title: Rådets rekommendation av den 9 juli 2019 om Bulgariens nationella reformprogram 2019 med avgivande av rådets yttrande om Bulgariens konvergensprogram 2019

text:
               5.9.2019

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               C 301/8

      RÅDETS REKOMMENDATION
      av den 9 juli 2019
      om Bulgariens nationella reformprogram 2019 med avgivande av rådets yttrande om Bulgariens konvergensprogram 2019
      (2019/C 301/02)
      EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION
      med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 121.2 och 148.4,
      med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken (1), särskilt artikel 9.2,
      med beaktande av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1176/2011 av den 16 november 2011 om förebyggande och korrigering av makroekonomiska obalanser (2), särskilt artikel 6.1,
      med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation,
      med beaktande av Europaparlamentets resolutioner,
      med beaktande av Europeiska rådets slutsatser,
      med beaktande av sysselsättningskommitténs yttrande,
      med beaktande av ekonomiska och finansiella kommitténs yttrande,
      med beaktande av yttrandet från kommittén för socialt skydd,
      med beaktande av yttrandet från kommittén för ekonomisk politik, och
      av följande skäl:

                  (1)

                  Den 21 november 2018 antog kommissionen den årliga tillväxtöversikten, som inledde 2019 års europeiska planeringstermin för samordning av den ekonomiska politiken. I den togs vederbörlig hänsyn till den europeiska pelaren för sociala rättigheter som proklamerades av Europaparlamentet, rådet och kommissionen den 17 november 2017. Prioriteringarna i den årliga tillväxtöversikten godkändes av Europeiska rådet den 21 mars 2019. Den 21 november 2018 antog kommissionen, på grundval av förordning (EU) nr 1176/2011, rapporten om förvarningsmekanismen, enligt vilken Bulgarien var en av de medlemsstater som skulle bli föremål för en fördjupad granskning.

                  (2)

                  Landsrapporten 2019 för Bulgarien offentliggjordes den 27 februari 2019. Den innehöll en bedömning av hur väl Bulgarien hade lyckats med de landsspecifika rekommendationer som rådet antog den 13 juli 2018 (3), med uppföljningen av tidigare års landsspecifika rekommendationer och med sina nationella Europa 2020-mål. Den innehöll också en fördjupad granskning enligt artikel 5 i förordning (EU) nr 1176/2011, vars resultat också offentliggjordes den 27 februari 2019. Av analysen drog kommissionen slutsatsen att Bulgarien har makroekonomiska obalanser. Särskilt förekommer sårbarheter i finanssektorn i kombination med hög skuldsättning och nödlidande lån i företagssektorn. Framsteg har visserligen gjorts med att angripa obalanserna, men det är viktigt att de nyligen lanserade reformerna av tillsyn och styrning i finanssektorn, såväl av banker som av andra finansinstitut, genomförs fullständigt och övervakas.

                  (3)

                  Den 24 april 2019 lade Bulgarien fram sitt nationella reformprogram för 2019 och sitt konvergensprogram för samma år. De båda programmen har bedömts samtidigt för att deras inbördes kopplingar ska kunna beaktas.

                  (4)

                  Vid programplaneringen för de europeiska struktur- och investeringsfonderna (nedan kallade ESI-fonder) för perioden 2014–2020 har relevanta landsspecifika rekommendationer beaktats. I enlighet med artikel 23 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1303/2013 (4) får kommissionen begära att en medlemsstat ska se över och föreslå ändringar av sin partnerskapsöverenskommelse och av relevanta program när så krävs för att stödja genomförandet av relevanta rekommendationer från rådet. Kommissionen har, i riktlinjerna för tillämpning av åtgärder som sammanlänkar effektiva ESI-fonder med sund ekonomisk styrning, beskrivit närmare hur den kommer att tillämpa denna bestämmelse.

                  (5)

                  Bulgarien omfattas för närvarande av stabilitets- och tillväxtpaktens förebyggande del. Enligt konvergensprogrammet för 2019 planerar regeringen att gå från ett samlat överskott på 2 % av bruttonationalprodukten (BNP) under 2018 till ett underskott på 0,3 % av BNP under 2019 och ett överskott på 0,4 % av BNP under 2020, 0,2 % under 2021 och 0,1 % under 2022. På grundval av det omräknade strukturella saldot (5) kommer det medelfristiga budgetmålet – ett strukturellt underskott på 1 % av BNP – att överträffas under hela programperioden. Enligt konvergensprogrammet för 2019 kommer den offentliga skuldkvoten att sjunka gradvis från 22,6 % av BNP under 2018 till 16,7 % under 2022. Det makroekonomiska scenario som ligger till grund för dessa budgetprognoser är realistiskt. Enligt kommissionens vårprognos 2019 beräknas det strukturella saldot ligga på ett överskott på 0,7 % av BNP under 2019 och 0,6 % av BNP under 2020, vilket är över det medelfristiga budgetmålet. Sammantaget anser rådet att Bulgarien kan förväntas följa stabilitets- och tillväxtpaktens regler 2019 och 2020.

                  (6)

                  Skatteintäkterna och skattedisciplinen håller på att förbättras och ett antal initiativ har tagits. Skatteuppbörden verkar dock inte förbättras överallt i samma takt. Detta gäller särskilt för arbetsrelaterade skatter och sociala avgifter och för vissa kategorier av punktskatter. Det finns också belägg för att svartarbete och olaglig bränslehandel fortfarande är utmaningar. Fortsatta insatser för att förbättra skatteuppbörden och ytterligare riktade åtgärder för att ta itu med utmaningarna på specifika områden i skattesystemet är utomordentligt viktiga för att den svarta ekonomin, som fortfarande är stor, ska minska.

                  (7)

                  Statsförvaltningen har vidtagit åtgärder för att de offentliga utgifterna ska bli mer verkningsfulla. Världsbanken gjorde en översyn av utgifterna, som omfattade ett antal offentliga institutioner (ministerier och kommuner) och två pilotstudier, en om polisarbete och brandbekämpning och en om avfallshantering, och utarbetade också en handbok för statsförvaltningens framtida översyner. I 2018 års finanspolitiska strategi på medellång sikt infördes ett antal prestationsindikatorer för bedömning av utgifternas verkan på de olika politikområdena över tiden och som underlag för beredning och uppföljning av budgeten. Det fortsatta arbetet med dessa initiativ förväntas leda till att de offentliga utgifternas kvalitet, effektivitet och genomsynlighet blir bättre, och följaktligen till att de kollektiva nyttigheterna ökar i mängd och kvalitet.

                  (8)

                  Statsägda företag lider av svag bolagsstyrning, vilket också till stor del återspeglas i deras ekonomiska resultat. En reform av regelverket för styrning av statsägda företag pågår i samarbete med Organisationen för ekonomiskt samarbete och utveckling (OECD) och med stöd av kommissionens stödtjänst för strukturreformer. Syftet med reformen är att åtgärda de nuvarande bristerna genom att anpassa den nationella lagstiftningen till OECD:s riktlinjer för styrning av statsägda företag. Genom att anta och genomföra regelverket kommer man att säkerställa kontinuiteten och göra det möjligt att lyckas med reformen.

                  (9)

                  I ett gynnsamt ekonomiskt klimat förbättrades bankernas kapital- och likviditetskvoter överlag. Parallellt sjönk mängden nödlidande lån hos icke-finansiella bolag, även om de fortfarande är många. Sekundärmarknaden för nödlidande lån har blivit mer dynamisk. Den 30 maj 2019 antog Bulgariens centralbank ett beslut om att genomföra EBA:s riktlinjer om hantering av nödlidande och omstrukturerade exponeringar. Uppföljningsåtgärderna efter översynen av finanssektorn har stärkt banksektorn, men viss sårbarhet kvarstår. Nya regleringsinitiativ under 2018 inbegrep regler för att hantera stora exponeringar och upptäcka kunder med inbördes anknytning, en ökning av det kontracykliska kapitalbuffertvärdet och nya makrotillsynsverktyg för åtgärder inriktade på låntagarna. För att stödja sunda affärsmetoder är det viktigt att följa upp lagstiftningsinitiativen om exponeringar mot närstående parter, att fortsätta tillsynsinsatserna för att begränsa lån till närstående parter och att sanktionera överträdelse av regler om ställda säkerheter. En annan pågående åtgärd som kommer att innebära ökad resiliens för finanssektorn är förstärkningen av regelverket för resolution av banker.

                  (10)

                  Genom att slutföra insolvensreformen kan man bidra till att sänka den höga skuldsättningen i den privata sektorn och den fortsatt höga andelen nödlidande lån. Regelverket om insolvens har vissa brister som inskränker dess effektivitet och verkan och leder till långdragna och dyra insolvensförfaranden. Att det saknas lämpliga tillsynsverktyg hindrar samtidigt en ordentlig analys av nuvarande och nya förfaranden före insolvens och vid insolvens och gör det omöjligt att upptäcka konkreta flaskhalsar eller svaga punkter. I oktober 2018 bad Bulgarien kommissionens stödtjänst för strukturreformer om hjälp med att driva på reformen av regelverket om insolvens. Reformen går ut på att hitta brister i regelverket om insolvens och utarbeta en plan för att åtgärda dem. Det är viktigt att reformarbetet inte avstannar och att den kommande planen genomförs.

                  (11)

                  Bulgarien har antagit lagändringar 2018 och därefter i maj 2019 och arbetar på att införliva Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2015/849 (6) (fjärde direktivet mot penningtvätt) fullständigt och konsekvent. Man bör säkerställa ett verkningsfullt genomförande av bestämmelserna. Myndigheterna har ännu inte slutfört och anmält den nationella riskbedömningen, som är en hörnsten i arbetet med lämpliga nationella insatser för att bekämpa penningtvätt och finansiering av terrorism. Dessutom tyder den senaste tidens utveckling inom banksektorn på att man behöver stärka den inhemska tillsynen över internationella finansiella transaktioner och säkerställa verkningsfull tillämpning av regelverket för bekämpning av penningtvätt. Risken för korruption måste hanteras bättre, eftersom det är ett förbrott till penningtvätt. Bulgariens myndigheter måste visa på konkreta resultat och bygga upp trovärdighet med hjälp av bevis i form av slutliga avgöranden i korruptionsmål på hög nivå. Ekonomiskt utredningsarbete och ekonomisk profilering tillgrips sällan.

                  (12)

                  Tillsynen över den del av finanssektorn som inte utgörs av banker håller på att reformeras. I september 2017 antog kommissionen för finansiell tillsyn en handlingsplan för att reformera den finansiella tillsynen över den del av finanssektorn som inte utgörs av banker i samarbete med Europeiska försäkrings- och tjänstepensionsmyndigheten. Ett fullständigt och snabbt genomförande av handlingsplanen pågår fortfarande, och kommer att bidra till lämplig tillsyn över den del av finanssektorn som inte utgörs av banker. Sekundärrätten har ändrats för att värderingsreglerna och tillämpningen av dem ska bli bättre. En verkningsfull tillämpning av ändringarna krävs för att man ska kunna ta itu med de återstående värderingsproblem som har upptäckts tidigare. Slutligen återstår problem med tillsynen på koncernnivå som måste lösas för att det ska gå att säkerställa lämplig riskbaserad tillsyn på försäkringsområdet.

