title: 2004/705/EG: Kommissionens rekommendation av den 11 oktober 2004 om övervakningen av bakgrundsnivåerna av dioxiner och dioxinlika PCB i livsmedel (delgivet med nr K(2004) 3462)Text av betydelse för EES

text:
               22.10.2004

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               L 321/45

      KOMMISSIONENS REKOMMENDATION

   av den 11 oktober 2004
   om övervakningen av bakgrundsnivåerna av dioxiner och dioxinlika PCB i livsmedel
   (delgivet med nr K(2004) 3462)
   (Text av betydelse för EES)
   (2004/705/EG)
   EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION
   med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 211 andra strecksatsen i detta, och
   av följande skäl:

               (1)

               I kommissionens förordning (EG) nr 466/2001 av den 8 mars 2001 om fastställande av högsta tillåtna halt för vissa främmande ämnen i livsmedel (1) fastställs gränsvärden för dioxiner i livsmedel.

               (2)

               Trots att alla gränsvärden ur toxikologiskt hänseende borde gälla dioxiner, furaner och dioxinlika PCB, har gränsvärden bara fastställts för dioxiner och furaner, och alltså inte för dioxinlika PCB, på grund av de mycket begränsade uppgifter som finns om förekomsten av de senare. I det ovan nämnda direktivet anges det att gränsvärdena skall ses över en första gång senast den 31 december 2004 mot bakgrund av nya uppgifter om förekomsten av dioxiner och dioxinlika PCB, framför allt för att man skall kunna inbegripa dioxinlika PCB i de högsta tillåtna halter som skall fastställas.

               (3)

               I förordning 466/2001/EG anges det att gränsvärdena skall ses över ytterligare en gång senast den 31 december 2006 och syftet skall då vara att avsevärt sänka gränsvärdena.

               (4)

               Det är nödvändigt att få fram tillförlitliga uppgifter i hela Europeiska gemenskapen om förekomsten av dioxiner, furaner och dioxinlika PCB i så många olika typer av livsmedel som möjligt så att man kan få en klar bild av förändringarna över tid när det gäller förekomsten av dessa ämnen i livsmedel.

               (5)

               Förhållandet mellan förekomsten av dioxiner, furaner och dioxinlika PCB samt icke-dioxinlika PCB är viktigt, men till en stor del okänt. Om möjligt är det därför lämpligt att analysera de utvalda proverna också med avseende på dioxinlika PCB.

               (6)

               I kommissionens rekommendation 2002/201/EG av den 4 mars 2002 om reduktion av dioxiner, furaner och PCB i foder och livsmedel (2), rekommenderar man medlemsstaterna att göra stickprov på förekomsten av dioxiner, furaner och dioxinlika PCB i livsmedel i proportion till deras produktion och konsumtion. Denna övervakning skall göras enligt de detaljerade riktlinjer som fastställts av Ständiga kommittén för livsmedelskedjan och djurhälsa. För att en hög nivå av likvärdighet inom Europeiska unionen skall kunna tillförsäkras, bör riktlinjerna bland annat innehålla bestämmelser om lägsta frekvens och formen för redovisning av resultaten.

               (7)

               Det är viktigt att dessa uppgifter regelbundet redovisas för kommissionen. Kommissionen kommer att se till att uppgifterna samlas i en databas som skall finnas tillgänglig för allmänheten.

               (8)

               Tjeckien, Estland, Cypern, Lettland, Litauen, Ungern, Malta, Polen, Slovenien och Slovakien anslöt sig till Europeiska gemenskapen den 1 maj 2004. Det är lämpligt att de nya medlemsstaterna deltar i övervakningsprogrammet så snart som möjligt. Det måste emellertid ses som lämpligt att planera för en övergångsordning för de nya medlemsstaterna, och man kan därför för närvarande inte rekommendera någon detaljerad lägsta frekvens för de nya medlemsstaterna när det gäller övervakningen av förekomsten av dioxiner, furaner och dioxinlika PCB i livsmedel.

         HÄRIGENOM REKOMMENDERAS FÖLJANDE.

               1.

               Medlemsstaterna skall från och med 2004 fram till och med den 31 december 2006 göra en övervakning av förekomsten av dioxiner, furaner och dioxinlika PCB i livsmedel genom att använda de rekommenderade lägsta frekvenserna av prover som skall analyseras årligen enligt riktlinjerna i tabellen i bilaga I. Provernas frekvens skall ses över årligen mot bakgrund av de erfarenheter som gjorts.

               2.

               Tjeckien, Estland, Cypern, Lettland, Litauen, Ungern, Malta, Polen, Slovenien och Slovakien bör så snart som möjligt delta i övervakningsprogrammet för förekomsten av dioxiner, furaner och dioxinlika PCB i foder. Frekvensen för de prover som skall analyseras årligen av Tjeckien, Estland, Cypern, Lettland, Litauen, Ungern, Malta, Polen, Slovenien och Slovakien kommer att fastställas från och med 2005.

               3.

               Medlemsstaterna skall regelbundet redovisa uppgifterna för kommissionen, så att uppgifterna kan samlas i en databas som skall innehålla den information och vara i det format som fastställs i bilaga II. Det är lämpligt att också tillhandahålla uppgifter från senare år som erhållits genom användandet av de analysmetoder som uppfyller kraven i kommissionens direktiv 2002/69/EG av den 26 juli 2002 om fastställande av provtagnings- och analysmetoder vid offentlig kontroll av dioxiner och bestämning av dioxinlika PCB i livsmedel (3) och på ett sätt som också återspeglar bakgrundsnivåerna.

               4.

               Medlemsstaterna bör om möjligt göra en analys av icke-dioxinlika PCB i samma prover.

      Utfärdad i Bryssel den 11 oktober 2004.

            På kommissionens vägnar

         David BYRNE

            Ledamot av kommissionen

      (1)  EGT L 77, 16.3.2001, s. 1. Förordningen senast ändrad genom förordning (EG) nr 684/2004 (EGT L 106, 15.4.2004, s. 6).

      (2)  EGT L 67, 9.3.2002, s. 69.

      (3)  EGT L 209, 6.8.2002, s. 5. Direktivet ändrat genom direktiv 2004/44/EG (EUT L 113, 20.4.2004, s. 17).

      BILAGA I

         Tabell: Översikt över rekommenderat lägsta antal livsmedelsprover som skall analyseras årligen. Fördelningen av proverna grundas på produktionen i varje land. Särskild vikt skall fästas vid livsmedel som misstänks ha en större variation när det gäller bakgrundsnivåer av dioxiner, furaner och dioxinlika PCB. Detta är särskilt fallet när det gäller fisk.

                  Land (1)

                  Antal (2)

                  Kött och köttprodukter (3)

                  Fisk och fiskeriprodukter (4)

                  Mjölk och mjölkprodukter (5)

                  Ägg (6)

                  Olja och fett (7)

                  Frukt, grönsaker och spannmål (8)

                  Oxe

                  Gris

                  Får

                  Fjäderfä

                  Lever

                  Fisk

                  Produkter från vattenbruk

                  Mjölk

                  Smör/ost/yoghurt

                  Ägg från burhöns

                  Ägg från frigående höns

                  Animaliskt

                  Vegetabiliskt

                  Fiskolja/kosttillskott

                  Grönsaker

                  Frukt

                  Spannmål

                  Belgien

                  53

                  4

                  4

                  2

                  4

                  3

                  3

                  3

                  3

                  4

                  3

                  3

                  3

                  4

                  3

                  3

                  2

                  2

                  Danmark

                  66

                  3

                  5

                  2

                  3

                  3

                  15

                  5

                  3

                  3

                  3

                  3

                  2

                  3

                  6

                  3

                  2

                  2

                  Tyskland

                  147

                  13

                  13

                  3

                  6

                  7

                  7

                  5

                  14

                  14

                  10

                  11

                  12

                  14

                  4

                  4

                  2

                  8

                  Grekland

                  55

                  2

                  2

                  7

                  3

                  2

                  4

                  7

                  3

                  3

                  3

                  3

                  2

                  3

                  3

                  4

                  2

                  2

                  Spanien

                  151

                  7

                  9

                  11

                  7

                  6

                  33

                  16

                  3

                  3

                  7

                  7

                  4

                  10

                  5

                  9

                  10

                  4

                  Frankrike

                  168

                  14

                  8

                  5

                  15

                  11

                  18

                  16

                  12

                  14

                  12

                  6

                  6

                  6

                  3

                  6

                  4

                  12

                  Irland

                  61

                  7

                  3

                  3

                  3

                  3

                  9

                  3

                  3

                  5

                  3

                  3

                  2

                  3

                  4

                  3

                  2

                  2

                  Italien

                  126

                  10

                  5

                  5

                  8

                  5

                  8

                  14

                  6

                  3

                  8

                  15

                  3

                  7

                  3

                  12

                  10

                  4

                  Luxemburg

                  30

                  2

                  2

                  1

                  2

                  1

                  3

                  1

                  3

                  3

                  3

                  2

                  1

                  1

                  2

                  1

                  1

                  1

                  Nederländerna

                  88

                  6

                  6

                  3

                  6

                  4

                  14

                  7

                  5

                  6

                  7

                  3

                  3

                  7

                  3

                  4

                  2

                  2

                  Österrike

                  52

                  4

                  4

                  2

                  3

                  2

                  3

                  3

                  3

                  3

                  3

                  7

                  2

                  3

                  3

                  3

                  2

                  2

                  Portugal

                  51

                  3

                  3

                  3

                  4

                  2

                  6

                  3

                  3

                  3

                  3

                  3

                  2

                  3

                  3

                  3

                  2

                  2

                  Finland

                  45

                  3

                  3

                  2

                  2

                  1

                  4

                  3

                  3

                  3

                  3

                  3

                  2

                  3

                  3

                  3

                  2

                  2

                  Sverige

                  54

                  3

                  3

                  2

                  3

                  2

                  10

                  3

                  3

                  3

                  3

                  3

                  2

                  3

                  4

                  3

                  2

                  2

                  Förenade kungariket

                  113

                  7

                  4

                  10

                  10

                  4

                  24

                  12

                  7

                  4

                  7

                  3

                  3

                  5

                  4

                  3

                  2

                  4

                  Totalt EU

                  1 260

                  88

                  74

                  59

                  79

                  56

                  161

                  101

                  74

                  74

                  78

                  75

                  49

                  75

                  53

                  64

                  47

                  53

                  Island

                  67

                  2

                  2

                  1

                  2

                  1

                  29

                  2

                  3

                  3

                  3

                  2

                  1

                  1

                  12

                  1

                  1

                  1

                  Norge

                  125

                  3

                  3

                  2

                  3

                  3

                  46

                  28

                  3

                  3

                  3

                  3

                  3

                  3

                  10

                  3

                  3

                  3

                  Totalt EES

                  1 452

                  93

                  79

                  62

                  84

                  60

                  236

                  131

                  80

                  80

                  84

                  80

                  53

                  79

                  75

                  68

                  51

                  57

                      ()

                      ()

                      ()

                      ()

                      ()

                      ()

                      ()

         (1)  Tjeckien, Estland, Cypern, Lettland, Litauen, Ungern, Malta, Polen, Slovenien och Slovakien anslöt sig till Europeiska gemenskapen den 1 maj 2004. Det är lämpligt att de nya medlemsstaterna deltar i övervakningsprogrammet så snart som möjligt. Det måste emellertid ses som lämpligt att planera för en övergångsordning för de nya medlemsstaterna och att man därför inte kan rekommendera någon detaljerad lägsta frekvens när det gäller stickprovsövervakningen av förekomsten av dioxiner, furaner och dioxinlika PCB i livsmedel i de nya medlemsstaterna.
      Anmärkningar till tabellen

          ()

          ()

          ()

          ()

          ()

          ()

          ()

         (2)  Siffrorna som nämns i tabellen är minimisiffror. Medlemsstaterna uppmanas att ta fler prover. De ytterligare proverna skall företrädesvis tas i de kategorier livsmedel som avsevärt bidrar till exponeringsnivån, t.ex. kött och köttprodukter, fisk och mejeriprodukter (mjölk från mjölkproducenter).

