title: Kommissionens rekommendation av den 3 oktober 2008 om aktiv inkludering av människor som är utestängda från arbetsmarknaden [delgivet med nr K(2008) 5737]

text:
               18.11.2008

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               L 307/11

      KOMMISSIONENS REKOMMENDATION

   av den 3 oktober 2008
   om aktiv inkludering av människor som är utestängda från arbetsmarknaden
   [delgivet med nr K(2008) 5737]
   (2008/867/EG)
   EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION UTFÄRDAR DENNA REKOMMENDATION
   med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 211, och
   av följande skäl:

               (1)

               Respekt för människans värdighet är en grundläggande princip för Europeiska unionen, som bland annat har till syfte att främja full sysselsättning och sociala framsteg, bekämpa social utslagning och diskriminering och främja social rättvisa och socialt skydd. Enligt artikel 137.1 h i fördraget ska gemenskapen understödja och komplettera medlemsstaternas verksamhet i fråga om integrering av människor som står utanför arbetsmarknaden. Enligt artikel 34 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna ska människor ha rätt till socialt bistånd och bostadsbidrag för att säkerställa ett drägligt liv för dem som saknar tillräckliga resurser.

               (2)

               Rådets rekommendation 92/441/EEG av den 24 juni 1992 om gemensamma kriterier för tillräckliga resurser och socialtjänstförmåner i de sociala trygghetssystemen (1) är fortfarande ett referensdokument för gemenskapens politik när det gäller att bekämpa fattigdom och social utestängning. Rekommendationen har inte förlorat sin relevans, även om det krävs ytterligare insatser för att se till att den genomförs fullt ut.

               (3)

               Sedan 1992 har nya politiska instrument vuxit fram. Ett av dessa är den öppna samordningsmetoden för socialt skydd och social integration, som bland annat syftar till att aktivt integrera alla i samhället genom åtgärder för att främja deltagande på arbetsmarknaden och bekämpa fattigdom och utestängning bland de mest marginaliserade människorna och grupperna (2). Ett annat instrument är den europeiska sysselsättningsstrategin, som bland annat syftar till att stärka den sociala integrationen, bekämpa fattigdom, förebygga utestängning från arbetsmarknaden och stödja integration på arbetsmarknaden av utestängda människor (3).

               (4)

               Det faktum att fattigdom och arbetslöshet är kvarstående problem, samtidigt som utsatta människors sammansatta problem blir alltmer komplexa, visar att det behövs en heltäckande och integrerad politik (4). Moderniseringen av systemen för socialt skydd kräver en integrerad strategi för aktiv inkludering med ett tillräckligt inkomststöd i kombination med någon form av anknytning till arbetsmarknaden samt tillgång till tjänster av god kvalitet (5). Denna strategi kompletterar ”flexicurity”-strategin (flexibilitet och trygghet på arbetsmarknaden), men är inriktad på människor som är utestängda från arbetsmarknaden. Den stöder Lissabonstrategin genom att den bidrar till aktivering av arbetslösa och en rörligare arbetskraft. Den är också en del av den sociala dimensionen i EU:s strategi för en hållbar utveckling (6).

               (5)

               Hänsyn bör tas till nationella prioriteringar och tillgängliga budgetmedel när denna rekommendation successivt genomförs.

               (6)

               Rekommendationen och tillämpningen av de gemensamma principer som beskrivs här påverkar inte tillämpningen av gemenskapslagstiftningen, bland annat bestämmelserna om statligt stöd, den allmänna gruppundantagsförordningen (7) och gemenskapens bestämmelser om offentlig upphandling.

               (7)

               I enlighet med subsidiaritetsprincipen är det medlemsstaterna som ansvarar för att fastställa nivån på inkomststödet och utarbeta en lämplig kombination av åtgärder med tanke på lokala, regionala och nationella förutsättningar och behov.

         HÄRIGENOM REKOMMENDERAS MEDLEMSSTATERNA FÖLJANDE.
   1.   Utarbeta och genomföra en integrerad heltäckande strategi för aktiv inkludering av människor som är utestängda från arbetsmarknaden med tillräckligt inkomststöd, inkluderande arbetsmarknader och tillgång till tjänster av god kvalitet. Åtgärderna för aktiv inkludering bör bidra till att de som kan arbeta integreras i varaktig sysselsättning av god kvalitet och till att andra får tillräckliga resurser för ett värdigt liv och stöd för sitt deltagande i samhället.
   2.   Säkerställa effektiva integrerade åtgärder för aktiv inkludering genom följande:

               a)

               Ett helhetsperspektiv på de politiska åtgärdernas utformning för att skapa rätt balans mellan de tre delarna av strategin för aktiv inkludering, så att de övergripande konsekvenserna för den sociala och ekonomiska integrationen av utestängda personer och eventuella samband mellan strategins olika delar beaktas, bland annat synergieffekter och möjliga avvägningar.

               b)

               Ett integrerat genomförande inom de tre delarna av strategin för aktiv inkludering för att vidta effektiva åtgärder mot de komplexa orsakerna till fattigdom och social utestängning och förbättra samordningen mellan de offentliga organ som genomför åtgärderna.

               c)

               Politisk samordning mellan lokala, regionala, nationella och europeiska organ med tanke på deras olika roller, befogenheter och prioriteringar.

               d)

               Aktivt deltagande av alla andra berörda parter – dvs. människor som drabbats av fattigdom och social utestängning, arbetsmarknadens parter, icke-statliga organisationer och tjänsteleverantörer – när det gäller att utveckla, genomföra och utvärdera strategier.

         3.   Se till att åtgärderna för aktiv inkludering

               a)

               stöder genomförandet av grundläggande rättigheter,

               b)

               främjar jämställdhet och lika möjligheter för alla,

               c)

               utformas med hänsyn till utsatta gruppers sammansatta problem och särskilda situationer och behov,

               d)

               innebär att lokala och regionala förutsättningar beaktas och att den regionala sammanhållningen förbättras, och

               e)

               är förenliga med en livscykelinriktad syn på socialpolitiken och sysselsättningspolitiken så att åtgärderna stöder solidariteten mellan generationerna och bryter överföringen av fattigdom från generation till generation.

         4.   Utarbeta och genomföra integrerade åtgärder för aktiv inkludering enligt följande gemensamma principer och riktlinjer för varje del av strategin, samtidigt som subsidiaritetsprincipen följs och medlemsstaternas olika förutsättningar, behov och prioriteringar beaktas, utan att det påverkar tillämpningen av gemenskapslagstiftningen, bland annat bestämmelserna om statligt stöd och gemenskapens bestämmelser om offentlig upphandling.
   a)   Tillräckligt inkomststöd
   Individens grundläggande rätt till tillräckliga resurser och socialt bistånd för ett värdigt liv erkänns som en del av en heltäckande och konsekvent strategi för att bekämpa social utestängning:

               i)

               Vid behov se över systemen för socialt skydd i ljuset av de gemensamma principer som anges i led B i rekommendation 92/441/EEG. Rätten till tillräckliga resurser ska i strategin för aktiv inkludering

                           —

                           vara förenad med kravet att personer som kan ta ett arbete står till arbetsmarknadens förfogande eller är aktivt tillgängliga för yrkesinriktad utbildning i syfte att hitta ett arbete, och att andra vid behov deltar i åtgärder för ekonomisk och social integration, och

                           —

                           kombineras med åtgärder som på nationell nivå anses vara nödvändiga för ekonomisk och social integration av utestängda personer.

               ii)

               Se till att denna rätt tillämpas enligt de praktiska riktlinjerna i led C.1, C.2 och C.3 i rådets rekommendation 92/441/EEG. Vid fastställandet av vilka resurser som krävs för ett värdigt liv bör man med hjälp av lämpliga nationella indikatorer beakta levnadsstandarden och levnadskostnaderna för hushåll av olika storlek och typ i den berörda medlemsstaten. Inom ramen för strategin för aktiv inkludering bör incitament finnas för arbetsföra personer att söka arbete och beloppen för att tillgodose särskilda behov justeras eller kompletteras.

         b)   Inkluderande arbetsmarknader
   Se till att arbetsföra personer får effektiv hjälp att integreras eller återintegreras på arbetsmarknaden och behålla ett arbete som motsvarar deras arbetsförmåga.

               i)

               Främja följande gemensamma principer inom ramen för strategier för aktiv inkludering:

                           —

                           Beakta utestängda människors behov för att underlätta en gradvis återintegrering i samhället och på arbetsmarknaden och för att öka deras anställbarhet.

                           —

                           Vidta de åtgärder som behövs för att främja inkluderande arbetsmarknader i syfte att se till att tillgång till sysselsättning blir en möjlighet för alla.

                           —

                           Främja arbetstillfällen av hög kvalitet med avseende på bland annat lön och förmåner, arbetsvillkor, hälsa och säkerhet, tillgång till livslångt lärande och utvecklingsmöjligheter, särskilt för att förhindra fattigdom bland personer som arbetar.

                           —

                           Vidta åtgärder som främjar fortsatt arbete och karriärmöjligheter för att angripa problemet med segmentering på arbetsmarknaden.

               ii)

               Tillämpa dessa principer genom följande praktiska riktlinjer:

                           —

                           Utöka och förbättra investeringen i humankapital genom en inkluderande utbildningspolitik, inklusive effektiva strategier för livslångt lärande, och se till att utbildningssystemen anpassas till nya kompetenskrav och behovet av digital kompetens.

                           —

                           Vidta aktiva och förebyggande arbetsmarknadsåtgärder, bland annat individanpassade tjänster som svarar mot behoven och stöd som tidig kartläggning av behov, hjälp att söka arbete, vägledning och utbildning och motivation att söka arbete aktivt.

                           —

                           Löpande se över positiva och negativa incitament i skatte- och bidragssystemen, bland annat handläggningen av förmåner samt villkoren för dessa, en kraftig sänkning av de höga effektiva skattesatserna (särskilt för låginkomsttagare) samtidigt som en adekvat nivå på det sociala skyddet säkerställs.

                           —

                           Stödja den sociala ekonomin och skyddad anställning som en viktig källa till ingångsjobb för utestängda personer, främja ekonomisk inkludering och mikrolån, anställningsincitament för arbetsgivare och utveckling av nya källor till arbetstillfällen i tjänstesektorn (särskilt på lokal nivå) samt öka medvetenheten om inkluderande arbetsmarknader.

                           —

                           Främja anpassbarhet och tillhandahålla stöd i arbetet och en stödjande omgivning, bland annat med avseende på hälsa och välbefinnande, ickediskriminering och tillämpning av arbetsrätten i kombination med den sociala dialogen.

         c)   Tillgång till tjänster av god kvalitet
   Vidta alla åtgärder som behövs för att se till att berörda personer i enlighet med relevanta nationella bestämmelser får lämpligt socialt stöd genom tillgång till tjänster av god kvalitet. Åtgärder bör särskilt vidtas i följande syfte:
   Tillhandahålla tjänster som är nödvändiga för att – med beaktande av de lokala, regionala och nationella myndigheternas roll, tillämpliga gemenskapsbestämmelser och medlemsstaternas olika förutsättningar, behov och preferenser – stödja åtgärderna för aktiv inkludering i samhället och ekonomin (bland annat socialt bistånd, arbetsförmedling, utbildning, bostadsbidrag och socialt boende, barnomsorg, vård och omsorg) enligt följande gemensamma principer:

               —

               Geografisk tillgänglighet, fysisk tillgänglighet och en rimlig prisnivå.

               —

               Solidaritet, lika möjligheter för brukare och personal samt hänsyn till mångfalden bland brukarna.