                  (13)

                  Bilförsäkringssektorn uppvisar en viss sårbarhet. Tydligare ersättningsregler kan göra det lättare för domarna att fatta enhetliga beslut i enskilda ärenden. På längre sikt kan detta vara ett sätt att minska kostnaderna, osäkerheten och teckningsrisken i trafikförsäkringsbranschen. Sektorns bärkraft skulle också gynnas av bättre prissättning som tar hänsyn till kundernas körhistorik. Kommissionen för finansiell tillsyn har föreslagit ett bonus-malus-system som är föremål för en bred offentlig debatt. Slutligen har betalningsförmågan hos byrån för utfärdande av gröna kort ifrågasatts, främst på grund av att ersättningskrav inte betalats av ett bulgariskt försäkringsbolag. Systemets trovärdighet och effektivitet står och faller med att alla medlemmar plikttroget uppfyller sina skyldigheter.

                  (14)

                  Infrastrukturen lider av stora luckor i investeringar. Transportinfrastrukturens täckning och kvalitet har förbättrats men ligger fortfarande under unionsgenomsnittet. Det transeuropeiska transportnätet i Bulgarien är ännu inte helt utbyggt. Vidare har utsläppen av växthusgaser från vägtransporter ökat kraftigt under de senaste fem åren. Järnvägs- och vägavsnitt behöver byggas ut, och såväl de europeiska trafikstyrningssystemen för tåg som de intelligenta transportsystemen behöver utvecklas. Bulgarien har låga nivåer för anslutning och rening av avloppsvatten från tätbebyggelse, höga nivåer av luftföroreningar och deponering av kommunalt avfall i kombination med en betydligt lägre återvinningsgrad än unionsgenomsnittet. Investeringar för att främja hållbar vattenförvaltning, resurseffektivitet och omställning till cirkulär ekonomi är nödvändiga. Dessutom är investeringsbehoven stora när det gäller energi samt begränsning av och anpassning till klimatförändringar. Ekonomins höga energiintensitet och den långsamma takten i arbetet på att uppnå energieffektivitetsmålen, särskilt inom byggsektorn, hämmar företagens produktivitet och konkurrenskraft. Större insatser krävs därför för att säkerställa betydande energibesparingar genom riktade investeringar i industri-, transport- och byggsektorerna. Ökade investeringar i infrastruktur för ren energi (t.ex. ren och koldioxidsnål kraftproduktion, sammanlänkningar och smarta nät) i linje med prioriteringarna i Bulgariens utkast till nationell klimat- och energiplan kan vidare bidra till att förbättra ekonomins allmänna konkurrenskraft och människors livskvalitet.

                  (15)

                  Trots en ökning av den offentliga forskningsbudgeten under 2018 är utgifterna för forskning och utveckling (FoU) fortfarande mycket låga inom både privat och offentlig sektor. De privata investeringarna i FoU kommer främst från stora multinationella företag och är koncentrerade till huvudstadsregionen. Den långsamma takten i genomförandet av reformer och den stora splittringen i forsknings-, utvecklings- och innovationssystemet hämmar FoU-investeringarnas bidrag till produktivitet och tillväxt. Ett stort antal universitet och forskningsinstitut fortsätter att prestera dåligt inom vetenskaplig forskning av hög kvalitet. Kopplingarna mellan forskning och näringsliv är fortfarande mycket svaga och tillgången på humankapital i FoU-systemen är en källa till stor oro. Kluster och de möjligheter kluster erbjuder är underutvecklade i Bulgarien, eftersom företeelsen inte har kritisk massa. Ytterligare reformer, i kombination med effektiv styrning och mer verkningsfulla offentliga investeringar, kan höja effekten på produktiviteten och förbättra ekonomins konkurrenskraft. Dessutom är ökad digitalisering av företag och införande av nya affärsmodeller av avgörande betydelse för landets produktivitet.

                  (16)

                  Reformerna inom den offentliga förvaltningen och avseende e-förvaltning är fortfarande långsamma, och har inte lett till tillräckliga förbättringar, samtidigt som företagsklimatet fortfarande är svagt. Ett antal reformåtgärder har antagits, men det praktiska genomförandet släpar efter. Institutionella svagheter, rättslig osäkerhet, korruption och otillräcklig tillgång på arbetskraft är fortfarande bland de främsta hindren för investeringar. Förvaltningen av den offentliga sektorn skulle vinna på bättre insyn, tydligare regler och ett långsiktigt perspektiv. Brister är också uppenbara på området produktprovning och produktsäkerhet, på grund av otillräckliga ekonomiska och mänskliga resurser. Vidare har de allra flesta av åtgärderna i den nationella upphandlingsstrategin antagits, men tillämpningen kräver kontinuerlig tillsyn, styrning och uppföljning. Att man ofta använder sig av direktupphandling och att det så många gånger bara kommer in ett anbud är omständigheter som hotar systemets öppenhet och ändamålsenlighet. Den offentliga upphandlingssektorns administrativa kapacitet är en ständig utmaning, liksom professionalisering av upphandlarna i den offentliga sektorn samt sammanslagna inköp. Kraftigt försenat införande av elektronisk upphandling bromsar bättre öppenhet och effektivitet för de offentliga upphandlingsförfarandena.

                  (17)

                  Arbetsmarknaden har blivit bättre, men utmaningar kvarstår. Sysselsättningsgraden har nått den högsta nivån sedan Bulgarien gick med i unionen, och arbetslösheten ligger under unionsgenomsnittet. Trots den positiva utvecklingen har vissa grupper, t.ex. lågutbildade, unga, romer och personer med funktionsnedsättning, fortfarande svårt att hitta arbete. Särskilda åtgärder sätts in för att stödja långtidsarbetslösa, som uppgick till 3 % av befolkningen i arbetskraften 2018. En kombination av ändamålsenlig och långsiktig utåtriktad verksamhet, aktiva arbetsmarknadsåtgärder och integrerade sysselsättnings- och socialtjänster kan förbättra de mindre gynnade gruppernas anställbarhet och möjligheter att hitta arbete.

                  (18)

                  Bulgariens tilltagande kompetensbrister påkallar stora investeringar. Unga kan bli mer anställbara om praktik- och lärlingsutbildningarnas kvalitet och ändamålsenlighet förbättras. Vidare är deltagandet i kompetensutveckling och omskolning bland de vuxna mycket lågt. Trots åtgärder för att främja utveckling av digitala färdigheter är de grundläggande färdigheterna på detta område i Bulgarien bland de lägsta i unionen (29 % har grundläggande digitala färdigheter mot ett unionsgenomsnitt på 57 %).

                  (19)

                  Trots ratificeringen av Internationella arbetsorganisationens konvention om fastställande av minimilöner och flera förhandlingsrundor under 2018 har arbetsgivare och fackföreningar fortfarande olika åsikter om vilka kriterier som ska tillämpas vid fastställandet av minimilönen. Det krävs en bredare samsyn om en objektiv och öppen lönebildningsmekanism. Även om arbetsmarknadsparternas deltagande i utformningen och genomförandet av politiska åtgärder och reformer verkar ha ökat, är det fortfarande viktigt med fortsatt arbete på en starkare social dialog.

                  (20)

                  Utbildningsresultaten är fortfarande låga och påverkas kraftigt av föräldrarnas samhällsekonomiska ställning. Detta hänger ihop med utmaningar kopplade till utbildningssystemens kvalitet och förmåga att inkludera. Bulgarien investerar inte tillräckligt i utbildning. Detta gäller särskilt förskole- och grundskoleutbildning, två områden som är avgörande för lika möjligheter från unga år. Få deltar i barnomsorg och förskola med hög kvalitet, särskilt inte romer och barn från andra mindre gynnade grupper. Andelen unga med högst grundskoleutbildning är fortfarande hög, vilket har negativ effekt på framtida anställbarhet och framgång på arbetsmarknaden. Den yrkesinriktade utbildningens relevans för arbetsmarknaden och tillgången till varvad praktik och utbildning är fortfarande otillräcklig. Vissa åtgärder är visserligen på gång, men det krävs ytterligare insatser för att säkerställa att högskoleutbildade har de kunskaper som krävs för att man systematiskt ska kunna avhjälpa kompetensbrister på kort och medellång sikt. Vissa åtgärder för att vidareutbilda lärare och göra yrket mer attraktivt har vidtagits. Både grundutbildningen och fortbildningen för lärare kräver dock ytterligare förstärkning, och ytterligare ansträngningar behövs för att förbättra arbetsvillkoren för utbildningspersonal.

                  (21)

                  Bulgarien har fortfarande problem med stora inkomstskillnader och risk för fattigdom eller social utestängning. Andelen fattiga eller socialt utestängda sjönk visserligen – den var 32,8 % under 2018 – men ligger fortfarande långt över unionsgenomsnittet. Det sociala trygghetssystemet omfattar inte alla människor som arbetar, och det sociala trygghetssystemet är underdimensionerat för att man ska komma till rätta med de betydande sociala problemen. Detta är ett resultat av låga sociala utgifter, ojämn tillgång på sociala tjänster över landet och ett skattesystem med begränsade omfördelningseffekter. Under 2018 hade den rikaste femtedelen av befolkningen 7,7 gånger större inkomster än den fattigaste femtedelen, vilket fortfarande är bland de högsta i unionen. Trots vissa åtgärder är minimiinkomsten inte tillräcklig och tillämpas inte generellt. Det saknas vidare fortfarande en objektiv mekanism för att regelbundet uppdatera minimiinkomsten. De sociala tjänsterna begränsas av låg kvalitet och brist på en integrerad strategi för aktiv inkludering. Det finns fortfarande skillnader i tillgången till sociala tjänster, hälso- och sjukvård och långvarig vård och omsorg. Detta gör att de sociala tjänsterna knappast kan ge heltäckande stöd till de mest utsatta, t.ex. romer, barn, äldre, personer med funktionsnedsättning och människor som bor på landsbygden. Delar av befolkningen har svårt att hitta överkomligt boende. Det behövs därför större ansträngningar för att främja aktiv inkludering, stötta socioekonomisk integrering av utsatta grupper, däribland romer, förbättra tillgången till tjänster av god kvalitet och ta itu med materiell fattigdom.

                  (22)

                  Hälso- och sjukvårdssektorn kännetecknas fortfarande av låga offentliga utgifter. Människor i Bulgarien har begränsad tillgång till hälso- och sjukvård på grund av ojämn fördelning av begränsade resurser och dålig sjukförsäkringstäckning. Patientavgifterna är stora, eftersom de måste kompensera för att de offentliga utgifterna är små. Det finns för få allmänläkare, vilket begränsar tillgången till primärvård. Det råder allvarlig brist på sjuksköterskor. Antalet per capita är bland de lägsta i unionen. Ett snabbare och mer verkningsfullt genomförande av den nationella hälsostrategin skulle bidra till att åtgärda dessa brister.

