title: Rådets rekommendation av den 10 juli 2012 om Tjeckiens nationella reformprogram för 2012, med avgivande av rådets yttrande om Tjeckiens konvergensprogram för 2012–2015

text:
               24.7.2012

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               C 219/17

         RÅDETS REKOMMENDATION
   av den 10 juli 2012
   om Tjeckiens nationella reformprogram för 2012, med avgivande av rådets yttrande om Tjeckiens konvergensprogram för 2012–2015
   2012/C 219/05
   EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION
   med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 121.2 och 148.4,
   med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken (1), särskilt artikel 9.2,
   med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation,
   med beaktande av Europeiska rådets slutsatser,
   med beaktande av sysselsättningskommitténs yttrande,
   efter att ha hört ekonomiska och finansiella kommittén, och
   av följande skäl:

               (1)

               Den 26 mars 2010 antog Europeiska rådet kommissionens förslag till en ny strategi för sysselsättning och tillväxt – Europa 2020. Strategin bygger på en ökad samordning av den ekonomiska politiken med inriktning på ett antal nyckelområden där åtgärder måste vidtas för att öka Europas potential för hållbar tillväxt och konkurrenskraft.

               (2)

               Rådet antog den 13 juli 2010 en rekommendation om de allmänna riktlinjerna för medlemsstaternas och unionens ekonomiska politik (2010–2014) och den 21 oktober 2010 ett beslut om riktlinjer för medlemsstaternas sysselsättningspolitik (2), vilka tillsammans utgör de integrerade riktlinjerna. Medlemsstaterna uppmanades att beakta de integrerade riktlinjerna i sin nationella ekonomiska politik och sysselsättningspolitik.

               (3)

               Den 12 juli 2011 antog rådet en rekommendation (3) om Tjeckiens nationella reformprogram 2011 och avgav ett yttrande om Tjeckiens uppdaterade konvergensprogram för 2011–2014.

               (4)

               Kommissionen antog den 23 november 2011 den andra årliga tillväxtöversikten, vilket inledde den andra europeiska planeringsterminen för förhandsintegrerad politisk samordning förankrad i Europa 2020-strategin. Den 14 februari 2012 antog kommissionen, på grundval av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1176/2011 av den 16 november 2011 om förebyggande och korrigering av makroekonomiska obalanser (4), Rapporten om varningsmekanismen, i vilken Tjeckien inte finns med bland de medlemsstater för vilka en fördjupad granskning skulle utföras.

               (5)

               Den 1 december 2011 antog rådet slutsatser där kommittén för socialt skydd uppmanades att i samarbete med sysselsättningskommittén och andra kommittéer framföra sina synpunkter på de åtgärder som rekommenderas inom Europa 2020-strategins politiska arbetscykel. Dessa synpunkter ingår i sysselsättningskommitténs yttrande.

               (6)

               Europaparlamentet har vederbörligen involverats i den europeiska planeringsterminen, i enlighet med förordning (EG) nr 1466/97, och antog den 15 februari 2012 en resolution om sysselsättning och sociala aspekter i den årliga tillväxtöversikten 2012 och en resolution om bidraget till den årliga tillväxtöversikten 2012.

               (7)

               Den 2 mars 2012 godkände Europeiska rådet prioriteringarna för att säkerställa finansiell stabilitet, budgetkonsolidering och åtgärder för att främja tillväxten. Europeiska rådet betonade behovet att genomföra en differentierad, tillväxtfrämjande budgetkonsolidering, att återskapa normala villkor för utlåning till näringslivet, att främja tillväxt och konkurrenskraft, bekämpa arbetslösheten och krisens sociala konsekvenser och att modernisera den offentliga förvaltningen.

               (8)

               Den 25 april 2012 lade Tjeckien fram sitt konvergensprogram för perioden 2012–2015, och den 13 april 2012 presenterades det nationella reformprogrammet för 2012. För att beakta inbördes samband mellan de båda programmen har de bedömts samtidigt.

               (9)

               Mot bakgrund av bedömningen av konvergensprogrammet enligt förordning (EG) nr 1466/97 anser rådet att det makroekonomiska scenario som ligger till grund för programmets finanspolitiska beräkningar är realistiskt. Enligt konvergensprogrammet förväntas BNP-tillväxten nå 0,2 % för 2012 och 1,3 % för 2013, vilket kan jämföras med 0 % respektive 1,5 % för samma år i kommissionens avdelningars vårprognos 2012. Syftet med den finanspolitiska strategi som beskrivs i konvergensprogrammet är att nå balans i de offentliga finanserna 2016. Målet om ett offentligt underskott på 2,9 % av BNP år 2013 är i linje med den tidsfrist för att komma till rätta med alltför stora underskott som anges i rådets rekommendationer av den 2 december 2009. Den årliga genomsnittliga finanspolitiska insatsen på 0,9 % av BNP under perioden 2010–2013, som baseras på det (omräknade) strukturella budgetsaldot (5), ligger något lägre än den insats på 1 % av BNP som rekommenderats av rådet. I konvergensprogrammet bekräftas det tidigare medelfristiga budgetmålet på ett underskott på 1 % av BNP år 2015. Detta återspeglar också kraven i stabilitets- och tillväxtpakten. Det medelfristiga budgetmålet ska nås via underskott på 0,8 % av BNP 2014 och 0,7 % av BNP 2015, baserat på det (omräknade) strukturella budgetsaldot; tillväxttakten för de offentliga utgifterna ligger i linje med riktmärket för utgifter i stabilitets- och tillväxtpakten.
               Konvergensprogrammets beräkningar av de offentliga finansernas utfall omfattas av flera risker. Den lag om ekonomisk ersättning till kyrkor som för närvarande diskuteras i parlamentet, skulle som en engångsföreteelse öka det offentliga underskottet med 1,5 % av BNP det år som den träder i kraft. På ett mer allmänt plan innebär typen och omfattningen av de planerade konsolideringsåtgärderna på både inkomst- och utgiftssidan en avsevärd risk för hållbarheten i den finanspolitiska korrigeringen för tiden efter programperioden. Korrigeringen av de offentliga finanserna har hittills i första hand skett genom generella nedskärningar, vilka också påverkar tillväxtfrämjande utgifter. Ytterligare besparingar inom den offentliga förvaltningen motsvarande nästan 1 % av BNP planeras för 2013–2015, men programmet innehåller inte tillräckligt detaljerade uppgifter om detta. De flesta av de planerade åtgärderna på inkomstsidan är av tillfällig natur och kommer troligen att löpa ut 2015. Enligt programmet förväntas skuldkvoten kulminera vid 45,1 % av BNP 2013 och därefter gå ner, främst på grund av den beräknade kontinuerliga förbättringen av det primära saldot.

               (10)

               2011 godkände de tjeckiska myndigheterna en ökning av den reducerade mervärdesskattesatsen och av punktskatterna på tobak; de antog också en större skattereform som påverkar beskattningen av arbete och som bör träda i kraft 2014. I april 2012 enades man på regeringsnivå om ytterligare förändringar av skattesystemet. En del av dessa ändringar gäller miljöskatter och skatt på boende, två områden där skattesatserna för närvarande är lägre än EU-genomsnittet. Den föreslagna tillfälliga karaktären hos bestämmelserna om skatt på arbete skulle skapa ytterligare fullgörandekostnader och minska förutsägbarheten för skattebetalarna. Dessutom åtgärdas genom de nya förslagen bara delvis den låga faktiska beskattningen av egenföretagare jämfört med arbetstagare på grund av en omfattande användning av schablonavdrag och andra skatteavdrag. Slutligen har regeringen vidtagit åtgärder för att bekämpa bedrägerier när det gäller moms och bränsleskatt, och den har tagit de första stegen för att införa en enda kontaktpunkt för skatteuppbörd. Efterlevnaden av skattereglerna är dock fortfarande ett problem, och det nuvarande systemet för skatteuppbörd bygger inte på en tydlig och bred strategi för regelefterlevnad.

               (11)

               Regeringen har godkänt och delvis genomfört en reform av pensionssystemet, som syftar till att återställa finanspolitisk hållbarhet och öka pensionssparandet. De beräknade finansiella obalanserna i pensionssystemet är dock fortfarande stora jämfört med EU:s genomsnitt, till följd av den gradvisa ökningen av pensionsutgifterna, som förväntas tillta från och med 2030. Reformen stärker kopplingen mellan lagstadgad pensionsålder och förväntad livslängd men inbegriper inte någon mekanism för att garantera reaktioner i tid på framtida förändringar. Potentialen hos den nya pelaren med pensionsfonder att bidra till högre genomsnittspensioner i framtiden beror på andelen arbetstagare, särskilt yngre, som deltar i den, och på den förväntade avkastningen på lång sikt. Man har dock inte presenterat några åtgärder för att stimulera det faktiska deltagandet i den nya pelaren, och det vore önskvärt att potentiella sparare fick mer vägledning. Vidare utgör det nya system för förtidspensionering som regeringen, i enighet med arbetsmarknadens parter, planerar ett avsevärt hot mot trovärdigheten hos och syftet med reformerna för höjd faktisk pensionsålder och skäliga pensioner.

               (12)

               Den totala arbetslösheten är lägre än genomsnittet i EU, men kvinnor med barn och andra utsatta grupper har svårt att förverkliga sin potential på arbetsmarknaden. Kortare föräldraledighet skulle minska risken för kompetensförluster, men det förutsätter också bättre tillgång till barnomsorg, särskilt för barn under tre år. I detta avseende har regeringen minskat de tekniska kraven för att starta företagsdaghem, och den planerar att erbjuda skatteincitament för bredare användning av privat barnomsorg, vilket skulle innebära ett delvis genomförande av rekommendationerna. Eftersom bara 3 % av de barn som är yngre än tre år tar del av den offentliga barnomsorgen (jämfört med 24 % i EU-27, 2009) krävs det ytterligare åtgärder för att öka förvärvsfrekvensen hos småbarnsföräldrar.

               (13)

               Man har vidtagit ett flertal åtgärder för att effektivisera arbetsmarknadsmyndighetens verksamhet. Som ett led i en större reform av det sociala förmånssystemet har en ny central arbetsförmedling tagit över ansvaret för de regionala arbetsförmedlingarna, och ansvaret för utbetalning av sociala förmåner som inte är kopplade till försäkringssystemet har förts över från kommunerna till arbetsförmedlingarna. Den ökade arbetsbörda som blir följden av detta kommer dock att ytterligare öka kraven på arbetsmarknadsmyndighetens personal, som minskade med 12 % under 2011. För att förbättra förmedlingen av arbeten har man infört ett system för utkontraktering av förmedlingstjänster till privata aktörer. En stor del av avgifterna ska betalas i förväg, något som behöver ses över i framtiden för att se till att incitamenten är i linje med arbetsmarknadsresultaten. Det krävs ytterligare ansträngningar för att höja kvalitet och effektivitet i fråga om arbetsmarknadsutbildning, arbetsförmedlingstjänster och individanpassade tjänster. För detta krävs både tillräckliga medel och incitament. Om interventioner och finansiering av program för aktivering ska kopplas till prestation bör effektiviteten utvärderas i syfte att öka målinriktningen.

               (14)

               Trots den senaste tidens förbättringar på vissa områden, t.ex. i fråga om e-förvaltningstjänster och minskning av företagens administrativa bördor, finns det fortfarande stort utrymme för ökad effektivitet inom den offentliga förvaltningen. En strategi för bekämpning av korruption för perioden 2011–2012 har införts. En ny strategi för perioden efter 2012 är under utarbetande och kommer att antas under 2012. Det viktigaste resultatet av den nuvarande strategin är antagandet av en ny lag om offentlig upphandling, i kraft sedan april 2012. För att den ska bli trovärdig och effektiv krävs dock att den genomförs och tillämpas på rätt sätt. Frågan om anonyma aktieinnehav har ännu inte behandlats. Lagen för offentliganställda (Public Servants Act) håller fortfarande på att utarbetas men måste antas utan dröjsmål för att förvaltningen ska få nödvändig stadga. Oriktigheter vid offentlig upphandling och bristfälliga lednings- och kontrollsystem inom offentlig förvaltning har också inneburit stora problem vid genomförandet av EU-fonderna.