               —

               Investering i humankapital, arbetsvillkor och en adekvat fysisk infrastruktur.

               —

               Heltäckande och samordnade tjänster som utformas och tillhandahålls på ett integrerat sätt.

               —

               Brukarinflytande och individanpassade strategier för att tillgodose individers sammansatta behov.

               —

               Övervakning och resultatutvärdering samt utbyte av bästa praxis.

         5.   Garantera relevanta resurser och förmåner inom systemen för socialt skydd och se till att strukturfonderna, särskilt Europeiska socialfonden, utnyttjas för att stödja åtgärder för aktiv inkludering.
   Fastställa detaljerade förfaranden, finansiera insatser och organisera administrationen och genomförandet enligt nationell lagstiftning och/eller praxis.
   Skapa rätt balans mellan incitament för arbete, fattigdomsbekämpning och hållbara budgetutgifter med beaktande av tillgången på ekonomiska resurser och budgetmedel, de prioriteringar som fastställts av nationella myndigheter och statens finanser.
   Vidta de åtgärder som behövs för att se till att alla, även de minst privilegierade, får information om sina rättigheter och om vilket stöd man kan få (t.ex. genom informationstekniken).
   I möjligaste mån förenkla de administrativa förfarandena och metoderna för ekonomisk prövning och behovsprövning.
   Där så är möjligt och i enlighet med nationella bestämmelser fastställa ett enkelt tillgängligt förfarande för överklagande vid behöriga förvaltningsmyndigheter och, vid behov, oberoende organ som domstolar.
   6.   Förbättra indikatorerna och informationssystemen i syfte att stärka förmågan att tillhandahålla aktuell och jämförbar information för alla delar av strategin för aktiv inkludering:
   Övervaka och utvärdera åtgärderna för aktiv inkludering inom den öppna samordningsmetoden genom ett nära samarbete mellan kommittén för socialt skydd och sysselsättningskommittén och med stöd av Progress-programmet.
   Säkerställa samstämmighet med Lissabonstrategins övergripande politik med avseende på målen för den sociala sammanhållningen.
   Denna rekommendation riktar sig till medlemsstaterna.

      Utfärdad i Bryssel den 3 oktober 2008.

            På kommissionens vägnar

         Vladimír ŠPIDLA

            Ledamot av kommissionen

      (1)  EGT L 245, 26.8.1992, s. 46.

      (2)  Samarbete ger bättre resultat – En ny ram för den öppna samordningen av politiken för social trygghet och social integration i Europeiska unionen, meddelande KOM(2005) 706.

      (3)  Rådets beslut av den 7 juli 2008 om riktlinjer för medlemsstaternas sysselsättningspolitik, rådets dokument 10614/2/082008 (ännu ej publicerat i EUT).

      (4)  Modernisering av det sociala skyddet för ökad social rättvisa och ekonomisk sammanhållning: en satsning på aktiv integration av de personer som befinner sig längst bort från arbetsmarknaden, meddelande KOM(2007) 620 och Meddelande om den socialpolitiska agendan, KOM(2005) 33.

      (5)  Meddelande om samråd kring insatser på EU-nivå för att främja aktiv integration av de personer som har svårast att komma in på arbetsmarknaden, KOM(2006) 44.

      (6)  KOM(2007) 620, ordförandeskapets slutsatser från Europeiska rådets möte i Bryssel den 14 december 2007 och meddelandet om aktiv inkludering från kommittén för socialt skydd av den 3 juli 2008. Se även: rådets slutsatser av den 5 december 2007, dokument 16139/07; Regionkommitténs yttrande av den 18 juni 2008 om aktiv inkludering (dok. CdR 344/2007); Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande av den 27 oktober 2007 om sociala miniminormer (dok. CESE 892/2007).

      (7)  Kommissionens förordning (EG) nr 800/2008 av den 6 augusti 2008 genom vilken vissa kategorier av stöd förklaras förenliga med den gemensamma marknaden enligt artiklarna 87 och 88 i fördraget (allmän gruppundantagsförordning) (EUT L 214, 9.8.2008, s. 3).


title: Eftas övervakningsmyndighets rekommendation nr 194/04/KOL av den  14 juli 2004  om relevanta produkt- och tjänstemarknader inom området elektronisk kommunikation vilka kan komma i fråga för förhandsreglering enligt Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/21/EG om ett gemensamt regelverk för elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster, i dess lydelse enligt EES-avtalet

text:
               27.4.2006

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               L 113/18

         Eftas ÖVERVAKNINGSMYNDIGHETS REKOMMENDATION

   nr 194/04/KOL
   av den 14 juli 2004
   om relevanta produkt- och tjänstemarknader inom området elektronisk kommunikation vilka kan komma i fråga för förhandsreglering enligt Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/21/EG om ett gemensamt regelverk för elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster, i dess lydelse enligt EES-avtalet
   EFTAS ÖVERVAKNINGSMYNDIGHET UTFÄRDAR DENNA REKOMMENDATION
   med beaktande av avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (1),
   med beaktande av avtalet mellan Eftastaterna om upprättande av en övervakningsmyndighet och en domstol, särskilt artikel 5.2 b i detta,
   med beaktande av den rättsakt som det hänvisas till i punkt 5cl i bilaga XI till EES-avtalet, i dess anpassade lydelse enligt protokoll 1 till EES-avtalet och enligt de anpassningar för sektorn som återfinns i bilaga XI till avtalet (Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/21/EG om ett gemensamt regelverk för elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster) (2), särskilt artikel 15.1 i direktivet, och
   av följande skäl:

               (1)

               Genom direktiv 2002/21/EG (nedan kallat ramdirektivet) inrättas ett nytt regelverk för sektorn för elektronisk kommunikation. Regelverket omfattar alla elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster inom dess tillämpningsområde och skall därigenom tillgodose behov som uppstår till följd av konvergenstrender. Syftet är att stegvis minska den sektorspecifika förhandsregleringen efter hand som konkurrensen på marknaden utvecklas.

               (2)

               Enligt artikel 15 i ramdirektivet skall Eftas övervakningsmyndighet (nedan kallad övervakningsmyndigheten) efter offentligt samråd och samråd med de nationella regleringsmyndigheterna i Eftastaternas anta en rekommendation om relevanta produkt- och tjänstemarknader.

               (3)

               Europeiska kommissionen har utfärdat rekommendation 2003/311/EG om relevanta produkt- och tjänstemarknader inom området elektronisk kommunikation vilka kan komma i fråga för förhandsreglering enligt Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/21/EG om ett gemensamt regelverk för elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster (3).

               (4)

               För att säkra en enhetlig tillämpning av EES-lagstiftningen inom EES kommer övervakningsmyndigheten att anpassa föreliggande rekommendation på ett sådant sätt att den ligger så nära kommissionens rekommendation som möjligt.

               (5)

               Syftet med föreliggande rekommendation är att fastställa på vilka produkt- och tjänstemarknader förhandsreglering kan komma i fråga. Rekommendationen måste emellertid ta hänsyn till övergången från 1998 års regelverk till det nya. I Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/19/EG om tillträde till och samtrafik mellan elektroniska kommunikationsnät och tillhörande faciliteter (4) (nedan kallat tillträdesdirektivet) och i Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/22/EG om samhällsomfattande tjänster och användares rättigheter avseende elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster (5) (nedan kallat direktivet om samhällsomfattande tjänster) fastställs redan specifika marknadsområden som behöver analyseras av nationella regleringsmyndigheter, utöver de marknader som förtecknas i denna rekommendation. Enligt ramdirektivet är det de nationella regleringsmyndigheternas sak att definiera relevanta geografiska marknader inom respektive territorium.

               (6)

               Enligt 1998 års regelverk omfattas flera områden inom telesektorn av förhandsreglering. Dessa områden har beskrivits i tillämpliga direktiv, men de är inte alltid marknader i den mening som avses i EES konkurrenslagstiftning och konkurrenspraxis. I bilaga I till ramdirektivet återfinns en förteckning över de marknadsområden som skall finnas med i den första versionen av rekommendationen.

               (7)

               Som framgår av titeln på bilaga I till ramdirektivet, skall alla de marknadsområden som förtecknas i bilagan finnas med i den första versionen av rekommendationen så att de nationella regleringsmyndigheterna kan genomföra en översyn av befintliga skyldigheter som införts enligt 1998 års regelverk.

               (8)

               Enligt artikel 15.1 i ramdirektivet skall övervakningsmyndigheten definiera marknader i enlighet med principerna för EES konkurrenslagstiftning. Övervakningsmyndigheten har därför definierat marknader, motsvarande de marknadsområden som förtecknas i bilaga I till ramdirektivet, i enlighet med dessa principer.

               (9)

               Inom sektorn för elektronisk kommunikation finns det åtminstone två viktiga typer av relevanta marknader att beakta: marknader för tjänster eller produkter som tillhandahålls slutanvändare (slutkundsmarknader); marknader för de resurser som är nödvändiga för att operatörer skall kunna erbjuda slutanvändare tjänster och produkter (grossistmarknader). Inom dessa två marknadstyper kan man göra ytterligare marknadsuppdelningar beroende på egenskaperna på efterfråge- respektive utbudssidorna.

               (10)

               Utgångspunkten för definition och fastställande av marknader är en karaktärisering av slutkundsmarknader inom en given tidsram, med beaktande av substituerbarheten på efterfråge- och utbudssidorna. Efter att man har karaktäriserat och definierat slutkundsmarknader – dvs. marknader där det handlar om tillgång till och efterfrågan på produkter till slutanvändare – kan man gå vidare med att fastställa relevanta grossistmarknader. På dem handlar det om tillgång och efterfrågan på produkter till en tredje part som avser att leverera dem vidare till slutanvändare.

               (11)

               Att definiera marknader i enlighet med principerna för EES konkurrenslagstiftning innebär att vissa av de marknadsområden som förtecknas i bilaga I till ramdirektivet omfattar ett antal separata, enskilda marknader, som fastställts på grundval av egenskaperna på efterfrågesidan. Detta är fallet för produkter för slutkunders tillträde till det allmänna telenätet via en fast anslutningspunkt och för telefonitjänster som tillhandahålls via en fast anslutningspunkt. Marknadsområdets hyrda förbindelser i grossistledet, i bilaga I, definieras som separata marknader för terminerande avsnitt i grossistledet och trunkavsnitt i grossistledet på grundval av egenskaper på både efterfrågesidan och utbudssidan.

               (12)

               När man fastställer marknader i enlighet med principerna för EES konkurrenslagstiftning, bör följande tre kriterier beaktas: Det första kriteriet är närvaron av stora och varaktiga hinder för marknadstillträde. Hindren kan vara strukturella, rättsliga eller regleringsbaserade. De elektroniska kommunikationsmarknaderna är dynamiska till sin karaktär och funktion. Därför måste man också väga in möjligheterna att övervinna hindren inom rimlig tid när man gör framtidsanalyser för att inför en eventuell förhandsreglering fastställa vad som är relevanta marknader. Därför uppfylls det andra kriteriet bara av de marknader som till följd av sin struktur inte tenderar att utvecklas i riktning mot effektiv konkurrens inom den tillämpliga tidsramen. Tillämpning av detta kriterium innefattar undersökning av konkurrenssituationen bakom hindret för marknadstillträde. Det tredje kriteriet innebär att tillämpning av enbart EES konkurrenslagstiftning inte i tillräcklig grad skulle avhjälpa de aktuella bristerna på marknaden.

               (13)

               När det gäller marknadstillträde är i synnerhet två slags hinder av betydelse för den föreliggande rekommendationen: strukturella hinder och rättsliga eller regleringsbaserade hinder.