         (3)  Kött och köttprodukter: Utöver de angivna kategorierna, bör ett antal prover tas på hästkött, getkött, kaninkött och i begränsad omfattning vilt.

         (4)  Fisk och fiskeriprodukter: Proverna för såväl vild fisk som för vattenbruk skall fördelas på arterna i proportion till fångsten eller produktionen (vid vattenbruk). Som vägledning kan man använda de artspecifika uppgifter om fångst och produktion av fisk och fiskeriprodukter som återfinns i broschyren Facts and figures on the CFP – Basic data on the Common Fisheries Policy, Publikationsbyrån, 2004.
      Användningen av dessa uppgifter tillsammans med antalet prover som skall tas för olika fiskarter och fiskeriprodukter kan tjäna som vägledning.
      Fångster (för medlemsstaterna rekommenderas fler än 10 prover)
      Danmark 15 prover  4 sill, 4 blåmussla och 7 övriga
      Spanien 33 prover  7 bukstrimmig bonit, 4 sardin, 5 gulfenad tonfisk, 2 hästmakrill, 2 kortfenad bläckfisk och 13 övriga
      Frankrike 18 prover  3 bukstrimmig bonit, 3 gulfenad tonfisk, 2 sardin, 2 gråsej, 2 sill och 6 övriga
      Nederländerna 14 prover  4 sardiner, 2 hästmakrill, 3 sill, 2 makrill och 3 övriga
      Sverige 10 prover  5 sill, 4 skarpsill och 1 torsk
      Förenade kungariket 24 prover  6 makrill, 4 sill, 3 kolja, 2 torsk och 9 övriga
      Produkter från vattenbruk (för medlemsstaterna rekommenderas fler än 5 prover)
      Danmark 5 prover  4 laxöring och 1 ål
      Tyskland 5 prover  2 musslor, 2 laxöring och 1 karp
      Grekland 7 prover  3 havsruda, 2 havsabborre, 1 mussla och 1 övrig
      Spanien 16 prover  8 musslor, 3 forell, 1 havsruda, 1 ostron, 1 tonfisk och 2 övriga
      Frankrike 16 prover  8 ostron, 4 mussla, 3 forell och 1 karp
      Italien 14 prover  6 mussla, 3 sandmussla, 3 forell, 1 havsabborre, 1 havsruda
      Nederländerna 7 prover  4 mussla, 1 ål, 1 ostron och 1 havskatt
      Förenade kungariket 12 prover  9 lax, 2 laxöring och 1 mussla

         (5)  Mjölk och mjölkprodukter: Minst 4/5 av mjölkproverna skall tas av mjölk från mjökproducenter (i huvudsak komjölk). Det är också lämpligt att ta ytterligare några prover av mjölk och mjölkprodukter som inte är komjölk (getmjölk osv.).

         (6)  Ägg: Utöver hönsägg bör också ank-, gås- och vaktelägg samlas in.

         (7)  Olja och fett: Utöver fiskolja är det lämpligt att också kosttillskott som baseras på fiskolja (fiskolja och fiskleverolja) undersöks.

         (8)  Grönsaker: I huvudsak bladgrönsaker, men också potatis och andra rotfrukter.

         Frukt: inklusive jordgubbar och andra bär.

      BILAGA II
      A.   Förklaringar till blanketten för analytiskt resultat när det gäller förekomsten av dioxiner, furaner och dioxinlika PCB och andra PCB i livsmedel
      1.   Allmän information om de analyserade proverna
      Land: Namn på medlemsstaten där övervakningen har gjorts.
      År: År övervakningen gjordes.
      Produkt: Typ av livsmedel som analyserats – beskriv livsmedlet så noggrant som möjligt.
      Saluföring: Plats där produkten (provet) samlades in.
      Vävnad: Vilken del av produkten som analyserats, t.ex. fett eller muskel.
      Redovisning av resultaten: Resultaten skall redovisas på basis av de gränsvärden som har fastställts (rådets förordning (EG) nr 2375/2001). När det gäller analys av icke-dioxinlika PCB, rekommenderas bestämt att nivåerna redovisas på samma basis.
      Typ av provtagning: Stickprovtagning – analytiska resultat från målinriktad provtagning kan också redovisas, men det måste tydligt anges att provtagningen var målinriktad och att den inte nödvändigtvis återger normala bakgrundsnivåer.
      Metoder: Uppge vilken metod som använts.
      Godkännande: Ange om den analytiska metoden är godkänd eller inte.
      Osäkerhet (%): Procentandel osäkerhet med den analytiska metoden.
      2.   Särskild information om de analyserade proverna
      Provnummer: Antal prover av samma slag av den anlyserade produkten. Om det finns resultat från fler prover än det finns markerade kolumner, lägg till numrerade kolumner i slutet av blanketten.
      Produktionsmetod: Konventionell/organisk (så detaljerat som möjligt).
      Område: När detta är relevant, distrikt eller region där provtagningen gjordes, om möjligt med angivande av om det är ett landsbygdsområde, stadsområde, industrizon, öppet hav etc. Exempel: Bryssel – stadsområde, Medelhavet – öppet hav.
      Antal delprover: Om det analyserade provet är ett samlat prov, skall antalet delprover (antal enskilda prov) uppges. Om det analytiska resultatet bara grundas på ett enda prov, skall detta uppges. Antalet delprover i ett samlat prov kan variera, så var vänlig uppge detta antal för varje prov.
      Fetthalt (%): Procentandel fetthalt i provet (om uppgifter finns).
      Vattenhalt (%): Procentandel vattenhalt i provet (om uppgifter finns).
      3.   Resultat
      Dioxiner, furaner och dioxinlika PCB: Resultaten av alla kongener skall redovisas i ppt – pikogram/kilo (pg/kg).
      Icke-dioxinlika PCB: resultaten av alla kongener skall redovisas i ppb – mikrogram/kilo (μg/kg).
      Kvantifieringsgräns (LOQ): Kvantifieringsgräns i pg/g eller μg/kg (för icke-dioxinlika PCB).
      Detektionsgräns (LOD): Detektionsgräns i pg/g eller μg/kg (för icke-dioxinlika PCB).
      För kongener som analyserats men som är under detektionsgränsen (LOD) skall resultatrutan fyllas i som < LOD (detektionsgränsen skall redovisas som ett värde).
      För kongener som analyserats men som är under kvantifieringsgränsen (LOQ) skall resultatrutan fyllas i som < LOQ (kvantifieringsgränsen skall redovisas som ett värde).
      När det gäller PCB-kongener som analyserats utöver PCB-7 och dioxinlika PCB, skall antalet PCB-kongener läggas till på blanketten (t.ex. 31, 99, 110). Om provet analyserats för fler PCB-kongener än det finns markerade kolumner, lägg till nya kolumner i slutet av blanketten.
      4.   Anmärkningar
      Utöver uppgifter om vilken metod för extraktion av fett som använts, kan detta utrymme användas till adekvata anmärkningar om de uppgifter som lämnas in.
      B.   Blankett för rapportering av kongenspecifika, analytiska resultat av dioxiner, furaner, dioxinlika PCB och övriga PCB i livsmedel


Avis juridique important

|

31999Y1223(01)

Rådets rekommendation av den 9 december 1999 om samarbete i kampen mot finansiering av terroristgrupper

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr C 373 , 23/12/1999 s. 0001 - 0001

RÅDETS REKOMMENDATIONav den 9 december 1999om samarbete i kampen mot finansiering av terroristgrupper(1999/C 373/01)EUROPEISKA UNIONENS RÅD UTFÄRDAR DENNA REKOMMENDATIONmed beaktande av Fördraget om Europeiska unionen, ochav följande skäl:Det är nödvändigt att intensifiera samarbetet mellan medlemsstaterna i kampen mot finansiering av terroristgrupper.I detta syfte bör ett ökat informationsutbyte äga rum.Europol bör i så stor utsträckning som möjligt involveras i detta samarbete.HÄRIGENOM REKOMMENDERAS FÖLJANDE.1. Medlemsstaterna bör intensifiera sitt samarbete i kampen mot finansiering av terroristgrupper.2. I detta syfte bör de utbyta information som deras säkerhetsorgan har tillgång till om strukturer och tillvägagångssätt vid finansiering av terroristgrupper som är verksamma i mer än en medlemsstat. Den information som utbytts bör snarast möjligt uppdateras när nya uppgifter erhålls i en medlemsstat.3. Den behöriga arbetsgruppen i rådet bör behandla de terroristgrupper som utgör ett särskilt hot och som bör undersökas av säkerhetsorganen i medlemsstaterna. I detta syftea) bör de centrala myndigheter som är ansvariga för efterforskningar mot sådana terroristgrupper i medlemsstaterna hålla varandra underrättade om dessa grupper, särskilt om deras anknytning till grupper i andra medlemsstater,b) bör de behöriga myndigheterna jämföra dessa uppgifter med de nationella underrättelser som finns tillgängliga hos dem och undersöka om detta underlag kan möjliggöra operativa åtgärder mot terroristgruppen på det nationella planet,c) kommer rådets arbetsgrupp att på grundval av föreliggande nationella bedömningar behandla förslag till gemensamma initiativ mot en särskild terroristgrupp eller terroristgrupper som finns i flera medlemsstater, och låta de medlemsstater som så önskar delta, om ett sådant deltagande är förenligt med deras nationella lagstiftning.4. Efter avslutad aktion bör sådana underrättelser som har betydelse för flera medlemsstater utväxlas och utvärderas. Den medlemsstat som innehar ordförandeskapet i rådet eller en annan berörd medlemsstat bör redovisa aktionens förlopp och därigenom vunna nya underrättelser.5. Medlemsstaterna bör medverka i detta förfarande endast i den utsträckning som den nationella lagstiftningen medger det och om den identifierade organisation har brutit mot gällande lagar i den berörda medlemsstaten. Ingen medlemsstat bör därför anse sig skyldig att medverka i dessa åtgärder.6. Alla medverkande stater bör se till att överförd information behandlas fullständigt konfidentiellt. Överförda faktauppgifter bör uteslutande användas till kampen mot finansiering av terroristorganisationer. Vidareförmedling av uppgifterna till tredje land, utan medgivande från den avsändande medlemsstaten, bör inte tillåtas. Nationella förfaranden för sekretess och dataskydd påverkas inte av denna rekommendation.7. Informationen bör överföras via sambandskontoren.8. Europol bör engageras i detta samarbete, i den mån det är möjligt och tillåtet inom ramen för tillämplig lagstiftning.9. De befintliga formerna för polissamarbetet mellan medlemsstaterna berörs inte av denna rekommendation.Utfärdad i Bryssel den 9 december 1999.På rådets vägnarO. HEINONENOrdförande