                  (23)

                  Inom ramen för samarbets- och kontrollmekanismen fortsätter kommissionen att övervaka reformen av rättsväsendet och kampen mot korruption och organiserad brottslighet i Bulgarien. Därför omfattas dessa områden inte av de landsspecifika rekommendationerna för Bulgarien, men de har betydelse för utvecklingen av ett positivt företagsklimat i landet. I rapporten om samarbets- och kontrollmekanismen från november 2018 noterades att Bulgarien har fortsatt sina ansträngningar att reformera sitt rättsväsende och åtgärda brister i kampen mot korruption och organiserad brottslighet, men att ytterligare ansträngningar krävs på ett antal områden. Kommissionen räknar med att göra en ny bedömning av framstegen i början av hösten 2019.

                  (24)

                  Programplaneringen för unionsmedel för perioden 2021–2027 kan bidra till att åtgärda en del av de brister som identifierats i rekommendationerna, särskilt de områden som anges i bilaga D till 2019 års landsrapport. Bulgarien skulle på detta sätt bättre kunna utnyttja dessa medel på de identifierade områdena, med beaktande av regionala skillnader. Att stärka landets administrativa kapacitet att förvalta dessa medel är en viktig faktor för att den här investeringen ska lyckas.

                  (25)

                  Kommissionen har inom ramen för 2019 års europeiska planeringstermin gjort en omfattande analys av Bulgariens ekonomiska politik och redogjort för den i 2019 års landsrapport. Kommissionen har även bedömt konvergensprogrammet för 2019, det nationella reformprogrammet för 2019 samt uppföljningen av de rekommendationer Bulgarien har fått tidigare år. Kommissionen har beaktat inte bara programmens relevans för hållbarheten i finanspolitiken och den socioekonomiska politiken i Bulgarien utan också att unionens regler och riktlinjer har iakttagits, mot bakgrund av behovet att stärka den övergripande ekonomiska styrningen i unionen genom att framtida nationella beslut fattas med beaktande av synpunkter på unionsnivå.

                  (26)

                  Mot bakgrund av denna bedömning har rådet granskat konvergensprogrammet för 2019 och anser (7) att Bulgarien kan väntas följa stabilitets- och tillväxtpakten.

                  (27)

                  Mot bakgrund av kommissionens fördjupade granskning och denna bedömning har rådet granskat det nationella reformprogrammet för 2019 och konvergensprogrammet för 2019. Dess rekommendationer som har utfärdats enligt artikel 6 i förordning (EU) nr 1176/2011 återspeglas nedan i rekommendation 2.

            HÄRIGENOM REKOMMENDERAS Bulgarien att 2019 och 2020 vidta följande åtgärder:

         1.

            Förbättra skatteuppbörden med hjälp av riktade insatser på sådana områden som bränsle och skatt på arbete. Uppgradera bolagsstyrningen i statsägda företag genom att anta och sätta i kraft planerad lagstiftning.

         2.

            Säkerställa stabiliteten i banksektorn genom att stärka tillsynen, främja tillbörlig värdering av tillgångar, även bankernas säkerheter, och främja en fungerande sekundärmarknad för nödlidande lån. Säkerställa ändamålsenlig tillsyn och genomförande av regelverket för bekämpning av penningtvätt. Stärka den del av finanssektorn som inte utgörs av banker genom verkningsfull tillämpning av riskbaserad tillsyn, den nyligen antagna vägledningen för värdering och tillsyn på koncernnivå. Genomföra den kommande planen för åtgärder mot de brister som konstaterats i regelverket om insolvens. Stötta bilförsäkringssektorn genom att angripa marknadsproblem och återstående strukturella svagheter.

         3.

            Inrikta den investeringsrelaterade ekonomiska politiken på forskning och innovation, transporter, särskilt ur hållbarhetssynpunkt, vatten-, avfalls- och energiinfrastruktur och energieffektivitet, med beaktande av regionala skillnader, och förbättra företagsklimatet.

         4.

            Stärka anställbarheten med hjälp av kompetensutveckling, även digitala färdigheter. Förbättra utbildningens kvalitet, relevans för arbetsmarknaden och förmåga att inkludera, särskilt för romer och andra mindre gynnade befolkningsgrupper. Främja social inkludering med hjälp av bättre tillträde till integrerade sysselsättnings- och socialtjänster samt ett mer ändamålsenligt minimiinkomststöd. Förbättra tillgången till hälso- och sjukvård, även genom att sänka patientavgifterna och ta itu med bristen på sjukvårdspersonal.

         Utfärdad i Bryssel den 9 juli 2019.

               På rådets vägnar

            M. LINTILÄ

               Ordförandes

         (1)  EGT L 209, 2.8.1997, s. 1.

         (2)  EUT L 306, 23.11.2011, s. 25.

         (3)  EUT C 320, 10.9.2018, s. 7.

         (4)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1303/2013 av den 17 december 2013 om fastställande av gemensamma bestämmelser för Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden, Sammanhållningsfonden, Europeiska jordbruksfonden för landsbygdsutveckling och Europeiska havs- och fiskerifonden, om fastställande av allmänna bestämmelser för Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden, Sammanhållningsfonden och Europeiska havs- och fiskerifonden samt om upphävande av rådets förordning (EG) nr 1083/2006 (EUT L 347, 20.12.2013, s. 320).

         (5)  Det konjunkturrensade saldot exklusive engångsåtgärder och andra tillfälliga åtgärder, omräknat av kommissionen enligt den gemensamt överenskomna metoden.

         (6)  Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2015/849 av den 20 maj 2015 om åtgärder för att förhindra att det finansiella systemet används för penningtvätt eller finansiering av terrorism, om ändring av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 648/2012 och om upphävande av Europaparlamentets och rådets direktiv 2005/60/EG och kommissionens direktiv 2006/70/EG (EUT L 141, 5.6.2015, s. 73).

         (7)  Enligt artikel 9.2 i rådets förordning (EG) nr 1466/97.


title: Rådets rekommendation av den 9 juli 2019 om Tjeckiens nationella reformprogram 2019 med avgivande av rådets yttrande om Tjeckiens konvergensprogram 2019

text:
               5.9.2019

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               C 301/15

      RÅDETS REKOMMENDATION
      av den 9 juli 2019
      om Tjeckiens nationella reformprogram 2019 med avgivande av rådets yttrande om Tjeckiens konvergensprogram 2019
      (2019/C 301/03)
      EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION
      med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 121.2 och 148.4,
      med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken (1), särskilt artikel 9.2,
      med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation,
      med beaktande av Europaparlamentets resolutioner,
      med beaktande av Europeiska rådets slutsatser,
      med beaktande av sysselsättningskommitténs yttrande,
      med beaktande av ekonomiska och finansiella kommitténs yttrande,
      med beaktande av yttrandet från kommittén för socialt skydd,
      med beaktande av yttrandet från kommittén för ekonomisk politik, och
      av följande skäl:

                  (1)

                  Den 21 november 2018 antog kommissionen den årliga tillväxtöversikten, som inledde 2019 års europeiska planeringstermin för samordning av den ekonomiska politiken. I den togs vederbörlig hänsyn till den europeiska pelaren för sociala rättigheter som proklamerades av Europaparlamentet, rådet och kommissionen den 17 november 2017. Prioriteringarna i den årliga tillväxtöversikten godkändes av Europeiska rådet den 21 mars 2019. Den 21 november 2018 antog kommissionen, på grundval av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1176/2011 (2), rapporten om förvarningsmekanismen, där det inte angavs att Tjeckien var en av de medlemsstater som skulle bli föremål för en fördjupad granskning.

                  (2)

                  Landsrapporten 2019 för Tjeckien offentliggjordes den 27 februari 2019. Den innehöll en bedömning av hur väl Tjeckien hade lyckats med de landsspecifika rekommendationer som rådet antog den 13 juli 2018 (3), med uppföljningen av tidigare års rekommendationer och med sina nationella Europa 2020-mål.

                  (3)

                  Den 30 april 2019 lade Tjeckien fram sitt nationella reformprogram för 2019 och sitt konvergensprogram för 2019. De båda programmen har bedömts samtidigt för att deras inbördes kopplingar ska kunna beaktas.

                  (4)

                  Vid programplaneringen för de europeiska struktur- och investeringsfonderna (nedan kallade ESI-fonder) för perioden 2014–2020 har relevanta landsspecifika rekommendationer beaktats. I enlighet med artikel 23 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1303/2013 (4) får kommissionen begära att en medlemsstat ska se över och föreslå ändringar av sin partnerskapsöverenskommelse och av relevanta program när så krävs för att stödja genomförandet av relevanta rekommendationer från rådet. Kommissionen har, i riktlinjerna för tillämpning av åtgärder som sammanlänkar effektiva ESI-fonder med sund ekonomisk styrning, beskrivit närmare hur den kommer att tillämpa denna bestämmelse.

                  (5)

                  Tjeckien omfattas för närvarande av stabilitets- och tillväxtpaktens förebyggande del. I sitt konvergensprogram för 2019 räknar regeringen med att gå från ett budgetöverskott på 0,3 % av bruttonationalprodukten (BNP) under 2019 till ett underskott på 0,2 % under 2020, vilket sedan förväntas gradvis försämras till 0,5 % fram till 2022. På grundval av det omräknade strukturella saldot (5) kommer det medelfristiga budgetmålet – vilket har ändrats från ett strukturellt underskott på 1 % av BNP 2019 till 0,75 % av BNP 2020 – fortsätta att överträffas under hela programperioden. Enligt konvergensprogrammet för 2019 kommer den offentliga skuldkvoten att sjunka gradvis till 29,7 % av BNP under 2022. Det makroekonomiska scenario som ligger till grund för dessa budgetprognoser är realistiskt. Riskerna för budgetmålen verkar i stort sett balanserade, med en förväntad fortsatt ökning av lönerna i den offentliga sektorn och sociala transfereringar, men med en liten minskning av de totala inkomsterna som andel av BNP. Enligt kommissionens vårprognos 2019 förväntas det strukturella saldot minska till ca – 0,1 % av BNP 2019 och – 0,4 % av BNP 2020 och därmed hålla sig över det medelfristiga budgetmålet. Sammantaget anser rådet att Tjeckien kan förväntas följa stabilitets- och tillväxtpaktens regler 2019 och 2020.