               (14)

               Strukturella hinder för marknadstillträde är en följd av ursprungliga kostnader eller efterfrågeförhållanden som leder till obalans mellan de förhållanden som å ena sidan råder för aktörer med dominerande ställning på marknaden i kraft av tidigare monopol, och å andra sidan förhållandena för nytillkomma aktörer. Obalansen hämmar eller hindrar helt de senare aktörernas tillträde till marknaden. Stora strukturella hinder kan t.ex. föreligga när marknaden kännetecknas av betydande stordriftsfördelar, fördelar bestående i att samma produkter säljs i en mängd olika former samt höga kostnader som inte kan återvinnas (sunk costs). Sådana hinder går fortfarande att hitta i samband med det vittomfattande uppbyggandet och tillhandahållandet av lokala accessnät till fasta anslutningspunkter. Ett motsvarande strukturellt hinder kan också finnas när det för tillhandahållandet av en viss tjänst krävs en nätkomponent som inte får kopieras, eller kopieras bara till en kostnad som gör det olönsamt för konkurrenter.

               (15)

               Rättsliga hinder och regleringshinder grundas inte på ekonomiska förhållanden, utan är en följd av lagstiftningsåtgärder, myndighetsåtgärder eller andra statliga åtgärder som direkt påverkar villkoren för aktörers tillträde till en relevant marknad och deras positionering där. Exempel på detta är rättsliga hinder och regleringshinder som förhindrar tillträde till en marknad där det finns en gräns för hur många företag som har tillgång till radiofrekvenser för tillhandahållande av tjänster som är frekvensberoende. Andra exempel på samma slags hinder är prisregleringar och andra prisrelaterade åtgärder, som drabbar företag. De påverkar inte bara marknadstillträdet, utan också företagens positionering på marknaden.

               (16)

               Hinder för marknadstillträde kan bli mindre relevanta för innovationsdrivna marknader, som kännetecknas av fortgående teknisk utveckling. På sådana marknader härrör konkurrensrestriktioner ofta från innovationsrelaterade hot från potentiella konkurrenter som för närvarande inte finns på marknaden. På sådana innovationsdrivna marknader kan dynamisk konkurrens eller konkurrens på längre sikt förekomma mellan företag som inte nödvändigtvis är konkurrenter på en befintlig ”statisk” marknad. I denna rekommendation fastställs inte marknader där hindren för marknadstillträde inte förväntas bestå under en förutsebar tidsperiod.

               (17)

               Men även om en marknad kännetecknas av stora hinder för tillträde, kan andra strukturella faktorer på samma marknad innebära att den utvecklas i riktning mot sund konkurrens inom den tidsram som är aktuell i sammanhanget. Det kan t.ex. vara fallet på marknader med ett begränsat men ändå tillräckligt antal företag som har olika kostnadsstrukturer och som konfronteras med en priselastisk efterfrågan. Det kan också finnas överskottskapacitet på en marknad som skulle kunna ge konkurrentföretag möjlighet att öka produktionen mycket snabbt som en reaktion på en eventuell prisökning. På sådana marknader kan marknadsandelarna variera med tiden, och man kan konstatera sjunkande priser.

               (18)

               Beslutet att fastställa att en marknad skall betraktas som en marknad där det kan vara berättigat med förhandsreglering bör också vara beroende av en utvärdering av effektiviteten i EES konkurrenslagstiftning när det gäller att minska eller avlägsna ovannämnda hinder eller når det gäller att återställa effektiv konkurrens. Vidare bör nya och framväxande marknader, där aktörer kan ha fått marknadsinflytande på grund av fördelar till följd av att de har varit först på marknaden, i princip inte omfattas av förhandsreglering.

               (19)

               Vid de regelbundna översynerna av de marknader som förtecknas i denna rekommendation bör de tre kriterierna användas. Kriterierna bör tillämpas kumulativt, vilket innebär att marknaden inte skall tas med i efterföljande rekommendationer om något av kriterierna inte är uppfyllt. Sammanfattningsvis kan sägas att bedömningen av huruvida en elektronisk kommunikationsmarknad även i fortsättningen skall vara upptagen i framtida utgåvor av rekommendationen – som en marknad där det är berättigat med förhandsreglering – är således beroende av följande faktorer: hur länge de höga hindren för marknadstillträde består; det andra kriteriet, som mäter dynamiken i konkurrenssituationen; huruvida EES konkurrenslagstiftning som sådan är tillräcklig (utan förhandsreglering) för avhjälpande av varaktiga brister på marknaden. En marknad skulle kunna strykas från en rekommendation även när det finns tecken på hållbar och effektiv konkurrens på den aktuella marknaden inom EES, under förutsättning att upphävandet av existerande regleringsskyldigheter inte skulle leda till minskad konkurrens på marknaden.

               (20)

               I bilagan till föreliggande rekommendation visas hur de marknader som där förtecknas är kopplade till marknadsområdena i bilaga I till ramdirektivet. När nationella regleringsmyndigheter ser över gällande skyldigheter – som införts enligt det gamla ramdirektivet – för att avgöra om de skall behållas, revideras eller upphävas, bör de göra det utgående från de marknader som räknas upp i föreliggande rekommendation. Skälet till detta är att man vill uppfylla kravet att den definition av marknad som används för förhandsreglering bör grundas på principerna för EES konkurrenslagstiftning. Innan de nationella regleringsmyndigheterna gjort sin första marknadsanalys enligt det nya regelverket fortsätter de gamla skyldigheterna att gälla.

               (21)

               Att en marknad är fastställd som relevant i denna rekommendation påverkar inte tillämpningen av definitioner av relevanta marknader som i bestämda fall får göras inom ramen för EES konkurrenslagstiftning.

               (22)

               Inom EES används en rad olika nättopologier och nättekniska lösningar. Detta innebär att nationella regleringsmyndigheter, i vissa fall, måste fastställa de exakta gränserna mellan särskilda marknader som förtecknas i rekommendationen, eller mellan de olika delarna av dessa marknader, under iakttagande av principerna för EES konkurrenslagstiftning. Nationella regleringsmyndigheter får fastställa att andra marknader än de som är förtecknade i rekommendationen är relevanta. Det förutsätter dock att myndigheterna förfar i enlighet med artikel 7 i ramdirektivet. Införandet av förhandsreglering på en marknad skulle emellertid kunna påverka handeln mellan EES-avtalets parter på det sätt som beskrivs i skäl 38 i ramdirektivet. Därför anser övervakningsmyndigheten att när man fastställer att andra marknader än de som är förtecknade i rekommendationen är relevanta sannolikt skall följa det motsvarande förfarandet i artikel 7 i ramdirektivet. Underlåtenhet att anmäla en marknad som påverkar handeln mellan EES-avtalets parter kan resultera i att överträdelseförfaranden inleds. När regleringsmyndigheter fastställer att en marknad är relevant bör marknaden vara baserad på de konkurrensprinciper för EES som fastställs i övervakningsmyndighetens tillkännagivande om definitionen av relevant marknad i EES konkurrenslagstiftning (6). Vidare bör den vara förenlig med övervakningsmyndighetens riktlinjer om marknadsanalys och bedömning av betydande inflytande på marknaden samt uppfylla de tre kriterier som angetts ovan. Skulle en nationell regleringsmyndighet anse att efterfråge- och utbudsmönster kan motivera en annan definition av en marknad som är upptagen i föreliggande rekommendation, skall myndigheten i så fall följa de motsvarande förfarandena enligt artiklarna 6 och 7 i ramdirektivet.

               (23)

               Det faktum att denna rekommendation innehåller en förteckning över de produkt- och tjänstemarknader där förhandsreglering kan vara motiverad betyder inte att reglering alltid är motiverad eller att regleringsskyldigheter enligt särdirektiven kommer att införas för dessa marknader. Reglering kommer inte att vara motiverad om det finns effektiv konkurrens på dessa marknader. I synnerhet gäller att regleringsskyldigheter måste vara adekvata och grundas på karaktären hos det problem som konstaterats samt vara proportionerliga och berättigade med hänsyn till de mål som anges i ramdirektivet, i synnerhet säkerställa maximalt utbyte för användare, säkerställa att det inte uppstår någon snedvridning eller begränsning av konkurrensen, främja effektiva investeringar i infrastruktur och främja innovation, samt främja en effektiv användning och förvaltning av radiofrekvenser och nummerresurser.

               (24)

               Föreliggande rekommendation har genomgått ett offentligt samråd och ett samråd med nationella regleringsmyndigheter och konkurrensmyndigheter.

         HÄRIGENOM REKOMMENDERAS FÖLJANDE.

               1.

               När relevanta marknader skall definieras i enlighet med artikel 15.3 i den rättsakt som det hänvisas till i punkt 5cl i bilaga XI till EES-avtalet, i dess anpassade lydelse enligt protokoll 1 till EES-avtalet och enligt de anpassningar för sektorn som återfinns i bilaga XI till avtalet (Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/21/EG om ett gemensamt regelverk för elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster) rekommenderas de nationella regleringsmyndigheterna att analysera de produkt- och tjänstemarknader som är förtecknade i bilagan.

               2.

               Denna rekommendation riktar sig till Eftastaterna.

      Utfärdad i Bryssel den 14 juli 2004.

            På Eftas övervakningsmyndighets vägnar

         Hannes HAFSTEIN

            Ordförande

      (1)  Nedan kallat EES-avtalet.

      (2)  EGT L 108, 24.4.2002, s. 33.

      (3)  EUT L 114, 8.5.2003, s. 45.

      (4)  EGT L 108, 24.4.2002, s. 7, dvs. den rättsakt som det hänvisas till i punkt 5cj i bilaga XI till EES-avtalet, i dess anpassade lydelse enligt protokoll 1 till EES-avtalet och enligt de anpassningar för sektorn som återfinns i bilaga XI till avtalet.

      (5)  EGT L 108, 24.4.2002, s. 51, dvs. den rättsakt som det hänvisas till i punkt 5cm i bilaga XI till EES-avtalet, i dess anpassade lydelse enligt protokoll 1 till EES-avtalet och enligt de anpassningar för sektorn som återfinns i bilaga XI till avtalet.

      (6)  EGT L 200, 16.7.1998, s. 48 och EES-supplementet till EGT C 28, 16.7.1998, s. 3.

      BILAGA
      Slutkundsledet

                  1.

                  Tillträde till det allmänna telefonnätet via en fast anslutningspunkt – för hushåll.

                  2.

                  Tillträde till det allmänna telefonnätet via en fast anslutningspunkt – för andra kunder än hushåll.

                  3.

                  Allmänt tillgängliga lokala och/eller nationella telefonitjänster som tillhandahålls via en fast anslutningspunkt – för hushåll.

                  4.

                  Allmänt tillgängliga internationella telefonitjänster som tillhandahålls via en fast anslutningspunkt – för hushåll.

                  5.

                  Allmänt tillgängliga lokala och/eller nationella telefonitjänster som tillhandahålls via en fast anslutningspunkt – för andra kunder än hushåll.

                  6.

                  Allmänt tillgängliga internationella telefonitjänster som tillhandahålls via en fast anslutningspunkt – för andra kunder än hushåll.
                  Dessa sex marknader har valts ut för den analys som avses i artikel 17 i direktivet om samhällsomfattande tjänster.
                  Sammantagna motsvarar dessa sex marknader ”tillhandahållande av anslutning till och bruk av det allmänna telefonnätet vid fasta anslutningspunkter”, som nämns i bilaga I.1 till ramdirektivet. Denna kombinerade marknad nämns också i artikel 19 i direktivet om samhällsomfattande tjänster (rörande möjligheten att införa skyldighet att tillhandahålla antingen val av nätoperatör för varje enskilt samtal [med hjälp av prefix] eller fast förval).