               (15)

               Den tjeckiska ekonomin måste mobilisera faktorer som underlättar övergången till tillväxt baserad på innovation, högre mervärde och humankapital, eftersom utsikterna till ytterligare verklig konvergens genom kapitalintensiv tillväxt verkar tämligen begränsade. Man diskuterar för närvarande en reform av den eftergymnasiala utbildningen. Även om reformen omfattar en översyn av den nuvarande ackrediteringsprocessen är den inte tillräckligt tydlig i nyckelfrågan om standarder för kvalitetsutvärdering. På grund av bristen på systematisk datainsamling och analys saknar reformen också stöd från den akademiska världen. Mot bakgrund av försämrade skolprestationer hos tjeckiska elever har regeringen vidtagit åtgärder för att garantera en miniminivå när det gäller skolresultat och inlett en strategi med rikstäckande datorbaserade tester. Dessa åtgärder är dock alltför begränsade för att på ett effektivt sätt förbättra kvaliteten och skapa mer rättvisa inom den obligatoriska utbildningen.

               (16)

               I samband med den europeiska planeringsterminen har kommissionen gjort en heltäckande analys av Tjeckiens ekonomiska politik. Den har gjort en bedömning av konvergensprogrammet och det nationella reformprogrammet. Den har beaktat inte bara programmens relevans för en hållbar finanspolitik och socioekonomisk politik i Tjeckien utan även i vilken utsträckning som EU:s regler och riktlinjer har iakttagits, mot bakgrund av behovet att stärka den övergripande ekonomiska styrningen i unionen genom att framtida nationella beslut fattas med beaktande av synpunkter på EU-nivå. Kommissionens rekommendationer inom ramen för den europeiska planeringsterminen återspeglas i rekommendationerna 1–6 nedan.

               (17)

               Mot bakgrund av denna bedömning har rådet granskat konvergensprogrammet, och dess yttrande (6) återspeglas framför allt i rekommendation 1 nedan.

         HÄRIGENOM REKOMMENDERAS Tjeckien att vidta följande åtgärder under perioden 2012–2013:

               1.

               Genomföra planerade steg mot en korrigering i rätt tid av det alltför stora underskottet. För att uppnå detta krävs att 2012 års budget genomförs fullt ut, och att man anger hållbara åtgärder för 2013 för att genomföra den genomsnittliga årliga strukturella korrigering som anges i rådets rekommendation i enlighet med förfarandet vid alltför stora underskott. Därefter säkerställa en tillräcklig strukturell korrigering för att göra tillräckliga framsteg mot det medelfristiga budgetmålet, inklusive nå riktmärket för utgifter. I detta sammanhang undvika generella nedskärningar, säkerställa tillväxtfrämjande utgifter och öka ansträngningarna för att förbättra de offentliga utgifternas effektivitet. Utnyttja befintligt utrymme för de skattehöjningar som hämmar tillväxten minst. Genomföra en skatteväxling från de höga skatterna på arbete till miljöskatter och skatt på boende. Minska skillnaderna i skattemässig behandling mellan arbetstagare och egenföretagare. Vidta åtgärder för att förbättra skatteuppbörden, minska skatteflykt och förbättra efterlevnaden av skattereglerna, bland annat genom att införa en enda kontaktpunkt för uppbörden av samtliga skatter.

               2.

               Genomföra ytterligare förändringar av det offentliga pensionssystemet för att garantera dess långsiktiga hållbarhet. Ompröva planerna på att tillåta ett tidigare utträde från arbetsmarknaden. Främja ett faktiskt deltagande av yngre arbetstagare i det fondbaserade system som planeras, i syfte att trygga skäligare pensioner.

               3.

               Vidta ytterligare åtgärder för att kraftigt öka utbudet av bra barnomsorg till rimlig kostnad.

               4.

               Förbättra arbetsmarknadsmyndighetens tjänster genom att höja kvaliteten och effektiviteten i arbetsmarknadsutbildning, arbetsförmedlingstjänster och individanpassade tjänster, även för utkontrakterade tjänster.

               5.

               Utan dröjsmål anta och genomföra lagen för offentliganställda, i syfte att öka stabiliteten och effektiviteten inom den offentliga förvaltningen och motverka oriktigheter. Säkerställa ett korrekt genomförande av den nya lagen om offentlig upphandling. Ta upp frågan om anonyma aktieinnehav. Säkerställa ett korrekt genomförande av EU:s fonder och intensifiera kampen mot korruptionen.

               6.

               Anta den lagstiftning som krävs för att inrätta ett transparent och tydligt system för kvalitetsutvärdering inom högre utbildning och forskningsinstitutioner. Säkerställa hållbar finansiering som är kopplad till resultatet av kvalitetsbedömningen. Inrätta en förbättringsorienterad ram för utvärdering inom den obligatoriska utbildningen.

      Utfärdad i Bryssel den 10 juli 2012.

            På rådets vägnar

         V. SHIARLY

            Ordförande

      (1)  EGT L 209, 2.8.1997, s. 1.

      (2)  Upprätthålls för 2012 genom rådets beslut 2012/238/EU av den 26 april 2012 om riktlinjer för medlemsstaternas sysselsättningspolitik (EUT L 119, 4.5.2012, s. 47).

      (3)  EUT C 212, 19.7.2011, s. 5.

      (4)  EUT L 306, 23.11.2011, s. 25.

      (5)  Det konjunkturrensade saldot exklusive engångsåtgärder och andra tillfälliga åtgärder, omräknat av kommissionens avdelningar enligt den allmänt vedertagna metoden och baserat på uppgifterna i programmet.

      (6)  I enlighet med artikel 9.2 i förordning (EG) nr 1466/97.


title: 2012/772/EU: Kommissionens rekommendation av den 6 december 2012 om aggressiv skatteplanering

text:
               12.12.2012

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               L 338/41

         KOMMISSIONENS REKOMMENDATION
   av den 6 december 2012
   om aggressiv skatteplanering
   (2012/772/EU)
   EUROPEISKA KOMMISSIONEN UTFÄRDAR DENNA REKOMMENDATION
   med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 292, och
   av följande skäl:

               (1)

               Länder runt om i världen har traditionellt sett behandlat skatteplanering som en legitim metod. Med tiden har skatteplaneringen dock blivit alltmer raffinerad. Den sträcker sig över flera olika jurisdiktioner och innebär i själva verket att skattepliktiga vinster förs över till stater med förmånliga skattesystem. Typiskt för de aktuella metoderna är att de minskar det skattepliktiga beloppet genom arrangemang som är helt lagliga men som strider mot lagens avsikt.

               (2)

               Aggressiv skatteplanering innebär att man drar nytta av teknikaliteter i ett skattesystem eller oförenligheter mellan två eller flera skattesystem i syfte att minska det skattepliktiga beloppet. Aggressiv skatteplanering kan anta många olika former. Det kan leda till dubbla avdrag (t.ex. när samma förlust dras av både i källstaten och i hemviststaten) och till dubbel skattebefrielse (t.ex. när inkomster som inte beskattas i källstaten befrias från skatt i hemviststaten).

               (3)

               Medlemsstaterna tycker att det är svårt att förhindra att de nationella skattebaserna undergrävs genom aggressiv skatteplanering, trots betydande insatser. De nationella bestämmelserna på området är ofta inte helt effektiva, särskilt på grund av skatteplaneringens ofta gränsöverskridande dimension och den ökade rörligheten för kapital och personer.

               (4)

               För att förbättra den inre marknadens funktion är det nödvändigt att uppmuntra alla medlemsstater att tillämpa samma allmänna strategi för att motverka aggressiv skatteplanering, vilket skulle bidra till att minska den befintliga snedvridningen.

               (5)

               Det är därför nödvändigt att ta itu med fall där de skattskyldiga skaffar sig skattemässiga fördelar genom att utforma sina skatteangelägenheter på ett sådant sätt att inkomsterna inte beskattas i någon av de berörda skattejurisdiktionerna (dubbel skattebefrielse). Om denna situation får fortgå kan det leda till konstlade kapitalströmmar och kapitalrörelser inom den inre marknaden vilket hindrar den från att fungera som den ska och undergräver medlemsstaternas skattebaser.

               (6)

               Under 2012 genomförde kommissionen ett offentligt samråd om dubbel skattebefrielse på den inre marknaden. Eftersom det inte finns någon universallösning på alla problem som togs upp vid samrådet är det lämpligt att som första steg ta itu med en vanlig företeelse vid skatteplanering, nämligen att utnyttja oförenligheter mellan två eller flera skattesystem, vilket ofta leder till dubbel skattebefrielse.

               (7)

               Stater åtar sig ofta i sina konventioner om dubbelbeskattning att inte beskatta vissa inkomster. I samband med detta tar de inte nödvändigtvis hänsyn till om dessa inkomster beskattas i den andra konventionsstaten, och därmed inte heller till om det finns risk för dubbel skattebefrielse. Denna risk kan också föreligga om medlemsstaterna ensidigt skattebefriar utländska inkomster, oavsett om de beskattas i källstaten eller inte. Det är viktigt att ta itu med båda dessa situationer i denna rekommendation.

               (8)

               Eftersom skatteplaneringen blir alltmer raffinerad och de nationella lagstiftarna ofta inte hinner reagera i tid, visar det sig ofta att specifika åtgärder för att motverka missbruk är otillräckliga för att hålla jämna steg med nya aggressiva skatteplaneringsmetoder. Sådana metoder kan minska de nationella skatteintäkterna och försämra den inre marknadens funktion. Det är därför lämpligt att rekommendera medlemsstaterna att anta en gemensam regel för att motverka missbruk, och på så sätt även undvika de problem som uppstår när det finns många olika regler. Här är det nödvändigt att ta hänsyn till de begränsningar som anges i unionslagstiftningen vad gäller regler för att motverka missbruk.

               (9)

               För att upprätthålla den oberoende tillämpningen av befintliga unionsakter på det berörda området gäller denna rekommendation inte inom tillämpningsområdet för rådets direktiv 2009/133/EG (1), rådets direktiv 2011/96/EU (2) och rådets direktiv 2003/49/EG (3). En översyn av dessa direktiv i syfte att tillämpa de principer som ligger till grund för denna rekommendation övervägs för närvarande av kommissionen.

         HÄRIGENOM REKOMMENDERAS FÖLJANDE.
   1.   Syfte och tillämpningsområde
   Denna rekommendation gäller aggressiv skatteplanering i fråga om direkt beskattning.
   Den gäller inte inom tillämpningsområdet för unionsakter vars tillämpning den skulle kunna påverka.
   2.   Definitioner
   I denna rekommendation gäller följande definitioner:
   a)   skatt: inkomstskatt, bolagsskatt och, i tillämpliga fall, realisationsvinstskatt, samt källskatt av ett slag som motsvarar någon av dessa skatter.
   b)   inkomst: alla poster som definieras som sådan enligt den nationella lagstiftningen i den medlemsstat som tillämpar termen och, i tillämpliga fall, de poster som definieras som realisationsvinster.
   3.   Inskränkningar i tillämpningen av reglerna för att undvika dubbelbeskattning

               3.1

               Om medlemsstater i konventioner om dubbelbeskattning som de har ingått med varandra eller med tredjeländer har åtagit sig att inte beskatta en viss inkomst bör medlemsstaterna se till att detta åtagande endast gäller när inkomsten ska beskattas i den andra konventionsstaten.

               3.2

               För att genomföra punkt 3.1 uppmanas medlemsstaterna att införa en lämplig klausul i sina konventioner om dubbelbeskattning. En sådan klausul skulle kunna lyda på följande sätt:
               ”Om det enligt denna konvention föreskrivs att en inkomst endast är skattepliktig i en av konventionsstaterna eller att den får beskattas i någon av konventionsstaterna ska den andra konventionsstaten vara förhindrad att beskatta inkomsten endast om den ska beskattas av den första konventionsstaten”.
               Vid multilaterala konventioner bör hänvisningen till ”den andra konventionsstaten” ersättas av en hänvisning till ”övriga konventionsstater”.

               3.3

               Om medlemsstaterna genom ensidiga nationella regler för att undvika dubbelbeskattning föreskriver skattebefrielse för en viss inkomst som härrör från en annan jurisdiktion där inkomsten inte är skattepliktig uppmanas medlemsstaterna att se till att inkomsten beskattas.

