det nationella regelverket för praktikprogram och fastställa tydliga regler om mottagning av praktikanter från samt utsändning av praktikanter till andra medlemsstater och genom att minska de administrativa formaliteterna.

               17.

               Se över möjligheten att dra nytta av det utvidgade Euresnätverket och att utbyta information om avlönade praktikprogram genom Euresportalen.

      Användning av de europeiska struktur- och investeringsfonderna

               18.

               Utnyttja de europeiska struktur- och investeringsfonderna, dvs. Europeiska socialfonden och Europeiska regionala utvecklingsfonden, under programperioden 2014–2020 samt i tillämpliga fall sysselsättningsinitiativet för ungdomar för att öka antalet praktikprogram och kvaliteten på dem, bland annat genom effektiva partnerskap med alla relevanta berörda parter.

      Tillämpning av kvalitetskriterierna för praktikprogram

               19.

               Vidta lämpliga åtgärder för att tillämpa kvalitetskriterierna för praktikprogram så snart som möjligt.

               20.

               Informera kommissionen före utgången av 2015 om vilka åtgärder som har vidtagits i enlighet med denna rekommendation.

               21.

               Främja ett aktivt deltagande av arbetsmarknadens parter i tillämpningen av kvalitetskriterierna för praktikprogram.

               22.

               Uppmuntra arbetsförmedlingar, utbildningsinstitutioner och organisationer som erbjuder praktik att aktivt bidra till tillämpningen av kvalitetskriterierna för praktikprogram.

         HÄRIGENOM NOTERAS ATT KOMMISSIONEN HAR FÖR AVSIKT ATT GÖRA FÖLJANDE:

               23.

               Främja ett nära samarbete med medlemsstaterna, arbetsmarknadens parter och andra berörda parter så att denna rekommendation kan tillämpas snabbt.

               24.

               I samarbete med medlemsstaterna, i synnerhet genom sysselsättningskommittén, övervaka framstegen med tillämpningen av kvalitetskriterierna för praktikprogram i denna rekommendation och analysera effekten av de åtgärder som vidtagits.

               25.

               Rapportera om framstegen med att tillämpa denna rekommendation på grundval av information som medlemsstaterna tillhandahåller.

               26.

               Samarbeta med medlemsstaterna, arbetsmarknadens parter, arbetsförmedlingar, intresseorganisationer för ungdomar och praktikanter och andra berörda parter i syfte att främja denna rekommendation.

               27.

               Uppmuntra och stödja medlemsstaterna, bl.a. genom att främja utbyte av bästa praxis, när det gäller att utnyttja Europeiska socialfonden och Europeiska regionala utvecklingsfonden eller andra europeiska fonder under programperioden 2014–2020 i syfte att skapa fler och bättre praktikprogram.

               28.

               Tillsammans med medlemsstaterna undersöka möjligheten att inkludera avlönade praktikprogram i Eures och skapa en särskild webbplats med information om de nationella regelverken för praktikprogram.

      Utfärdad i Bryssel den 10 mars 2014.

            På rådets vägnar

         I. VROUTSIS

            Ordförande

      (1)  Rådets beslut 2010/707/EU om riktlinjer för medlemsstaternas sysselsättningspolitik, av den 21 oktober 2010; (EUT L 308, 24.11.2010, s. 46).

      (2)  EUT C 120, 26.4.2013, s. 1.

      (3)  Europaparlamentets och rådets direktiv 2004/38/EG av den 29 april 2004 om unionsmedborgares och deras familjemedlemmars rätt att fritt röra sig och uppehålla sig inom medlemsstaternas territorier och om ändring av förordning (EEG) nr 1612/68 och om upphävande av direktiven 64/221/EEG, 68/360/EEG, 72/194/EEG, 73/148/EEG, 75/34/EEG, 75/35/EEG, 90/364/EEG, 90/365/EEG och 93/96/EEG (EUT L 158, 30.4.2004, s. 77).


Avis juridique important

|

52004SC0828

Rekommendation till rådets rekommendation till Polen i syfte att få situationen med ett alltför stort offentligt underskott att upphöra  /* SEK/2004/0828 slutlig */