                  7.

                  Minimiutbud av hyrda förbindelser (som omfattar angivna typer av hyrda förbindelser upp till och med 2 Mbit/s enligt artikel 18 och bilaga VII i direktivet om samhällsomfattande tjänster).
                  Denna marknad nämns i bilaga I.1 till ramdirektivet med hänvisning till artikel 16 i direktivet om samhällsomfattande tjänster (tillhandahållande av hyrda förbindelser till slutanvändare).
                  En marknadsanalys måste genomföras enligt artikel 18 i direktivet om samhällsomfattande tjänster. Marknadsanalysen skall omfatta reglering av minimiutbudet av hyrda förbindelser.

            Grossistledet

                  8.

                  Samtalsoriginering i det allmänna telefonnätet via en fast anslutningspunkt. I den föreliggande rekommendationen innefattar begreppet samtalsoriginering överföring av lokalsamtal. Begreppet beskrivs på ett sådant sätt att det är förenligt med de skisserade gränserna för marknaderna för samtalsförmedling respektive samtalsterminering i det allmänna telefonnätet via en fast anslutningspunkt.
                  Denna marknad motsvarar den marknad som nämns i bilaga I.2 till ramdirektivet med hänvisning till direktiv 97/33/EG (samtal som börjar i det fasta allmänna telefonnätet).

                  9.

                  Samtalsterminering i individuella allmänna telefonnät via en fast anslutningspunkt.
                  I den föreliggande rekommendationen innefattar begreppet samtalsterminering överföring av lokalsamtal. Begreppet beskrivs på ett sådant sätt att det är förenligt med de skisserade gränserna för marknaderna för samtalsoriginering respektive samtalsförmedling i det allmänna telefonnätet via en fast anslutningspunkt.
                  Denna marknad motsvarar den marknad som nämns i bilaga I.2 till ramdirektivet med hänvisning till direktiv 97/33/EG (samtal som slutar i det fasta allmänna telefonnätet).

                  10.

                  Förmedlingstjänster via det fasta allmänna telefonnätet.
                  I den föreliggande rekommendationen beskrivs förmedlingstjänster på ett sådant sätt att det är förenligt med de skisserade gränserna för marknaderna för samtalsoriginering respektive samtalsterminering i det allmänna telefonnätet via en fast anslutningspunkt.
                  Denna marknad motsvarar den marknad som nämns i bilaga I.2 till ramdirektivet med hänvisning till direktiv 97/33/EG (förmedlingstjänster via det fasta allmänna telefonnätet).

                  11.

                  Tillträde i grossistledet (inklusive delat tillträde) till konventionella abonnentledningar av metall och delaccessnätt uppbyggda av metallkablar, i syfte att tillhandahålla bredbands- och taltjänster.
                  Denna marknad motsvarar den marknad som nämns i bilaga I.2 till ramdirektivet med hänvisning till direktiven 97/33/EG och 98/10/EG (tillträde till det fasta allmänna telefonnätet, innefattande tillträde till accessnätet) och till den marknad som nämns i bilaga I.3 till ramdirektivet med hänvisning till förordning (EG) nr 2887/2000.

                  12.

                  Bredbandstillträde för grossistledet.
                  Denna marknad omfattar bitströmstillträde som medger bredbandsöverföring i båda riktningar samt annat tillträde i grossistledet som tillhandahålls via annan infrastruktur, om och när sådant tillträde är likvärdigt med bitströmstillträde. Marknaden innefattar ”tillträde till nät och särskilt tillträde till nät” som nämns i bilaga I.2 till ramdirektivet, men omfattar varken marknaden i punkt 11 ovan eller marknaden i punkt 18.

                  13.

                  Terminerande avsnitt av hyrda förbindelser i grossistledet.

                  14.

                  Trunkavsnitt av hyrda förbindelser i grossistledet.
                  Grossistmarknaderna 13 och 14 motsvarar de marknader som nämns i bilaga I.2 till ramdirektivet med hänvisning till direktiven 97/33/EG och 98/10/EG (samtrafik mellan hyrda förbindelser) samt de marknader som nämns i bilaga I.2 till ramdirektivet med hänvisning till direktiv 92/44/EEG (tillhandahållande av hyrd förbindelsekapacitet till andra leverantörer av elektroniska kommunikationsnät eller tjänster i grossistledet).

                  15.

                  Tillträde till och samtalsoriginering i allmänna mobiltelefonnät som nämns (var för sig) i bilaga I.2 till ramdirektivet med hänvisning till direktiven 97/33/EG och 98/10/EG.

                  16.

                  Samtalsterminering i individuella mobiltelefonnät.
                  Denna marknad motsvarar den marknad som nämns i bilaga I.2 till ramdirektivet med hänvisning till direktiv 97/33/EG (samtal som slutar i allmänna mobiltelefonnät).

                  17.

                  Den nationella grossistmarknaden för tillhandahållande av internationell roaming i allmänna mobiltelefonnät.
                  Denna marknad motsvarar den marknad som nämns i bilaga I.4 till ramdirektivet.

                  18.

                  Sändnings- och överföringstjänster för distribution av sändningsinnehåll till slutanvändare.

            Anmärkning:
      Nationella regleringsmyndigheter har handlingsfrihet vad gäller analysen av marknaden för ”system för villkorad tillgång till digitala radio- och televisionssändningar” i enlighet med artikel 6.3 i tillträdesdirektivet. Enligt artikel 6.3 i tillträdesdirektivet får medlemsstaterna tillåta sina nationella regleringsmyndigheter att se över marknaden vad gäller villkorad tillgång till digitala radio- och televisionssändningar, oavsett överföringssätt.


				|

		52013PC0382

			Rekommendation till RÅDETS BESLUT med föreläggande för Belgien att vidta de åtgärder för att minska underskottet som anses nödvändiga i syfte att komma till rätta med situationen med ett alltför stort underskott i de offentliga finanserna /* COM/2013/0382 final - 2013/ () */

			   	Rekommendation till
RÅDETS BESLUT
med föreläggande för Belgien att vidta de
åtgärder för att minska underskottet som anses nödvändiga i syfte att komma
till rätta med situationen med ett alltför stort underskott i de offentliga
finanserna
EUROPEISKA UNIONENS RÅD UTFÄRDAR
DENNA REKOMMENDATION
med beaktande av fördraget om Europeiska
unionens funktionssätt, särskilt artikel 126.9,
med beaktande av Europeiska kommissionens
rekommendation, och
av följande skäl:
(1)       Enligt artikel 126 i
fördraget om Europeiska unionens funktionssätt ska medlemsstaterna undvika
alltför stora underskott i sina offentliga finanser.
(2)       Stabilitets- och
tillväxtpakten grundas på målet om sunda offentliga finanser, som ett sätt att
stärka förutsättningarna för prisstabilitet och stark varaktig tillväxt som kan
bidra till ökad sysselsättning.
(3)       Den 2 december 2009 fastslog
rådet[1]
i enlighet med artikel 126.6 i EUF-fördraget att det förelåg ett alltför stort
underskott i Belgien och avgav en rekommendation, i enlighet med artikel 126.7
i EG-fördraget och artikel 3 i rådets förordning (EG) nr 1467/97 av den 7 juli
1997 om påskyndande och förtydligande av tillämpningen av förfarandet vid
alltför stora underskott[2],
för att korrigera det alltför stora underskottet senast 2012. För att få ned
det offentliga underskottet till under 3 % av BNP på ett trovärdigt och
hållbart sätt, rekommenderades de belgiska myndigheterna att a) under 2010
genomföra de underskottminskande åtgärder som planerats i utkastet till
budgeten för 2010 och öka den planerade finanspolitiska ansträngningen under
2011 och 2012, b) under perioden 2010–2012 åstadkomma en finanspolitisk
ansträngning på i genomsnitt ¾ % av BNP per år, vilket också torde bidra
till att den offentliga bruttoskuldkvoten åter börjar minska och genom
tillräckliga primära överskott närmar sig referensvärdet i tillfredsställande
takt,  c) närmare ange vilka åtgärder som krävs för att, om konjunkturen så
tillåter, korrigera det alltför stora underskottet senast 2012 samt minska
underskottet snabbare, om de ekonomiska eller finanspolitiska villkoren blir
bättre än väntat vid den tidpunkt då rekommendationerna vid alltför stora
underskott, och d) stärka övervakningsmekanismerna för att se till att de
finanspolitiska målen efterlevs. I sina rekommendationer fastställde rådet den
2 juni 2010 som tidsfrist för att vidta effektiva åtgärder i enlighet med
bestämmelserna i artikel 3.4 i förordning (EG) nr 1467/97.
(4)       I enlighet med artikel 126.8
i EUF-fördraget beslutade rådet den [21 juni 2013] att Belgien inte vidtagit
effektiva åtgärder som svar på rådets rekommendation i december 2009 inom den
tidsfrist som fastställts i den rekommendationen.
(5)       I artikel 10.3 i rådets
förordning (EG) nr 1467/97 föreskrivs att om utfallsdata enligt förordning (EG)
nr 479/2009 visar att ett alltför stort underskott inte har korrigerats av en
deltagande medlemsstat inom den tidsfrist som fastställs i en rekommendation
enligt artikel 126, skall rådet omedelbart fatta ett beslut enligt artikel 126,
det vill säga förelägga medlemsstaten att inom en fastställd tidsfrist vidta de
åtgärder för att minska underskottet som rådet anser nödvändiga för att komma
till rätta med situationen.
(6)       I kommissionens vårprognos
2013 beräknas den reala BNP att förbli närmast noll under 2013, och den
inhemska efterfrågan kommer att fortsätta att minska liksom redan under 2012.
Medan hushållens konsumtion sannolikt kommer att stagnera förväntas
investeringarna minska, till följd av bristande tillförsikt i hela ekonomin,
depressionen i byggsektorn, svårare kreditvillkor och en industri med
omfattande ledig kapacitet. Både den privata konsumtionen och investeringarna
förväntas få fart igen först 2014, när den inhemska efterfrågan kan bli den
främsta drivkraften bakom en tillväxttakt på 1,2 % för den reala BNP. Mot
bakgrund av en sådan kraftigare inhemsk efterfrågan förväntas importtillväxten
komma i kapp exporttillväxten. Detta skulle ytterligare begränsa vinsterna från
nettoexporten under 2014, i motsats till 2013, då positiv tillväxt av den utländska
efterfrågan väntas förhindra att BNP krymper.
(7)       Enligt kommissionens
vårprognos 2013 beräknas det allmänna offentliga underskottet minska till
2,9 % av BNP under 2013. I 2013 års ursprungliga budget planerades ett
nominellt underskott på 2,15 % av BNP. Sedan budgeten utarbetades har
emellertid de officiella tillväxtprognoser som ligger till grund för budgeten
(+ 0,7 %, i linje med kommissionens höstprognos 2012) förändrats
avsevärt nedåt till 0,2 % i 2013 års stabilitetsprogram och 0,0 % i
vårprognosen. Därför har regeringen övergivit det nominella underskottsmålet
och ersatt det med ett åtagande att förbättra det strukturella saldot med
1,0 % av BNP. I mars 2013 beslutade regeringen om ytterligare åtgärder på
0,2 % av BNP ovanpå åtgärder på cirka 0,75 % av BNP som vidtagits i
2013 års ursprungliga budget, och som har beaktats i kommissionens vårprognos
2013. Enligt prognosen kommer vi att se en strukturell förbättring på ¾ %
av BNP 2013, inklusive ett bidrag på ¼ procentenhet från lägre ränteutgifter.
(8)       Med antagande om oförändrad
politik beräknas det i kommissionens vårprognos 2013 att underskottet kommer
att öka igen och hamna över referensvärdet under 2014, nämligen till 3,1 %
av BNP, trots att tillväxten beräknas ligga över potentialen. Denna nya ökning
beror på en självständig uppåtgående trend i sociala transfereringar och det
faktum att 2013 års budget också omfattade omkring 0,4 % av BNP av
engångsåtgärder och tillfälliga intäkter, såsom en skatteamnesti, försäljning
av telekomlicenser och ovanligt hög utdelning från centralbanken.
(9)       Den offentliga skulden ökade
från 84 % av BNP 2007 till nästan 100 % av BNP under 2012. Dynamiken
bakom underskottet och BNP står för omkring 6,5 % av ökningen, medan yttre
faktorer uppgår till ungefär 9 procentenheter, främst på grund av
räddningsinsatser i form av kapitaltillskott inom finanssektorn. Enligt
kommissionens vårprognos 2013 förväntas skulden öka till över 102 % av BNP
2014. Belgien avser att sälja finansiella tillgångar i syfte att hålla skulden
under 100 % av BNP under 2013. I detta sammanhang har Belgien nyligen
tillkännagivit försäljning av Royal Park Investment (ett specialföretag som
skapats i samband med räddningsinsatsen för Fortis), vilket skulle minska
skuldnivån med 0,2 % av BNP.
(10)     Europeiska kommissionens
rapport om de offentliga finansernas hållbarhet 2012 visar att Belgien inte
verkar hotas av finanspolitiska påfrestningar på kort sikt. Däremot är risken
avseende finanspolitisk hållbarhet hög på medellång till lång sikt. I Belgien
ligger de långsiktiga effekterna av befolkningens åldrande på de offentliga
finanserna klart över EU-genomsnittet, vilket huvudsakligen beror på den snabba
ökningen av pensionsutgifternas andel av BNP under de kommande årtiondena. Även
om pensionsreformen i december 2011 var ett viktigt framsteg krävs ytterligare
åtgärder för att till fullo återställa de offentliga finansernas långsiktiga
hållbarhet.
(11)     Åtgärder som vidtagits i den
ursprungliga budgeten för 2013 och budgetkontrollen i mars 2013 förväntas för närvarande
få ned underskottet under 3 % av BNP under 2013. Enligt kommissionens
vårprognos 2013 är säkerhetsmarginalen mot överskridande av fördragets
referensvärde mycket snäv. Dessutom är korrigeringen ännu inte hållbar.
(12)     Mot bakgrund av de stora osäkerheterna
kring den ekonomiska och finanspolitiska utvecklingen bör det budgetmål som
rekommenderas för det sista året av korrigeringsperioden fastställas till en
nivå klart under referensvärdet, för att garantera en effektiv och varaktig
korrigering inom den begärda tidsfristen.
(13)     Därför är en ytterligare
minskning av underskottet för 2013 till 2,7 % av BNP påkallad, vilket är
förenligt med en strukturell förbättring på 1 % av BNP under 2013. I detta
syfte skulle kompletterande åtgärder med en uppskattad effekt på ¼ % av
BNP anses nödvändiga, även med tanke på eventuella negativa indirekta effekter.