               3.4

               Vid tillämpning av punkterna 3.1, 3.2 och 3.3 bör man anse att en inkomst ska beskattas om den behandlas som skattepliktig i den berörda jurisdiktionen och inte är skattebefriad, eller omfattas av fullt skatteavdrag eller nollskattesats.

         4.   Allmän regel för att motverka missbruk

               4.1

               Medlemsstaterna bör för att motverka sådan aggressiv skatteplanering som faller utanför deras specifika regler för att motverka skatteflykt anta en allmän regel för att motverka missbruk som är anpassad efter nationella och gränsöverskridande situationer inom unionen och situationer som rör tredjeländer.

               4.2

               För att genomföra punkt 4.1 uppmanas medlemsstaterna att införa följande klausul i sin nationella lagstiftning:
               ”Ett eller flera konstlade arrangemang som har inrättats med det huvudsakliga syftet att undvika beskattning och som leder till en skatteförmån ska ignoreras. De nationella myndigheterna ska skatterättsligt behandla dessa arrangemang utifrån deras ekonomiska innehåll.”

               4.3

               I punkt 4.2 avses med arrangemang alla transaktioner, system, insatser, verksamheter, avtal, bidrag, överenskommelser, löften, åtaganden eller händelser. Ett arrangemang kan bestå av flera led eller parter.

               4.4

               Vid tillämpning av punkt 4.2 är ett eller flera arrangemang konstlade om de saknar affärsmässig substans. Vid bedömningen av om ett eller flera arrangemang är konstlade uppmanas de nationella myndigheterna att ta ställning till om en eller flera av följande situationer föreligger:

                           a)

                           De enskilda leden i ett arrangemang är till sin rättsliga beskaffenhet oförenliga med det rättsliga innehållet i arrangemanget som helhet.

                           b)

                           Ett eller flera arrangemang genomförs på ett sätt som normalt inte förekommer vid vad som förväntas vara ett rimligt affärsbeteende.

                           c)

                           Ett eller flera arrangemang innehåller delar som motverkar eller tar ut varandra.

                           d)

                           De transaktioner som genomförs är cirkulära.

                           e)

                           Ett eller flera arrangemang resulterar i en betydande skatteförmån som dock inte återspeglas i den skattskyldiges företagsrisker eller kassaflöden.

                           f)

                           Den beräknade vinsten före skatt är obetydlig i förhållande till den beräknade skatteförmånens storlek.

               4.5

               Vid tillämpning av punkt 4.2 är syftet med ett eller flera arrangemang att undvika beskattning om de, oavsett den skattskyldiges subjektiva avsikter, motverkar målet, andemeningen och syftet med den skattebestämmelse som annars skulle vara tillämplig.

               4.6

               Vid tillämpning av punkt 4.2 anses ett visst syfte vara huvudsakligt om alla andra syften som skulle kunna tillskrivas de berörda arrangemangen på sin höjd förefaller försumbara i ljuset av alla omständigheter i fallet.

               4.7

               För att avgöra om ett eller flera arrangemang har resulterat i en sådan skatteförmån som avses i punkt 4.2 uppmanas de nationella myndigheterna att med utgångspunkt i dessa arrangemang jämföra den skattskyldiges skattepliktiga belopp med det belopp som samma skattesubjekt skulle vara skyldig under samma omständigheter om arrangemangen inte fanns. Här är det lämpligt att ta ställning till om en eller flera av följande situationer föreligger:

                           a)

                           Ett belopp ingår inte i skattebasen.

                           b)

                           Den skattskyldige utnyttjar ett avdrag.

                           c)

                           Den skattskyldige ådrar sig en förlust av skatteskäl.

                           d)

                           Ingen källskatt ska betalas.

                           e)

                           Utländsk skatt avräknas.

         5.   Uppföljning
   Medlemsstaterna bör informera kommissionen om de åtgärder som vidtagits för att följa denna rekommendation samt om eventuella ändringar av sådana åtgärder.
   Kommissionen kommer att offentliggöra en rapport om tillämpningen av denna rekommendation inom tre år efter det att den har antagits.
   6.   Adressater
   Denna rekommendation riktar sig till medlemsstaterna.

      Utfärdad i Bryssel den 6 december 2012.

            På kommissionens vägnar

         Algirdas ŠEMETA

            Ledamot av kommissionen

      (1)  EUT L 310, 25.11.2009, s. 34.

      (2)  EUT L 345, 29.12.2011, s. 8.

      (3)  EUT L 157, 26.6.2003, s. 49.


title: Rådets rekommendation av den 14 juli 2015 om Österrikes nationella reformprogram 2015, med avgivande av rådets yttrande om Österrikes stabilitetsprogram 2015

text:
               18.8.2015

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               C 272/87

         RÅDETS REKOMMENDATION
   av den 14 juli 2015
   om Österrikes nationella reformprogram 2015, med avgivande av rådets yttrande om Österrikes stabilitetsprogram 2015
   (2015/C 272/23)
   EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION
   med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 121.2 och 148.4,
   med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken (1), särskilt artikel 5.2,
   med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation,
   med beaktande av Europaparlamentets resolutioner,
   med beaktande av Europeiska rådets slutsatser,
   med beaktande av sysselsättningskommitténs yttrande,
   med beaktande av ekonomiska och finansiella kommitténs yttrande,
   med beaktande av yttrandet från kommittén för socialt skydd,
   med beaktande av yttrandet från kommittén för ekonomisk politik, och
   av följande skäl:

               (1)

               Den 26 mars 2010 godkände Europeiska rådet kommissionens förslag om en ny strategi för tillväxt och sysselsättning, Europa 2020, som bygger på stärkt samordning av den ekonomiska politiken. Strategin inriktas på de centrala områden där åtgärder krävs för att stärka Europas potential för hållbar tillväxt och konkurrenskraft.

               (2)

               Den 14 juli 2015 antog rådet, på grundval av kommissionens förslag, en rekommendation om de allmänna riktlinjerna för medlemsstaternas och unionens ekonomiska politik och den 21 oktober 2010 ett beslut om riktlinjer för medlemsstaternas sysselsättningspolitik (2). Tillsammans utgör dessa de integrerade riktlinjer som medlemsstaterna uppmanades att beakta i sin nationella ekonomiska politik och sysselsättningspolitik.

               (3)

               Den 8 juli 2014 antog rådet en rekommendation (3) om Österrikes nationella reformprogram för 2014 och avgav ett yttrande om Österrikes uppdaterade stabilitetsprogram för 2014. Den 28 november 2014, i linje med Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 473/2013 (4), lade kommissionen fram sitt yttrande om Österrikes utkast till budgetplan för 2015.

               (4)

               Den 28 november 2014 antog kommissionen den årliga tillväxtöversikten, som inledde 2015 års europeiska planeringstermin för samordning av den ekonomiska politiken. Samma dag antog kommissionen, på grundval av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1176/2011 (5), även rapporten om varningsmekanismen, i vilken Österrike inte angavs som en av de medlemsstater som skulle bli föremål för en fördjupad granskning.

               (5)

               Den 18 december 2014 godkände Europeiska rådet prioriteringarna för att främja investeringar, intensifiera strukturreformerna och fortsätta med en ansvarsfull, tillväxtfrämjande konsolidering av de offentliga finanserna.

               (6)

               Den 26 februari 2015 offentliggjorde kommissionen sin landsrapport för 2015 om Österrike. Den innehöll en bedömning av hur väl Österrike hade lyckats med de landsspecifika rekommendationer som antogs den 8 juli 2014.

               (7)

               Den 21 april 2015 lade Österrike fram sitt nationella reformprogram för 2015 och sitt stabilitetsprogram för 2015. För att beakta deras inbördes samband har de båda programmen bedömts samtidigt.

               (8)

               Österrike omfattas för närvarande av stabilitets- och tillväxtpaktens förebyggande del och av övergångsreglerna för skuldkriteriet under 2014–2016. Enligt stabilitetsprogrammet för 2015 planerar regeringen en successiv förbättring av det nominella underskottet till 2,2 % av BNP under 2015 och därefter till 0,5 % av BNP under 2019. Enligt stabilitetsprogrammet nåddes 2014 det medelfristiga målet om ett strukturellt underskott på högst 0,45 % av BNP, och regeringen planerar att hålla det medelfristiga målet under hela programperioden. Det omräknade strukturella saldot förväntas dock avvika från det medelfristiga budgetmålet från och med 2015. Den offentliga skuldkvoten förväntas nå en topp på 86,8 % av BNP under 2015 och sedan sjunka successivt till 79,7 % av BNP under 2019. Det makroekonomiska scenario som ligger till grund för stabilitetsprogrammets budgetprognoser är rimligt. Åtgärderna som ska stödja de planerade underskottsmålen från 2016 och framåt har dock ännu inte beskrivits tillräckligt. Enligt kommissionens vårprognos 2015 beräknas det strukturella saldot avvika med 0,4 % av BNP från det medelfristiga målet under 2015. Avvikelsen torde bli betydande 2016 med tanke på att det strukturella saldot enligt prognosen kommer att försämras med 0,6 % av BNP, jämfört med den strukturella anpassning på 0,3 % av BNP som krävs för att nå det medelfristiga budgetmålet. Det skulle innebära en avvikelse på omkring 0,9 % av BNP från stabilitets- och tillväxtpaktens krav. Det kommer därför att krävas ytterligare åtgärder. Samtidigt kommer bruttoskulden enligt stabilitetsprogrammet och kommissionens vårprognos 2015 att fortsätta att minska, i enlighet med övergångsreglerna för skuldkriteriet, under 2015 och 2016. Rådet anser, på grundval av sin bedömning av stabilitetsprogrammet och med beaktande av kommissionens vårprognos 2015, att det finns en risk för att Österrike inte kommer att följa stabilitets- och tillväxtpaktens regler.

               (9)

               Förhållandet mellan olika förvaltningsnivåer är fortfarande komplext, och hämmar effektiviteten i viktiga delar av den offentliga förvaltningen. Österrike förblir ett av de länder som har de lägsta delstatliga skatterna, sett som andel av BNP. Trots denna låga grad av självstyre i skattehänseende har delstaterna ett betydande ansvar för utgifter och administration. Den höga komplexiteten och obalansen mellan ansvar för intäkter och utgifter underlättar inte genomförandet av omfattande politiska reformer.

               (10)

               Det österrikiska pensionssystemet är fortfarande behäftat med långsiktiga strukturella svagheter. Österrikes reformer hittills förefaller inte tillräckliga för att garantera systemets långsiktiga ekonomiska hållbarhet. För det första är den faktiska pensionsåldern fortfarande avsevärt lägre än den lagstadgade pensionsåldern. För det andra ligger kvinnornas lagstadgade pensionsålder långt under männens, och kommer inte att höjas förrän 2024. För det tredje är den lagstadgade pensionsåldern fortfarande inte knuten till den ständigt ökande förväntade livslängden. Österrike har vidtagit vissa åtgärder för att höja den faktiska pensionsåldern, som nu är 59,7 år (2014), men som fortfarande ligger under medelvärdet för EU på 63,1 år (2013). Åtgärder har vidtagits för att ta bort olika vägar till förtidspension och sjukpension, och därigenom förlänga tiden i arbete. Vidare har nedsättningen per år av förtidspension och den pensionsgrundande period som krävs för att komma i fråga för sådana system höjts. Det är fortfarande oklart huruvida åtgärdernas förväntade positiva budgeteffekter kommer att förverkligas.

               (11)

               Österrikes kostnader för hälso- och sjukvård är bland de högsta i unionen. Den pågående vårdreformen (2013–2016) har som mål att stabilisera kostnaderna som andel av BNP senast 2016. Även om reformerna lyckas står hälso- och sjukvårdssystemets ekonomiska hållbarhet och effektivitet inför strukturella utmaningar. Åtgärder bör vidtas nu med sikte på tiden efter 2016. Exempelvis bör fler patienter behandlas i multidisciplinär primär öppenvård, och den genomsnittliga vårdtiden för intagna patienter bör minskas ytterligare.