Rekommendation till RÅDETS REKOMMENDATION TILL POLEN i syfte att få situationen med ett alltför stort offentligt underskott att upphöra(framlagd av kommissionen)MOTIVERINGDen 7 april 2004 offentliggjorde kommissionen sina vårprognoser [1]. Enligt prognoserna, som tog hänsyn till de uppgifter som Polen meddelade i mars 2004, hade underskottet i den offentliga sektorns finanser i Polen ökat från 3,6 % av BNP 2002 [2] till 4,1 % av BNP 2003, och det överstiger således fördragets referensvärde på 3 % av BNP.[1]  Kommissionens vårprognos 2004 återfinns på följande webbplats: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/publications/european_economy/2004/ee204en.pdf.[2]  I det konvergensprogram som de polska myndigheterna överlämnade den 17 maj hade underskottet för år 2002 reviderats till 4,0 % av BNP.På grundval av detta faktaunderlag inledde kommissionen förfarandet vid alltför stora underskott beträffande Polen den 12 maj 2004 genom att anta den rapport som avses i artikel 104.3 i fördraget [3]. Den 17 maj 2004 inkom Polens konvergensprogram till kommissionen, och i detta bekräftades uppgiften om ett underskott på 4,1 % av BNP för år 2003.[3]  Den fullständiga texten till denna rapport återfinns på följande webbplats: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/procedures_en.htm.Tillämpningen av förfarandet vid alltför stora underskott regleras av artikel 104 i fördraget och av rådets förordning (EG) nr 1467/97 "om påskyndande och förtydligande av tillämpningen av förfarandet vid alltför stora underskott", som utgör en del av stabilitets- och tillväxtpakten [4]. Alla länder som anslöt sig till EU den 1 maj 2004 är "medlemsstater med undantag" och skall undvika alltför stora underskott, men de kan inte åläggas sanktioner enligt artiklarna 104.9 och 104.11. I kommissionens rapport enligt artikel 104.3 i fördraget fastslogs att det polska underskottet 2003 inte hade överstigit fördragets referensvärde på 3 % av BNP till följd av någon osedvanlig händelse utanför de polska myndigheternas kontroll och inte heller på grund av någon allvarlig konjunkturnedgång enligt definitionen i stabilitets- och tillväxtpakten, eftersom tillväxten av Polens reala BNP nådde upp till 3,7 % under 2003. Vad gäller utvecklingen under 2004 hävdas i rapporten att underskottet i de offentliga finanserna sannolikt kommer att öka och fortfarande ligga över 3 % av BNP. Närmare bestämt anges i kommissionens vårprognoser ett underskott i de offentliga finanserna 2004 på 6,0 % av BNP, vilket överstiger de polska myndigheternas prognos i konvergensprogrammet på 5,7 % av BNP.[4]  EGT L 209, 2.8.1997.I kommissionens rapport hävdas också, med stöd av kommissionens vårprognoser, att den offentliga skuldkvoten, som uppgick till 45,4 % av BNP 2003, också under 2004 kommer att hålla sig under fördragets referensvärde på 60 %. Närmare bestämt beräknas skuldkvoten enligt vårprognoserna uppgå till 49,1 % av BNP under 2004, vilket överensstämmer med de polska myndigheternas prognos i konvergensprogrammet på 49 % av BNP. Uppgifterna för underskottet och skulden kommer att behöva revideras uppåt om öppna pensionsfonder undantas från den offentliga sektorn i enlighet med Eurostats beslut om klassificeringen av fonderade pensionssystem.I artikel 104.4 i fördraget föreskrivs att "[d]en kommitté som upprättas enligt artikel 114 [dvs. Ekonomiska och finansiella kommittén] skall yttra sig över kommissionens rapport." Kommittén avgav sitt yttrande den 24 maj och instämde i kommissionens bedömning i rapporten. Kommittén fastslog särskilt att situationen för de offentliga finanserna i Polen tydde på ett alltför stort underskott enligt det första av de båda kriterier som anges i artikel 104.2 för fastställande av sådana underskott. Även om man tar hänsyn till andra relevanta faktorer, särskilt det ekonomiska läget på medellång sikt och kvoten för de offentliga investeringarna, påverkas inte den bedömning som baseras på kriterierna. Kommittén fann också att underskottet i de offentliga finanserna sannolikt skulle fortsätta att överstiga fördragets referensvärde under 2004 och att den offentliga bruttoskuldkvoten även under år 2004 skulle ligga under fördragets referensvärde på 60 % av BNP.Kommissionen anser, efter att ha granskat de relevanta faktorer som den tagit hänsyn till i sin rapport och med beaktande av Ekonomiska och finansiella kommitténs yttrande, att det föreligger ett alltför stort underskott i Polen. Detta yttrande, som antogs av kommissionen den 24 juni 2004, har avgivits till rådet i enlighet med artikel 104.5 i fördraget. Kommissionen rekommenderar