Avis juridique important

|

32001H0193

Kommissionens rekommendation av den 1 mars 2001 om förhandsinformation som skall lämnas av långivare som erbjuder bostadslån (Text av betydelse för EES) [delgivet med nr K(2001) 477]

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 069 , 10/03/2001 s. 0025 - 0029

Kommissionens rekommendationav den 1 mars 2001om förhandsinformation som skall lämnas av långivare som erbjuder bostadslån[delgivet med nr K(2001) 477](Text av betydelse för EES)(2001/193/EG)EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR UTFÄRDAT DENNA REKOMMENDATIONmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 211 andra strecksatsen i detta, ochav följande skäl:(1) Att skapa en inre marknad för finansiella tjänster med en hög konsumentskyddsnivå är en högt prioriterad fråga för gemenskapen. Att underteckna ett bostadslåneavtal är ofta den viktigaste ekonomiska förbindelse en konsument ingår. Bostadslån är ett tjänsteområde där konsumenterna kan dra avsevärda fördelar av ökad verksamhet över gränserna, förutsatt att det finns ett adekvat skydd.(2) Det är i detta sammanhang viktigt att de upplysningar som lämnas före avtalets undertecknande om villkoren för bostadslånet är tydliga och jämförbara i hela gemenskapen. Långivarna bör därför uppmanas att ge sina kunder två blad med harmoniserade upplysningar: ett med allmän information och ett med särskilda upplysningar. De senare bör lämnas på ett standardiserat formulär, "standardiserat europeiskt faktablad".(3) Vilka allmänna och individuella upplysningar långivarna bör lämna till konsumenterna har fastställts genom förhandlingar mellan långivarnas sammanslutningar och konsumenterna som arrangerats av kommissionen. Dessa förhandlingar har lett till en "frivillig uppförandekod för information vid bostadslån" (nedan kallad koden), som kan beställas från de låneinstitut som har anslutit sig till koden. Alla långivare som erbjuder bostadslån kan ansluta sig till denna, oavsett om de tillhör en av de sammanslutningar som har deltagit i förhandlingarna eller inte.(4) I vissa medlemsstater finns det redan nationella krav om konsumentinformation vid bostadslån. Sådana ytterligare uppgifter bör föras in i det standardiserade europeiska faktabladet på ett sådant sätt att konsumenten kan jämföra motsvarande uppgifter från långivare i olika länder i gemenskapen. När en medlemsstat ålägger långivare från andra medlemsstater att ge konsumenterna ytterligare information utöver vad som anges i bilagorna, bör den säkerställa att detta är förenligt med gemenskapsrätten.(5) Denna rekommendation bör gälla lån som ges både inom ett land och från en medlemsstat till en annan, utom kreditavtal som omfattas av rådets direktiv 87/102/EEG av den 22 december 1986 om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om konsumentkrediter(1), senast ändrad genom Europaparlamentets och rådets direktiv 97/7/EG(2).(6) Kommissionen ämnar upprätta ett centralt register över långivare som erbjuder bostadslån med angivande av om de ansluter sig till koden och vilken dag de anmälde detta till kommissionen. Kommissionen ämnar på lämpligt sätt se till att allmänheten får tillgång till detta centrala register.(7) Kommissionen kommer att övervaka hur rekommendationen följs och utvärdera dess verkan. Om rekommendationen inte följs till fullo, kommer kommissionen att överväga om bindande lagstiftning bör föreslås.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1TillämpningsområdeDenna rekommendation avser förhandsinformation till konsumenterna i samband med bostadslån i och mellan medlemsstaterna.Kreditavtal som omfattas av direktiv 87/102/EEG omfattas inte av tillämpningsområdet för rekommendationen.Artikel 2DefinitionI denna rekommendation används beteckningen "bostadslån" med betydelsen en kredit till en konsument för köp eller ombyggnad av en privat fastighet som denne äger eller har för avsikt att förvärva, med säkerhet i fastigheten eller annan säkerhet som vanligen används i medlemsstaten för detta ändamål.Artikel 3PrinciperInnan ett låneavtal undertecknas bör långivare ge konsumentena) allmänna upplysningar enligt bilaga I, ochb) särskilda upplysningar på ett "standardiserat europeiskt faktablad för bostadslån" enligt bilaga II.Därutöver skall långivaren ange namn, adress och telefonnummer till det behöriga organ som konsumenten kan vända sig till vid svårigheter som gäller tillämpningen av den frivilliga uppförandekoden för information vid bostadslån (nedan kallad koden).Det slutliga beslutet att anta ett krediterbjudande från en långivare måste fattas av konsumenten.Artikel 4Nationella krav på ytterligare upplysningar till konsumenten vid bostadslånOm det i en medlemsstat redan tidigare finns nationella krav på att ytterligare information skall lämnas till konsumenten, uppmanas medlemsstaten att göra allt som krävs för att se till att de ytterligare uppgifterna införs i det standardiserade europeiska faktabladet på ett sätt som inte försvårar jämförelser mellan olika länder.Medlemsstaterna uppmanas också att se till att sådana ytterligare nationella krav åläggs långivare från andra medlemsstater som erbjuder bostadslån i staten i fråga, endast om dessa krav är förenliga med gemenskapsrätten.Medlemsstaten uppmanas i så fall att anmäla dessa krav till kommissionen, så att den kan beakta dem i samband med den kontroll som avses i artikel 6.Artikel 5Register upprättat av kommissionenKommissionen kommer att upprätta ett centralt register över långivare som erbjuder bostadslån med angivande av om dessa anslutit sig till koden eller inte.Artikel 6Kontroll från kommissionens sidaKommissionen kommer att kontrollera hur rekommendationen följs.Två år efter antagandet kommer den att utvärdera rekommendationens verkan. Utvärderingen skall bygga på de egna kontrollerna, de årliga rapporterna från de europeiska sammanslutningarna på kreditområdet och övrigt tillgänglig information.Artikel 7SlutbestämmelserMedlemsstaterna och långivare som erbjuder bostadslån i gemenskapen, oavsett om de tillhör en av de sammanslutningar som har deltagit i förhandlingarna om koden eller inte, uppmanas att rätta sig efter denna rekommendation senast den 30 september 2002.Artikel 8AdressaterDenna rekommendation riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdad i Bryssel den 1 mars 2001.På kommissionens vägnarFrederik BolkesteinLedamot av kommissionen(1) EGT L 42, 12.2.1987, s. 48.(2) EGT L 101, 1.4.1998, s. 17.BILAGA IInledande information om bostadslån bör omfatta eller åtföljas av följande uppgifter i samma format som den övriga informationen:A. Långivare:1. Långivarens namn och adress.2. Eventuell förmedlares namn och adress.B. Bostadslån:1. Syften för vilka bostadslånet får användas.2. Form av säkerhet.3. Beskrivning av vilka typer av bostadslån som står till buds, med kort beskrivning av skillnaderna mellan produkter med fast och rörlig ränta, och vad detta innebär för låntagaren.4. Typer av ränta - fast, rörlig och kombinationer av båda.5. Ungefärlig kostnad för låntagaren vid ett typiskt bostadslån.6. En redovisning av tilläggskostnader, som administrativa kostnader, försäkringskostnader, förmedlingskostnader m.m.7. Olika tillgängliga alternativ för återbetalning till långivaren (med amorteringarnas antal, frekvens och belopp).8. Eventuell möjlighet till återbetalning i förtid (villkor).9. Eventuellt behov av fastighetsvärdering med angivande av värderingsman.10. Allmänna upplysningar om skattelättnad för ränta på bostadslån eller andra gällande offentliga förmåner, eller upplysning om var ytterligare rådgivning kan lämnas.11. Betänketidens längd, i förekommande fall.12. Bekräftelse om att långivaren har anslutit sig till koden och upplysning om att texten finns att få hos denne.BILAGA II>PIC FILE= "L_2001069SV.002802.EPS">>PIC FILE= "L_2001069SV.002901.EPS">


				|

		52012DC0307

			Rekommendation till RÅDETS REKOMMENDATION om Greklands nationella reformprogram 2012 /* COM/2012/0307 final */