               (12)

               Att garantera långsiktig tillgång till arbetskraft med rätt kvalifikationer är fortfarande en utmaning för Österrike. Arbetslösheten på omkring 5,6 % är en av de lägsta i unionen, men vissa delar av arbetskraften besitter fortfarande outnyttjad potential. Österrike har vidtagit en del åtgärder för att förlänga arbetslivet, underlätta kvinnornas deltagande på arbetsmarknaden och ta bättre vara på potentialen hos arbetstagare med migrantbakgrund, bland annat genom bättre erkännande av deras kvalifikationer. Den senaste tidens reformer måste dock övervakas noga och fler åtgärder krävs för att helt ta vara på de här gruppernas arbetsmarknadspotential.

               (13)

               Den 13 mars 2015 lade Österrike fram en genomgripande skattereform som går ut på att ändra skatteklasserna och den personliga inkomstskatten, och särskilt sänka ingångssatsen för personlig inkomstskatt från 36,5 % till 25 %. Skattelättnaden blir uppskattningsvis 4,9 miljarder euro, medan 300 miljoner euro i ytterligare utgifter planeras till stöd för familjepolitik och forskning. Enligt förslaget ska skatteväxlingen bland annat finansieras genom bekämpning av skatteflykt, lägre offentliga utgifter, en höjning av nedsatta momssatser till 13 % på vissa områden och en höjning av skatten på inkomst av kapital från 25 % till 27,5 %. Dessa planerade reformer överensstämmer på det hela taget med rådets rekommendationer från 2014. De kommer sannolikt att öka incitamenten till arbete för personer med låg inkomstpotential och för personer som inte tjänar huvudinkomsten i hushållet, och stärka den disponibla inkomsten. Reformen bör dock genomföras på ett budgetneutralt sätt.

               (14)

               Det österrikiska skolsystemet kännetecknas av en låg andel elever som lämnar skolan i förtid, betydligt under EU-medelvärdet. Ett starkt och välfungerande system för yrkesutbildning ger god tillgång till välutbildad arbetskraft. Utmaningar kvarstår dock när det gäller att förbättra läranderesultaten för ungdomar med låg socioekonomisk status, särskilt med migrantbakgrund, och därigenom stärka deras anställbarhet. Utvärderingen av hur det nya skolsystemet (Neue Mittelschule) har genomförts visar på svagheter som behöver åtgärdas.

               (15)

               Under Europeiska planeringsterminen har rådet hela tiden rekommenderat Österrike att förbättra och främja konkurrensen i tjänstesektorn, men den politiska responsen har hittills varit begränsad. Det finns fortfarande krav på associationsform, ägandeförhållanden och prisstruktur för flera lagreglerade yrken, vilket skapar hinder för marknadstillträde och hindrar fackfolk och företag från andra medlemsstater att erbjuda sina tjänster i Österrike. Under den ömsesidiga utvärderingen håller Österrike på att se över sina regler om tillträde till lagreglerade yrken och utövandet av sådan verksamhet, för att bedöma om de är rimliga och verkar för allmänintresset. Jämfört med konkurrensmyndigheter i andra medlemsstater är den federala konkurrensmyndigheten resursfattig, och det hindrar effektiva insatser.

               (16)

               Den österrikiska bankbranschen har uppvisat god motståndskraft, men står ändå inför ett antal utmaningar både på hemmamarknaden och i fråga om osäker utlandsexponering. Bankernas kapitalisering fortsatte att förbättras under 2014, men de österrikiska bankernas lönsamhet stod under tryck. Fem av de sex största österrikiska kreditinstituten fick godkänt i ECB:s heltäckande bedömning 2014, medan Österreichische Volksbanken (ÖVAG) underkändes. Österrike gjorde betydande framsteg med att omstrukturera ÖVAG och Hypo Group Alpe Adria (HGAA).

               (17)

               Kommissionen har inom ramen för den europeiska planeringsterminen gjort en omfattande analys av Österrikes ekonomiska politik, och offentliggjorde den i landsrapporten för 2015. Kommissionen har också bedömt stabilitetsprogrammet, det nationella reformprogrammet och uppföljningen till de rekommendationer Österrike fått tidigare år. Kommissionen har beaktat inte bara programmens relevans för hållbarheten i finanspolitiken och den socioekonomiska politiken i Österrike utan också i vilken mån EU:s regler och riktlinjer har iakttagits, mot bakgrund av behovet att stärka den övergripande ekonomiska styrningen i unionen genom att framtida nationella beslut fattas med beaktande av synpunkter på EU-nivå. Rekommendationerna inom ramen för den europeiska planeringsterminen återspeglas i rekommendationerna 1–4 nedan.

               (18)

               Mot bakgrund av denna bedömning har rådet granskat stabilitetsprogrammet, och dess yttrande (6) återspeglas särskilt i rekommendation 1 nedan.

               (19)

               I samband med den europeiska planeringsterminen har kommissionen dessutom analyserat den ekonomiska politiken i euroområdet som helhet. På grundval av den analysen har rådet utfärdat särskilda rekommendationer riktade till de medlemsstater som har euron som valuta (7). I egenskap av ett land som har euron som valuta bör Österrike också se till att dessa rekommendationer genomförs fullständigt och i tid.

         HÄRIGENOM REKOMMENDERAS Österrike att under perioden 2015 och 2016 vidta följande åtgärder:

               1.

               Undvika att avvika från det medelfristiga budgetmålet 2015 och 2016. Se till att skattereformen för minskad skatt på arbete blir budgetneutral. Rätta till obalansen mellan de olika förvaltningsnivåernas finansierings- och utgiftsbefogenheter. Vidta åtgärder för att se till att pensionssystemet blir hållbart på lång sikt, bland annat genom att den lagstadgade pensionsåldern för män och kvinnor görs enhetlig tidigare och genom att den lagstadgade pensionsåldern knyts till den förväntade livslängden.

               2.

               Stärka åtgärderna för att öka deltagandet på arbetsmarknaden för äldre arbetstagare och kvinnor, bland annat genom bättre tillgång till barnomsorg och omsorgstjänster för personer med långvarigt vårdbehov. Vidta åtgärder för att förbättra missgynnade ungdomars utbildningsnivå.

               3.

               Avlägsna oproportionerliga hinder för tjänsteleverantörer och hinder för grundande av flertjänstföretag.

               4.

               Åtgärda finanssektorns potentiella svagheter i form av utlandsexponering och otillräcklig kvalitet på tillgångarna.

      Utfärdad i Bryssel den 14 juli 2015.

            På rådets vägnar

         P. GRAMEGNA

            Ordförande

      (1)  EGT L 209, 2.8.1997, s. 1.

      (2)  Upprätthålls genom rådets beslut 2014/322/EU av den 6 maj 2014 om riktlinjer för medlemsstaternas sysselsättningspolitik för 2014 (EUT L 165, 4.6.2014, s. 49).

      (3)  Rådets rekommendation av den 8 juli 2014 om Österrikes nationella reformprogram 2014, med avgivande av rådets yttrande om Österrikes stabilitetsprogram 2014 (EUT C 247, 29.7.2014, s. 92).

      (4)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 473/2013 av den 21 maj 2013 om gemensamma bestämmelser för övervakning och bedömning av utkast till budgetplaner och säkerställande av korrigering av alltför stora underskott i medlemsstater i euroområdet (EUT L 140, 27.5.2013, s. 11).

      (5)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1176/2011 av den 16 november 2011 om förebyggande och korrigering av makroekonomiska obalanser (EUT L 306, 23.11.2011, s. 25).

      (6)  Enligt artikel 5.2 i förordning (EG) nr 1466/97.

      (7)  EUT C 272, 18.8.2015, s. 98.


Viktigt rättsligt meddelande

|

52005SC0147

Rekommendation till rådets yttrande enligt artikel 9.3 i rådets förordning ( EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om Polens uppdaterade konvergensprogram, 2004–2007  /* SEK/2005/0147 slutlig */