(14)     Belgien har i sitt
stabilitetsprogram åtagit sig att uppnå en balanserad budget i strukturella
termer år 2015, innan de når sitt medelfristiga mål på ett överskott på
0,75 % av BNP i strukturella termer år 2016. Senare åtog sig Belgien, i en
skrivelse till kommissionen av den 28 maj 2013, att vidta en större
finanspolitisk ansträngning på ¾ % av BNP under 2014. Även med tanke på
den höga skuldnivån är detta en rimlig ansträngning, som kommer att vara
förenligt med skuldminskningsriktmärket. Därefter bör Belgien fortsätta att
göra tillräckliga framsteg mot det medelfristiga målet, bland annat för att nå
riktmärket för utgifter, och mot riktmärket för skuldminskning.
(15)     Belgien bör vidare stärka
pensions- och socialförsäkringssystemens långsiktiga hållbarhet. I detta
avseende behövs det ytterligare insatser för att överbrygga klyftan mellan den
faktiska och den lagstadgade pensionsåldern, samtidigt som det krävs åtgärder
för att koppla den lagstadgade pensionsåldern till utvecklingen av
medellivslängden för att värna om pensionssystemets hållbarhet på lång sikt.
(16)     Dessutom bör Belgien anta
tydliga samordningsåtgärder för att se till att de finanspolitiska målen är
bindande på federal nivå och på lägre nivåer inom ett medelfristigt
planeringsperspektiv, bland annat genom ett snabbt antagande av en regel om de
offentliga finansernas saldo/överskott som uppfyller kraven i fördraget om
stabilitet, samordning och styrning i den ekonomiska och monetära unionen.
(17)     För att säkerställa att
strategin för finanspolitisk konsolidering kröns av framgång kommer det
slutligen också att vara viktigt att stödja denna med omfattande
strukturreformer, i linje med rådets rekommendationer till Belgien inom ramen
för den europeiska planeringsterminen, inte minst de som rör förfarandet vid
alltför stora obalanser,
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
1.           Belgien ska få den rådande
situationen med ett alltför stort underskott i de offentliga finanserna att
upphöra senast år 2013.
2.           Belgien ska minska det nominella underskottet till 2,7 % av BNP år
2013. Denna nominella förbättring är förenlig med en förbättring av det
strukturella saldot med 1 % av BNP 2013, baserat på kommissionens
vårprognos 2013.
3.           Belgien ska anta och till
fullo genomföra alla de konsolideringsåtgärder som förts in i budgeten för 2013
samt ytterligare åtgärder av strukturell art för att uppnå den rekommenderade
strukturella korrigeringen för 2013.
4.           Belgien ska vara redo att
vidta ytterligare åtgärder, om det skulle uppstå risker för budgetplanerna. De
finanspolitiska konsolideringsåtgärderna ska på ett tillväxtfrämjande sätt
säkerställa en varaktig förbättring av det strukturella saldot i de offentliga
finanserna.
Artikel 2
1.           Belgien ska senast den 21
september 2013 lämna en rapport till kommissionen med beskrivning av de
åtgärder som vidtagits för att följa detta beslut. Kommissionen kommer att
utvärdera denna rapport för att göra en bedömning av hur korrigeringen av det
alltför stora underskottet framskrider.
2.           Belgien ska lämna in
ytterligare kvartalsvisa rapporter till kommissionen, med en redogörelse för
vilka framsteg som gjorts för att följa detta beslut.
3.           Belgien ska senast den 31
december 2013 lägga fram en rapport om det planerade genomförandet av den
första rekommendationen som utfärdades inom ramen för den europeiska
planeringsterminen beträffande tydliga samordningsåtgärder för att se till att
de finanspolitiska målen blir bindande på federal nivå och på lägre nivåer inom
ett medelfristigt planeringsperspektiv.
4.           Belgien ska lägga fram
strukturåtgärder för 2014 som ska säkerställa en varaktig korrigering av det
alltför stora underskottet och tillräckliga framsteg för att uppnå det medelfristiga
målet.
Artikel 3
Detta beslut
riktar sig till Konungariket Belgien.
Utfärdat i Bryssel den
                                                                       På
rådets vägnar
                                                                       Ordförande
[1]               Alla
handlingar som rör förfarandet vid alltför stora underskott i fråga om Belgien
finns tillgängliga på följande webbplats:
http://ec.europa.eu/economy_finance/economic_governance/sgp/deficit/countries/belgium_en.htm
[2]               EGT L 209, 2.8.1997, s. 6.


title: 2011/622/EU: Kommissionens rekommendation av den 20 september 2011 om förfarandet för påvisande av graden av befintliga järnvägslinjers överensstämmelse med de grundläggande parametrarna i de tekniska specifikationerna för driftskompatibilitet  Text av betydelse för EES

text:
               21.9.2011

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               L 243/23

         KOMMISSIONENS REKOMMENDATION
   av den 20 september 2011
   om förfarandet för påvisande av graden av befintliga järnvägslinjers överensstämmelse med de grundläggande parametrarna i de tekniska specifikationerna för driftskompatibilitet
   (Text av betydelse för EES)
   (2011/622/EU)
   EUROPEISKA KOMMISSIONEN UTFÄRDAR DENNA REKOMMENDATION
   med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 292, och
   av följande skäl:
   Enligt avsnitt 7.3.4 i kommissionens beslut 2011/275/EU av den 26 april 2011 om en teknisk specifikation för driftskompatibilitet (TSD) avseende delsystemet Infrastruktur i det transeuropeiska järnvägssystemet för konventionell trafik (1) kan befintliga linjer som inte omfattas av ett moderniserings- eller ombyggnadsprojekt tillåta spridning av fordon som överensstämmer med TSD:n samtidigt som de uppfyller de väsentliga kraven i rådets och parlamentets direktiv 2008/57/EG av den 17 juni 2008 om driftskompatibiliteten hos järnvägssystemet inom gemenskapen (2). Infrastrukturförvaltaren bör i sådana fall, på frivillig basis, kunna komplettera registret över infrastruktur i enlighet med bilaga D till beslut 2011/275/EU. Ett gemensamt förfarande för att påvisa graden av överensstämmelse med de grundläggande parametrarna i TSD:n enligt beslut 2011/275/EU bör rekommenderas.
   HÄRIGENOM REKOMMENDERAS
   det förfarande som anges i bilagan för påvisande av graden av befintliga järnvägslinjers överensstämmelse med de grundläggande parametrarna i de tekniska specifikationerna för driftskompatibilitet.

      Utfärdad i Bryssel den 20 september 2011.

            På kommissionens vägnar

         Siim KALLAS

            Vice ordförande

      (1)  EUT L 126, 14.5.2011, s. 53.

      (2)  EUT L 91, 18.7.2008, s 1.

      BILAGA

         Förfarande för påvisande av graden av befintliga järnvägslinjers överensstämmelse med de grundläggande parametrarna i de tekniska specifikationerna för driftskompatibilitet

      1.   Inledning

      1.1   Tekniskt tillämpningsområde

      Detta förfarande gäller följande delsystem i unionens järnvägssystem:

                  a)

                  Det strukturella delsystemet Infrastruktur.

                  b)

                  Det strukturella delsystemet Energi.