			   	Rekommendation till
RÅDETS REKOMMENDATION
om Greklands nationella reformprogram 2012
EUROPEISKA UNIONENS RÅD UTFÄRDAR
DENNA REKOMMENDATION
med beaktande av fördraget om Europeiska
unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 121.2 och 148.4,
med beaktande av rådets förordning (EG) nr
1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga
finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken[1],
särskilt artikel 5.2,
med beaktande av Europeiska kommissionens
rekommendation[2],
med beaktande av Europaparlamentets
resolutioner,[3]
med beaktande av Europeiska rådets slutsatser,
med beaktande av sysselsättningskommitténs
yttrande,
efter att ha hört ekonomiska och finansiella
kommittén, och
av följande skäl:
(1)       Europeiska rådet antog den 26
mars 2010 Europeiska kommissionens förslag om en ny strategi för sysselsättning
och tillväxt – Europa 2020. Strategin bygger på en utökad samordning av den
ekonomiska politiken med inriktning på ett antal nyckelområden där åtgärder måste
vidtas för att öka Europas potential för hållbar tillväxt och konkurrenskraft.
(2)       Rådet antog den 13 juli 2010
en rekommendation om de allmänna riktlinjerna för medlemsstaternas och unionens
ekonomiska politik (2010–2014) och den 21 oktober 2010 ett beslut om riktlinjer
för medlemsstaternas sysselsättningspolitik[4], vilka
tillsammans utgör de så kallade integrerade riktlinjerna. Medlemsstaterna
uppmanades att beakta de integrerade riktlinjerna i sin nationella ekonomiska
politik och sysselsättningspolitik.
(3)       Den 12 juli 2011 antog rådet
en rekommendation om Greklands nationella reformprogram för 2011.
(4)       Den 23 november 2011 antog
kommissionen den andra årliga tillväxtöversikten som inledde den andra
europeiska planeringsterminen för en integrerad politisk förhandssamordning som
är förankrad i Europa 2020-strategin.
(5)       Den 2 mars 2012 godkände
Europeiska rådet prioriteringarna för att åstadkomma finansiell stabilitet,
finanspolitisk konsolidering och tillväxtfrämjande insatser. Det betonade
behovet av att eftersträva differentierad och tillväxtfrämjande finanspolitisk
konsolidering, återställa normala lånevillkor i ekonomin, främja tillväxt och
konkurrenskraft, hantera arbetslösheten och krisens sociala följdverkningar
samt modernisera den offentliga förvaltningen.
(6)       Den 2 mars 2012 uppmanade
Europeiska rådet också de medlemsstater som deltar i europluspakten att i tid
lägga fram sina åtaganden, så att de kan tas med i deras stabilitets- eller
konvergensprogram och nationella reformprogram.
(7)       Den 12 april 2012 lämnade
Grekland in sitt nationella reformprogram 2012 och ofullständiga uppgifter om
sina finanspolitiska planer. De grekiska myndigheterna uppmanas att lämna in
samtliga standardtabeller som krävs när det gäller paktens preventiva aspekt.
(8)       Den 21 februari 2012 godkände
Eurogruppen ett andra ekonomiskt anpassningsprogram för Grekland. Genomförandet
av den ekonomiska politiken i samförståndsavtalet om särskilda politiska
villkor kommer att bidra till att minska den grekiska offentliga skulden till
117 % av BNP år 2020. Eurogruppen beslöt att med offentliga medel
finansiera programmet med 130 miljarder euro till år 2014, utöver åtagandena i
det första finansieringsprogrammet.
(9)       Delbetalningar förutsätter
att kvantitativa resultatindikatorer följts och en positiv bedömning av
framsteg som gjorts med avseende på de politiska kriterier som fastställs i
rådets beslut 2011/734/EU av den 12 juli 2011 (ändrat den 8 november 2011 och
13 mars 2012) samt samförståndsavtalet med villkoren för den ekonomiska
politiken som undertecknades den 14 mars 2012.
(10)     Den 19 mars 2012 gjorde
Europeiska finansiella stabiliseringsfaciliteten (EFSF) den första
delbetalningen till Grekland (5,9 miljarder euro) av den första utbetalningen
(14,5 miljarder euro) inom ramen för det nya finansieringsprogrammet. Grekland
mottog även 1,6 miljarder euro från Internationella valutafonden (IMF). Till
och med maj 2012 hade Grekland mottagit 147,5 miljarder euro i form av
offentlig finansiering inom ramen för det första och andra programmet.
(11)     Under 2010 och 2011 gjorde
Grekland vissa framsteg mot anpassningsprogrammets ambitiösa mål. Flera
faktorer hindrade genomförandet: politisk instabilitet, social oro och problem
med administrativ kapacitet och – mer grundläggande – en mycket kraftigare
konjunkturnedgång än som tidigare beräknats. Viktiga finanspolitiska mål kunde
inte uppfyllas, vilket ledde till att ytterligare konsolideringsåtgärder antogs
under 2010 och 2011. Grekland åstadkom dock en betydande minskning av det
offentliga underskottet: från 15,8 % av BNP år 2009 till 9,1 % år
2011.
(12)     Den 18 april 2012 antog
kommissionen meddelandet ”Tillväxt för Grekland”. I detta belyses de positiva
effekter som ett fullständigt och effektivt genomförande av det ekonomiska
anpassningsprogrammet kan få genom att lägga grunden till tillväxt,
investeringar och en förbättring av den sociala situationen. Meddelandet
påminner om att Grekland kan få kraft och konkret hjälp genom att ingå i EU och
euroområdet. Det understryks att de reformer som föreskrivs i det andra
ekonomiska anpassningsprogrammet ska återställa den grekiska ekonomins
möjligheter till tillväxt och skapande av arbetstillfällen samt skapa ett
rättvisare samhälle. Det framhåller det omfattande finansiella stöd som
tillhandahålls Grekland och betonar att Greklands partner och särskilt
kommissionen är beredda att ange hur man genom snabba insatser och EU-stöd kan
dra största möjliga nytta av de åtgärder som ska genomföras först.
(13)     Den ekonomiska krisen och
följande finanspolitiska konsolideringsåtgärder har påverkat Greklands
möjligheter att uppnå Europa 2020-målen, särskilt de sociala målen. Emellertid
kommer på medellång sikt sysselsättningen att öka och fattigdom samt socialt
utanförskap att begränsas genom strukturreformerna, särskilt på
arbetsmarknaden, liberaliseringen av flera sektorer och ett antal åtgärder för
att förbättra företagsklimatet. Detta kommer nämligen att främja konkurrensen,
öka produktiviteten och minska produktionskostnaderna. Trots den ekonomiska
krisen har Grekland fortsatt arbeta för att uppnå miljömålen i Europa 2020.
(14)     Det pågår en strategisk
omprogrammering av strukturfonderna, med inriktning på att stödja ungdomars
sysselsättning respektive konkurrenskraften (särskilt för små och medelstora
företag). Det nya åtgärderna innebär förstärkta insatser när det gäller
sysselsättningspass, utbildning, yrkeskvalifikationer samt tillgång till
finansiering för små och medelstora företag.
(15)     Grekland har gjort flera
åtaganden inom europluspakten. Åtgärderna och genomförandet av åtgärderna från
2011 avser främjande av sysselsättningen, förbättring av konkurrenskraften,
ökning av de offentliga finansernas hållbarhet och förstärkning av den
finansiella stabiliteten.
HÄRIGENOM REKOMMENDERAS Grekland att
vidta följande åtgärder:
Genomföra
åtgärderna enligt rådets beslut 2011/734/EU av den 12 juli 2011, ändrat den 8
november 2011 och 13 mars 2012, samt enligt samförståndsavtalet om särskilda
politiska villkor, som ingicks den 14 mars 2012.
Utfärdad i Bryssel den
                                                                       På rådets vägnar
                                                                       Ordförande
[1]               EGT L 209, 2.8.1997, s. 1.
[2]               KOM(2012) 307 slutlig.
[3]               P7_TA(2012)0048 och P7_TA(2012)0047.
[4]               Rådets beslut 2012/238/EU av den 26 april 2012.


Avis juridique important

|

52004SC0799

Rekommendation till rådets yttrande enligt artikel 9.3 i rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om Cyperns konvergensprogram, 2004-2007  /* SEK/2004/0799 slutlig */