	Bryssel den 2.2.2005SEK(2005) 147 slutligRekommendation tillRÅDETS YTTRANDEenligt artikel 9.3 i rådets förordning ( EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om Polens uppdaterade konvergensprogram, 2004–2007(framlagt av kommissionen)MOTIVERINGGenom rådets förordning (EG) nr 1466/97 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken[1] fastställdes att de icke-deltagande medlemsstaterna, dvs. de som inte har infört den gemensamma valutan, skulle lägga fram konvergensprogram till rådet och kommissionen. Rådet skulle enligt artikel 9 i förordningen granska dessa program på grundval av de bedömningar som gjorts av kommissionen och av den kommitté (Ekonomiska och finansiella kommittén) som inrättats genom artikel 114 i fördraget. Kommissionen utfärdade rekommendationer om samtliga program, och rådet granskade sedan programmen och avgav sina yttranden med utgångspunkt från kommissionens rekommendationer och efter samråd med Ekonomiska och finansiella kommittén Därefter skall medlemsstaterna enligt förordningen årligen lägga fram uppdaterade stabilitetsprogram, som även de kan granskas av rådet enligt samma förfarande.De medlemsstater som anslöt sig till EU den 1 maj 2004 deltar inte i det gemensamma valutasamarbetet, men det krävs att de inom skälig tid uppfyller konvergenskriterierna, däribland det som avser en hållbar finansiell ställning för den offentliga sektorn, för att komma i fråga för att införa euron. På grund av ett underskott i de offentliga finanserna motsvarande 3,9 % av BNP under 2003 beslutade rådet den 5 juli 2004 att ett alltför stort underskott förelåg och rekommenderade att denna situation skulle vara åtgärdad senast 2007 i enlighet med konvergensprogrammet från maj 2004. Polen rekommenderades särskilt att kraftfullt genomföra de åtgärder som nämns i ovan nämnda konvergensprogram, särskilt de som ingår i den s.k. Hausner-planen. Polen rekommenderades att verkningsfullt tillämpa åtgärderna i konvergensprogrammet från maj för att uppnå 2005 års mål för underskottet inom tidsfristen den 5 november 2004 i enlighet med stabilitets- och tillväxtpakten. Vidare uppmanades de polska myndigheterna att anslå eventuella extrainkomster till en minskning av underskottet i de offentliga finanserna och se till att skuldkvoten slutar öka. I sitt meddelande av den 22 december 2004 drog kommissionen slutsatsen att Polens regering effektivt hade genomfört de åtgärder som förutsetts för att uppnå 2005 års mål för underskottet[2].De medlemsstater som anslöt sig till EU den 1 maj 2004 åtog sig att överlämna sina konvergensprogram senast den 15 maj 2004 och en första uppdatering av dem mot slutet av år 2004. Polens första konvergensprogram, som omfattade perioden 2004–2007, lades fram den 17 maj 2004 och granskades av rådet den 5 juli 2004. Den 1 december 2004 lade Polen fram en uppdatering av sitt konvergensprogram. Kommissionen har gjort en teknisk utvärdering av denna uppdatering med hänsyn tagen till kommissionens höstprognoser för 2004, som lagts fram i enlighet med uppförandekoden[3], den allmänt vedertagna metoden för beräkning av potentiell produktionskapacitet, rekommendationerna i de allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken 2003–2005 och de principer som fastställs i kommissionens meddelande av den 27 november till rådet och Europaparlamentet om bättre samordning av finanspolitiken[4]. Denna utvärdering ger anledning till följande bedömning:-  Den 1 december 2004 lade Polen fram sitt uppdaterade konvergensprogram som omfattar perioden 2004–2007, efter att det hade godkänts av Polens regering den 30 november 2004. I dokumentet ingår de åtgärder som antogs för 2005 års offentliga finanser och som bygger på regeringens program för rationalisering och minskning av de offentliga utgifterna (den s.k. Hausner-planen) som antogs i januari 2004. Programmet uppfyller delvis uppgiftskraven i den reviderade uppförandekoden för stabilitets- och konvergensprogrammens innehåll och utformning och normerna inom Europeiska nationalräkenskapssystemet (ENS 95). Kvaliteten på uppgifterna enligt ENS 95 om sammansättningen på de offentliga inkomsterna och utgifterna överensstämmer inte helt med de statistiska normerna för ENS 95. Polen uppmanas därför att uppnå överensstämmelse med uppgiftskraven.-  Enligt de makroekonomiska ramar som läggs fram i programmet förutses den reala BNP-tillväxten gradvis avta från 5,7 % 2004 till 5,0 % 2005 respektive 4,8 % 2006, för att därefter öka till 5,6 % 2007. Under hela prognosperioden kommer den inhemska efterfrågan att vara drivkraft för tillväxten, medan bidraget från nettoexporten förväntas bli negativt från 2005 och framåt. Det makroekonomiska scenariot till 2006 är realistiskt och ligger nära kommissionens höstprognoser från 2004, även om sistnämnda prognos beräknar en något lägre BNP-tillväxt för 2006. Däremot verkar tillväxtprognosen för programmets sista år väl optimistisk. Den beräknade ökningstakten i BNP-tillväxten under 2007 speglar optimistiska antaganden om både tillväxten i den potentiella produktionskapaciteten och den inhemska efterfrågan. Enligt programmet antas den potentiella tillväxten stärkas från 3,6 % 2004 till 4,7 % 2007 (enligt kommissionens beräkningar), vilket leder till ett produktionsgap på över 2 % vid utgången av programperioden. Det kan leda till att pristrycket blir starkare än väntat i programmet.-  Under 2004 har inflationen i Polen ökat från de mycket låga nivåer som registrerades 2003, men takten har nyligen dämpats. Den plötsliga inflationsökning som iakttogs mellan april och augusti 2004 berodde i huvudsak på tillfälliga faktorer (livsmedels- och oljepriser, skattehöjningar i samband med anslutningen), medan fortsatta måttliga löneökningar och en starkare zloty bidrar till att stödja förutsättningarna för en uppbromsning av inflationen under 2005. Zlotyn apprecierades kraftigt under större delen av 2004 och steg i december 2003 med 13 % i förhållande till eurons värde. I faktiska termer apprecierades zlotyn, både i nominella och reala termer, med över 10 % under loppet av 2004 (räknat från årsslut till årsslut). Skillnaderna i avkastning mellan referensobligationer i Polen respektive euroområdet ökade mellan andra halvåret 2003 till andra halvåret 2004 på grund av investerarnas oro över den ekonomiska politiken, men har under de senaste månaderna minskat igen till ungefär 200 baspunkter vid slutet av året. Ingen ändring väntas i den nuvarande penning- och valutapolitiken, dvs. inriktningen på ett direkt inflationsmål i kombination med flytande växelkurser.-  Den finanspolitiska strategi som ligger till grund för det uppdaterade programmet syftar till att få ned underskottet i de offentliga finanserna till under 3 % av BNP före 2007 och att fortsätta att hålla skuldkvoten under 60 % av BNP. I uppdateringen förutses en gradvis minskning av underskottet från 5,4 % av BNP 2004 till 2,2 % av BNP 2007. De öppna pensionsfonderna (som årligen beräknas till 1,5 % av BNP) klassificeras inom den offentliga sektorn i enlighet med den övergångsperiod som Eurostat beviljat. Den största skillnaden jämfört med det tidigare programmet är uppjusteringen med 0,7 procentenheter av 2007 års mål för underskottet i de offentliga finanserna, trots att den ekonomiska tillväxten beräknas öka. Budgetkonsolideringen skall uppnås genom genomförandet av den mångfald åtgärder som ingår i Hausner-planen som, om den helt genomförs, skulle få en total beräknad effekt på de offentliga finanserna på 4,7 % av BNP under perioden 2005–2007 (som jämfört med det tidigare programmet justerats nedåt med 0,6 %).-  Den planerade minskningen av det nominella underskottet mellan 2004 och 2007 är inte lika ambitiös som i konvergensprogrammet från maj, och uppgår till 3,2 istället för 4,2 procentenheter. Många risker är förenade med den planerade konsolideringsstrategin. Det finns tecken på att de åtgärder som planerats i Hausner-planen, som beskrivs i bedömningen av programmet från maj 2004, riskerar att försenas eller att genomföras ofullständigt. Det råder fortfarande osäkerhet om genomförandet av vissa åtgärder som inte genomförts och som fanns med redan i 2005 års budget, men som kräver lagstiftningsåtgärder. Trots att parlamentet avvisade två viktiga åtgärder, bibehölls målen för att minska underskotten oförändrade. Nästan hälften av de åtgärder som beskrivs i uppdateringen för att generera ytterligare inkomster eller för att skära ned på utgifterna är inte specificerade. Eventualförpliktelser utgör ännu en risk för hållbarheten i de offentliga finanserna. En förutsättning för att målen för minskningen av underskottet skall kunna nås är också att prognoserna om en hög BNP-tillväxt infrias under hela perioden. Det fonderade pensionssystemet fortsätter att föras upp inom den offentliga sektorn. På grund av en ändring av klassificeringen under 2007 kommer underskottet för varje år att justeras uppåt med 1,5 procentenheter. Om inga ytterligare sparåtgärder vidtas är det inte säkert att rådets rekommendation att bringa ned underskottet under 3 % under programmets sista år, som baseras på 2007 års nya mål för underskottet på 2,2 % av BNP, kommer att kunna fullgöras. Resultatet för de offentliga finanserna kan, på grundval av riskbedömningen, bli sämre än beräknat.-  Den offentliga skuldkvoten beräknas öka med sammanlagt 2,6 procentenheter mellan 2004 och 2006 för att nå en topp på 48 % av BNP vid utgången av 2006, för att sedan minska med 0,8 procentenheter under 2007. Kommissionens höstprognoser från 2004 visar en mindre positiv skuldutveckling. Om de öppna pensionsfonderna klassificeras utom den offentliga sektorn i enlighet med Eurostats beslut ökar skulden med ungefär 6 procentenheter i genomsnitt varje år under perioden 2005–2007. Skuldkvoten skulle därmed, även med denna ändring i klassificeringen, ligga under referensvärdet på 60 % av BNP. Skuldprognosen för 2004 har justerats nedåt med ungefär 3 procentenheter jämfört med programmet från maj, främst till följd av en starkare nominell BNP-tillväxt än väntat och värderingseffekter till följd av zlotyns appreciering. Under resten av programperioden skulle förbättrade primära saldon och en betydande nominell tillväxttakt delvis kompensera den skuldökande nettoeffekten av stock-/flödesjusteringarna, som delvis beror på förfinansiering med EU-medel. Den planerade uppbromsningen och så småningom begynnande minskningen av skuldkvoten är också beroende av att inkomsterna från privatiseringarna blir betydande. Eventualförpliktelserna utgör också en risk för den planerade minskningen av underskottet. De statliga garantierna uppgick till 3,9 % vid utgången av 2004 och väntas öka under kommande år. Dessutom fortsätter den utestående skulden för hälso- och sjukvårdssystemet att växa och förväntningarna på en räddningsaktion från regeringen ökar.-  I programmet presenteras åtgärderna i Hausner-planen för att minska de sociala utgifterna och förbättra förvaltningen av de offentliga utgifterna bara i korthet. För att situationen skall kunna justeras på det sätt som redovisas i programmet är det av avgörande betydelse att den planerade reformen av det sociala trygghetssystemet genomförs fullt ut. Uppdateringen kompletterar konvergensprogrammet från maj, i vilket de flesta åtgärderna övervägdes med beräkningar av åtgärdernas effekter på de offentliga finanserna. Förutom att ge effekter på de offentliga finanserna skulle dessa reformer bereda vägen för en minskning av den betydande skattekilen på arbete, som är ett av de större hindren för ökad sysselsättning och större deltagande på arbetsmarknaden. Reformerna skall också bidra till att minska den relativt höga andelen obligatoriska utgifter. Till följd av reformen av de offentliga finanserna och rationaliseringen av utgifterna förväntas andelen obligatoriska utgifter minska från 42,5 % 2003 till 39,3 % 2007.-  Då det inte finns några finansiella prognoser för perioden efter 2020 är det mycket svårt att bedöma den långsiktiga hållbarheten i Polens offentliga finanser, eftersom effekten på de offentliga finanserna för den åldrande befolkningen sannolikt kommer att bli påtaglig först efter 2020. På grundval av tillgängliga uppgifter kan dock vissa risker inte uteslutas. Betydande osäkerhet fortsätter att föreligga vad gäller de offentliga finansernas effekt på den politik som syftar till att stärka den långsiktiga utvecklingen av de offentliga finanserna.-  Medan den strategi som skisseras i programmet främst baserar sig på effekten av pensionsreformen och den konsolidering av de offentliga finanserna som krävs på medellång sikt, behöver ytterligare reformåtgärder genomföras i framtiden för att klara utgifterna för en åldrande befolkning. Ett framgångsrikt genomförande av de planerade åtgärderna, en strikt övervakning av utestående eventualförpliktelser och ett kraftfullt genomförande av den planerade konsolideringsstrategin på medellång sikt bör bidra till en hållbar situation på lång sikt.-  Den ekonomiska politik som redovisas i uppdateringen överensstämmer delvis med de länderspecifika allmänna ekonomiska riktlinjerna för de offentliga finanserna. Å ena sidan följer programmet rådets rekommendation om en minskning av det offentliga underskottet, som i sin tur bygger på genomförandet av Hausner-planen. Å andra sidan presenteras inte i programmet några konkreta åtgärder för att säkerställa de offentliga finansernas långsiktiga hållbarhet, och hur man skall begränsa ökningen av antalet eventualförpliktelser.-  Utifrån denna bedömning, och med beaktande av rådets rekommendationer enligt artikel 104.7, bör Polen stärka den finanspolitiska konsolideringen och sänka 2007 års mål för underskottet. För att få ned underskottet under 3 % av BNP under 2007 på ett trovärdigt och hållbart sätt måste Polen se till att de strukturåtgärder som ingår i Hausner-planen genomförs fullständigt samt vidta ytterligare finanspolitiska konsolideringsåtgärder. Om riskerna i samband med genomförandet förverkligas bör ytterligare insatser göras för att införa alternativa åtgärder. Vidare uppmanas Polen att göra en insats för att begränsa ökningen av antalet eventualförpliktelser.Med utgångspunkt i denna bedömning har kommissionen antagit den bifogade rekommendationen till rådets yttrande över Polens konvergensprogram och överlämnar den till rådet.Rekommendation tillRÅDETS YTTRANDEenligt artikel 9.3 i rådets förordning ( EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om Polens uppdaterade konvergensprogram, 2004–2007EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR AVGETT FÖLJANDE YTTRANDEmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken[5], särskilt artikel 9.3 i denna,med beaktande av kommissionens rekommendation, ochefter att ha hört Ekonomiska och finansiella kommittén.HÄRIGENOM FRAMFÖRS FÖLJANDE.Den 17 februari 2005 granskade rådet Polens uppdaterade konvergensprogram, som omfattar perioden 2004–2007. Det uppdaterade programmet uppfyller delvis uppgiftskraven i ”uppförandekoden för stabilitets- och konvergensprogrammens innehåll och utformning”. Kvaliteteten på uppgifterna enligt ENS 95 om de offentliga inkomsternas och utgifternas sammansättning överensstämmer inte helt med de statistiska normerna för ENS 95. Programmet följer inte uppgiftskraven på området långsiktig hållbarhet i de offentliga finanserna. Polen uppmanas därför att uppnå överensstämmelse med uppgiftskraven.Enligt det makroekonomiska scenario som ligger till grund för programmet förväntas den reala BNP-tillväxten gradvis avta från 5,7 % 2004 till 4,9 % i genomsnitt under 2005 och 2006, för att därefter öka till 5,6 % 2007. På grundval av nu tillgänglig information förefaller detta scenario avspegla ganska positiva antaganden om tillväxten. Tillväxtprognosen för 2005 och 2006 verkar rimlig, men tillväxtprognosen för programmets sista år verkar väl optimistisk. Den beräknade ökningstakten av BNP-tillväxten under 2007 speglar optimistiska antaganden om både tillväxten i den potentiella produktionskapaciteten och den inhemska efterfrågan. Inflationsberäkningarna i programmet verkar vara realistiska.Den 5 juli 2004 beslutade rådet att det förelåg ett alltför stort underskott och rekommenderade att detta skulle korrigeras senast under år 2007. Den finanspolitiska strategin för det uppdaterade programmet syftar till att minska underskottet i de offentliga finanserna till under 3 % av BNP före 2007 och fortsätta att hålla skuldkvoten under 60 % av BNP. I uppdateringen förväntas en gradvis minskning av underskottet från 5,4 % av BNP 2004 till 2,2 % av BNP 2007, inklusive överskottet från de öppna pensionsfonderna (som årligen beräknas ha en effekt på 1,5 % av BNP). Den största skillnaden jämfört med det tidigare programmet är uppjusteringen med 0,7 procentenheter av 2007 års mål för underskottet i de offentliga finanserna, trots att den ekonomiska tillväxten beräknas öka.Konsolideringen av de offentliga finanserna skall uppnås till följd av genomförandet av den mångfald åtgärder som ingår i Hausner-planen och som, om den genomförs helt, skulle få en total beräknad effekt på de offentliga finanserna på 4,7 % av BNP under perioden 2005–2007 (som i förhållande till det tidigare programmet justerats nedåt med 0,6 %). Samtidigt genomförs ett betydande offentligt investeringsprogram som lyfter de offentliga investeringarna från 3,4 % av BNP 2003 till ett genomsnitt på 4,1 % under programperioden jämfört med ett EU-genomsnitt på 2,4 % av BNP 2004.Det finns en klar risk för att resultatet för de offentliga finanserna kan bli sämre än beräknat i programmet. Det finns redan nu tecken på att de åtgärder som planerats i Hausner-planen, som beskrivs i bedömningen av programmet från maj 2004, riskerar att försenas eller att genomföras ofullständigt. Det råder fortfarande osäkerhet om genomförandet av resterande åtgärder, som fanns med redan i 2005 års offentliga finanser, men som kräver lagstiftningsåtgärder. Trots att parlamentet avvisade två viktiga åtgärder bibehölls målen för underskottet oförändrade. Nästan hälften av de åtgärder som är avsedda att generera ytterligare inkomster eller att skära ned på utgifterna, som beskrivs i uppdateringen, är inte specificerade. Eventualförpliktelser utgör ännu en risk för hållbarheten i de offentliga finanserna. En förutsättning för att målen för minskningen av underskottet skall kunna nås är också att prognoserna om en hög BNP-tillväxt infrias under hela perioden. Det fonderade pensionssystemet fortsätter att redovisas inom den offentliga sektorn i enlighet med den övergångsperiod som beviljades av Eurostat. Genom en ändring av klassificeringen under 2007 kommer underskottet varje år att justeras uppåt med 1,5 procentenheter. Om inga ytterligare sparåtgärder genomförs är det inte säkert att Polen kan fullgöra rådets rekommendation att bringa ned underskottet under 3 % under programmets sista år, som baseras på 2007 års nya underskottsmål på 2,2 % av BNP.Mot bakgrund av denna riskbedömning är det möjligt att de finanspolitiska åtgärderna i programmet inte är tillräckliga för att minska underskottet till under 3 % av BNP före 2007, och ytterligare åtgärder kan komma att behövas utöver Hausner-planen, som beskrivs i det uppdaterade programmet.Skuldkvoten beräknas bli 45,9 % av BNP 2004, vilket understiger fördragets referensvärde på 60 % av BNP. I programmet förväntas skuldkvoten att öka med sammanlagt 1,8 procentenheter under perioden 2004–2007, och denna ökning stoppas upp först under programmets sista år.Då uppdateringen inte innehåller några prognoser för de offentliga finanserna efter 2020 är det mycket svårt att bedöma deras långsiktiga hållbarhet, eftersom effekten på de offentliga finanserna av befolkningens åldrande sannolikt kommer bli påtaglig först efter 2020. På grundval av tillgängliga uppgifter kan dock vissa risker inte uteslutas. Betydande osäkerhet fortsätter att föreligga vad gäller de budgetmässiga konsekvenserna av politiska åtgärder som syftar till att stärka den långsiktiga utvecklingen för de offentliga finanserna. Medan den strategi som skisseras i programmet främst baserar sig på effekten av pensionsreformen och den konsolidering av de offentliga finanserna som krävs på medellång sikt behövs ytterligare reformåtgärder genomföras i framtiden för att förbättra kapaciteten att klara utgifterna för en åldrande befolkning. Ett framgångsrikt genomförande av de planerade åtgärderna, en strikt övervakning av utestående eventualförpliktelser och ett kraftfullt genomförande av den planerade konsolideringsstrategin på medellång sikt bör bidra till en hållbar situation på lång sikt.Generellt sett överensstämmer den ekonomiska politik som redovisas i uppdateringen delvis med de landspecifika allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken vad gäller de offentliga finanserna. Å ena sidan följer programmet rådets rekommendation om en minskning av det offentliga underskottet, som i sin tur bygger på genomförandet av Hausner-planen. Å andra sidan presenteras inte i programmet några konkreta åtgärder för att säkerställa de offentliga finansernas långsiktiga hållbarhet, särskilt inte vad gäller att begränsa ökningen i antalet eventualförpliktelser.* * *Utifrån denna bedömning, och med beaktande av rådets rekommendationer enligt artikel 104.7, rekommenderas Polen att(i) stärka den finanspolitiska konsolideringen och sänka 2007 års mål för underskottet,säkerställa att de strukturåtgärder som ingår i Hausner-planen genomförs fullständigt och, om riskerna i samband med genomförandet förverkligas, göra ytterligare insatser för att införa alternativa åtgärder, och(iii) begränsa ökningen i antalet eventualförpliktelser.Jämförelse av centrala makroekonomiska och finansiella prognoser2004 | 2005 | 2006 | 2007 |Real BNP (förändring i %) | KP dec 2004 | 5.7 | 5.0 | 4.8 | 5.6 |KOM okt. 2004 | 5.8 | 4.9 | 4.5 | Uppgift saknas |KP maj 2004 | 5.0 | 5.0 | 5.6 | 5.6 |Inflation (HIKP) (i %) (%) | KP dec 2004 | 3.5 | 3.0 | 2.7 | 2.5 |KOM okt. 2004 | 3.5 | 3.3 | 3.0 | Uppgift saknas |KP maj 2004 | 2.2 | 2.8 | <3 | <3 |Saldo i de offentliga finanserna (% av BNP) | KP dec 2004 | -5.4 | -3.9 | -3.2 | -2.2 |KOM okt. 2004 | -5.6 | -4.1 | -3.1 | Uppgift saknas |KP maj 2004 | -5.7 | -4.2 | -3.3 | -1.5 |Primärt saldo (% av BNP) | KP dec 2004 | -2.6 | -1.3 | -0.5 | 0.4 |KOM okt. 2004 | -2.5 | -1.0 | -0.0 | Uppgift saknas |KP maj 2004 | -2.8 | -1.1 | -0.3 | 1.3 |Offentlig bruttoskuld (% av BNP) | KP dec 2004 | 45.9 | 47.6 | 48.0 | 47.3 |KOM okt. 2004 | 47.7 | 49.8 | 49.3 | Uppgift saknas |KP maj 2004 | 49.0 | 51.9 | 52.7 | 52.3 |Källa: Konvergensprogram (KP), kommissionens höstprognoser från 2004 (KOM). |[1] EGT L 209, 2.8.1997, s. 1. Alla dokument som det hänvisas till i denna text finns tillgängliga på följande webbplats: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm.[2] SEK(2004) 1630 slutlig, 22.12.2004.[3] Ekonomiska och finansiella kommitténs reviderade yttrande över stabilitets- och konvergensprogrammens innehåll och utformning, dokument EFC/ECFIN/404/01-REV 1 av den 27 juni 2001 som godkändes av Ekofinrådet den 10.7.2001.[4] KOM(2002) 668 slutlig, 27.11.2002.[5] EGT L 209, 2.8.1997, s. 1. De dokument som det hänvisas till i texten återfinns på webbplatsen:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm.