                  (6)

                  Tjeckien löper en medelhög risk för de offentliga finansernas hållbarhet på lång sikt, huvudsakligen på grund av kostnaderna för den åldrande befolkningen. Pensionsutgifterna är den viktigaste faktorn som inverkar negativt på den långsiktiga hållbarheten, eftersom de 2070 förväntas ha ökat med cirka 2 procentenheter av BNP. Riskerna på lång sikt beror på ogynnsamma demografiska förhållanden i kombination med taket för den lagstadgade pensionsåldern på 65 år. Äldrekvoten, dvs. antalet äldre personer i förhållande till den aktiva befolkningen, kommer därmed att nästan fördubblas och 2070 bli cirka 50 %. Den senaste tidens åtgärder förbättrar pensionernas tillräcklighet. Förutom en mer generös indexering av pensionsförmånerna ökade regeringen det grundläggande pensionsbeloppet och höjde pensionerna för äldre pensionärer. Dessa åtgärder åtföljs dock inte av politiska åtgärder som förbättrar hållbarheten. Till exempel sker ingen automatisk anpassning mellan den förväntade livslängden och den lagstadgade pensionsåldern. För närvarande måste varje ändring av pensionsåldern (lagstadgad och förtida pensionering) föregås av en proposition från regeringen som antas av parlamentet. Sådana åtgärder kan också kombineras med arbetsmarknadspolitiska åtgärder till stöd för längre yrkesliv och underrepresenterade gruppers deltagande. Den beräknade ökningen av de åldersrelaterade offentliga utgifterna för hälso- och sjukvård spås 2070 ha blivit 1,1 procentenheter av BNP, vilket också minskar den finanspolitiska hållbarheten på lång sikt. I detta sammanhang kan en ytterligare konsolidering av sjukhussektorn och investeringar i primärvård och integrerad vård och social omsorg öka hälso- och sjukvårdssystemets kostnadseffektivitet.

                  (7)

                  Tjeckiska centralbanken kan sätta rekommenderade makrotillsynsgränser för utlåning, men enligt gällande lagstiftning är dess sanktionsmöjligheter begränsade eftersom den saknar den formella befogenheten att verkställa dem. Även om de tjeckiska bankerna i allmänhet följer rekommendationerna, skulle bindande lagstiftning sannolikt leda till att efterlevnaden ökar bland de tjeckiska bankerna och andra aktörer som erbjuder hypotekslån, vilket skulle garantera finansiell stabilitet och minska låntagarnas risker. Ett förslag till ändring av lagen om Tjeckiens centralbank diskuteras fortfarande.

                  (8)

                  Trots vissa förbättringar är korruptionen fortfarande ett problem för företagen och kan hindra ekonomisk verksamhet. På den positiva sidan håller de reformer som beslutades 2017, bland annat i fråga om offentlig upphandling, på att genomföras, medan vissa återstående åtgärder slutligen antagits av regeringen och överlämnats till parlamentet för behandling. Det rör sig bland annat om förslag om att utvidga riksrevisionens uppdrag till regionerna och kommunerna, och om utnämningar i statligt ägda företag, ett område med jävsproblematik där reglering är av avgörande betydelse. Förslagen om skydd för visselblåsare och om lobbyverksamhet har dock ännu inte antagits.

                  (9)

                  Tjeckien har goda resultat på arbetsmarknaden. Sysselsättningen har ökat stadigt de senaste sju åren och arbetslösheten har minskat avsevärt. Arbetsmarknadspotentialen hos kvinnor med små barn, lågutbildade och personer med funktionsnedsättning är dock fortfarande underutnyttjad. Med tanke på arbetskraftsbristen finns det uppenbarligen utrymme att öka deras deltagande på arbetsmarknaden. Sysselsättningsklyftan och löneklyftan mellan könen är fortfarande stora, trots de åtgärder som nyligen vidtagits för att göra föräldraledigheten mer flexibel och öka antalet barnomsorgsinrättningar. Sysselsättningen bland kvinnor är fortfarande betydligt lägre än bland män. Den dåliga tillgången till barnomsorg till rimliga priser, den långa föräldraledigheten, den låga användningen av flexibla arbetsformer och bristen på inrättningar för långvarig vård och omsorg har fortfarande stor inverkan på deltagandet på arbetsmarknaden. Det var 2017 bara 6,5 % av barnen under tre års ålder som gick i formell barnomsorg (jämfört med unionsgenomsnittet på 34,2 %). Även om lågutbildade utgör en liten del av befolkningen är deras sysselsättningsgrad mycket lägre än för medel- och högutbildade. Sysselsättningsgraden för personer med funktionsnedsättning är också fortfarande låg. På grund av begränsad kapacitet kan de offentliga arbetsförmedlingarna för närvarande inte ge arbetssökande individanpassat, kontinuerligt stöd. Om de offentliga arbetsförmedlingarna ökar sin uppsökande verksamhet och aktiveringskapacitet, kan det tillsammans med effektiva och riktade aktiva arbetsmarknadsåtgärder öka missgynnade gruppers deltagande.

                  (10)

                  Arbetskraftsrelaterade och demografiska begränsningar i en ekonomi där tillverkningsindustri har stor betydelse kräver ökade investeringar i utbildning, även för vuxna arbetstagare, så att landet förbereds på att hantera de utmaningar som följer av strukturomvandlingar inom ekonomin, t.ex. morgondagens tekniska omställningar. Det kan uppstå kvalitativa felmatchningar i fråga om kompetens, bland annat sådana som beror på framtidens automatisering och robotisering, särskilt inom den digitala sektorn. De nya jobben kräver ny kompetens och omfattande investeringar, särskilt inom avancerad teknisk kompetens och digital kompetens som förväntas behövas till följd av automatiseringen av dagens verkstadsjobb. Även om olika initiativ för en heltäckande kompetensstrategi har lagts fram de senaste åren, har de ännu inte utvecklats till ett verkligt helhetsgrepp.

                  (11)

                  Utbildningsresultaten påverkas fortfarande starkt av studenternas socioekonomiska bakgrund. En reform för ett mer inkluderande utbildningssystem introducerades 2016 med stöd av Europeiska socialfonden. För att reformen ska lyckas måste det finnas tillräcklig, långvarig nationell finansiering, ytterligare fortbildning för lärare och lärarassistenter samt ökad medvetenhet hos allmänheten om fördelarna med en inkluderande utbildning. Även om resultaten generellt sett är positiva har utbildningsreformen för inkluderande utbildning än så länge begränsad inverkan på romska barns deltagande i den allmänna utbildningen. Låga investeringar, läraryrkets begränsade attraktionskraft och socioekonomisk ojämlikhet hämmar utbildningsresultaten. Det råder brist på lärare på grund av yrkets låga prestige, låga löner jämfört med andra yrken, trots att lönerna ökat på senare tid, och begränsade utvecklingsmöjligheter. Läraryrket är fortfarande relativt oattraktivt för begåvade unga människor. Bristen på kvalificerade lärare i kombination med en förväntat ogynnsam befolkningsutveckling tyder på att det kommer att bli svårare att rekrytera och behålla lärare framöver.

                  (12)

                  Trots att Tjeckien är ett genomfartsland är utbyggnaden av de europeiska transportnäten, däribland TEN-T-korridorerna, långt ifrån färdig. Transportinfrastrukturen i förorterna är också bristfällig, vilket begränsar tillgången till bostäder till överkomliga priser och människors pendlingsmöjligheter. Dåliga transportförbindelser avskräcker också från företagande, särskilt i avlägsna områden. Utbyggnaden av förorterna pågår fortfarande i storstadsområdena, men transportnäten i förorterna släpar efter, särskilt när det gäller järnvägsinfrastruktur. Landet uppvisar dåliga resultat när det gäller koldioxidutsläpp, särskilt i fråga om andelen förnybar energi inom transportsektorn och användningen av elfordon. Den planerade utbyggnaden av laddningsinfrastrukturen för elfordon kommer kanske inte heller vara tillräcklig för att tillgodose framtida behov. Ökade investeringar i hållbara transporter skulle också kunna minska luftföroreningar och buller och mildra konsekvenserna för folkhälsan, särskilt i tätorterna. Den digitala infrastrukturen håller på att förbättras, men klyftan mellan stad och land kvarstår, eftersom endast 59 % av hushållen på landsbygden har bredbandstäckning. Att uppgradera de äldre kopparnäten och bygga ut fasta trådlösa accesslösningar är inte tillräckligt för att uppnå uppkopplingsmålen för 2025. För att tillgodose framtidens behov av uppkopplingar krävs investeringar i nät med mycket hög kapacitet (dvs. optisk fiber) och lämpliga åtgärder på efterfrågesidan.

                  (13)

                  Den tjeckiska ekonomin är fortfarande en av de mest energiintensiva i unionen, eftersom energieffektiviteten endast långsamt förbättras, särskilt inom fastighetssektorn. Energiintensiteten är högst i industrin och bostadssektorn. En förbättring av energieffektiviteten skapar också ett tillfälle för att öka Tjeckiens konkurrenskraft genom minskade energikostnader för hushåll och företag, renare industrier och en uppflyttning i värdekedjan. Kol dominerar energisektorn, är den största källan till koldioxidutsläpp och utgör också ett betydande hot mot den lokala luftkvaliteten. Utsläppen av växthusgaser från vägtransporter har ökat kraftigt de senaste fem åren. När det gäller klimatanpassning och riskförebyggande saknas lämpliga förebyggande åtgärder, beredskap och motståndskraft mot katastrofer.

                  (14)

                  Den administrativa bördan och regelbördan kan hämma investeringarna. Många tjeckiska företag anser att den administrativa bördan och regelbördan är ett stort hinder för investeringar. En föränderlig lagstiftning och komplicerade administrativa rutiner är fortfarande allvarliga hinder för företagen. Kostnaden för att genomdriva avtal, ideliga ändringar av skatte- och arbetsmarknadslagstiftningen och svårigheter att få bygglov kan avskräcka investeringar i landet. Graden av administrativ börda varierar också avsevärt mellan regionerna. Den senaste tidens förslag syftar till att förenkla planförfarandena, särskilt för stora infrastrukturprojekt. Regeringen förbereder sig också på att utarbeta en ny bygglag senast 2021, i samarbete med arbetsmarknadens parter. Ansvaret för marknadskontroll av produkter är fördelat på flera olika organisationer, har överlappningar och innebär utmaningar för resurseffektiv samordning och verkningsfullt samarbete.

                  (15)

                  Samtidigt som öppenheten och utbildningen förbättras ligger metoderna för offentlig upphandling fortfarande efter när det gäller konkurrenskraft (på grund av den höga andelen förfaranden med enbart ett mottaget anbud), användning av kvalitetskriterier och förtroende för de offentliga institutionerna. De allra flesta beslut om offentlig upphandling fortsätter att tilldelas enligt det lägsta priset, eftersom ett strategiskt tillvägagångssätt ännu inte har antagits. Tonvikten har ökat, om än långsamt trots den bevisade potentialen, på centraliserad upphandling och på användning av gemensam expertis.