            Dessa delsystem ingår i förteckningen över delsystem i bilaga II.1 till direktiv 2008/57/EG.
      1.2   Geografiskt tillämpningsområde

      Det geografiska tillämpningsområdet för detta förfarande är unionens järnvägssystem enligt direktiv 2008/57/EG.
      1.3   Definitioner

      I detta förfarande avses med
      a)   EI: existerande infrastruktur (fasta installationer) som tagits i bruk före ikraftträdandet av direktiv 2008/57/EG, eller linjer som tagits i bruk efter ikraftträdandet av direktiv 2008/57/EG men utanför EG-kontrollförfarandet,
      b)   påvisande av överensstämmelse (EI): kontroll av huruvida de grundläggande parametrarna för ett delsystem eller/och en del av befintliga linjer uppfyller kraven i relevanta TSD:er,
      c)   intyg om påvisande (EI): dokument som utfärdas av en oberoende utvärderare som resultat av påvisande av överensstämmelse (EI),
      d)   försäkran om påvisande (EI): dokument som utfärdas av en sökande efter mottagandet av intyg om påvisande (EI).
      2.   Förfarande för påvisande av befintliga linjers överensstämmelse med tekniska specifikationer för driftskompatibilitet

      2.1   Syfte

      Enligt beslut 2011/275/EU om en teknisk specifikation för driftskompatibilitet avseende delsystemet Infrastruktur i det transeuropeiska järnvägssystemet för konventionell trafik kan befintliga linjer som inte omfattas av ett moderniserings- eller ombyggnadsprojekt tillåta spridning av fordon som överensstämmer med TSD:n samtidigt som de uppfyller de väsentliga kraven i direktiv 2008/57/EG.
      Följande förfarande kan därför tillämpas för påvisande av befintliga fasta installationers överensstämmelse med relevanta TSD:er, utan att något nytt tillstånd för ibruktagande krävs.
      Det är inte obligatoriskt utan kan användas frivilligt.
      2.2   Förfarande för att påvisa graden av överensstämmelse med de grundläggande parametrarna i TSD:n

      1.   Det förfarande som ska användas för att påvisa graden av överensstämmelse med de grundläggande parametrarna i TSD:n är förfarandet Påvisande av överensstämmelse (EI), genom vilket sökanden fullgör skyldigheterna i punkterna 2, 3, 5.2 och 5.4, samt säkerställer och försäkrar på eget ansvar att det berörda delsystemet, som uppfyller bestämmelserna i punkt 4, uppfyller kraven i relevanta TSD:er.
      2.   Sökanden lämnar in en ansökan för påvisande av överensstämmelse (EI) med delsystemet till en oberoende utvärderare efter eget val.
      Ansökan ska innehålla följande:

                  a)

                  Sökandens namn och adress och, om ansökan lämnas in av det behöriga ombudet, även dennes namn och adress.

                  b)

                  Den tekniska dokumentationen.

            3.   Teknisk dokumentation

                  3.1.

                  Sökanden ska upprätta den tekniska dokumentationen och göra den tillgänglig för den oberoende utvärderare som avses i punkt 4. Dokumentationen ska göra det möjligt att påvisa befintliga delsystems grad av överensstämmelse med de grundläggande parametrarna i berörda TSD:er.

                  3.2.

                  Den tekniska dokumentationen ska, när så är tillämpligt, innehålla följande delar:

                              a)

                              Allmän beskrivning av det befintliga delsystemet.

                              b)

                              De dokument som krävs för sammanställningen av det tekniska underlaget.

                              c)

                              En förteckning över de harmoniserade standarder och/eller andra relevanta tekniska specifikationer till vilka hänvisningar har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning och/eller de nationella tekniska specifikationer som har överlämnats i enlighet med artikel 17.3 i direktiv 2008/57/EG, som tillämpats helt eller delvis, samt beskrivningar av de lösningar som har valts för att uppfylla kraven i relevanta TSD:er när de harmoniserade standarderna inte har tillämpats. När det gäller harmoniserade eller nationella standarder som tillämpats delvis specificerar den tekniska dokumentationen vilka delar som har tillämpats.

                              d)

                              Användningsvillkor för delsystemet (inskränkningar med avseende på användningstid eller körsträcka, gränsvärden för slitage etc.).

                              e)

                              Beskrivningar och förklaringar som är nödvändiga för förståelsen av hur delsystemet fungerar och ska underhållas.

                              f)

                              Underhållsvillkor och teknisk dokumentation avseende delsystemets underhåll.

                              g)

                              Alla tekniska krav som anges i relevanta TSD:er och som ska beaktas i samband med underhåll eller drift av delsystemet.

                              h)

                              Alla andra tillämpliga tekniska bevis, som visar att tidigare kontroller eller provningar har utförts med godkänt resultat, under jämförbara förhållanden och av kompetenta organ.

                  3.3.

                  Sökanden ska kunna uppvisa den tekniska dokumentationen för relevanta nationella myndigheter under delsystemets hela livslängd.

            4.   Förfarande för att påvisa graden av överensstämmelse med de grundläggande parametrarna i TSD:n

                  4.1.

                  Den oberoende utvärderare som valts av sökanden tar hänsyn till uppgifter om undersökningar, kontroller eller provningar som har utförts av andra organ eller av sökanden.

                  4.2.

                  De bevis som har samlats in av den oberoende utvärderaren bör vara ändamålsenliga och tillräckliga för att påvisa graden av överensstämmelse med kraven i relevanta TSD:er och visa att alla tillämpliga kontroller och provningar som krävs har utförts.

                  4.3.

                  Om befintliga delsystem uppfyller kraven i relevanta TSD:er ska den oberoende utvärderaren utfärda ett intyg om påvisande (EI).

            5.   Försäkran om påvisande (EI)

                  5.1.

                  Sökanden ska upprätta en skriftlig försäkran om påvisande (EI) för delsystemet och bevara den under delsystemets hela livslängd. Försäkran om påvisande (EI) identifierar det delsystem för vilket den har upprättats.

                  5.2.

                  Försäkran om påvisande (EI) och kompletterande dokument ska utarbetas i enlighet med kapitel 2.5.

                  5.3.

                  En kopia av försäkran om påvisande (EI) ska göras tillgänglig för de relevanta myndigheterna på begäran.

            6.   Tekniskt underlag

                  6.1.

                  Den oberoende utvärderaren ska ansvara för sammanställningen av det tekniska underlag som åtföljer försäkran om påvisande (EI).

                  6.2.

                  Det tekniska underlag som åtföljer försäkran om påvisande (EI) ska lämnas till sökanden.

                  6.3.

                  Sökanden ska förvara en kopia av det tekniska underlaget under delsystemets hela livslängd. Den ska skickas till övriga medlemsstater som begär detta.

            2.3   Egenskaper som ska bedömas

      De egenskaper som ska bedömas vid tillämpningen av förfarandet för att påvisa graden av överensstämmelse med de grundläggande parametrarna i TSD:n anges i

                  —

                  tabell 1 för delsystemet Infrastruktur för konventionell trafik,

                  —

                  tabell 2 för delsystemet Energi för konventionell trafik,

                  —

                  tabell 3 för delsystemet Infrastruktur för höghastighetstrafik och

                  —

                  tabell 4 delsystemet Energi för höghastighetstrafik.

         Tabell 1

         Bedömning av delsystemet Infrastruktur för konventionell trafik för påvisande av överensstämmelse (EI)

                  Egenskaper som ska bedömas (CR INF TSD)

                  Befintlig linje som inte omfattas av EG-kontroll

                  Särskilda bedömnings- förfaranden
                  (CR INF TSD)

                  1

                  2

                  Fria rummet (4.2.4.1)

                  X

                  6.2.4.1

                  Spåravstånd (4.2.4.2)

                  X

                  6.2.4.2

                  Maximala lutningar (4.2.4.3)

                  X

                  Minsta horisontella kurvradie (4.2.4.4)

                  X

                  Minsta vertikala kurvradie (4.2.4.5)

                  X

                  Nominell spårvidd (4.2.5.1)

                  X

                  Rälsförhöjning (4.2.5.2)

                  X

                  Förändring av rälsförhöjning (4.2.5.3)

                  X

                  Rälsförhöjningsbrist (4.2.5.4)

                  X

                  6.2.4.3

                  Ekvivalent konicitet (4.2.5.5.1) – utformning

                  Ej tillämpligt

                  Ekvivalent konicitet (4.2.5.5.2) – i drift

                  Öppen punkt

                  6.2.4.5

                  Rälhuvudets profil för spår (4.2.5.6)

                  Ej tillämpligt

                  Rällutning (4.2.5.7)

                  X

                  Spårstyvhet (4.2.5.8)

                  Ej tillämpligt

                  Förreglingsanordningar (4.2.6.1)

                  X

                  Geometri för spårväxlar i drift (4.2.6.2)

                  Ej tillämpligt

                  Längsta ostyrda längd för fasta dubbelspetsade korsningar (4.2.6.3)

                  X

                  6.2.4.7

                  Spårets förmåga att motstå vertikala laster (4.2.7.1)

                  X

                  6.2.5

                  Spårets longitudinella motståndsförmåga (4.2.7.2)

                  X

                  6.2.5

                  Spårets laterala motståndsförmåga (4.2.7.3)

                  X

                  6.2.5

                  Nya broars förmåga att motstå belastningar från trafiken (4.2.8.1)

                  Ej tillämpligt

                  Ekvivalent vertikal belastning för nya markarbeten och jordtryckseffekter (4.2.8.2)

                  Ej tillämpligt

                  Motståndsförmåga hos nya konstruktioner som är placerade över eller i anslutning till spår (4.2.8.3)

                  Ej tillämpligt

                  Befintliga broars och markarbetens förmåga att motstå belastningar från trafiken (4.2.8.4)

                  X

                  6.2.4.9

                  Fastställande av gräns för omedelbar åtgärd, underhållsgräns och varningsgräns (4.2.9.1)

                  Ej tillämpligt

                  Gräns för omedelbar åtgärd för spårets skevning (4.2.9.2)

                  Ej tillämpligt

                  Gräns för omedelbar åtgärd för spårviddsvariation (4.2.9.3)

                  Ej tillämpligt

                  Gräns för omedelbar åtgärd för rälsförhöjning (4.2.9.4)

                  Ej tillämpligt

                  Användbar plattformslängd (4.2.10.1)

                  X

                  Plattformens bredd och kant (4.2.10.2)

                  X

                  Plattformens slut (4.2.10.3)

                  X

                  Plattformens höjd (4.2.10.4)

                  X

                  Plattformskantens läge (4.2.10.5)

                  X

                  Största tryckvariation i tunnlar (4.2.11.1)

                  X

                  6.2.4.6

                  Buller- och vibrationsgränser samt begränsande åtgärder (4.2.11.2)

                  Öppen punkt

                  Skydd mot elolyckor (4.2.11.3)

                  Se ENE

                  Säkerhet i järnvägstunnlar (4.2.11.4)

                  Se SRT

                  Sidvindseffekter (4.2.11.5)

                  Öppen punkt

                  Avståndsskyltar (4.2.12.1),

                  X

                  Toalettömning (4.2.13.2)

                  X

                  6.2.4.10

                  Utrustning för utvändig rengöring av tåg (4.2.13.3)

                  X

                  6.2.4.10

                  Vattenpåfyllning (4.2.13.4)

                  X

                  6.2.4.10

                  Bränslepåfyllning (4.2.13.5)

                  X

                  6.2.4.10

                  Strömförsörjning vid service (4.2.13.6)

                  X

                  6.2.4.10

         Tabell 2

         Bedömning av delsystemet Energi för konventionell trafik för påvisande av överensstämmelse (EI)

                  Egenskaper som ska bedömas (CR ENE TSD)

                  Befintlig linje som inte omfattas av EG-kontroll

                  Särskilda bedömnings- förfaranden
                  (CR ENE TSD)

                  1

                  2

                  Spänning och frekvens (4.2.3)

                  X

                  Parametrar avseende banmatningssystemets prestanda (4.2.4)

                  X

                  6.2.4.1

                  Fortsatt elkraftmatning i händelse av störningar i tunnlar (4.2.5)

                  X

                  Strömkapacitet, likspänningssystem, stillastående tåg (4.2.6)

                  X

                  Återmatande bromsning (4.2.7)

                  X

                  6.2.4.2

                  Reläskyddskoordination (4.2.8)

                  X

                  6.2.4.3

                  Övertoner och dynamiska effekter för växelspänningssystem (4.2.9)

                  X

                  6.2.4.4

                  Kontaktledningens geometri – kontakttrådens höjd (4.2.13.1)