title: Rådets rekommendation av den 12 juli 2011 om Cyperns nationella reformprogram 2011 och om avgivande av rådets yttrande om Cyperns uppdaterade stabilitetsprogram för 2011–2014

text:
               16.7.2011

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               C 210/12

         RÅDETS REKOMMENDATION
   av den 12 juli 2011
   om Cyperns nationella reformprogram 2011 och om avgivande av rådets yttrande om Cyperns uppdaterade stabilitetsprogram för 2011–2014
   2011/C 210/04
   EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION
   med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 121.2 och 148.4,
   med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken (1), särskilt artikel 5.3,
   med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation,
   med beaktande av Europeiska rådets slutsatser,
   med beaktande av sysselsättningskommitténs yttrande,
   efter att ha hört ekonomiska och finansiella kommittén, och
   av följande skäl:

               (1)

               Den 26 mars 2010 antog Europeiska rådet kommissionens förslag till en ny strategi för sysselsättning och tillväxt – Europa 2020. Strategin bygger på en utökad samordning av den ekonomiska politiken med inriktning på ett antal nyckelområden där åtgärder måste vidtas för att öka Europas potential för hållbar tillväxt och konkurrenskraft.

               (2)

               Rådet antog den 13 juli 2010 en rekommendation om de allmänna riktlinjerna för medlemsstaternas och unionens ekonomiska politik (2010–2014) och den 21 oktober 2010 ett beslut om riktlinjer för medlemsstaternas sysselsättningspolitik (2), vilka tillsammans utgör de så kallade integrerade riktlinjerna. Medlemsstaterna uppmanades att beakta de integrerade riktlinjerna i sin nationella ekonomiska politik och sysselsättningspolitik.

               (3)

               Den 12 januari 2011 antog kommissionen den första årliga tillväxtöversikten, som markerar inledningen av en ny planeringscykel för den ekonomiska styrningen i EU och den första europeiska planeringsterminen av integrerad förhandssamordning av den ekonomiska politiken, vilken är förankrad i Europa 2020-strategin.

               (4)

               Den 25 mars 2011 godkände Europeiska rådet prioriteringarna för finanspolitisk konsolidering och strukturreformer (i linje med rådets slutsatser av den 15 februari och 7 mars 2011 och med hänvisning till kommissionens årliga tillväxtöversikt). Däri underströks behovet att prioritera återställandet av sunda budgetställningar och hållbara offentliga finanser, få ned arbetslösheten genom arbetsmarknadsreformer och göra nya ansträngningar för att stärka tillväxten. Medlemsstaterna uppmanades att omvandla dessa prioriteringar i konkreta åtgärder som ska ingå i deras stabilitets- eller konvergensprogram och nationella reformprogram.

               (5)

               Den 25 mars 2011 uppmanade Europeiska rådet också de medlemsstater som deltar i europluspakten att i tid lägga fram sina åtaganden så att de kan tas med i medlemsstaternas stabilitets- eller konvergensprogram och nationella reformprogram.

               (6)

               Den 6 maj 2011 presenterade Cypern sitt nationella reformprogram för 2011 och den 7 maj 2011 sitt uppdaterade stabilitetsprogram för perioden 2010–2014. För att kunna beakta inbördes samband mellan de båda programmen har de granskats samtidigt.

               (7)

               Cyperns ekonomi återhämtar sig i måttlig takt efter att 2009 ha drabbats av den första konjunkturnedgången under de senaste 35 åren då real BNP minskade med 1,7 %. Arbetsmarknadsläget försämrades och arbetslösheten uppgick 2010 till 6,5 %. Även de offentliga finanserna försämrades. Från att ha legat på ett överskott minskade saldot i de offentliga finanserna 2009 till ett underskott på 6 % av BNP pådrivet av automatiska stabilisatorer, diskretionära finanspolitiska stimulansåtgärder för att motverka den ekonomiska nedgången och relativt stora effekter av ett tillväxtförlopp som genererar mindre skatteintäkter. Den ekonomiska aktiviteten förbättrades måttligt under 2010 med en tillväxt på 1 %, främst på grund av lageruppbyggnaden efter den kraftiga lagerminskningen under 2009, i kombination med en svag återhämtning av privatkonsumtionen. De förbättrade ekonomiska utsikterna förväntas gynna arbetsmarknaden. Sysselsättningen beräknas återhämta sig i måttlig takt och arbetslösheten torde successivt sjunka från sin kulmen i slutet av 2010.