                  (16)

                  Tjeckien har ännu inte skapat ett fullt fungerande innovationsekosystem som bygger på inhemsk forskning och utveckling. Landet är fortfarande måttligt innovativt inom unionen, trots att forsknings- och utvecklingsintensiteten ökat. Detta kan bero på att de offentliga investeringarna saknar en helt sammanhängande strategi för att öka de blygsamma forskningsresultaten och förbättra samarbetet mellan näringsliv och högskolor. Produktivitetsökningarna drivs främst på av de utländska storföretagen, medan de inhemska företagen släpar efter i fråga om förädlingsvärde. Den totala faktorproduktiviteten, som är ett mått på hur effektivt kapital och arbetskraft används i produktionen, har dessutom ökat relativt långsamt. Mer fokus på inhemsk innovation skulle kunna öka produktiviteten i hela näringslivet, även för små och medelstora företag.

                  (17)

                  Programplaneringen för unionsmedel för perioden 2021–2027 kan bidra till att åtgärda en del av de brister som identifierats i rekommendationerna, särskilt inom de områden som anges i bilaga D till 2019 års landsrapport. Tjeckien skulle på detta sätt bättre kunna utnyttja dessa medel på de identifierade områdena, med beaktande av regionala skillnader. Att stärka landets administrativa kapacitet att förvalta dessa medel är en viktig faktor för att den här investeringen ska lyckas.

                  (18)

                  Kommissionen har inom ramen för 2019 års europeiska planeringstermin gjort en omfattande analys av Tjeckiens ekonomiska politik och redogjort för den i 2019 års landsrapport. Kommissionen har även bedömt konvergensprogrammet för 2019, det nationella reformprogrammet för 2019 samt uppföljningen av de rekommendationer Tjeckien har fått tidigare år. Kommissionen har beaktat inte bara programmens relevans för hållbarheten i finanspolitiken och den socioekonomiska politiken i Tjeckien utan också att unionens regler och riktlinjer har iakttagits, mot bakgrund av behovet att stärka den övergripande ekonomiska styrningen i unionen genom att framtida nationella beslut fattas med beaktande av synpunkter på unionsnivå.

                  (19)

                  Mot bakgrund av denna bedömning har rådet granskat konvergensprogrammet för 2019 och anser (6) att Tjeckien kan väntas följa stabilitets- och tillväxtpakten.

            HÄRIGENOM REKOMMENDERAS Tjeckien att under 2019 och 2020 vidta följande åtgärder:

         1.

            Förbättra pensionssystemets samt hälso- och sjukvårdssystemets finanspolitiska hållbarhet på lång sikt. Anta de åtgärder mot korruption som behandlas.

         2.

            Främja sysselsättningen för kvinnor med små barn, bland annat genom att förbättra tillgången till barnomsorg till rimlig kostnad, och för missgynnade grupper. Öka utbildningssystemens kvalitet och inkludering, bland annat genom att främja teknisk och digital kompetens och främja läraryrket.

         3.

            Fokusera den investeringsrelaterade ekonomiska politiken på transporter, särskilt när det gäller hållbarhet, digital infrastruktur och övergången till ett koldioxidsnålt och energisnålt samhälle, inklusive energieffektivitet, med beaktande av regionala skillnader. Minska den administrativa bördan på investeringar och stödja mer konkurrens baserad på kvalitet vid offentlig upphandling. Avlägsna de hinder som hämmar utvecklingen av ett fullt fungerande innovationsekosystem.

         Utfärdad i Bryssel den 9 juli 2019.

               På rådets vägnar

            M. LINTILÄ

               Ordförande

         (1)  EGT L 209, 2.8.1997, s. 1.

         (2)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1176/2011 av den 16 november 2011 om förebyggande och korrigering av makroekonomiska obalanser (EUT L 306, 23.11.2011, s. 25).

         (3)  EUT C 320, 10.9.2018, s. 12.

         (4)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1303/2013 av den 17 december 2013 om fastställande av gemensamma bestämmelser för Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden, Sammanhållningsfonden, Europeiska jordbruksfonden för landsbygdsutveckling och Europeiska havs- och fiskerifonden, om fastställande av allmänna bestämmelser för Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden, Sammanhållningsfonden och Europeiska havs- och fiskerifonden samt om upphävande av rådets förordning (EG) nr 1083/2006 (EUT L 347, 20.12.2013, s. 320).

         (5)  Det konjunkturrensade saldot exklusive engångsåtgärder och andra tillfälliga åtgärder, omräknat av kommissionen enligt den gemensamt överenskomna metoden.

         (6)  Enligt artikel 9.2 i rådets förordning (EG) nr 1466/97.


title: Rådets rekommendation av den 9 juli 2019 om Danmarks nationella reformprogram 2019 med avgivande av rådets yttrande om Danmarks konvergensprogram 2019

text:
               5.9.2019

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               C 301/20

      RÅDETS REKOMMENDATION
      av den 9 juli 2019
      om Danmarks nationella reformprogram 2019 med avgivande av rådets yttrande om Danmarks konvergensprogram 2019
      (2019/C 301/04)
      EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION
      med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 121.2 och 148.4,
      med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken (1), särskilt artikel 9.2,
      med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation,
      med beaktande av Europaparlamentets resolutioner,
      med beaktande av Europeiska rådets slutsatser,
      med beaktande av sysselsättningskommitténs yttrande,
      med beaktande av ekonomiska och finansiella kommitténs yttrande,
      med beaktande av yttrandet från kommittén för socialt skydd,
      med beaktande av yttrandet från kommittén för ekonomisk politik, och
      av följande skäl:

                  (1)

                  Den 21 november 2018 antog kommissionen den årliga tillväxtöversikten, som inledde 2019 års europeiska planeringstermin för samordning av den ekonomiska politiken. I den togs vederbörlig hänsyn till den europeiska pelaren för sociala rättigheter som proklamerades av Europaparlamentet, rådet och kommissionen den 17 november 2017. Prioriteringarna i den årliga tillväxtöversikten godkändes av Europeiska rådet den 21 mars 2019. Den 21 november 2018 antog kommissionen, på grundval av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1176/2011 (2), även rapporten om förvarningsmekanismen, enligt vilken Danmark inte var en av de medlemsstater som skulle bli föremål för en fördjupad granskning.

                  (2)

                  Landsrapporten 2019 för Danmark offentliggjordes den 27 februari 2019. Den innehöll en bedömning av hur väl Danmark hade lyckats med de landsspecifika rekommendationer som rådet antog den 13 juli 2018 (3), med uppföljningen av tidigare års landsspecifika rekommendationer och med sina nationella Europa 2020-mål.

                  (3)

                  Danmark lade fram sitt nationella reformprogram för 2019 den 15 mars 2019 och sitt konvergensprogram för samma år den 10 april 2019. De båda programmen har bedömts samtidigt för att deras inbördes kopplingar ska kunna beaktas.

                  (4)

                  Vid programplaneringen för de europeiska struktur- och investeringsfonderna (nedan kallade ESI-fonder) för perioden 2014–2020 har relevanta landsspecifika rekommendationer beaktats. I enlighet med artikel 23 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1303/2013 (4) får kommissionen begära att en medlemsstat ska se över och föreslå ändringar av sin partnerskapsöverenskommelse och av relevanta program när så krävs för att stödja genomförandet av relevanta rekommendationer från rådet. Kommissionen har, i riktlinjerna för tillämpning av åtgärder som sammanlänkar effektiva ESI-fonder med sund ekonomisk styrning, beskrivit närmare hur den kommer att tillämpa denna bestämmelse.

                  (5)

                  Danmark omfattas för närvarande av stabilitets- och tillväxtpaktens förebyggande del. Enligt konvergensprogrammet för 2019 planerar regeringen att nå ett samlat underskott på 0,1 % av bruttonationalprodukten (BNP) för 2019 och 2020. På grundval av det omräknade strukturella saldot (5) väntas det medelfristiga budgetmålet – ett strukturellt underskott på 0,5 % av BNP – fortsätta att överträffas under hela programperioden fram till 2025. Enligt konvergensprogrammet för 2019 väntas den offentliga skuldkvoten sjunka till 33,4 % av BNP under 2019 och ligga kvar på samma nivå 2020, innan den kommer att öka igen till 37,8 % vid 2025. Det makroekonomiska scenario som ligger till grund för dessa budgetprognoser är realistiskt för programperioden. Enligt kommissionens vårprognos 2019 beräknas det strukturella saldot uppvisa ett överskott på 0,9 % av BNP 2019 och 1,0 % av BNP 2020, vilket överstiger det medelfristiga budgetmålet. Riskerna gäller inkomstbortfall från volatila komponenter, främst pensionsavkastningsskatten. Sammantaget anser rådet att Danmark kan väntas följa stabilitets- och tillväxtpaktens regler under 2019 och 2020.

                  (6)

                  Danmarks forsknings- och innovationssystem kännetecknas av höga investeringsnivåer, en solid grund i form av mänskliga resurser och vetenskaplig spetskompetens. Den danska forsknings- och innovationsverksamheten är dock koncentrerad till ett relativt litet antal aktörer, till exempel storbolag och stiftelser, som främst är verksamma inom läkemedel och bioteknik, vilket gör forsknings- och innovationssystemet sårbart för externa störningar. Det verkar därför finnas utrymme för att investera mera i att öka antalet mycket innovativa företag.

                  (7)

                  För att främja en hållbar tillväxt för alla i Danmark är det mycket viktigt att säkerställa arbetskraftsutbudet i tider av demografiska och tekniska förändringar och att åtgärda bristen på arbetskraft, särskilt yrkesutbildad personal och IKT-specialister. Reformer och investeringar som gör yrkesutbildningarna mer attraktiva och därmed ökar deltagandet får sannolikt en positiv effekt på utbudet av yrkesutbildad personal. Fortsatta investeringar i vuxenutbildning, livslångt lärande och digital kompetens kan också bidra till att lösa problemen. Det skulle dessutom vara bra att satsa på att bättre integrera marginaliserade och missgynnade grupper på arbetsmarknaden. Det gäller i synnerhet unga med låg utbildningsnivå, personer med invandrarbakgrund och personer med nedsatt arbetsförmåga eller funktionsnedsättning. Ett annat fortsatt problem är att det går sämre i skolan för barn med invandrarbakgrund.

                  (8)

                  Trots att kvaliteten på vägarna är hög ökar trängseln i trafiken, särskilt runt de större städerna. Det finns också ett behov av att fasa ut de fossila bränslena i transportsektorn, vilket pekar på att det finns investeringsmöjligheter i hållbar transportinfrastruktur för att minska transportsektorns koldioxidutsläpp och minska trängseln, till exempel genom att bygga ut infrastruktur för alternativa bränslen. Den avgående regeringen har lagt fram en plan för att minska trängseln runt de större städerna. Denna plan, som omfattar anslag på 112 miljarder danska kronor (nära 6 % av BNP) mellan 2020 och 2030, är ännu inte antagen.