Rekommendation till RÅDETS YTTRANDE enligt artikel 9.3 i rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om Cyperns konvergensprogram, 2004-2007(framlagd av kommissionen)MOTIVERINGEnligt rådets förordning (EG) nr 1466/97 om förstärkning av övervakningen och samordningen av den offentliga sektorns finanser [1] skall de medlemsstater som inte deltar, dvs. sådana som inte har infört den gemensamma valutan, överlämna konvergensprogram till rådet och kommissionen för det regelbundna multilaterala övervakningsförfarande som avses i artikel 99 i fördraget.[1]  EGT L 209, 2.8.1997. De dokument som det hänvisas till i texten finns på följande webbplatsEnligt artikel 9 i förordningen skall rådet granska dessa program på grundval av de bedömningar som gjorts av kommissionen och av den kommitté (Ekonomiska och finansiella kommittén) som inrättas genom artikel 114 i fördraget. Rådet skall med stöd av kommissionens rekommendation och efter samråd med Ekonomiska och finansiella kommittén avge ett yttrande efter att ha granskat programmen. Enligt förordningen skall medlemsstaterna årligen lägga fram uppdaterade program, som också kan granskas av rådet enligt samma förfaranden.De tio länder som anslöt sig till EU den 1 maj 2004 har beviljats undantag och deltar därför inte i det gemensamma valutasamarbetet. De har åtagit sig att överlämna sina konvergensprogram senast den 15 maj 2004 och en första uppdatering av dem mot slutet av år 2004.Cyperns konvergensprogram för perioden 2004-2007 överlämnades den 24 maj 2004. Kommissionen har gjort en teknisk utvärdering av programmet med beaktande av uppgifterna i vårprognoserna 2004, "uppförandekoden för stabilitets- och konvergensprogrammens innehåll och utformning" [2] och de principer som fastställs i kommissionens meddelande till rådet och Europaparlamentet av den 27 november 2002 om bättre samordning av finanspolitiken [3]. Denna utvärdering ger anledning till följande bedömning:[2]  Reviderat yttrande från Ekonomiska och finansiela finansiella kommittén om innehållet i och utformningen av stabilitets- och konvergensprogram, som godkändes av Ekofinrådet den 10 juli 2001.[3]  KOM (2002) 668 slutlig, 27.11.2002.Cyperns första konvergensprogram för perioden 2004-2007 överlämnades den 24 maj 2004. I programmet anges att man har för avsikt att införa euron senast 2007 och inträda i ERM II i ett tidigt skede, och därmed uppfylla konvergenskriterierna avseende underskott och skuld senast 2005.Det skall redan från början noteras att Cyperns framtida ekonomiska utveckling karaktäriseras av en ovanligt hög grad av osäkerhet. En framtida återförening skulle medföra att öns ekonomiska situation förändras i grunden. I konvergensprogrammet presenteras i korthet vissa av de olösta, komplexa frågor som omger de ekonomiska och institutionella aspekterna i Annan-planen om återförening samt en kort sammanfattning av den makroekonomiska påverkan på de offentliga finanserna.Programmet uppfyller i stort sett uppgiftskraven i uppförandekoden [4].[4]  Cyperns konvergensprogram återger inte exakt modellen i bilaga 2 till uppförandekoden, eftersom det bara innehåller fyra kapitel (istället för sju), som kombinerar inslag från kapitlen 3, 5 och 7 i modellen och inslag från kapitlen 4 och 6. Uppgifterna om inflation i tabellerna motsvarar KPI, och inte HIKP.Underskottet i de offentliga finanserna ökade till6,3 % av BNP 2003, och överstiger således referensvärdet på 3 % av BNP, medan skuldkvoten ökade till 72,6 % av BNP, och överstiger referensvärdet på 60 % av BNP. Kommissionen inledde förfarandet vid alltför stora underskott beträffande Cypern den 12 maj 2004 genom att anta en rapport enligt artikel 104.3 i fördraget. Ekonomiska och finansiella kommittén lämnade sitt yttrande om rapporten den 25 maj. Den [5 juli 2004] förväntas rådet, med stöd av två rekommendationer från kommissionen, fastställa att Cypern har ett allför stort underskott och ge rekommendationer till Cypern för att få denna situation att upphöra.I konvergensprogrammet finns en plan för finanspolitisk korrigering och det makroekonomiska scenariot för perioden 2004-2007. Den beräknade BNP-tillväxten och inflationen för 2004-2005 ligger nära kommissionens vårprognos för 2004. Den beräknade BNP-tillväxten på medellång sikt baseras på ett uppsving i exporten (särskilt turistnäringen, som är ekonomins stöttepelare) och en förstärkning av den inhemska privata efterfrågan. Den beräknade BNP-tillväxten på 4,4 % i genomsnitt förefaller realistisk, också mot bakgrund av tidigare tillväxttakter och turistnäringens återhämtning efter internationella kriser.Utöver det beräknade scenario som tas upp ovan (det så kallade "huvudscenariot"), innehåller programmet tre alternativa scenarion för den förväntade makroekonomiska utvecklingen och de offentliga finansernas utveckling: ett "övre" scenario, ett "undre" scenario och ett scenario med "högre räntesats" med olika antaganden om den genomsnittliga BNP-tillväxten (+- 0,5 procentenheter) och högre räntesatser (+0,5 procentenheter). De programprognoser som ges i det så kallade "huvudscenariot" betraktas som referensscenario vid bedömningen av prognoserna för de offentliga finanserna eftersom de, på grundval av de uppgifter som för närvarande finns tillgängliga, förefaller återspegla rimliga antaganden om tillväxt.Den kraftiga ökningen av inflationen från 2,8 % 2002 till 4,0 % 2003 berodde huvudsakligen på en engångsfaktor i form av högre mervärdesskatt i samband med harmoniseringen med gemenskapens regelverk. Trots en uppgång i tillväxten från och med 2004 förväntas inflationstrycket förbli dämpat med ett förväntat inflationsfall på 2 % under 2004 som ligger kvar på motsvarande nivå fram till 2007. I programmet planerar man att fortsätta föra nuvarande monetära politik, dvs. en förankring av euron av typ ERM II, fram tills dess att euron slutligen införs.Det primära syftet med det finanspolitiska konsolideringsprogrammet är att minska underskottet i de offentliga finanserna från 5,2 % av BNP 2004 till 2,9 % av BNP 2005 och sedan minska det till under 2 % av BNP 2007. Syftet är också att nå en kraftig förbättring i primärsaldot från ett beräknat underskott på 1,6 % av BNP 2004 till ett överskott på 2 % av BNP 2007 och att avsevärt förändra den uppåtgående trenden för den offentliga skuldkvoten från 75,2 % av BNP 2004 till under 69 % vid utgången av programperioden. Jämfört med 2003 års ekonomiska program inför anslutningen är planen för den finanspolitiska konsolideringen mer ambitiös och skjuter fram korrigeringsåtgärderna från 2004 till 2005 och utökar dem. Utvecklingen av underskottet under 2005-2006 blir därför mycket lika den som anges i det ekonomiska programmet inför anslutningen. För detta ändamål planeras i konvergensprogrammet ett antal i huvudsak strukturella åtgärder för att hålla tillbaka utgifterna, vilket är det område där de största avvikelserna ägt rum under de senaste åren, och att öka inkomsterna. Inkomster och utgifter bidrar i ungefär lika stor utsträckning till att minska det samlade underskottet med nästan 5 procentenheter av BNP under perioden 2004-2007.Den korrigeringsplan som läggs fram i programmet speglar regeringens åtagande att förbättra de offentliga finanserna i syfte att införa euron senast 2007. Detta är den huvudsakliga orsaken till den kraftiga koncentreringen av de finanspolitiska korrigeringsåtgärderna till början på perioden för att minska underskottet i de offentliga finanserna med 2,3 procentenheter av BNP senast 2005. Med tanke på korrigeringens omfattning och Cyperns blandade resultat avseende konsolidering av de offentliga finanserna blir det en utmanande uppgift att minska underskottet till under 3 % av BNP senast 2005. Antalet planerade åtgärder är relativt stort, där varje åtgärd åtföljs av förhållandesvis små besparingar eller inkomster. Det kan betraktas som en form av "riskspridning", men att införa många åtgärder samtidigt riskerar att komplicera genomförandet både praktiskt och politiskt. I konvergensprogrammet bekräftas också regeringens åtagande att "vid behov vidta ytterligare åtgärder" för att nå de målsättningar som fastställts i samband med underskottet. Efter denna kraftiga korrigering, är de åtgärder som planeras för 2006-2007 mindre omfattande och uppgår till 0,6 procentenheter per år, och bör därmed bli relativt lätta att nå.I programmet visas en topp i den offentliga skulden som andel av BNP på 75,2 % 2004 som sedan vänder nedåt till 68,4 % av BNP 2007. Denna kraftiga minskning beror främst på alltmer positiva primära saldon och en årlig nominell BNP-tillväxt över den genomsnittliga nominella räntan på statsskulden 2005-2007. Såsom anges är det underliggande scenariot för BNP-tillväxten inte realistiskt, men skuldkvotens förväntade utveckling beror också på hur väl man lyckas med den ganska ambitiösa finanspolitiska konsolidering som koncentrerats till början på 2005.Programmet tar i korthet upp regeringens strukturreformprogram, som inriktas på arbets-, produkt- och kapitalmarknadspolitiken samt politik som syftar till att diversifiera Cyperns ekonomi mot aktiviteter med högre förädlingsvärde och en kunskapsbaserad ekonomi. Det bekräftar också, utan att ge några närmare upplysningar, avsikten att förbättra den offentliga administrationens effektivitet. Ingen budgetmässig bedömning ges dock för dessa politikområden (enligt 2003 års ekonomiska program inför anslutningen uppgick budgetkostnaderna för strukturreformerna bara till ungefär 0,4 % av BNP för perioden 2003-2006). Som anges i programmet är dessa åtgärder i huvudsak en fortsättning på reformstrategin i det tidigare ekonomiska programmet inför anslutningen, och i programmet anses med rätta att de olika strukturpolitikområdena är sammanlänkade och har ömsesisdigt inflytande på varandra. På det hela taget verkar den politik som beskrivs i programmet rimlig även om tidigare erfarenheter ibland har visat på förseningar vid avregleringen, särskilt på vissa produktmarknader.Cypern riskerar att ställas inför obalanser i de offentliga finanserna för att klara kostnaderna för en åldrande befolkning. Medan reformen av sjukvårdssystemet skall genomföras under 2006 är åtgärderna för att reformera pensionssystemet bara i ett inledande skede. Ett snabbt och effektivt genomförande av dessa reformer, tillsammans med andra nödvändiga åtgärder för att säkerställa ett tillräckligt överskott i det primära saldot är väsentligt för hållbara offentliga finanser på lång sikt.Tabell: Jämförelse av centrala makroekonomiska och finansiella prognoser>Plats för tabell>Med utgångspunkt i denna bedömning har kommissionen antagit den bifogade rekommendationen till rådets yttrande om Cyperns konvergensprogram och överlämnar den till rådet.Rekommendation till RÅDETS YTTRANDE enligt artikel 9.3 i rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997  om Cyperns konvergensprogram 2004-2007EUROPEISKA UNIONENS RÅD AVGER FÖLJANDE YTTRANDEmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken [5], särskilt artikel 9.3 i denna,[5]  EGT L 209, 2.8.1997, s. 1. De dokument som det hänvisas till i texten finns på följande webbplatsmed beaktande av kommissionens rekommendation, ochefter att ha hört Ekonomiska och finansiella kommittén.HÄRIGENOM FRAMFÖRS FÖLJANDE.Den [5 juli 2004] granskade rådet Cyperns konvergensprogram, som omfattar perioden 2004 till 2007. Programmet uppfyller i stort uppgiftskarven i den reviderade "uppförandekoden för stabilitets- och konvergensprogrammets innehåll och utformning".Den finanspolitiska strategin för programmet syftar till att få ned underskottet i de offentliga finanserna från 6,3 % av BNP 2003 till 2,9 % av BNP 2005 för att uppfylla Maastrichtfördragets kriterium om underskott i de offentliga finanserna 2005 och ytterligare minska underskottet till 2,2 % av BNP 2006 och till 1,6 % av BNP 2007. För detta ändamål planeras i konvergensprogrammet skapandet av ett överskott i det primära saldot från ett beräknat saldo på -1,6 % av BNP 2004 till 2 % av BNP 2007 och en betydande omsvängning av den uppåtgående trenden i skuldkvoten från 75,2 % av BNP 2004 till under 69 % i slutet på prognosperioden. Detta understöds av ett paket med i huvudsak strukturella åtgärder i syfte att i ungefär samma utsträckning minska utgifterna och öka inkomsterna. Åtgärderna genomförs huvudsakligen från och med 2005.Programmet inriktas på att öka inkomsterna och kontrollera utgifterna, där de största avvikelserna tidigare uppstått. Den särskilda korrigeringsplan som läggs fram i programmet speglar regeringens åtagande att förbättra de offentliga finanserna i avsikt att införa euron senast 2007. Det är den huvudsakliga orsaken bakom koncentrationen av de finanspolitiska korrigeringsåtgärderna till början av perioden för att minska underskottet i de offentliga finanserna till 2,3 procentenheter av BNP 2005. Mot bakgrund av Cyperns blandade resultat vad gäller finanspolitisk konsolidering framstår uppgiften som förhållandevis ambitiös.Det makroekonomiska scenario som ligger till grund för programmet, enligt vilket den reella BNP-tillväxten ökar från 3,5 % 2004 till 4,5 % 2007, verkar grundas på realistiska antaganden om tillväxt. Inflationsprognosen förefaller också vara realistisk. Programmet innehåller fyra alternativa scenarion avseende den förväntade makroekonomiska utvecklingen och de offentliga finansernas utveckling: ett "huvudscenario", ett "övre" scenario, ett "undre" scenario och ett scenario med "högre ränta". Det så kallade "huvudscenariot" betraktas som referensscenario vid bedömningen av prognoserna för de offentliga finanserna eftersom det, utifrån tillgängliga upplysningar, förefaller spegla realistiska antaganden om tillväxt.I programmet förväntas underskottet minska och hamna på ett värde under referensvärdet på 3 % av BNP 2005 och därefter falla ytterligare, även om dessa mål inte överensstämmer med ett saldo som är nära i balans under programperioden.Resultatet i de offentliga finanserna kan komma att bli sämre än beräknat. Med tanke på storleken på den minskning av underskottet av de offentliga finanserna som satts upp som mål 2005 och Cyperns erfarenheter av finanspolitisk konsolidering framstår uppgiften som mycket ambitiös. Det kan därför vara så att den finanspolitik som förs i programmet inte räcker för att underskottet skall minska och hamna under referensvärdet på 3 % av BNP 2005. Den ger kanske inte heller en tillräcklig säkerhetsmarginal mot att överträda denna tröskel under normala makroekonomiska fluktuationer.I programmet har skuldkvoten en topp på 75,2 % under 2004 och minskar därefter med nästan 7 procentenheter till 68,4 % av BNP till 2007. Denna kraftiga minskning beror främst på alltmer positiva primära saldon och nominell BNP-tillväxt som överstiger räntebetalningarna för statskulden under 2005-2007. Utvecklingen av skuldkvoten kan visa sig vara mindre gynnsam än beräknat mot bakgrund av de risker som är förbundna med resultatet av underskottet som nämns ovan.Cypern riskerar att ställas inför obalanser i de offentliga finanserna för att klara kostnaderna för den åldrande befolkningen. Medan reformen av sjukvårdssystemet skall genomföras under 2006, befinner sig åtgärderna för att reformera pensionssystemet bara i ett inledande skede. Ett snabbt och effektivt genomförande av dessa reformer, tillsammans med andra nödvändiga åtgärder för att säkerställa ett tillräckligt primärt överskott är avgörande för att uppnå hållbara offentliga finanser.Den [5 juli 2004] beslutade rådet på rekommendationer från kommissionen i enlighet med artikel 104.6 i fördraget att det föreligger ett alltför stort underskott i Cypern och lämnade rekommendationer i enlighet med artikel 104.7 till Cypern i syfte att få denna situation att upphöra i vilka rådet uttryckte sina finanspolitiska råd.Prognosticerade nyckeltal i Cyperns konvergensprogram>Plats för tabell>


				|

		52013DC0360

			Rekommendation till RÅDETS REKOMMENDATION om Frankrikes nationella reformprogram för 2013 och rådets yttrande om Frankrikes stabilitetsprogram för 2012-2017 /* COM/2013/0360 final - 2013/ () */