               (8)

               Utifrån en bedömning av det uppdaterade stabilitetsprogrammet i enlighet med förordning (EG) nr 1466/97 anser rådet att det makroekonomiska scenario som ligger till grund för budgetberäkningarna förefaller rimligt fram till 2012, men alltför optimistiska därefter jämfört med kommissionens vårprognos 2011. Stabilitetsprogrammet syftar till att under 2011 minska budgetunderskottet till 4 % av BNP och till 2,6 % 2012, i linje med rådets rekommendation av den 13 juli 2010 och att därefter fortsätta konsolideringsprocessen. Enligt programmet beräknas skuldkvoten att nå sin kulmen under 2012 och därefter minska. Den genomsnittliga årliga förbättringen av det strukturella saldot för perioden 2011–2012 uppgår till 1,5 % av BNP, vilket motsvarar rådets rekommendation av den 13 juli 2010. Strukturförbättringen beräknas dock både under 2013 och 2014 ligga under kraven i stabilitets- och tillväxtpakten. Det finanspolitiska målet på medellång sikt – återigen fastställs som offentliga finanser i balans i strukturella termer – kommer inte att uppnås under programperioden. Den planerade övergripande korrigeringen grundar sig på återhållsamhet på utgiftssidan men de flesta åtgärderna under 2011 rör intäktssidan. Sammantaget finns det nedåtrisker för den konsolideringsplan som fastställs i programmet. Dessa beror på ett fortsatt tillväxtförlopp som genererar mindre skatteintäkter, praxis att anta tilläggsbudgetar under årets lopp och att i tid kunna genomföra åtgärder som ännu ska överenskommas med arbetsmarknadensparter samt andra åtgärder som ännu inte specificerats (till exempel återhållsamhet i fråga om de löpande utgifterna). Med hänsyn till dessa risker kan det krävas ytterligare åtgärder om den makroekonomiska utvecklingen och utvecklingen av de offentliga finanserna visar sig bli sämre än förväntat.

               (9)

               Det nuvarande underskottet i bytesbalansen är fortfarande stort och kommer sannolikt att hämma den ekonomiska tillväxten på medellång sikt trots att det minskat till 8 % av BNP under 2010. Höga offentliga utgifter måste finansieras antingen genom utlandsskuldsättning eller ökat inhemskt privat sparande. Det senare skulle leda till minskad produktionsökning genom att tränga ut privat konsumtion eller privata investeringar. På medellång sikt skulle underskottet förbättras men i måttlig takt. Den 13 juli 2010 rekommenderade rådet de cypriotiska myndigheterna att inom ramen för förfarandet vid alltför stora underskott även se till att budgetramen skulle bli mer bindande på medellång sikt. Hittills har inga framsteg rapporterats. Enligt stabilitetsprogrammet ska den budgetramen på medellång sikt vara helt genomförd från och med budgetåret 2014 och inte 2012 – vilket man utgått ifrån tills helt nyligen. Effekterna kommer således att bli märkbara enbart på medellång sikt. Ett snabbt genomförande av den nya budgetramen skulle vara viktigt för att framgångsrikt och varaktigt kunna konsolidera de offentliga finanserna.

               (10)

               Banksektorn klarade av den globala finanskrisen och euroområdets statsskuldkris utan något statligt ingripande. Med tillgångar på mer än sex gånger BNP, exklusive utländska bankers dotterbolag och filialer, och nio gånger BNP om dessa inberäknas, är banksektorn stor i förhållande till ekonomin i övrigt. Dessutom är den relativt koncentrerad. Marknaden domineras av tre inhemska bankgrupper som står för 55 % av de totala konsoliderade banktillgångarna, exklusive kooperativa banker. De fortsatta riskerna på de internationella finansmarknaderna kräver fortsatt försiktig förvaltning av balansräkningen och ansvarsfull tillsyn. Det finns två olika tillsynsmyndigheter: Central Bank of Cyprus (Cyperns centralbank) för affärsbanker och Authority for the Supervision and Development of Cooperative Societies (ASDCS) (myndigheten för tillsyn och utveckling av kooperativa företag) för kooperativa kreditinstitut. Regeringen verkar för att harmonisera de två tillsynsmyndigheternas rutiner. Under tiden behöver insynen i tillsynen av kooperativa kreditföretag stärkas som ett steg i riktning mot enhetlig tillsyn.

               (11)

               Befolkningens åldrande har långsiktigt klart större effekter på de offentliga finanserna än EU-genomsnittet, framför allt på grund av den relativt stora ökningen av pensionsutgifternas andel av BNP under de närmaste årtiondena. Enligt kommissionens senaste bedömning framstår riskerna avseende de offentliga finansernas långsiktiga hållbarhett som höga. I april 2009 genomfördes en pensionsreform. Den inriktar sig främst på intäktssidan och kommer endast att marginellt minska de växande pensionsutgifterna. Framstegen har varit ytterst blygsamma när det gäller reformen av hälso- och sjukvårdssektorn, som syftar till att stävja den förväntade kostnadsökningen genom att inrätta ett nationellt hälsovårdssystem och omvandla offentliga sjukhus till autonoma enheter.

               (12)

               Anpassningen av det automatiska levnadskostnadstillägget (Cola), som sker två gånger om året, är direkt kopplad till den genomsnittliga procentuella förändringen av konsumentprisindex under de senaste sex månaderna jämfört med de föregående sex månaderna. Arbetsmarknadens parter är mycket positiva till denna metod och frågan har således inte tagits upp i samband med kollektivförhandlingarna. Eftersom tillägget tillämpas på ett enhetligt sätt kan det inte återspegla produktivitetsskillnaderna mellan olika sektorer. Bristerna med Cola är för det första att lönerna är kopplade enbart till produktpriserna och inte till produktivitetsökningar. För det andra är det främst de med högre inkomster som drar fördel av detta system. För det tredje inverkar Cola kraftigt på de offentliga finanserna, eftersom det utöver löner även påverkar pensioner, sociala förmåner och andra bidrag.

               (13)

               Även om sysselsättningen är högre i Cypern än EU-genomsnittet råder det stor obalans när det gäller könsfördelningen. Skillnaderna i sysselsättningsnivån mellan könen, kostnaderna och tillgången på barnomsorg, bristen på flexibla anställningsformer och de bestående stora löneskillnaderna mellan könen är faktorer som man i det nationella reformprogrammet erkänner vara stora flaskhalsar som hämmar sysselsättning och tillväxt. Åtgärder inom detta område har presenterats i det nationella reformprogrammet. Antalet gymnasie- och högskoleutbildade ungdomar är högt i Cypern medan yrkesutbildning inte förefaller vara ett lockande alternativ. Hög ungdomsarbetslöshet kombinerat med ett stort antal arbetslösa med hög utbildningsnivå är ett tecken på ett betydande kompetensglapp i Cyperns ekonomi. Andelen personer som deltar i livslångt lärande är också låg för ett land som överlag har god utbildningsnivå, särskilt för vissa grupper (lågutbildade, äldre och arbetslösa). För att komma till rätta med dessa problem planeras i det nationella reformprogrammet ett antal åtgärder för att inrätta ett antal nya eftergymnasiala yrkesutbildningsinstitut liksom ett nytt lärlingssystem från och med 2012–2012. På det hela taget skulle Cyperns målsättning att övergå från låg- till högproduktiva arbeten vinna på en omläggning av utbildningssystemet för att åstadkomma en bättre balans mellan olika typer av kompetens och arbetsmarknadens behov.

               (14)

               Cypern antog i juli 2010 en allmän lag för införlivande av tjänstedirektivet. Viss sektorspecifik lagstiftning har också antagits och nyligen översänts till Europeiska kommissionen genom anmälan av nationella genomförandeåtgärder i början av juni 2011. Det finns dock tecken som tyder på att införlivandet inte skett på fullständigt sätt eftersom det i viss sektorsspecifika lagstiftningen fortfarande kvarstår vissa hinder för etablering och för fritt tillhandhållande av tjänster, där ändringar ännu inte gjorts. Hindren är av många skiftande slag. Det finns allmänna hinder som exempelvis krav på tillstånd från lokala myndigheter för alla former av affärsverksamhet eller tidsbegränsade tillstånd oberoende av område och de risker som de medför. Samtidigt finns det ytterst specifika hinder som fasta avgifter för turistnäringen, ekonomisk behovsprövning när det gäller tillstånd för biluthyrningsföretag, diskriminerande behandling av byggföretag från andra medlemsstater och förbud för arkitekter och ingenjörer att utöva sitt yrke som juridiska personer.

               (15)

               Övergripande, miljöbetingade begränsningar och problem med användning av resurser och energi skulle kunna skapa tillväxtflaskhalsar. Dessa sammanhänger med Cyperns geografiska läge och följderna av klimatförändringen i form av utdragen torka. En studie av kostnadseffektiviteten i stödsystemen för förnybar energi har nyligen genomförts och offentliggjorts, och stödsystemen har reviderats med utgångspunkt från denna. Genom att introducera naturgas och underlätta infrastrukturinvesteringar för förnybar energi skulle det sätt på vilket energisektorn fungerar avsevärt kunna förbättras.

               (16)

               Cypern har gjort ett antal åtaganden inom ramen för europluspakten. På skatteområdet krävs det enligt pakten att Cypern åtar sig att stärka finanspolitikens hållbarhet genom att utarbeta en ramlagstiftning för hantering av finanskriser och inrätta en helt oberoende finansiell stabilitetsfond. Det pågår en dialog om omstrukturering av pensionssystemet för den offentliga sektorn som bör ha avslutats före utgången av 2011. Sysselsättningsåtgärderna är inriktade på att bekämpa olagligt och odeklarerat arbete, ta itu med kompetensglappet och öka företagens konkurrenskraft. Åtgärderna för att förbättra konkurrenskraften har följande syfte: hålla tillbaka lönerna inom den offentliga sektorn (ändring av löneindexeringsmekanismen), stärka små och medelstora företags konkurrenskraft, genomföra den nationella digitala strategin senast 2011 och främja energieffektivitet och förnybara energikällor. Dessa åtaganden avser paktens fyra områden. De skapar kontinuitet i den bredare reformagenda som anges i stabilitetsprogrammen och i de nationella reformprogrammen och bekräftar de redan aviserade planerna på reformer för att ta itu med landets strukturella svagheter, utan att på detta stadium ange en tidsram för att åtgärda frågor som t.ex. den offentliga sektorns löner och pensionssystemet. Dessa åtaganden har bedömts och beaktats i rekommendationerna.

               (17)

               Kommissionen har granskat stabilitetsprogrammet och det nationella reformprogrammet, inklusive åtagandena inom ramen för europluspakten. Den har beaktat inte bara programmens relevans för en hållbar finanspolitik och socioekonomisk politik i Cypern utan även i vilken utsträckning som EU:s regler och riktlinjer har iakttagits, mot bakgrund av behovet att stärka den övergripande ekonomiska styrningen i EU genom att framtida nationella beslut fattas med beaktande av synpunkter på EU-nivå. Mot denna bakgrund anser kommissionen att det krävs ytterligare åtgärder för att uppnå underskottsmålet för 2011 och att ytterligare konsolideringsåtgärder bör fastställas för 2012 och därefter. I syfte att förbättra de offentliga finansernas hållbarhet på lång sikt krävs det ytterligare åtgärder inom pensions- och hälsovårdssystemen. Vidare måste man stärka tillsynsregelverket för banker, anpassa löneindexeringssystemet och förbättra den yrkesinriktade utbildningen och kompetensnivån samt företagsklimatet och energieffektiviteten.

               (18)

               Mot bakgrund av denna bedömning och med beaktande av rådets rekommendation av den 13 juli 2010 enligt artikel 126.7 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, har rådet granskat Cyperns uppdaterade stabilitetsprogram för 2011 och dess ståndpunkt (3) speglas särskilt i dess rekommendationer (1) och (3) nedan. Rådet har, med beaktande av Europeiska rådets slutsatser av den 25 mars 2011, granskat Cyperns nationella reformprogram.

         HÄRIGENOM REKOMMENDERAS Cypern att vidta följande åtgärder under perioden 2011–2012:

               1.