                  (9)

                  Produktiviteten i den danska ekonomin är bland de högsta i unionen, men produktivitetsökningarna har avtagit i årtionden. Produktivitetsökningarna är större i exportföretagen än i företag som är skyddade från utländsk konkurrens. Danmark har visserligen vidtagit åtgärder för att stödja produktivitetstillväxten i företag i inhemskt inriktade servicenäringar, men produktivitetsökningarna och konkurrensen i de näringarna släpar ändå efter. Danmark har infört åtgärder för att skärpa konkurrensen i den finansiella sektorn och fortsatt att genomföra försörjningsstrategin.

                  (10)

                  Efter flera år med stora prisökningar förefaller bostadspriserna vara övervärderade, särskilt i storstadsområdena. Bostadsprisökningarna planade dock ut under 2018. Dessutom är hushållens skulder i förhållande till deras disponibla inkomster fortfarande högst i unionen, trots att de stadigt sjunker. Andelen bolån med rörlig ränta och uppskjuten amortering minskar gradvis, men är fortfarande hög. Nya makrotillsynsåtgärder verka ha tyglat ökningen av nya bolån med hög skuldkvot och belåningsgrad. På senare år har de danska myndigheterna aktiverat den kontracykliska kapitalbufferten och genomfört åtgärder för att öka bankernas motståndskraft, och de har antagit en reform av fastighetsskatten (som träder i kraft 2021) för att sätta stopp för det procykliska fastighetsskattesystemet. Kombinationen av mycket höga skuldkvoter, stora bolåneskulder som är mycket känsliga för räntehöjningar och övervärderade bostadspriser utgör emellertid en risk för den ekonomiska och finansiella stabiliteten och det är därför motiverat med en fortlöpande övervakning.

                  (11)

                  Att motverka penningtvätt och terrorismfinansiering har blivit en prioritering för Danmark mot bakgrund av en stor penningtvättskandal med koppling till landets största finansinstitut. Folketinget har nått en politisk överenskommelse om att stärka tillsynen och att anta ett nytt penningtvättpaket som omfattar en strategi för att bekämpa penningtvätt och terrorismfinansiering. Strategin vilar på åtta pelare, bland annat ett tätare samarbete mellan tillsynsmyndigheterna, finansunderrättelseenheten och andra relevanta aktörer. Det finns dock utmaningar kvar och finanstillsynsmyndigheten måste fortfarande anta åtgärder och riktlinjer om hur tillsynen på områdena kan förbättras. Efter antagandet av sådana åtgärder bör man noggrant följa att de genomförs effektivt.

                  (12)

                  Programplaneringen för unionsmedel för perioden 2021–2027 kan bidra till att åtgärda en del av de brister som identifierats i rekommendationerna, särskilt inom de områden som anges i bilaga D till 2019 års landsrapport. Danmark skulle på detta sätt bättre kunna utnyttja dessa medel på de identifierade områdena, med beaktande av regionala skillnader.

                  (13)

                  Kommissionen har inom ramen för 2019 års europeiska planeringstermin gjort en omfattande analys av Danmarks ekonomiska politik och redogjort för den i 2019 års landsrapport. Kommissionen har även bedömt konvergensprogrammet för 2019, det nationella reformprogrammet för 2019 samt uppföljningen av de rekommendationer Danmark har fått tidigare år. Kommissionen har beaktat inte bara programmens relevans för hållbarheten i finanspolitiken och den socioekonomiska politiken i Danmark utan även huruvida unionens regler och riktlinjer har iakttagits, mot bakgrund av behovet att stärka den övergripande ekonomiska styrningen i unionen genom att framtida nationella beslut fattas med beaktande av synpunkter på unionsnivå.

                  (14)

                  Mot bakgrund av denna bedömning har rådet granskat konvergensprogrammet för 2019 och anser (6) att Danmark väntas följa stabilitets- och tillväxtpakten.

            HÄRIGENOM REKOMMENDERAS Danmark att 2019 och 2020 vidta följande åtgärder:

         1.

            Inrikta den investeringsrelaterade ekonomiska politiken på utbildning och färdighetsutveckling, forskning och innovation för att bredda innovationsbasen och inkludera fler företag, samt på hållbara transporter för att minska trängseln i trafiken.

         2.

            Säkerställa en effektiv tillsyn och tillämpning av regelverket mot penningtvätt.

         Utfärdad i Bryssel den 9 juli 2019.

               På rådets vägnar

            M. LINTILÄ

               Ordförande

         (1)  EGT L 209, 2.8.1997, s. 1.

         (2)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1176/2011 av den 16 november 2011 om förebyggande och korrigering av makroekonomiska obalanser (EUT L 306, 23.11.2011, s. 25).

         (3)  EUT C 320, 10.9.2018, s. 16.

         (4)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1303/2013 av den 17 december 2013 om fastställande av gemensamma bestämmelser för Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden, Sammanhållningsfonden, Europeiska jordbruksfonden för landsbygdsutveckling och Europeiska havs- och fiskerifonden, om fastställande av allmänna bestämmelser för Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden, Sammanhållningsfonden och Europeiska havs- och fiskerifonden samt om upphävande av rådets förordning (EG) nr 1083/2006 (EUT L 347, 20.12.2013, s. 320).

         (5)  Det konjunkturrensade saldot exklusive engångsåtgärder och andra tillfälliga åtgärder, omräknat av kommissionen enligt den gemensamt överenskomna metoden.

         (6)  Enligt artikel 9.2 i rådets förordning (EG) nr 1466/97.


title: Rådets rekommendation av den 9 juli 2019 om Tysklands nationella reformprogram 2019 med avgivande av rådets yttrande om Tysklands stabilitetsprogram 2019

text:
               5.9.2019

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               C 301/24

      RÅDETS REKOMMENDATION
      av den 9 juli 2019
      om Tysklands nationella reformprogram 2019 med avgivande av rådets yttrande om Tysklands stabilitetsprogram 2019
      (2019/C 301/05)
      EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION
      med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 121.2 och 148.4,
      med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken (1), särskilt artikel 9.2,
      med beaktande av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1176/2011 av den 16 november 2011 om förebyggande och korrigering av makroekonomiska obalanser (2), särskilt artikel 6.1,
      med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation,
      med beaktande av Europaparlamentets resolutioner,
      med beaktande av Europeiska rådets slutsatser,
      med beaktande av sysselsättningskommitténs yttrande,
      med beaktande av ekonomiska och finansiella kommitténs yttrande,
      med beaktande av yttrandet från kommittén för socialt skydd,
      med beaktande av yttrandet från kommittén för ekonomisk politik, och
      av följande skäl:

                  (1)

                  Den 21 november 2018 antog kommissionen den årliga tillväxtöversikten, som inledde 2019 års europeiska planeringstermin för samordning av den ekonomiska politiken. I den togs vederbörlig hänsyn till den europeiska pelaren för sociala rättigheter som proklamerades av Europaparlamentet, rådet och kommissionen den 17 november 2017. Prioriteringarna i den årliga tillväxtöversikten godkändes av Europeiska rådet den 21 mars 2019. Den 21 november 2018 antog kommissionen, på grundval av förordning (EU) nr 1176/2011, även rapporten om förvarningsmekanismen, enligt vilken Tyskland var en av de medlemsstater som skulle bli föremål för en fördjupad granskning. Samma dag antog kommissionen också en rekommendation till rådets rekommendation om den ekonomiska politiken i euroområdet som Europeiska rådet godkände den 21 mars 2019. Den 9 april 2019 antog rådet rekommendationen om den ekonomiska politiken i euroområdet (3) (nedan kallad rekommendationen för euroområdet 2019), i vilken man fastställer fem rekommendationer för euroområdet.

                  (2)

                  Med tanke på de nära inbördes kopplingarna mellan ekonomierna i Ekonomiska och monetära unionen bör Tyskland, i egenskap av medlemsstat som har euron som valuta, säkerställa att rekommendationen för euroområdet 2019, vilken återspeglas nedan i rekommendationerna 1 och 2, genomförs till fullo och utan onödiga dröjsmål. Särskilt investeringsåtgärder och stöd till löneökningar kommer att göra det lättare att följa den första rekommendationen för euroområdet vad gäller ombalansering i euroområdet, och en skatteväxling bort från arbete kommer att göra det lättare att följa den tredje rekommendationen för euroområdet vad gäller arbetsmarknaden.

                  (3)

                  Landsrapporten 2019 för Tyskland offentliggjordes den 27 februari 2019. Den innehöll en bedömning av hur väl Tyskland hade lyckats med de landsspecifika rekommendationer som rådet antog den 13 juli 2018 (4), med uppföljningen av tidigare års landsspecifika rekommendationer och med sina nationella Europa 2020-mål. Den innehöll också en fördjupad granskning enligt artikel 5 i förordning (EU) nr 1176/2011, vars resultat också offentliggjordes den 27 februari 2019. Av analysen drog kommissionen slutsatsen att Tyskland har makroekonomiska obalanser. Det gäller främst det långsamt krympande bytesbalansöverskottet som ligger kvar på en hög nivå och har gränsöverskridande betydelse. Mot bakgrund av en ökad inhemsk efterfrågan minskade överskottet något 2018 och tros fortsätta att minska successivt de kommande åren, även om det ligger kvar ovanför tröskeln för förfarandet vid makroekonomiska obalanser. Överskottet visar att de inhemska investeringsnivåerna är dämpade i förhållande till sparandet i både den privata och den offentliga sektorn. Det har vidtagits ett antal åtgärder för att stärka de privata och offentliga investeringarna, som har ökat avsevärt. Det har bidragit till en tillväxt som bygger mer på inhemsk efterfrågan. Men investeringarna och konsumtionen, räknade som andel av bruttonationalprodukten (BNP), hade förväntats öka ännu mer med tanke på de gynnsamma finansieringsvillkoren, eftersläpningen i de offentliga investeringarna, särskilt på kommunal nivå, och det tillgängliga budgetutrymmet. Löneökningarna tog fart i takt med den allt stramare arbetsmarknaden, men reallöneökningarna är fortfarande låga.

                  (4)

                  Tyskland lade fram sitt nationella reformprogram för 2019 den 16 april 2019 och sitt stabilitetsprogram för samma år den 17 april 2019. De båda programmen har bedömts samtidigt för att deras inbördes kopplingar ska kunna beaktas.

                  (5)

                  Vid programplaneringen för de europeiska struktur- och investeringsfonderna (nedan kallade ESI-fonder) för perioden 2014–2020 har relevanta landsspecifika rekommendationer beaktats. I enlighet med artikel 23 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1303/2013 (5) får kommissionen begära att en medlemsstat ska se över och föreslå ändringar av sin partnerskapsöverenskommelse och av relevanta program när så krävs för att stödja genomförandet av relevanta rekommendationer från rådet. Kommissionen har, i riktlinjerna för tillämpning av åtgärder som sammanlänkar effektiva ESI-fonder med sund ekonomisk styrning, beskrivit närmare hur den kommer att tillämpa denna bestämmelse.