Rekommendation till
RÅDETS REKOMMENDATION
om Frankrikes nationella reformprogram för
2013
och rådets yttrande om Frankrikes stabilitetsprogram för 2012-2017
EUROPEISKA UNIONENS RÅD UTFÄRDAR
DENNA REKOMMENDATION
med beaktande av fördraget om Europeiska
unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 121.2 och 148.4,
med beaktande av rådets förordning (EG) nr
1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga
finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken[1], särskilt artikel 5.2,
med beaktande av Europaparlamentets och rådets
förordning (EU) nr 1176/2011 av den 16 november 2011 om förebyggande och
korrigering av makroekonomiska obalanser[2],
särskilt artikel 6.1,
med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation[3],
med beaktande av Europaparlamentets
resolutioner[4],
med beaktande av Europeiska rådets slutsatser,
med beaktande av sysselsättningskommitténs
yttrande,
efter att ha hört Ekonomiska och finansiella
kommittén, och
av följande skäl:
(1)       Den 26 mars 2010 godkände
Europeiska rådet kommissionens förslag till en ny strategi för tillväxt och
sysselsättning – Europa 2020. Strategin bygger på en utökad samordning av den
ekonomiska politiken med inriktning på ett antal nyckelområden där åtgärder
behövs för att stärka förutsättningarna för hållbar tillväxt och
konkurrenskraft i Europa.
(2)       På grundval av kommissionens
förslag antog rådet den 13 juli 2010 en rekommendation om de allmänna
riktlinjerna för medlemsstaternas och unionens ekonomiska politik (2010–2014)
och den 21 oktober 2010 ett beslut om riktlinjer för medlemsstaternas
sysselsättningspolitik[5],
vilka tillsammans utgör de integrerade riktlinjerna. Medlemsstaterna uppmanades
att beakta de integrerade riktlinjerna i sin nationella ekonomiska politik och
sysselsättningspolitik.
(3)       Den 29 juni 2012 fattade
stats- och regeringscheferna beslut om en tillväxt- och sysselsättningspakt som
är ett enhetligt ramverk för insatser på nationell nivå, EU-nivå och
euroområdesnivå, och som gör bruk av alla tänkbara medel, instrument och
strategier. De beslutade om de åtgärder som skulle vidtas på medlemsstatsnivå,
särskilt att ge uttryck för sitt helhjärtade åtagande att uppnå målen för
Europa 2020-strategin och att genomföra de landspecifika rekommendationerna.
(4)       Den 6 juli 2012 antog rådet
en rekommendation om Frankrikes nationella reformprogram för 2012 och avgav ett
yttrande om Frankrikes uppdaterade stabilitetsprogram för 2011-2016.
(5)       Den 28 november 2012 antog
kommissionen den årliga tillväxtstrategin[6]
som inleder den europeiska planeringsterminen 2013 för samordning av den
ekonomiska politiken. Samma dag antog kommissionen även rapporten om
varningsmekanismen[7],
i enlighet med förordning (EU) nr 1176/2011, där det angavs att Frankrike var
en av de medlemsstater som skulle bli föremål för en fördjupad granskning.
(6)       Den 14 mars 2013 godkände
Europeiska rådet prioriteringarna för att säkerställa finansiell stabilitet,
budgetkonsolidering och tillväxtfrämjande åtgärder. Det betonade behovet att
eftersträva differentierad och tillväxtfrämjande budgetkonsolidering,
återställa normala lånevillkor i ekonomin, främja tillväxt och konkurrenskraft,
ta itu med arbetslösheten och krisens sociala följdverkningar samt modernisera
den offentliga förvaltningen.
(7)       Den 10 april 2013 publicerade
kommissionen resultaten av sin fördjupade granskning[8] för Frankrike enligt artikel 5
i förordning (EU) nr 1176/2011. Kommissionen drar den slutsatsen av sin analys
att Frankrike har makroekonomiska obalanser som kräver övervakning och
beslutsamma åtgärder. Framförallt bör man ägna fortsatt uppmärksamhet åt den
försämrade handelsbalansen och konkurrenskraften – vilken beror såväl på
kostnadsfaktorn som på andra faktorer – i synnerhet som denna utveckling sker
mot bakgrund av en svagare utlandsställning och hög offentlig skuldsättning. På
detta sätt kan man minska risken för att detta får negativa effekter för den
franska ekonomin och den ekonomiska och monetära unionen, vilket är särskilt
viktigt med tanke på hur betydande den franska ekonomin är.
(8)       Den 30 april 2013 lade
Frankrike fram 2013 års stabilitetsprogram som omfattar perioden 2012–2017 och
sitt nationella reformprogram för 2013. För att beakta inbördes samband mellan
de båda programmen har de bedömts samtidigt.
(9)       Mot bakgrund av bedömningen
av 2013 års stabilitetsprogram i enlighet med rådets förordning (EG) nr 1466/97
anser rådet att Frankrike trots sina betydande konsolideringsåtgärder som
minskat det nominella underskottet från 7,5 % av BNP 2009 till 4,8 % av BNP
2012 inte kommer att kunna korrigera det alltför stora underskottet till 2013 i
enlighet med rådets rekommendation från slutet av 2009. Detta beror framförallt
på att det ekonomiska läget visat sig bli sämre än vad som antogs när
rekommendationen gjordes och endast delvis har kunnat kompenseras av
extraordinära intäkter, samtidigt som de åtgärder som skulle vidtas skjutits
fram en aning i tiden. Det makroekonomiska scenario som ligger till grund för
programmets beräkningar av de offentliga finanserna är trovärdigt för 2013, men
överdrivet optimistiskt vad gäller 2014. Myndigheterna förutspår att BNP efter
att ha legat på en oförändrad nivå 2012 (0 %) och 2013 (+ 0,1 %) kommer att öka
med 1,2 % 2014, samtidigt som de antar att underskottet i de offentliga
finanserna kommer att minska till 2,9 % av BNP tack vare de finanspolitiska
åtgärderna. Detta är att jämföra med kommissionens prognos om att BNP kommer
att öka med 1,1 % 2014 om man antar en oförändrad politik, vilket är ett
scenario som endast beaktar åtgärder som antagits eller är tillräckligt
specificerade och därmed ger ett offentligt underskott på 4,2 % av BNP.
Huvudmålet för den budgetstrategi som anges i programmet är att uppnå det
medelfristiga budgetmålet, dvs. en balanserad budget i strukturella termer, precis
som i förra årets program. Detta är ett ambitiösare krav än det som anges i
stabilitets- och tillväxtpakten. Det är meningen att det medelfristiga
budgetmålet ska uppnås till 2016, och inte till 2015 som i det föregående
stabilitetsprogrammet. Det planerade nominella underskott som fastställs i
stabilitetsprogrammet är förenligt med en korrigering av det alltför stora
underskottet senast 2014, vilket är ett år efter den reviderade tidsfrist som
fastställts av rådet inom ramen för förfarandet vid alltför stora underskott i
slutet av 2009. Med hänsyn till den alltför optimistiska tillväxtprognosen i
programmet för år 2014, anser rådet att den finanspolitiska ansträngning som
myndigheterna planerar inte är förenlig med en faktisk korrigering av det alltför
stora underskottet senast 2014, såvida det inte vidtas ytterligare åtgärder för
att kraftigt förstärka ansträngningen för det året. De planerade besparingarna
och ytterligare intäkterna har dessutom inte specificerats tillräckligt. Under
dessa omständigheter krävs det att man närmare specificerar de åtgärder som ska
vidtas både för 2014 och 2015 för att man ska kunna garantera en korrigering av
det alltför stora underskottet till senast 2015 [såsom rekommenderas av rådet].
De strukturella saldot, enligt kommissionens omräkningar, förväntas uppgå till
0,4 % av BNP 2016 (-0,3 % 2017), vilket innebär att det medelfristiga
budgetmålet inte kommer att nås till slutet av programperioden. Framstegen på
väg mot det medelfristiga budgetmålet det året förväntas motsvara 0,3 % av BNP,
vilket är lägre är riktmärket 0,5 % av BNP. Statsskulden har ökat väsentligt
sedan krisens början. Från att ha varit 64,2 % år 2007 ökade den till 90,2 % av
BNP 2012 och den kommer dessutom att öka ytterligare, till 96,2 % år 2014, enligt
kommissionens vårprognos 2013. Myndigheterna förväntar sig att den kommer att
nå sin topp 2014 (94,3 % av BNP) och därefter minska 2017 (88,2 % av BNP).
Frankrike kommer att gå in i en övergångsperiod 2016 vad gäller skuldkriteriet.