                  X

                  Kontaktledningens geometri – variation i kontakttrådens höjd (4.2.13.2)

                  X

                  Kontaktledningens geometri: Avvikelse i sidled (4.2.13.3)

                  X

                  Strömavtagarens lastprofil (4.2.14)

                  X

                  Medelkontaktkraft (4.2.15)

                  X

                  Strömavtagningsdynamik och strömavtagningskvalitet (4.2.16)

                  X

                  6.1.4.1, 6.2.4.5

                  Avstånd mellan strömavtagare (4.2.17)

                  X

                  Kontakttrådens material (4.2.18)

                  X

                  Fasskiljande sektioner (4.2.19)

                  X

                  Systemskiljande sektioner (4.2.20)

                  X

                  Hantering av banmatningssystemet i händelse av fara (4.4.2.3)

                  X

                  Underhållsregler (4.5)

                  X

                  6.2.4.6

                  Elsäkerhetsåtgärder (4.7.2, 4.7.3, 4.7.4)

                  X

         Tabell 3

         Bedömning av delsystemet Infrastruktur för höghastighetstrafik för påvisande av överensstämmelse (EI)

                  Egenskaper som ska bedömas (HS INF TSD)

                  Befintlig linje som inte omfattas av EG-kontroll

                  Särskilda bedömnings- förfaranden
                  (HS INF TSD)

                  1

                  2

                  Nominell spårvidd (4.2.2)

                  X

                  Minsta infrastrukturprofil (4.2.3)

                  X

                  6.2.6.1

                  Spåravstånd (4.2.4)

                  X

                  Maximala lutningar (4.2.5)

                  X

                  Minsta kurvradie (4.2.6)

                  X

                  Rälsförhöjning (4.2.7)

                  X

                  Rälsförhöjningsbrist (4.2.8)

                  X

                  Ekvivalent konicitet (projekteringsvärde) (4.2.9.2)

                  Ej tillämpligt

                  Minimivärde för genomsnittlig spårvidd (4.2.9.3.1)

                  Ej tillämpligt

                  Spårlägeskvalitet och gränsvärden för punktfel (4.2.10)

                  Ej tillämpligt

                  Rällutning (4.2.11)

                  X

                  6.2.6.4

                  Förreglingsanordningar (4.2.12.1)

                  X

                  Användning av korsningar med rörlig spets (4.2.12.2)

                  X

                  Geometriska egenskaper (4.2.12.3)

                  Ej tillämpligt

                  Spårets motståndsförmåga (4.2.13)

                  X

                  Trafiklaster på broar (4.2.14)

                  X

                  Total spårstyvhet (4.2.15)

                  Öppen punkt

                  6.2.6.3

                  Största tryckvariation i tunnlar (4.2.16)

                  X

                  6.2.6.5

                  Sidvindseffekter (4.2.17)

                  X

                  Strömöverföringsegenskaper (4.2.18)

                  X

                  Buller och vibrationer (4.2.19)

                  Ej tillämpligt

                  Tillträde till plattformar (4.2.20.1)

                  X

                  Användbar plattformslängd (4.2.20.2)

                  X

                  Plattformshöjd och avstånd från spårmitt (4.2.20.4–5)

                  X

                  Spårets utformning längs plattformarna (4.2.20.6)

                  X

                  Skydd mot elolyckor (4.2.20.7)

                  Se HS ENE

                  Tillgängligheten för funktionshindrade (4.2.20.8)

                  Se PRM

                  Brandsäkerhet och säkerhet i järnvägstunnlar (4.2.21)

                  Se SRT

                  Tillträde till och intrång i spåranläggningar (4.2.22)

                  X

                  Sidoutrymme för passagerare vid evakuering av tåg utanför stationerna (4.2.23)

                  X

                  Längd på uppställningsspår (4.2.25.1)

                  X

                  Lutning på uppställningsspår (4.2.25.2)

                  X

                  Kurvradie (4.2.25.3)

                  X

                  Fasta installationer för service av tåg (4.2.26)

                  X

         Tabell 4

         Bedömning av delsystemet Energi för höghastighetstrafik för påvisande av överensstämmelse (EI)

                  Egenskaper som ska bedömas (HS ENE TSD)

                  Befintlig linje som inte omfattas av EG-kontroll

                  Särskilda bedömnings- förfaranden
                  (HS ENE TSD)

                  1

                  2

                  Spänning och frekvens (4.2.2)

                  X

                  Systemets prestanda och installerad effekt (4.2.3)

                  X

                  Regenerativ bromsning (4.2.4)

                  X

                  Fortsatt elkraftmatning (4.2.7)

                  Ej tillämpligt

                  Kontaktledning – konstruktion, geometri (4.2.9)

                  X

                  Kontaktledningens överensstämmelse med infrastrukturprofilen (4.2.10)

                  X

                  Kontakttrådens material (4.2.11)

                  X

                  Kontakttrådens vågutbredningshastighet (4.2.12)

                  Ej tillämpligt

                  Statisk kontaktkraft (4.2.14)

                  Ej tillämpligt

                  Medelkontaktkraft (4.2.15)

                  X

                  Strömavtagningskvalitet med medelkontaktkraft (4.2.16)

                  X

                  4.2.16.2.1, 4.2.16.2.3

                  Vertikal förflyttning av kontaktpunkten (4.2.17)

                  X

                  Kontaktledningens strömkapacitet (4.2.18)

                  X

                  Ström vid stillastående (4.2.20)

                  X

                  Fasskiljande sektioner (4.2.21)

                  X

                  Systemskiljande sektioner (4.2.22)

                  X

                  Åtgärder för samordning av skydd (4.2.23)

                  X

                  Övertoner och dynamiska effekter (4.2.25)

                  Ej tillämpligt

                  Banmatningssystem i händelse av fara (4.4.1)

                  X

                  Underhåll – tillverkarens ansvar (4.5.1)

                  Ej tillämpligt

                  Underhåll – Infrastrukturförvaltarens ansvar (4.5.2)

                  Ej tillämpligt

                  Elsäkerhetsåtgärder (4.7.1, 4.7.2, 4.7.3)

                  X

            2.4   Krav för oberoende utvärderare

      1.   En oberoende utvärderare som valts av sökanden ska påvisa överensstämmelse (EI) för befintliga linjer. En oberoende utvärderare kan vara en extern enhet eller en intern del hos infrastrukturförvaltaren.
      2.   När det gäller järnvägsinfrastruktur ska den oberoende utvärderaren ha

                  a)

                  lämplig teknisk utbildning,

                  b)

                  tillräckliga kunskaper om kraven för den utvärdering som denne utför och tillräcklig erfarenhet av sådana kontroller, och

                  c)

                  förmåga att upprätta intyg om påvisande (EI) och teknisk dokumentation, som utgör det formella resultatet för de utvärderingar som gjorts.

            3.   En oberoende utvärderare som ingår i infrastrukturförvaltaren ska uppfylla följande krav:

                  a)

                  Utvärderaren och dess personal har en identifierbar struktur och rapporteringsmetoder som säkerställer att de är opartiska.

                  b)

                  Varken utvärderaren eller dess personal får ansvara för drift eller underhåll av de produkter som de bedömer och får inte delta i någon verksamhet som kan vara oförenlig med en självständig bedömning eller integritet i samband med utvärderingen.

                  c)

                  Utvärderaren ska enbart tillhandahålla sina tjänster till det företag som den är en del av.

            2.5   Försäkran om påvisande

      1.   Försäkran om påvisande (EI) och kompletterande dokumentation ska vara daterad och undertecknad.
      2.   Försäkran ska avfattas på samma språk som det tekniska underlaget och innehålla följande uppgifter:

                  a)

                  Hänvisningar till förfarandet för påvisande av befintliga linjers överensstämmelse med tekniska specifikationer för driftskompatibilitet.

                  b)

                  Namn och adress på sökanden eller dennes ombud inom EU (firmanamn och fullständig adress ska uppges; om det är fråga om ombud ska sökandens firmanamn också uppges).

                  c)

                  Kortfattad beskrivning av delsystemet.

                  d)

                  Namn och adress för den oberoende utvärderare som utfört påvisande av överensstämmelse (EI).

                  e)

                  Hänvisningar till dokumenten i det tekniska underlaget.

                  f)

                  Alla relevanta, tillfälliga eller slutliga bestämmelser som delsystemet ska uppfylla, särskilt sådana som gäller eventuella begränsningar av eller villkor för driften.

                  g)

                  Om försäkran om påvisande (EI) är tillfällig ska giltighetstiden anges.

                  h)

                  Undertecknarens identitet.


title: Rådets rekommendation av den 12 juli 2011 om Luxemburgs nationella reformprogram 2011 och om avgivande av rådets yttrande om Luxemburgs uppdaterade stabilitetsprogram för 2011–2014

text:
               16.7.2011

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               C 210/5

         RÅDETS REKOMMENDATION
   av den 12 juli 2011
   om Luxemburgs nationella reformprogram 2011 och om avgivande av rådets yttrande om Luxemburgs uppdaterade stabilitetsprogram för 2011–2014
   2011/C 210/02
   EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION
   med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 121.2 och 148.4,
   med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken (1), särskilt artikel 5.3,
   med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation,
   med beaktande av Europeiska rådets slutsatser,
   med beaktande av sysselsättningskommitténs yttrande,
   efter att ha hört ekonomiska och finansiella kommittén, och
   av följande skäl:

               (1)

               Den 26 mars 2010 antog Europeiska rådet kommissionens förslag om att lansera en ny strategi för sysselsättning och tillväxt, Europa 2020. Strategin bygger på en utökad samordning av den ekonomiska politiken med inriktning på ett antal nyckelområden där åtgärder behövs för att stärka den hållbara tillväxten och konkurrenskraften inom EU.

               (2)

               Rådet antog den 13 juli 2010 en rekommendation om de allmänna riktlinjerna för medlemsstaternas och unionens ekonomiska politik (2010–2014) och den 21 oktober 2010 ett beslut om riktlinjer för medlemsstaternas sysselsättningspolitik (2), vilka tillsammans utgör de integrerade riktlinjerna. Medlemsstaterna uppmanades att beakta de integrerade riktlinjerna i sin nationella ekonomiska politik och sysselsättningspolitik.

               (3)

               Den 12 januari 2011 antog kommissionen den första årliga tillväxtöversikten, som markerar inledningen av en ny planeringscykel för den ekonomiska styrningen i EU och den första europeiska planeringsterminen av integrerad förhandssamordning av den ekonomiska politiken, vilken är förankrad i Europa 2020-strategin.

               (4)

               Den 25 mars 2011 godkände Europeiska rådet prioriteringarna för finanspolitisk konsolidering och strukturreformer (i linje med rådets slutsatser av den 15 februari och 7 mars 2011 och med hänvisning till kommissionens årliga tillväxtöversikt). Däri underströks behovet att prioritera återställandet av sunda budgetställningar och hållbara offentliga finanser, få ned arbetslösheten genom arbetsmarknadsreformer och göra nya ansträngningar för att stärka tillväxten. Medlemsstaterna uppmanades att omvandla dessa prioriteringar i konkreta åtgärder som ska ingå i deras stabilitets- eller konvergensprogram och nationella reformprogram.

               (5)

               Den 25 mars 2011 uppmanade Europeiska rådet också de medlemsstater som deltar i europluspakten att i tid lägga fram sina åtaganden så att de kan tas med i medlemsstaternas stabilitets- eller konvergensprogram och nationella reformprogram.