                  (6)

                  Tyskland omfattas för närvarande av stabilitets- och tillväxtpaktens förebyggande del. I stabilitetsprogrammet för 2019 planerar regeringen ett samlat budgetöverskott på mellan 0,5 och 0,75 % av BNP under perioden 2019–2023. På grundval av det omräknade strukturella saldot (6) fortsätter det medelfristiga budgetmålet – ett strukturellt underskott på 0,5 % av BNP – att överträffas under programperioden. Enligt stabilitetsprogrammet för 2019 väntas den offentliga skuldkvoten sjunka till under fördragets referensvärde på 60 % av BNP under 2019 och successivt minska till 51,25 % för 2023. Det makroekonomiska scenario som ligger till grund för dessa budgetprognoser är gynnsamt. Enligt kommissionens vårprognos 2019 beräknas det strukturella saldot ligga på ett överskott på 1,1 % av BNP under 2019 och 0,8 % av BNP under 2020, vilket är över det medelfristiga budgetmålet. Den offentliga skulden förväntas sjunka stadigt. Sammantaget anser rådet att Tyskland kan förväntas följa stabilitets- och tillväxtpaktens regler under 2019 och 2020. Samtidigt skulle det – med bibehållen respekt för det medelfristiga budgetmålet – vara viktigt att använda finans- och strukturpolitiken till att uppnå en varaktig ökning av de offentliga och privata investeringarna, särskilt på regional och kommunal nivå.

                  (7)

                  De offentliga och privata investeringarna ökade stadigt 2018, men investeringskvoten ligger kvar under genomsnittet i euroområdet. De offentliga investeringarna ökade 2018 med 7,7 % i nominella och 3,8 % i reala termer, men det krävs fortfarande ytterligare insatser för att råda bot på den stora eftersläpningen, särskilt när det gäller investeringar i infrastruktur och utbildning. De reala offentliga investeringarna har ökat tre år i rad efter en period av negativa tillväxtsiffror. De nominella investeringarna på kommunal nivå har ökat med nästan en femtedel bara under 2018. Detta återspeglar regeringens satsningar på ökade investeringar. På kommunal nivå fortsatte däremot investeringarna att vara lägre än deprecieringen. Enligt undersökningen KfW Municipal Panel 2019 uppgick den fastställda ackumulerade eftersläpningen av investeringarna fram till 2018 till 4 % av BNP. Tillsammans med det gynnsamma budgetläget visar detta att det finns utrymme för att öka investeringarna på alla förvaltningsnivåer, särskilt på regional och kommunal nivå. På kommunal nivå hämmas investeringarna i infrastruktur fortfarande av kapacitets- och planeringsbegränsningar. Det har vidtagits åtgärder för att ta itu med begränsningarna men hittills utan hållbara och konkreta resultat. Dessutom finns det utrymme att förbättra upphandling och digitala offentliga tjänster. De privata investeringarna har ökat märkbart men inte för alla tillgångstyper. Investeringarna i utrustning har ökat stadigt som reaktion på en rekordstor kapacitetsanvändning. Investeringarna i bostäder fortsätter att booma. Byggbranschen rapporterar nu om kapacitetsbegränsningar och prisökningar. I reala termer går det långsamt att bygga annat än bostäder, vilket tyder på att viktig infrastruktur eventuellt inte har hållit jämna steg med ekonomins behov.

                  (8)

                  De offentliga utgifterna för utbildning, som 2017 låg på 4,1 % av BNP, ligger kvar under unionsgenomsnittet på 4,6 %. Av de totala offentliga utgifterna gick 9,3 % till utbildning, vilket också ligger under unionsgenomsnittet på 10,2 %. Utgifterna för utbildning och forskning låg kvar på 9 % av BNP 2017 och därmed under det nationella målet på 10 %. Utbildningsutgifterna har visserligen ökat i reala termer, men den stora eftersläpningen av investeringarna har blivit ännu större till följd av befolkningsutvecklingen. Lagändringar som ger den tyska förbundsregeringen möjlighet att direktinvestera i digital utbildning för att komplettera delstaternas anslag (Digitalpakt) är lovande men än så länge resultatlösa. Utmaningar som det växande elevantalet, lärarbristen, digitaliseringen och den fortsatta utbyggnaden av förskolan och barnomsorgen kommer att kräva ännu mer offentlig finansiering. Ytterligare investeringar i utbildning, forskning och innovation är avgörande för att Tyskland ska kunna öka sin potentiella tillväxt och anpassa sig till den tekniska utvecklingen.

                  (9)

                  Tyskland har på senare år gjort framsteg med att öka sin forsknings- och utvecklingsintensitet (FoU-intensitet), främst som ett resultat av storföretagens ökade FoU-utgifter, särskilt i bilindustrin och de medel- och högteknologiska tillverkningssektorerna. FoU-intensiteten hos de små och medelstora företagen ligger betydligt under unionsgenomsnittet och fortsätter att släpa efter. De små och medelstora företagen brukar inte kunna dra lika mycket nytta av samarbetet med offentliga forskningsinstitut som storföretagen. Dessa båda faktorer hämmar innovationen i dessa företag, som redan befinner sig i en lång utförsbacke. Ytterligare FoU-investeringar är viktiga inte bara för att stärka hela ekonomins innovationskapacitet och öka produktiviteten, utan också för att underlätta omställningen till en cirkulär ekonomi med låga utsläpp, bland annat i fråga om hållbara transporter, miljövänlig energiteknik, miljöinnovation och återvinning, och för att ytterligare förbättra den offentliga forskningssektorns resultat och bidrag till dessa mål.

                  (10)

                  Digitaliseringen av den tyska ekonomin går bara långsamt framåt, och små och medelstora företag är fortfarande sena med att införa digital teknik. Tyskland släpar efter när det gäller att bygga ut nät för bredband med mycket hög kapacitet (gigabithastighet) på nationell nivå, särskilt på landsbygden, där större investeringar skulle kunna förbättra produktivitetsökningen. Bara 9 % av de tyska hushållen (mitten av 2018) har tillgång till fibernät med hög kapacitet jämfört med unionsgenomsnittet på 30 %. I stället har de etablerade operatörerna fortsatt med sin tekniska lösning att uppgradera de befintliga kopparkabelnäten (vektorisering). Trots att många tjänster kräver en mycket hög internethastighet var 23 700 industriparker inte anslutna till något fibernät 2017, och 28 % av alla företag hade ingen tillgång till anslutningar på minst 50 Mbit/s. För låg internethastighet bromsar investeringarna, inte minst från små och medelstora företag, som ofta ligger utanför tätorter eller på landsbygden. Det är fortfarande viktigt med offentliga insatser för att bygga ut infrastrukturen för ultrasnabbt bredband (minst 100 Mbit/s) på landsbygden, och det finns många andra lösningar än subventioner som man kan undersöka. När det gäller digitala offentliga tjänster och e-hälsa ligger Tyskland långt under unionsgenomsnittet. Offentliga e-tjänster användes 2018 bara av 43 % av de tyska internetanvändarna (unionsgenomsnitt 64 %). E-hälsotjänster användes av 7 % av tyskarna (unionsgenomsnitt 18 %). E-recept används av 19 % av allmänläkarna (unionsgenomsnitt 50 %).

                  (11)

                  Det krävs fler investeringar i transportinfrastruktur och rena transportlösningar i Tyskland för att lösa transport- och luftkvalitetsproblemen och stödja begränsning av och anpassning till klimatförändringarna. Utsläppen av växthusgaser från vägtransporterna har ökat under de senaste fem åren. Luftkvaliteten i Tyskland är mycket oroväckande, särskilt i tätorter där trafiken står för cirka 60 % av de skadliga kväveoxidutsläppen. Godstransporterna skulle kunna dra nytta av mer utvecklade intermodalitetslösningar. Bilen är fortfarande det absolut vanligaste transportmedlet i pendeltrafiken, och i genomsnitt tillbringar man som bilist 30 timmar om året i köer. Trängsel i trafiken och jakten på parkeringsplatser uppskattas kosta det tyska samhället 110 miljarder euro per år eller cirka 4 % av BNP. Nyregistreringen av fordon som drivs med alternativa bränslen har visserligen ökat mest, men de är fortfarande få. Bilpooler och samåkning utnyttjas fortfarande i alldeles för liten utsträckning. Det krävs också avsevärda offentliga och privata investeringar för att få fram nya leveranskedjor för batterier och centrala råvaror.

                  (12)

                  Tysklands elnät anpassas bara långsamt till förnybar energi, och det krävs fortfarande betydande investeringar i överförings- och distributionsnäten. Stora förseningar i genomförandet av många projekt har orsakat avsevärda kostnader för tyska och europeiska elnät och elmarknader. Av de 1 800 km projekt för högspänningsnät som fastställdes i 2009 års lag om utvidgade energinät hade bara cirka 800 km genomförts under andra kvartalet 2018, delvis till följd av motstånd från allmänheten. Den försenade utbyggnaden av näten kommer att föra med sig högre överbelastningskostnader och leda till att marknaderna i både Tyskland och andra länder snedvrids ytterligare. Det är viktigt att investera i energinät som främjar sektorsintegration, diversifiering och en lämplig nätinfrastruktur för att få ett flexibelt energisystem och bättre integrera olika ekonomiska sektorer mot bakgrund av landets energi- och klimatmål.

                  (13)

                  Det har blivit dyrare att bo i Tyskland. Sedan 2015 har både hyror och bostadspriser gått upp snabbare än långtidsmedelvärdena, särskilt i storstäderna. År 2017 hade 20 % av den tyska befolkningen i åldersgruppen 65 år och äldre (unionsgenomsnittet 10 %) en för hög bostadskostnadsbörda (dvs. de totala boendekostnaderna tog mer än 40 % av deras disponibla inkomst). För befolkningen med lägst inkomst låg andelen hushåll med höga boendekostnader i förhållande till den disponibla inkomsten 10 procentenheter över unionsgenomsnittet på 35,3 %. Den tyska regeringen har vidtagit en rad åtgärder, bland annat ett hyresstopp (Mietpreisbremse), stöd till bostadsköp (Baukindergeld) och en ändring av grundlagen, så att man kan ge federalt stöd till subventionerat boende. Ändå ligger utbudet av nyproducerade bostäder fortfarande långt under efterfrågan och den tyska regeringens mål på 375 000 nya bostäder per år. Det kan komma att behövas fler insatser, t.ex. en snabbare byggnation av subventionerade bostäder, bättre transportlösningar och en reform av byggnormer och markanvändningsregler.

                  (14)

                  Tyskland har dragit särskild stor nytta av den inre marknadens integration och spelar en viktig roll i dess vidareutveckling. Men det finns fortfarande stora konkurrenshinder i den tyska sektorn för företagstjänster jämfört med andra medlemsstater. Detta gäller bland annat de reglerade yrkena, t.ex. arkitekter, ingenjörer och jurister, där konkurrensen kvävs av regelbördan, t.ex. reserverade verksamheter och reglerade priser och avgifter. Men även oreglerade företagstjänster drabbas av fler restriktioner än företag i allmänhet om man jämför med andra medlemsstater. Genom att ändra regleringen av företagstjänster och öka konkurrensen skulle man kunna göra investeringar och ekonomiska aktiviteter mer effektiva och ändamålsenliga.