rådet att fatta ett beslut med denna innebörd i enlighet med artikel 104.6. Vidare överlämnar kommissionen härmed till rådet en rekommendation till rådets rekommendation som, i enlighet med fördragets artikel 104.7, skall föreläggas Polen för att få denna situation att upphöra. Under övervakningen av genomförandet av de åtgärder som Polen vidtar kan det komma att krävas att rådet ger ytterligare rekommendationer enligt artikel 104.7, eftersom artikel 104.9 inte är tillämplig på medlemsstater med undantag.Rekommendation till RÅDETS REKOMMENDATION TILL POLEN i syfte att få situationen med ett alltför stort offentligt underskott att upphöraEUROPEISKA UNIONENS RÅD UTFÄRDAR DENNA REKOMMENDATIONmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 104.7 i detta,med beaktande av kommissionens rekommendation, ochav följande skäl:(1) Enligt artikel 104 i fördraget är medlemsstaterna skyldiga att undvika alltför stora offentliga underskott.(2) Stabilitets- och tillväxtpakten grundas på målsättningen om sunda offentliga finanser som ett sätt att stärka förutsättningarna för prisstabilitet och stark varaktig tillväxt som främjar skapandet av sysselsättning.(3) Rådet beslutade den [5 juli] 2004 i enlighet med artikel 104.6 att ett alltför stort underskott föreligger i Polen.(4) I och med att rådet slår fast att det föreligger ett alltför stort underskott i Polen, i enlighet med artikel 104.7 i fördraget och artikel 3 i rådets förordning (EG) nr 1467/97, skall rådet samtidigt ge rekommendationer till den berörda medlemsstaten i syfte att få denna situation att upphöra inom en viss tid.(5) Enligt artikel 3.4 i rådets förordning (EG) nr 1467/97 skall det i en sådan rekommendation anges att den berörda medlemsstaten skall vidta effektiva åtgärder inom högst fyra månader och att korrigeringen av det alltför stora underskottet skall slutföras under det år som följer på året då underskottet fastställdes, om det inte föreligger särskilda omständigheter. När det gäller Polen föreligger särskilda omständigheter, och detta på grund av att underskottet i de offentliga finanserna översteg referensvärdet betydligt vid tiden för anslutningen till EU och även med hänsyn till den pågående strukturomvandlingen av ekonomin.(6) På grund av dessa särskilda omständigheter har rådet rätt att medge att korrigeringen av det alltför stora underskottet kan ske på medellång sikt. Det konvergensprogram som Polen överlämnade i maj 2004 och de följande uppdateringarna av det samt rådets yttranden om dessa dokument kan lämpligen tas till grund för arbetet med att korrigera det alltför stora underskottet. Enligt konvergensprogrammet från maj 2004 planeras korrigeringen av det alltför stora underskottet ha slutförts före år 2007, och följande mål har uppställts för underskottet i de offentliga finanserna under perioden: 5,7 % av BNP 2004, 4,2 % av BNP 2005, 3,3 % av BNP 2006 och 1,5 % av BNP 2007. För 2005 och de följande åren bygger prognoserna i programmet på den s.k. Hausner-planen. Planen för korrigeringen av underskottet är utarbetad enligt ett makroekonomiskt scenario, som enligt rådets yttrande av den [5 juli] 2004 om Polens konvergensprogram bygger på tämligen optimistiska antaganden om tillväxten under de senare åren av programmet.(7) Enligt rådets uppfattning bör åtgärder för att konsolidera de offentliga finanserna säkerställa en varaktig förbättring av saldot i den offentliga sektorns finanser samtidigt som de bör inriktas på att höja de offentliga finansernas kvalitet och stärka ekonomins tillväxtpotential.HÄRIGENOM REKOMMENDERAS- att de polska myndigheterna snarast möjligt får den nuvarande situationen med ett alltför stort underskott att upphöra,- att de polska myndigheterna vidtar åtgärder på medellång sikt för att, på ett trovärdigt och hållbart sätt, söka nedbringa underskottet till under 3 % av BNP under år 2007 enligt den plan för minskning av underskottet som anges i rådets yttrande om konvergens programmet,- att de polska myndigheterna kraftfullt genomför de åtgärder som nämns i konvergensprogrammet från maj 2004, särskilt de som ingår i den s.k. Hausner-planen, och- att de polska myndigheterna effektivt verkar för att genomföra de åtgärder som planeras för att nå 2005 års mål för underskottet senast den [5 november 2004].Vidare uppmanar rådet de polska myndigheterna att- anslå eventuella extraintäkter till en minskning av underskottet i de offentliga finanserna, och att- säkerställa att ökningen av skuldkvoten bringas att upphöra.Denna rekommendation riktar sig till Republiken Polen.Utfärdad i Bryssel den [5 juli] 2004.På rådets vägnarOrdförande[...]