(10)     Eftersom det redan höga
budgetunderskottet fortsätter att växa och tidsfristen för att korrigera det
alltför stora underskottet har förlängts igen [till 2015] är det nu extra
viktigt att man genomför 2013 års budget på ett konsekvent sätt och att man
orubbligen fortsätter med kraftfulla konsolideringsåtgärderna under de kommande
åren. Det är särskilt viktigt att tillväxttakten i Frankrikes offentliga
utgifter är väsentligt lägre än den potentiella BNP-tillväxttakten, eftersom
förbättringarna av det strukturella underskottet hittills främst varit
intäktsfinansierade. Den nu pågående översynen av de offentliga utgifterna
(Modernisation de l’action publique) som omfattar den lokala förvaltningen,
socialförsäkringssystemet och den centrala förvaltningen bör ge svar på hur man
skulle kunna använda de offentliga medlen på ett ännu effektivare sätt. Det
finns även utrymme för ytterligare effektivisering av de olika nivåerna och
befogenhetsområdena inom förvaltningen i syfte att åstadkomma synergieffekter,
effektivitetsvinster och besparingar. Dessa frågor kommer att behandlas genom
den planerade nya decentraliseringslagen. Med tanke på att de offentliga sjuk-
och hälsovårdsutgifterna förväntas öka på medellång och lång sikt krävs det att
dessa utgifter underkastas ökad kontroll och strängare effektivitetskrav i
framtiden, särskilt läkemedelsutgifterna. Enligt de senaste prognoserna från
pensionspolitiska rådet (Conseil d’orientation des retraites) kommer
pensionssystemet dessutom att uppvisa ständiga underskott åtminstone fram till
2018, vilket strider mot 2010 års reformmål att ha uppnått balans i systemet
till dess. Dessutom strider det delvisa tillbakadragandet av 2010 års reform
mot kommissionens rekommendationer. Pensionssystemen kommer således fortfarande
att ha stora underskott 2020 och det krävs därför att man snabbt vidtar nya
åtgärder för att avhjälpa denna situation, dock utan att detta får hindra
systemet från att fungera på ett tillfredställande sätt. Dessa åtgärder skulle
kunna vara en ytterligare höjning av både lägsta ålder för pension och åldern
för full pension, en förlängning av den inbetalningsperiod som krävs för full
pension, anpassning av reglerna för indexreglering och en översyn av de många
undantag från det allmänna pensionssystemet som finns för vissa kategorier av
arbetstagare. Man bör undvika att höja de sociala avgifterna för arbetsgivarna,
eftersom dessa inverkar negativt på arbetskraftskostnaderna. De stora problem
vad gäller de offentliga utgifterna som Frankrike står inför gör att det är
oerhört viktigt att de finanspolitiska åtgärderna åtföljs av ökade insatser för
att fullfölja genomförandet av strukturreformerna i syfte att stödja den
långsiktiga tillväxten i den franska ekonomin.
(11)     Såsom framgår av 2013 års
fördjupade granskning har Frankrike omfattande problem med sin konkurrenskraft,
eftersom landet i betydande utsträckning förlorat andelar på exportmarknaderna
under de senaste åren. I november 2012 föreslog den franska regeringen flera
olika åtgärder inom ramen för konkurrenskraftspakten. Införandet av ett
skatteavdrag för företag (crédit d’impôt pour la compétitivité et l’emploi —
CICE), med en planerad effekt av 20 miljarder euro på helårsbasis, är en viktig
åtgärd som bör bidra till att sänka arbetskraftskostnaderna. Det finns utrymme
för ytterligare åtgärder eftersom detta nya skatteavdrag endast halverar
klyftan mellan skattekilen i Frankrike och OECD-genomsnittet för medianlönerna.
Dessutom har de finanspolitiska åtgärder som vidtagits gentemot företagen sedan
2010 lett till att företagsbeskattningen ökat totalt sett, även med korrigering
för denna åtgärd. Den ökning av minimilönen som beslutades i juli 2012 var
visserligen ringa, men kan likväl ha fått en negativ inverkan på
sysselsättningen och konkurrenskraften, såsom framhålls i rådets rekommendation
från 2012. Minimitimlönen ökade med 38 % (16 % i reala termer) mellan 2002 och
2012. Den höga nivån på minimilönen, som motsvarar två tredjedelar av
medianlönen, uppvägs delvis för arbetsgivarna genom att de till befrias från
betalning av vissa socialförsäkringsavgifter. De därmed sammanhängande
kostnaderna som belastar de offentliga finanserna har ökat snabbt under de
senaste åren till 1 % av BNP, delvis för att kompensera för den snabba ökningen
av minimilönen. Alternativa instrument som inkomststödordningar (”Prime pour
l'emploi” och ”Revenu de solidarité active”) fungerar dessutom bättre när det
gäller att hantera problemet med fattigdom bland förvärvsarbetande än vad
minimilönen gör.
(12)     Vad gäller den
icke-kostnadsrelaterade konkurrenskraften så har regeringen visserligen nyligen
förnyat sin exportstrategi, men det är viktigt att notera att stöd till
utvecklingen av exportorienterade nätverk och partnerskap bör främja
internationaliseringen av små och medelstora företag[9]. Rent allmänt sett borde
åtgärder vidtas för att skapa ett företagsklimat som gör det möjligt för små
och medelstora företag att växa. Trots att det gjorts betydande insatser av
företag i FoU-intensiva sektorer och tillhandahållits betydande statligt stöd
(t.ex. forskningsskatteavdraget) svarar hög- och medelteknologisk industri
endast för en mindre del av den franska ekonomin. Denna andel håller dessutom
på att minska. Man måste således se till att det skapas fler nya små och
medelstora företag samt företag i mellanskiktet (”ETI - entreprises de taille
intermédiaire”) inom dessa sektorer och att dessa också växer. Detta uppnås
genom ramvillkor som främjar innovation och företagande. Den klusterpolitik som
förts för att koppla samman offentlig forskning och privata företag kan även
användas för att skapa positiva externa effekter mellan privata företag som
ligger nära varandra. Det bör även göras mer attraktivt att doktorera och att
skaffa forskarerfarenhet, eftersom detta kan stärka kopplingen mellan privata
företag och forskningsinstitutioner ytterligare.
(13)     Vad gäller tjänster noterades
endast begränsade framsteg under 2012. Framförallt inleddes det inte någon
övergripande reform för att undanröja omotiverade restriktioner i reglerade
sektorer och yrken. Många professionella tjänsteleverantörer omfattas
fortfarande av restriktioner vad gäller rättslig form och aktieägarstruktur
(t.ex. restriktioner för veterinärer och advokater vad gäller ägarandel). I ett
antal andra sektorer (t.ex. taxi, vissa hälsovårdsyrken, notarier och andra
juridiska yrken) finns det fortfarande andra former av hinder när det gäller
att få tillträde till och utöva ett visst yrke (t.ex. kommersiellt meddelande,
kvoter eller geografiska restriktioner). Detaljhandeln omfattas fortfarande av
många restriktioner som t.ex. betungande och tidskrävande tillståndsförfaranden
vid etableringen av försäljningsställen. Det gällande förbudet mot försäljning
till dumpade priser leder dessutom till ett antal olika snedvridningar,
samtidigt som målet att stödja producenter och mindre försäljningsställen kan
uppnås genom mindre snedvridande åtgärder. Dessa alltför omfattande
restriktioner i reglerade sektorer och yrken inverkar negativt på konkurrensen
och tenderar till att öka priserna inom dessa sektorer och yrken. Såsom framgår
av den fördjupade granskningen leder högre priser i mellanleden, som svarar för
närmare en fjärdedel av produktionskostnaden i tillverkningssektorn, i
slutändan till att de franska företagen får en försämrad konkurrenskraft på
sina exportmarknader. Det gjordes begränsade framsteg under 2012 när det gäller
nätverksindustrin. Vad gäller den franska elmarknaden så är graden av
koncentration fortfarande en av de högsta i EU. Reglerade el- och gaspriser
leder till en snedvridning av konkurrensen och utgör ett hinder för nya
marknadsaktörer. De reglerade tarifferna för icke-hushållskunder bör avskaffas
i enlighet med den tidtabell som överenskommits med de franska myndigheterna.
En utökning av sammanlänkningskapaciteten med grannländerna och inledandet av
ett anbudsförfarande för vattenkraftskoncessioner kommer att ge ökad konkurrens
på elmarknaden. Vad gäller järnvägssektorn så är järnvägstransportmarknaden
mindre dynamisk än i övriga medlemsstater och marknaden för persontransporter
på järnväg är inte öppen för konkurrens, utom för den internationella
persontrafiken. Den kommande reformen ska säkra att den nya enda
infrastrukturförvaltaren är oberoende av den gamla operatören så att nya
aktörer garanteras ett rättvist och icke-diskriminerande tillträde.
(14)     Det franska skattesystemet är
komplicerat och ineffektivt. Detta beror både på att det finns många olika
typer av befrielser och särskilda reduktioner och på att skattelagstiftningen
ändras väldigt ofta. Trots insatserna för att minska och effektivisera
skatteförmånerna ger dessa fortfarande upphov till betydande uteblivna
skatteintäkter. Tillväxten och den sociala tryggheten skulle gynnas bättre av
ett system för företags- och inkomstbeskattning som har en bred bas och låga
skattesatser. Momsen i mellanledet höjs från 7 % till 10 % i januari 2014.
Detta är ett steg i rätt riktning, även om det fortfarande behövs ytterligare
insatser. Kostnaden för befrielser när det gäller skatter och
socialförsäkringssystemet ligger på en hög nivå totalt sett och motsvarar 10 %
av BNP. Trots att det visat sig att momssänkningarna i vissa fall, t.ex. för
restaurangbranschen, inte varit effektiva så har det ändå inte vidtagits några
tillräckligt differentierade politiska åtgärder. Införandet av
CICE-skatteavdraget, som delvis finansieras genom den ovannämnda ökningen av
momsen i mellanledet och av momsen på den normala nivån, har gjort att
skattebördan flyttats bort från skatten på arbete. Det fordras emellertid
ytterligare åtgärder, t.ex. bör man öka miljöskatternas andel av de totala
skatteintäkterna. Förra året antog Frankrike vissa åtgärder som syftar till att
avhjälpa skatteincitament som uppmuntrar företagen att skuldsätta sig. Det
finns emellertid utrymme för ytterligare förbättringar (ränteavdragen är endast
begränsade över 3 miljoner euro och den icke avdragsgilla delen över denna
gräns kommer endast att uppgå till 15 % 2013 och 25 % 2014).
(15)     Arbetslösheten ökade från
9,7 % 2010 till 10,2 % 2012. Enligt kommissionens prognoser kommer
arbetslösheten att öka till 10,6 % 2013 och 10,9 % 2014 på grund av den
ihållande låga ekonomiska tillväxten. Mot denna bakgrund bör segmenteringen av
den franska arbetsmarknaden fortfarande ses som ett problem. Sannolikheten för
att en person ska kunna byta från ett tillfälligt till ett fast jobb var endast
10.6 % 2010, vilket är att jämföra med EU-genomsnittet på 25,9 %. Detta gör att
lågkvalificerad arbetskraft i osäkra anställningsformer tenderar att bära den
största delen av den börda som alla justeringar på arbetsmarknaden för med sig.
I maj 2013 antogs en lag på grundval av den nationella branschövergripande
överenskommelsen om arbetstrygghet som arbetsmarknadens parter enades om i
januari 2013. Denna lag ger ökade rättigheter för arbetstagarna, minskar den
rättsliga osäkerheten kring avskedanden och ökar flexibilitet för
arbetsgivarna. Den utgör ett steg i riktning mot en smidigare arbetsmarknad.
Det är i nuläget osäkert huruvida denna reform verkligen kommer att genomföras
och vilka effekter den i så fall kommer att ge, eftersom man efter antagandet
av den lag som omvandlar överenskommelsen om arbetstrygghet till lagstiftning
även måste ingå ytterligare ett antal bransch/företags-överenskommelser för att
överenskommelsen ska kunna tillämpas till fullo.
(16)     En sjättedel av alla franska
ungdomar lämnar skol- och utbildningsväsendet utan avgångsbetyg. Detta är
särskilt oroväckande med tanke på att ungdomsarbetslösheten var 25,4 % i slutet
av 2012 och att risken för att bli arbetslös ärr nästan två gånger så hög för
de minst kvalificerade ungdomarna. Ordningar för att främja praktikplatser bör
inriktas främst på de minst kvalificerade ungdomarna. Anpassningen av de
nationella ordningarna till rådets rekommendation om att inrätta en
ungdomsgaranti ska vara vägledande för insatserna på detta område. Trots de
reformer som inleddes 2009 ligger den franska siffran för vuxnas deltagande i
livslångt lärande (5,7 % 2012, lågkvalificerade vuxna: 2,5 %) under
EU-genomsnittet. Den planerade överföringen av befogenheter till den regionala
nivån (conseils régionaux) kan eventuellt ge tillfälle att åtgärda bristerna i
det nuvarande systemet. Sysselsättningsgraden i åldersgruppen 55–64 är bland de
lägsta i EU (45,7 % fjärde kvartalet 2012) och arbetslösheten fortsätter att
öka bland de äldre. Även om generationskontrakten (contrats de génération) är
ett steg i rätt riktning så är det inte säkert att de kommer att bidra till att
öka sysselsättningen för äldre eller till att göra det enklare för äldre
arbetssökande att få arbete. Frankrikes offentliga utgifter för
arbetslöshetsunderstöd ökade med 5,3 % 2012 och förväntas öka med ytterligare
6,1 % 2013 enligt stabilitetsprogrammet. Det kumulerade underskottet i
arbetslöshetsförsäkringssystemet, vilket kommer att uppgå till närmare 1 % av
BNP 2013 gör det nödvändigt med en reform av arbetslöshetsersättningssystemet.
Det behövs en ändring särskilt av vissa inslag i systemet som t.ex. villkoren
för berättigande, minskningen av ersättningen över tiden och ersättningsnivån
för höginkomsttagare i syfte att skapa tillräckliga incitament till att söka
arbete. Den nya trepartsöverenskommelsen för den offentliga arbetsförmedlingen
(Pôle emploi) innehåller en personaliserad behandling av de arbetssökande.
Arbetsförmedlarnas genomsnittliga ärendemängd har dock ökat ytterligare på
grund av den ökade arbetslösheten och den svaga ekonomin gör att det är svårt
att genomföra arbetsförmedlingens nya strategi. Sammanfattningsvis behövs det
ytterligare insatser med tanke på att de ekonomiska utsikterna är dåliga i
Frankrike och att arbetslösheten i landet förväntas öka.
(17)     Kommissionen har i samband med
den europeiska planeringsterminen gjort en omfattande analys av Frankrikes
ekonomiska politik. Den har gjort en bedömning av stabilitetsprogrammet och det
nationella reformprogrammet och lagt fram en fördjupad granskning. Kommissionen
har inte bara tagit hänsyn till deras relevans när det gäller att åstadkomma en
hållbar budgetpolitik och social och ekonomisk politik i Frankrike, utan även
till huruvida de är förenliga med EU:s regler och riktlinjer, eftersom det är
meningen att man ska stärka den övergripande ekonomiska styrningen i EU genom
att låta framtida nationella beslut fattas med beaktande av synpunkter på
EU-nivå. Kommissionens rekommendationer inom ramen för den europeiska
planeringsterminen återspeglas i rekommendationerna 1–6 nedan.
(18)     I ljuset av denna bedömning
har rådet granskat Frankrikes stabilitetsprogram, och dess ståndpunkt[10] avspeglas bland annat i punkt
1 i dess rekommendation 1 nedan.
(19)     Mot bakgrund av resultaten av
kommissionens fördjupade granskning och denna bedömning, har rådet granskat
Frankrikes nationella reformprogram och stabilitetsprogram. Rådets
rekommendationer enligt artikel 6 i förordning (EU) nr 1176/2011 om
förebyggande och korrigering av makroekonomiska obalanser speglas i
rekommendationerna 1, 2, 3, 4, 5 och 6 nedan.
(20)     I samband med den europeiska
planeringsterminen har kommissionen dessutom analyserat den ekonomiska
politiken i euroområdet som helhet. På dessa grunder har rådet utfärdat
särskilda rekommendationer till de medlemsstater vars valuta är euron.
Frankrike bör se till att dessa rekommendationer snarast genomförs fullt ut.
HÄRIGENOM REKOMMENDERAS Frankrike att
vidta följande åtgärder under perioden 2013-2014:
1.           Stärka och genomföra
strategin för de offentliga finanserna 2013. Ge anpassningarnas större
trovärdighet genom att till hösten 2013 specificera och genomföra de åtgärder
som är nödvändiga från och med 2014 för att säkerställa en hållbar korrigering
av det alltför stora underskottet till senast 2015 och att den
strukturanpassning åstadkoms som anges i rådets rekommendationer inom ramen för
förfarandet vid alltför stora underskott. Använda alla extraordinära intäkter
till att minska underskottet. För att man ska åstadkomma en varaktig
korrigering av obalanserna i de offentliga finanserna krävs det att man på ett
trovärdigt sätt genomför strukturreformer i syfte att öka anpassningsförmågan
och främja tillväxt och sysselsättning. Fortsätta på den inslagna kursen mot en
tillväxtfrämjande budgetkonsolidering och se till att de offentliga medlen
används ännu effektivare, bl.a. genom att som planerat företa en översyn av
alla utgiftskategorier inom samtliga delsektorer av den offentliga sektorn.
Vidta åtgärder på grundval av den kommande decentraliseringslagen för att skapa
ökade synergieffekter mellan de centrala, regionala och lokala nivåerna i
förvaltningen i syfte att uppnå besparingar. Efter det att det alltför stora
underskottet korrigerats ska man fortsätta med strukturanpassningen i lämplig
takt så att det medelfristiga budgetmålet kan nås till 2016. Före utgången av
2013 vidta åtgärder för att skapa en hållbar balans i pensionssystemet senast
2020, t.ex. genom att anpassa reglerna för indexreglering, öka den lagstadgade pensionsåldern,
förlänga inbetalningsperioden för full pension och se över särskilda ordningar,
dock utan att man samtidigt ökar arbetsgivarnas sociala avgifter. Vidare ska
man öka kostnadseffektiviteten när det gäller sjuk- och hälsovårdsutgifterna,
bl.a. läkemedelsutgifterna.
2.           Se till att skatteavdraget ”crédit d’impôt compétitivité
et emploi” (CICE) verkligen leder till den planerade minskningen av
arbetskraftskostnaderna och att effekterna av detta skatteavdrag inte
omintetgörs av någon annan åtgärd. Vidta ytterligare åtgärder för att minska
arbetskraftskostnaderna, bl.a. genom att minska arbetsgivarnas sociala
avgifter. Se till att minimilönen utvecklas på ett sätt som främjar
konkurrenskraften och skapar fler arbetstillfällen, med hänsyn tagen till att
det finns ordningar för lönebidrag och befrielse från sociala avgifter.
3.           Vidta åtgärder för att förbättra företagsklimatet och
utveckla företagens innovationsförmåga och exportkapacitet, särskilt när det
gäller de små och medelstora företagen och företagen i mellanskiktet (ETI).
Inleda initiativet för att förenkla ramverket och förbättra ramvillkoren för
innovation och företagande, genom att främja tekniköverföring och kommersiell
användning av forskning, bl.a. genom en omorientering av verksamheten vid
centrumen för konkurrenskraft.
4.           Vidta åtgärder för att öka konkurrensen inom
tjänstesektorn. Undanröja onödiga restriktioner när det gäller att få tillträde
till och utöva ett visst yrke, särskilt rättslig form, aktieägarstruktur,
kvoter eller geografiska restriktioner. Vidta åtgärder för att förenkla
tillståndsförfaranden vid etableringen av försäljningsställen och avskaffa
förbudet mot försäljning till dumpade priser. Avskaffa de reglerade gas- och
eltarifferna för icke-hushållskunder och utöka sammanlänkningskapaciteten med
grannländerna. Öppna den nationella marknaden för persontransporter på järnväg
för konkurrens.
5.           Fortsätta att förenkla skattesystemet och göra det
effektivare, samtidigt som man måste se till att det finns kontinuitet i skattebestämmelserna
över tiden. Vidta åtgärder för att ta bort incitamenten till skuldsättning i
bolagsbeskattningen. Öka insatserna för att minska och rationalisera
skatteförmånerna i bolags- och inkomstlagstiftningen och minska de lagstadgade
skattesatserna. Öka de reducerade momsskattesatserna så att de närmar sig den
normala momsen och avskaffa reducerade moms som visat sig vara ineffektiv.
Vidta ytterligare åtgärder för att flytta skattebördan bort från skatt på
arbete till miljö- och konsumtionsskatter.
6.           Se till att den nationella branschövergripande
överenskommelsen från 2013 snarast börjar tillämpas fullt ut, i samråd med
arbetsmarknadens parter. Vidta ytterligare åtgärder för att motverka
segmenteringen av arbetsmarknaden, särskilt genom att behandla problemet med
arbetstagare som hyrs ut av bemanningsföretag. Snarast inleda reformen av
arbetslöshetsersättningssystemet tillsammans med arbetsmarknadens parter,
varvid syftet är att skapa ett system som både är hållbart och ger tillräckliga
incitament till att söka arbete. Öka sysselsättningsgraden för äldre och främja
deras deltagande på arbetsmarknaden. Vidta specifika åtgärder för att förbättra
anställningsmöjligheterna för äldre arbetslösa, särskilt genom rådgivning och
utbildning riktad till denna målgrupp. Öka vuxnas deltagandet i livslångt
lärande, särskilt för de minst kvalificerade och arbetslösa. Se till att de
offentliga arbetsförmedlingarna tillhandahåller ett individanpassat stöd till
arbetslösa och att arbetsmarknadspolitiken inriktas på dem med sämst
förutsättningar på arbetsmarknaden. Vidta ytterligare åtgärder för att
underlätta övergången mellan skola och arbetsliv, t.ex. genom ungdomsgarantin
och praktikplatser.
Utfärdad i Bryssel den
                                                                       På
rådets vägnar
                                                                       Ordförande
[1]               EGT L 209, 2.8.1997, s. 1.
[2]               EUT L 306, 23.11.2011, s. 25.
[3]               COM(2013) 360 final.
[4]               P7_TA(2013)0052 och P7_TA(2013)0053.
[5]               Rådets beslut 2013/208/EU av den 22 april 2013.
[6]               COM(2012) 750 final.
[7]               COM(2012) 751 final.
[8]               SWD(2013) 117 final.
[9]               Europeiska kommissionen (2011) Företaget är litet,
världen stor - ett nytt partnerskap för att hjälpa små och medelstora företag
utnyttja globala möjligheter (KOM(2011) 702).
[10]             Enligt artikel 5.2 i rådets förordning (EG) nr 1466/97.