               (6)

               Den 29 april 2011 lade Luxemburg fram 2011 års uppdatering av stabilitetsprogrammet, omfattande perioden 2011–2014, och sitt nationella reformprogram för 2011. För att kunna beakta inbördes samband mellan de båda programmen har de bedömts samtidigt.

               (7)

               Med tanke på finanssektorns utomordentligt stora betydelse för Luxemburgs ekonomi har landet klarat den ekonomiska och finansiella krisen relativt bra. Efter att real BNP fallit med 3,6 % 2009 återhämtade sig ekonomin snabbt 2010. BNP ökade med omkring 3,5 %, pådrivet av en ökning av de offentliga utgifterna som regeringen beslutat om som en del av den ekonomiska återhämtningsplanen för Europa, liksom av en stark ökning av nettoexporten. Sysselsättningen förblev motståndskraftig, delvis för att man i ganska hög grad tillämpade arbetstidsförkortning, vilket också uppmuntrades av myndigheterna. Arbetslösheten började stiga i början av 2008 och stabiliserades sedan i stort sett på ungefär 6 %, vilket är en historiskt hög nivå för Luxemburg. Trots nedgången är de offentliga finanserna i Luxemburg, tack vare ett mycket gynnsamt utgångsläge, ganska sunda (ett underskott på 1,7 % och en bruttoskuld på 18,4 % 2010).

               (8)

               Utifrån en bedömning av det uppdaterade stabilitetsprogrammet enligt förordning (EG) nr 1466/97 anser rådet att det makroekonomiska scenario som ligger till grund för prognoserna beträffande de offentliga finanserna är något försiktigt i jämförelse med kommissionens vårprognos för 2011. Enligt stabilitetsprogrammet är målet för 2011 ett underskott på 1 %, vilket är i linje med kommissionens vårprognos. I stabilitetsprogrammet uppskattas att det nominella underskottet, vid oförändrad politik, kommer att försämras till 1,5 % av BNP 2012 innan det gradvis förbättras igen till 0,8 % av BNP 2014. Kommissionens prognos är något mer optimistisk, med ett beräknat underskott på 1,1 % av BNP för 2012, vilket grundar sig på ett gynnsammare makroekonomiskt scenario och en långsammare ökning av utgifterna. I stabilitetsprogrammet räknar man inte med att det medelfristiga målet (ett strukturellt överskott på 0,5 % av BNP) kommer att nås under programperioden 2011–2014. Det strukturella saldot (som räknats om av kommissionen utifrån uppgifterna i stabilitetsprogrammet, i enlighet med den allmänt vedertagna metoden) förväntas tvärtemot gradvis försämras från ett överskott på 0,3 % 2011 till ett underskott på 0,8 % 2014.

               (9)

               Eftersom BNP-tillväxten väntas förbli stabil kan Luxemburgs offentliga finanser dra fördel av ytterligare förbättringar av det strukturella saldot, så att det medelfristiga målet uppnås redan 2012. Detta skulle ge Luxemburg en säkerhetsmarginal mot en eventuell framtida ekonomisk nedgång och bidra till de offentliga finansernas långsiktiga hållbarhet. Med tanke på den beräknade effekten av de implicita skulder som är kopplade till en åldrande befolkning skulle landet också gynnas av ett ambitiösare medelfristigt mål.

               (10)

               Enligt kommissionens senaste bedömning framstår riskerna avseende de offentliga finansernas långsiktiga hållbarhet som medelstora. Under de kommande årtiondena väntas Luxemburg få den starkaste ökningen av åldersrelaterade offentliga utgifter i hela EU. Den kortfristiga finansieringen av pensionssystemet underlättas för närvarande av en låg äldrekvot, och den är delvis beroende av de pensionsavgifter som betalas av den relativt unga gruppen gränsgångare. I framtiden kommer båda dessa gynnsamma faktorer att försvinna och pensionskostnaderna väntas öka kraftigt. Även om regeringen har avsatt betydande tillgångar och pensionsreserverna fortfarande växer kommer dessa medel inte att räcka till för att garantera systemets hållbarhet. Dessutom är sysselsättningsgraden bland äldre arbetstagare (55–64 år) bara 38,2 % (2009), vilket är bland de lägsta i EU (EU-genomsnitt: 46 %). Den lagstadgade pensionsåldern är visserligen i princip 65 år, men Luxemburgs pensionssystem tillåter i många fall att människor går i pension tidigare, och det utan någon nämnvärd reduktion av pensionernas storlek (som dessutom är ganska hög). Detta har lett till att den genomsnittliga pensionsåldern är 59,4 år, vilket medför ökade kostnader för pensionssystemet. Regeringens planer på en pensionsreform innehåller en ny modell som syftar till att arbetstagarna på frivillig basis ska jobba längre. Detta skulle förbättra pensionssystemets äldrekvot. Systemet skulle dock bara omfatta nya pensionärer, och bara gälla deras yrkesverksamma period efter reformens ikraftträdande. Den fulla effekten skulle därför märkas först efter 40 år.

               (11)

               Luxemburgs pris- och kostnadskonkurrenskraft har försämrats betydligt sedan början av det senaste årtiondet. Detta beror både på löne- och produktivitetsutvecklingen. Under perioden 2000–2010 steg enhetsarbetskostnaderna ungefär en och en halv gång snabbare i Luxemburg än genomsnittet i EU-15, och mer än fem gånger snabbare än i Tyskland. Regeringen och fackföreningarna har träffat en överenskommelse om att senarelägga tillämpningen av systemet med automatisk löneindexering från våren till oktober 2011. Detta kommer att medföra en betydande dämpning av reallönetillväxten för 2011. Man har ännu inte fattat något beslut om den följande tröskeln. Med tanke på de rådande inflationsutsikterna kan nästa automatiska indexering komma att göras redan våren 2012, vilket skulle radera de tidigare vinsterna när det gäller kostnadskonkurrenskraft.

               (12)

               Trots en historiskt stark ökning av sysselsättningen är sysselsättningsgraden för den bofasta befolkningen lägre än EU-genomsnittet, särskilt i åldersspektrumets båda ändar. Skapandet av nya arbetstillfällen på senare år har huvudsakligen kommit icke-bofasta till godo. Även om ökningen av arbetslösheten sedan 2008 kan kopplas till konjunkturnedgången har den också, och i ökande grad, strukturell karaktär. Detta illustreras av det faktum att sysselsättningen under de tillväxtår som föregick krisen behövde öka med ungefär 4 % per år för att skapa en marginell minskning av arbetslösheten. Ungdomsarbetslösheten är relativt hög, 16,1 % 2010, jämfört med 6 % för den aktiva befolkningen i sin helhet. Arbetslösheten varierar stort mellan grupper med olika utbildningsnivå. Unga bofasta luxemburgare möter hård konkurrens om tillgängliga arbeten från icke-bofasta, som ofta har samma eller t.o.m. högre kompetens.

               (13)

               Regeringingen har skisserat ett antal åtaganden inom ramen för europluspakten. Åtagandena avser alla de fyra områden som ingår i pakten. På det finanspolitiska området har regeringen godkänt huvuddragen i en pensionsreform och åtagit sig att slutföra denna till slutet av 2011. För att öka den finansiella stabiliteten fokuserar åtgärderna på att öka finanssektorns motståndskraft genom regleringar och övervakning på europeisk och internationell nivå samt att fortsätta ansträngningarna för att diversifiera Luxemburgs ekonomi. Sysselsättningsåtgärderna är i första hand inriktade på att göra den aktiva arbetsmarknadspolitiken effektivare (reform av administration de l'emploi) och stimulera livslångt lärande i den privata sektorn genom högre statlig medfinansiering. Åtgärderna beträffande konkurrenskraft omfattar bl.a. en senareläggning av löneindexeringen, från våren 2011 (som anges i det automatiska indexeringssystemet) till oktober 2011 samt ett åtagande om att förhandla med arbetsmarknadens parter om en liknande senareläggning för 2012. Regeringen har också åtagit sig att förbättra företagsklimatet genom administrativa förenklingar och bättre infrastruktur. Dessa åtgärder ligger i linje med den bredare reformagendan i stabilitetsprogrammet och det nationella reformprogrammet, och de berör bland annat områdena pensioner, konkurrenskraft, sysselsättning (särskilt bland ungdomar och äldre arbetstagare) och finanssektorn. En del av de föreslagna reformerna är dock inte tillräckligt ingående. Åtagandena inom europluspakten har granskats och beaktats i rekommendationerna.

               (14)

               Kommissionen har granskat stabilitetsprogrammet och det nationella reformprogrammet, inklusive Luxemburgs åtaganden inom europluspakten. Den har beaktat inte bara programmens relevans för en hållbar finanspolitik och socioekonomisk politik i Luxemburg utan även i vilken utsträckning som EU:s regler och riktlinjer har iakttagits, mot bakgrund av behovet att stärka den övergripande ekonomiska styrningen i EU genom att framtida nationella beslut fattas med beaktande av synpunkter på EU-nivå. Mot bakgrund av detta anser kommissionen att en ambitiösare minskning av underskottet för 2011 borde vara möjligt med tanke på de gynnsamma makroekonomiska utsikterna, och att en större finanspolitisk ansträngning skulle göra det möjligt för Luxemburg att nå de medelfristiga målen redan 2012. Ytterligare åtgärder bör också vidtas för att reformera pensionssystemet och främja aktivt åldrande, öka konkurrenskraften och hjälpa unga människor att få arbete.

               (15)

               Mot bakgrund av denna bedömning har rådet granskat 2011 års uppdatering av stabilitetsprogrammet för Luxemburg, och dess yttrande (3) avspeglas i synnerhet i dess rekommendationer (1) och (2) nedan. Rådet har, med beaktande av Europeiska rådets slutsatser av den 25 mars 2011, granskat Luxemburgs nationella reformprogram.

         HÄRIGENOM REKOMMENDERAS Luxemburg att vidta följande åtgärder under perioden 2011–2012:

               1.

               Dra fördel av de förbättrade konjunkturförhållandena, öka de finanspolitiska ansträngningarna och använda de oväntade merintäkterna i syfte att ytterligare minska det nominella underskottet och nå det medelfristiga målet 2012.

               2.

               Föreslå och genomföra en brett upplagd pensionsreform för att säkerställa ett långsiktigt hållbart pensionssystem, och inleda detta arbete med åtgärder som ökar äldre arbetstagares deltagande på arbetsmarknaden, särskilt genom att motverka förtidspensionering. I syfte att höja den faktiska pensionsåldern kunde åtgärder som en koppling mellan den lagstadgade pensionsåldern och förväntad livslängd övervägas.

               3.

               Vidta åtgärder för att, i samråd med arbetsmarknadens parter och i enlighet med nationell praxis, reformera systemet löneförhandling och löneindexering för att se till att löneökningarna bättre återspeglar utvecklingen av arbetskraftens produktivitet och konkurrenskraft.

               4.

               Vidta åtgärder för att minska ungdomsarbetslösheten genom att förstärka utbildningsinsatser som syftar till att bättre anpassa unga människors yrkeskompetens till arbetsmarknadens behov.

      Utfärdat i Bryssel den 12 juli 2011.

            På rådets vägnar

         J. VINCENT-ROSTOWSKI

            Ordförande

      (1)  EGT L 209, 2.8.1997, s. 1.

      (2)  Bibehålls för 2011 genom rådets beslut 2011/308/EU av den 19 maj 2011 om riktlinjer för medlemsstaternas sysselsättningspolitik (EUT L 138, 26.5.2011, s. 56).

      (3)  Enligt artikel 5.3 i förordning (EG) nr 1466/97.