               Vidta nödvändiga åtgärder av bestående natur för att senast 2012 nå budgetmålet och korrigera det alltför stora underskottet, i linje med rådets rekommendationer inom ramen för förfarandet vid alltför stora underskott. Vidta åtgärder för strikt utgiftskontroll och använda oväntat positiv utveckling av de offentliga finanserna till att snabbare minska underskott och skulder. Säkerställa framsteg i riktning mot det medelfristiga målet på minst 0,5 % av BNP per år och få den offentliga skuldkvoten att successivt minska. Från och med beredningen av budgeten för 2012 påskynda införandet av en rättsligt bindande flerårig budgetram och korrigeringsmekanismer. Program- och resultatbudgetering bör tillämpas så snart som möjligt.

               2.

               Ytterligare stärka tillsynsregelverket för banker och kooperativa kreditföretag för att säkerställa att risker upptäckts i ett tidigt skede.

               3.

               Förbättra de offentliga finansernas långfristiga hållbarhet genom att reformera pensions- och sjukvårdssystemen i syfte att begränsa ökningen i åldersrelaterade utgifter. När det gäller pensioner, öka antalet pensionsgrundande år, koppla pensionsåldern till den förväntade livslängden eller vidta andra åtgärder med likvärdig budgeteffekt och samtidigt vidta åtgärder för att hjälpa de äldre som riskerar att drabbas av fattigdom. När det gäller hälso- och sjukvården, vidta ytterligare åtgärder för att påskynda genomförandet av det nationella sjukförsäkringssystemet.

               4.

               Vidta åtgärder för att, i samråd med arbetsmarknadens parter och i enlighet med nationell praxis, reformera det kollektiva systemet för löneförhandling och löneindexeringen för att se till att löneökningarna bättre återspeglar utvecklingen av arbetskraftens produktivitet och konkurrenskraft.

               5.

               Vidta ytterligare åtgärder vad gäller planerade reformer av yrkesutbildningssystem för att bättre anpassa utbildningsutfallet till arbetsmarknadens behov, däribland genom ett eftergymnasialt yrkesutbildningsinstitut. Vidta åtgärder för att öka yrkesutbildningssystemets effektivitet genom att öka incitamenten för och förbättra tillgången till yrkesutbildning, särskilt för lågutbildade, kvinnor och äldre arbetstagare.

               6.

               Avveckla de kvarvarande hindren för etablering och fritt tillhandahållande av tjänster i sektorsspecifik lagstiftning senast till december 2011 för att öka möjligheterna till tillväxt och sysselsättning i tjänstesektorn.

               7.

               Införa åtgärder för att öka mångfalden i energimixen och utvidgningen av förnybara energikällor. 2012 inrätta en plan för vattenförvaltning och ett kostnadseffektivt och rättvist prissättningssystem för att säkerställa en mer hållbar förvaltning av vattenresurserna.

      Utfärdat i Bryssel den 12 juli 2011.

            På rådets vägnar

         J. VINCENT-ROSTOWSKI

            Ordförande

      (1)  EGT L 209, 2.8.1997, s. 1.

      (2)  Upprätthålls för 2011 genom rådets beslut 2011/308/EU av den 19 maj 2011 om riktlinjer för medlemsstaternas sysselsättningspolitik (EUT L 138, 26.5.2011, s. 56).

      (3)  Enligt artikel 5.3 i rådets förordning (EG) nr 1466/97.


Kommissionens rekommendation med råd beträffande den ekonomiska politiken och budgetpolitiken i Frankrike


title: Rekommendation till rådets beslut om förekomsten av ett alltför stort underskott i Tjeckien

text:
Avis juridique important

|

52004SC0831

Rekommendation till Rådets beslut om förekomsten av ett alltför stort underskott i Tjeckien  /* SEK/2004/0831 slutlig */

Rekommendation till RÅDETS BESLUT om förekomsten av ett alltför stort underskott i Tjeckien(framlagd av kommissionen)MOTIVERINGDen 7 april 2004 offentliggjorde kommissionen sina vårprognoser [1]. Enligt dessa prognoser, som tog hänsyn till de uppgifter som meddelats av Tjeckien i mars 2004, ökade underskottet i den offentliga sektorns finanser från 6,4 % av BNP 2002 till 12,9 % av BNP 2003 (5,9 % av BNP om man undantar att de har belastats med en mycket stor enstaka transaktion genom bokföring av statliga garantier), och överskred således fördragets referensvärde på 3 % av BNP.[1]  Kommissionens vårprognos 2004 återfinns på följande webbplats: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/ publications/european_economy/2004/ee204en.pdf.På grundval av detta faktaunderlag inledde kommissionen förfarandet vid alltför stora underskott beträffande Tjeckien den 12 maj 2004 genom att anta den rapport som avses i artikel 104.3 i fördraget [2]. Den 13 maj 2004 inkom Tjeckiens konvergensprogram till kommissionen, och i detta bekräftades uppgiften om ett underskott på 12,9 % av BNP för år 2003.[2]  Den fullständiga texten till denna rapport återfinns på följande webbplats: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/ about/activities/sgp/procedures_en.htm.Tillämpningen av förfarandet vid alltför stora underskott regleras av artikel 104 i fördraget och av rådets förordning nr 1467/97 "om påskyndande och förtydligande av tillämpningen av förfarandet vid alltför stora underskott", som utgör en del av stabilitets- och tillväxtpakten [3]. Alla medlemsstater som anslöt sig till EU den 1 maj 2004 är "medlemsstater med undantag" och skall som sådana undvika alltför stora underskott, men de kan inte åläggas sanktioner enligt artiklarna 104.9 och 104.11.[3]  EGT L 209, 2.8.1997.I kommissionens rapport enligt artikel 104.3 i fördraget fastslogs att det tjeckiska underskottet 2003 inte hade överstigit fördragets referensvärde på 3 % av BNP till följd av någon osedvanlig händelse utanför de tjeckiska myndigheternas kontroll och inte heller på grund av någon allvarlig konjunkturnedgång enligt definitionen i stabilitets- och tillväxtpakten, eftersom tillväxten av reala BNP nådde upp till 2,9% under 2003. Vad gäller utvecklingen under 2004 hävdas i rapporten att underskottet i de offentliga finanserna sannolikt kommer att minska, men ligga kvar över 3 % av BNP. Närmare bestämt anges i kommissionens vårprognoser ett underskott i de offentliga finanserna 2004 på 5,9 % av BNP, vilket överstiger de tjeckiska myndigheternas prognos i konvergensprogrammet på 5,3 % av BNP.I kommissionens rapport hävdas också, med stöd av kommissionens vårprognoser, att den offentliga skuldkvoten, som uppgick till 37,6 % av BNP 2003, också under 2004 kommer att förbli under fördragets referensvärde på 60 %. Närmare bestämt beräknas skuldkvoten enligt vårprognoserna uppgå till 40,6 % av BNP under 2004, vilket är över de tjeckiska myndigheternas prognos i konvergensprogrammet på 38,4 % av BNP.I artikel 104.4 i fördraget föreskrivs att "[d]en kommitté som upprättas enligt artikel 114 [dvs. Ekonomiska och finansiella kommittén] skall yttra sig över kommissionens rapport." Kommittén avgav sitt yttrande den 24 maj 2004 och instämde i kommissionens bedömning i rapporten. Kommittén fastslog särskilt att situationen för de offentliga finanserna i Tjeckien tydde på förekomsten av ett alltför stort underskott enligt det första av de båda kriterier som anges i artikel 104.2 för fastställande av sådana underskott. Även om man tar hänsyn till andra relevanta faktorer, särskilt det ekonomiska läget på medellång sikt och kvoten för de offentliga investeringarna, påverkas inte den bedömning som baseras på kriterierna. Kommittén fann också att underskottet i de offentliga finanserna sannolikt skulle fortsätta att överstiga fördragets referensvärde under 2004 och att den offentliga bruttoskuldkvoten även under år 2004 skulle ligga under fördragets referensvärde på 60 % av BNP, men stiga ytterligare till 40,6 % av BNP.Kommissionen anser, efter att ha granskat de relevanta faktorer som den tagit hänsyn till i sin rapport och med beaktande av Ekonomiska och finansiella kommitténs yttrande, att det föreligger ett alltför stort underskott i Tjeckien. Detta yttrande, som antogs av kommissionen den 24 juni 2004, har avgivits till rådet i enlighet med artikel 104.5 i fördraget. Kommissionen rekommenderar rådet att fatta ett beslut med denna innebörd i enlighet med artikel 104.6 och överlämnar härmed en rekommendation till ett sådant beslut. Vidare överlämnar kommissionen till rådet en rekommendation till rådets rekommendation som i enlighet med fördragets artikel 104.7 skall föreläggas Tjeckien för att få denna situation att upphöra.Rekommendation till RÅDETS BESLUT om förekomsten av ett alltför stort underskott i TjeckienEUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR FATTAT DETTA BESLUTmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 104.6 i detta,med beaktande av kommissionens rekommendation,med beaktande av de påpekanden som gjorts av Tjeckien, ochav följande skäl:(1) Enligt artikel 104 i fördraget skall medlemsstaterna undvika alltför stora underskott i den offentliga sektorns finanser. Detta gäller också medlemsstater med undantag, en kategori som alla de länder som anslöt sig till EU den 1 maj 2004 tillhör.(2) Stabilitets- och tillväxtpakten grundas på målsättningen om sunda offentliga finanser som ett medel för att skapa ändamålsenliga villkor för prisstabilitet och varaktig tillväxt som främjar skapandet av sysselsättning.(3) I förfarandet vid alltför stora underskott enligt artikel 104 föreskrivs att det skall beslutas huruvida det föreligger ett alltför stort underskott, och i protokollet om förfarandet vid alltför stora underskott som bifogats fördraget anges närmare bestämmelser om genomförandet av förfarandet vid alltför stora underskott. I rådets förordning (EG) nr 3605/93 [4] ändrad genom rådets förordning (EG) nr 475/2000 [5] och genom kommissionens förordning (EG) nr 351/2002 [6] fastställs detaljerade regler och definitioner för tillämpningen av bestämmelsen i nämnda protokoll.[4]  EGT L 332, 31.12.1993, s. 7.[5]  EGT L 58, 3.3.2000, s. 1.[6]  EGT L 55, 26.2.2002 s. 23.(4) I artikel 104.5 i fördraget anges att kommissionen skall avge ett yttrande till rådet om kommissionen anser att det föreligger eller kan uppstå ett alltför stort underskott i en medlemsstat. Efter att ha undersökt alla relevanta faktorer som den tagit hänsyn till i sin rapport i enlighet med artikel 104.3 och med beaktande av Ekonomiska och finansiella kommitténs yttrande i enlighet med artikel 104.4, drog kommissionen i sitt yttrande av den 24 juni 2004 slutsatsen att det föreligger ett alltför stort underskott i Tjeckien.(5) I artikel 104.6 i fördraget fastställs att rådet skall beakta eventuella synpunkter från den berörda medlemsstaten innan rådet, efter en allsidig bedömning, avgör huruvida ett alltför stort underskott föreligger.(6) Slutsatserna av denna allsidiga bedömning är följande: Det offentliga underskottet i Tjeckien var 2003 12,9 % av BNP (5,9 % av BNP om man undantar att det har belastats med en mycket stor enstaka transaktion genom bokföring av statliga garantier), och överskred således fördragets referensvärde på 3 % av BNP. Att underskottet i de offentliga finanserna överstiger referensvärdet på 3 % beror varken på en osedvanlig händelse utanför de tjeckiska myndigheternas kontroll eller en allvarlig konjunkturnedgång enligt definitionen i stabilitets- och tillväxtpakten. Underskottet i de offentliga finanserna förväntas fortsätta att överstiga 3 % av BNP under 2004. Närmare bestämt beräknas underskottet enligt kommissionens vårprognoser 2004 uppgå till 5,9 % av BNP under 2004, medan det i konvergensprogrammet för Tjeckien förväntas uppgå till 5,3 % av BNP. Den offentliga skuldkvoten, som var 37,6 % under 2003, väntas fortsätta att ligga under fördragets referensvärde 60 % av BNP under 2004.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1Efter en allsidig bedömning fastslås härmed att det föreligger ett alltför stort underskott i Tjeckien.Artikel 2Detta beslut riktar sig till republiken Tjeckien.Utfärdat i Bryssel den [5 juli] 2004.På rådets vägnarOrdförande[...]