Avis juridique important

|

31996Y0318(01)

Rådets rekommendation av den 4 mars 1996 om lokalt konsulärt samarbete i viseringsfrågor

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr C 080 , 18/03/1996 s. 0001 - 0001

RÅDETS REKOMMENDATION av den 4 mars 1996 om lokalt konsulärt samarbete i viseringsfrågor (96/C 80/01)EUROPEISKA UNIONENS RÅD UTFÄRDAR DENNA REKOMMENDATIONmed beaktande av Fördraget om Europeiska unionen, särskilt artikel K.1.3 i detta, ochmed beaktande av följande:Det bör utarbetas en fördjupad harmonisering i fråga om viseringspolitik och tillämpningen av utfärdandet av visering.Utfärdandet av visering regleras av varje medlemsstats nationella lagstiftning till dess att gemensamma anvisningar eventuellt utarbetas på området.När en medlemsstat utfärdar sina egna viseringar är det viktigt att nödvändiga upplysningar finns att tillgå för att hänsyn skall kunna tas till de övriga medlemsstaternas intressen, särskilt skyddet av den nationella säkerheten och den allmänna ordningen samt förebyggande av illegal invandring.HÄRIGENOM REKOMMENDERAS MEDLEMSSTATERNAatt vidta nödvändiga åtgärder för att, i den mån det föreligger ett praktiskt behov av det, underlätta för1. sina konsulära myndigheter att inleda ett lokalt konsulärt samarbete i viseringsfrågor genom att utbyta information om kriterierna för förfaranden vid beviljande av visering och om riskerna för den nationella säkerheten och den allmänna ordningen eller riskerna för illegal invandring,2. de konsulära myndigheternas chefer och deras medarbetare i viseringsfrågor att ordna möten för att utbyta sådan information som avses i punkt 1,3. sina konsulära myndigheter att anordna besök hos varandra för de tjänstemän som har hand om beviljandet av viseringar, i syfte att förbättra utbytet av information och för att de skall lära känna varandra,4. sina konsulära myndigheter att på rådets begäran utarbeta gemensamma rapporter i lokala viseringsfrågor som kan vara av intresse för rådets arbete,5. sina konsulära myndigheter att gemensamt vidta lämpliga åtgärder för att kontrollera om flera samtidiga ansökningar eller upprepada ansökningar föreligger samt, i förekommande fall, få reda på om någon annan medlemsstat tidigare avslagit en viseringsansökan,6. sina konsulära myndigheter att utbyta information som bidrar till att kontrollera de viseringssökandes goda tro och anseende eftersom erhållandet av en visering giltig för en medlemsstat inte fråntar de antra medlemsstaternas myndigheter ansvaret att individuellt pröva viseringsansökan och göra den kontroll som är nödvändig för säkerheten, den allmänna ordningen och risken för illegal invandring.Det utbyte av information som anges i denna rekommendation bör göras med hänsyn till de tillämpliga normerna för skydd av uppgifter.Utfärdad i Bryssel den 4 mars 1996.På rådets vägnarP. BARATTAOrdförande