                  (15)

                  Efter en god början har man på senare år bara gjort få framsteg med den tyska skattereformen, som ska främja tillväxt och inhemska privata investeringar. Skattesystemet är fortfarande mycket komplicerat och snedvrider beslut om exempelvis arbetsmarknadsdeltagande, investeringar och finansiering. Systemet skulle kunna innehålla fler investerings- och konsumtionsincitament. De största framstegen har gjorts med skatten på arbete, men detta syns ännu inte i siffrorna. Det finns fortfarande potential att minska den snedvridande beskattningen av arbete genom att skatteväxla bort från arbete till intäktskällor som i högre grad främjar hållbar tillväxt för alla. Skatten på arbetsinkomst (skattekilen) var 2018 fortfarande en av de högsta i unionen för både låg- och medelinkomsttagare. Arbetstagaravgifterna är särskilt höga jämfört med andra länder, och de samlade socialförsäkringsavgifterna utgör cirka två tredjedelar av skattekilen, medan inkomstskatten utgör en tredjedel. Samtidigt är intäkterna från miljöskatter som andel av BNP bland de lägsta i unionen. Kapitalkostnaderna och den faktiska genomsnittliga bolagsskattesatsen, som varierar mellan regionerna, är bland de högsta i unionen. Den faktiska genomsnittliga skattesatsen uppgick till 28,8 % (sammantaget för hela landet) medan genomsnittet i unionen ligger på 20 %. På grund av samspelet mellan bolagsskatten, den lokala skatten på näringsverksamhet och solidaritetspåslaget är systemet för bolagsbeskattning komplicerat, och det medför höga kostnader för hanteringen av skatter och snedvrider investeringarnas nivå och fördelning. Dessutom snedvrider bolagsskatten finansieringsbesluten genom den gynnsamma behandlingen av lånefinansiering, som uppskattas vara den tredje högsta i unionen enligt uppgifterna för 2017. Genom att sänka kapitalkostnaderna för eget kapital skulle man kunna öka de privata investeringarna och stärka den relativt underutvecklade riskkapitalmarknaden.

                  (16)

                  Arbetsmarknaden är fortsatt stark, men vissa gruppers arbetsmarknadspotential underutnyttjas. Sysselsättningen i åldern 20–64 ökade till 79,9 % under fjärde kvartalet 2018 och var därmed en av de högsta i unionen. I början av 2019 sjönk arbetslösheten till en rekordlåg nivå på 3,2 %. Det blir allt mer uppenbart att många lediga platser och arbetskraftsbristen bromsar produktionen i vissa regioner och sektorer. Fortfarande underutnyttjas arbetsmarknadspotentialen hos vissa grupper, t.ex. kvinnor och personer med invandrarbakgrund. Andelen deltidsarbetande kvinnor i Tyskland ligger med 46,7 % på en mycket hög nivå. Skatten på arbete är fortsatt mycket hög i Tyskland, även för låginkomsttagare. De särskilda reglerna för sambeskattning av gifta par (Ehegattensplitting) minskar incitamenten för den andra inkomsttagaren att arbeta mer. Sysselsättningen bland personer med migrantbakgrund, särskilt kvinnor, är mycket lägre än hos personer med inrikes födda föräldrar. Det har vidtagits åtgärder för att stödja integrationen av flyktingar på arbetsmarknaden, men utmaningar kvarstår, bland annat därför att flyktingarna inte kan språket, saknar kvalifikationer eller inte får sina kvalifikationer erkända, har omsorgsansvar för barn och släktingar eller inte känner till den tyska arbetsmarknadens oskrivna regler.

                  (17)

                  Pensioneringen av efterkrigskullarna påverkar Tyskland mer än andra medlemsstater. På lång sikt kommer den förändrade befolkningssammansättningen att sätta press på Tysklands offentliga finanser. Det kan också bli en utmaning att få pensionerna att räcka och skulle kunna öka den än så länge begränsade andelen äldre (65 och över) som riskerar fattigdom eller social utestängning. Fram till 2040 förväntas landet tillhöra de länder i unionen där pensionsutgifterna kommer att öka mest i förhållande till BNP (upp till 1,9 procentenheter av BNP), samtidigt som förhållandet mellan den genomsnittliga allmänna pensionen och genomsnittslönen förväntas sjunka med 4,4 procentenheter till 37,6 % enligt 2018 års åldranderapport (Europeiska kommissionen, 2018). De senaste pensionsreformerna har ökat förmånsnivåerna för vissa grupper, men det är ännu oklart om de uppnådda sociala förmånerna är i nivå med de avsevärda finanspolitiska kostnader som de ger upphov till. Regeringen har också infört dubbla gränsvärden (doppelte Haltelinie), nämligen ett tak för pensionsavgifterna på 20 % och en minimiersättning för inkomstbortfall på 48 % fram till 2025. För att kunna respektera gränsvärdena förväntas man behöva göra stora skatteöverföringar och ytterligare öka bördan för yngre generationer. Dessutom diskuteras fortfarande om låginkomsttagarnas pensioner kommer att vara tillräckliga.

                  (18)

                  Trots den allt större bristen på arbetskraft är reallöneökningarna fortfarande låga, medan de nominella inkomsterna steg med 3,1 % 2018. Det faktum att sysselsättningen främst ökade bland högavlönade heltidsjobb, och andelen marginella deltidsjobb i den totala sysselsättningen minskade, bidrog dessutom till den sammantagna löneökningen 2018, som ligger något över produktivitetsökningen. Andelen arbetstagare som omfattas av kollektivavtal fortsatte att minska (med 2 procentenheter mellan 2016 och 2017) till 49 % i västra och 34 % i östra Tyskland. Skillnaderna mellan olika sektorer är stora. I den offentliga sektorn och industrin har fler arbetstagare kollektivavtal, medan det är färre i tjänstesektorn. Låginkomsttagare får sedan 2015 åtminstone den lagstadgade minimilönen. Timlönen i botten av inkomstskalan, särskilt de två lägsta inkomstdecilerna, har ökat avsevärt. Men andelen låginkomsttagare, som 2017 låg på 22,5 %, ligger kvar på en nivå långt över unionsgenomsnittet. Andelen personer som bara har minijobb minskade med 6,8 % under perioden 2010–2018, och sysselsättning som omfattas av det tyska socialförsäkringssystemet ökade med cirka 18,1 % under samma period. Genom att förbättra villkoren för löneökningar skulle man stödja den inhemska efterfrågan och bidra till en ombalansering i euroområdet.

                  (19)

                  Inom utbildningen är den sociala rörligheten uppåt låg i Tyskland. De nationella källorna bekräftar att det bara gjorts små framsteg med att minska den socioekonomiska bakgrundens inverkan på utbildningsresultaten. Tyskland har goda resultat när det gäller att integrera nyanlända migranter och flyktingar i utbildning och praktik. Men personer med migrantbakgrund står normalt inför större utmaningar än elever med inrikes födda föräldrar (t.ex. andelen elever med endast grundskoleutbildning och problem med att hitta praktikplatser). Allt mer heterogena klasser kräver kraftfulla insatser för att stärka läraryrket, särskilt nu när lärarbristen redan är stor. Arbetstagarnas låga deltagande i vuxenutbildning är ett problem med tanke på deras möjlighet att få jobb i framtiden, särskilt för de 6,2 miljoner människor som saknar grundläggande läs- och skrivfärdigheter.

                  (20)

                  Antalet personer som riskerar fattigdom eller social utestängning har minskat seden toppen 2014, men när det gäller lika möjligheter finns det fortfarande utmaningar kvar. Bland annat löpte barn till lågutbildade föräldrar 2017 en 67 procentenheter högre risk att drabbas av fattigdom än barn till högutbildade föräldrar. Det är en betydligt större klyfta än genomsnittet i unionen (53,9 procentenheter).

                  (21)

                  Programplaneringen för unionsmedel för perioden 2021–2027 kan bidra till att åtgärda en del av de brister som identifierats i rekommendationerna, särskilt de områden som anges i bilaga D till 2019 års landsrapport. Tyskland skulle på detta sätt bättre kunna utnyttja dessa medel på de identifierade områdena, med beaktande av regionala skillnader.

                  (22)

                  Kommissionen har inom ramen för 2019 års europeiska planeringstermin gjort en omfattande analys av Tysklands ekonomiska politik och redogjort för den i 2019 års landsrapport. Kommissionen har även bedömt stabilitetsprogrammet för 2019, det nationella reformprogrammet för 2019 samt uppföljningen av de rekommendationer Tyskland har fått tidigare år. Kommissionen har beaktat inte bara programmens relevans för hållbarheten i finanspolitiken och den socioekonomiska politiken i Tyskland utan också i vilken utsträckning de följer unionens regler och riktlinjer, mot bakgrund av behovet att stärka den övergripande ekonomiska styrningen i unionen genom att framtida nationella beslut fattas med beaktande av synpunkter på unionsnivå.

                  (23)

                  Mot bakgrund av denna bedömning har rådet granskat stabilitetsprogrammet för 2019 och anser (7) att Tyskland kan väntas följa stabilitets- och tillväxtpakten.

                  (24)

                  Mot bakgrund av kommissionens fördjupade granskning och denna bedömning har rådet granskat det nationella reformprogrammet för 2019 och stabilitetsprogrammet för 2019. Dess rekommendationer enligt artikel 6 i förordning (EU) nr 1176/2011 återspeglas nedan i rekommendationerna 1 och 2. Dessa rekommendationer bidrar också till genomförandet av rekommendationen för euroområdet 2019, särskilt den första rekommendationen för euroområdet. Den finanspolitik som avses nedan i rekommendation 1 bidrar bland annat till att åtgärda obalanser som har samband med bytesbalansöverskottet.

            HÄRIGENOM REKOMMENDERAS Tyskland att 2019 och 2020 vidta följande åtgärder:

         1.

            Med bibehållen respekt för det medelfristiga budgetmålet använda finans- och strukturpolitiken till att uppnå en varaktig ökning av de privata och offentliga investeringarna, särskilt på regional och kommunal nivå. Inrikta den investeringsrelaterade ekonomiska politiken på utbildning, forskning och innovation, digitalisering, bredband med mycket hög kapacitet, hållbara transporter, energinät och bostäder till rimliga priser, med beaktande av regionala skillnader. Skatteväxla bort från arbete till intäktskällor som är mindre skadliga för en hållbar tillväxt för alla. Stärka konkurrensen i sektorn för företagstjänster och för reglerade yrken.

         2.

            Minska negativa incitament som avhåller människor från att arbeta fler timmar, vilket även gäller den stora skattekilen för bland annat låginkomsttagare och den andra inkomsttagaren. Vidta åtgärder för att säkerställa pensionssystemens långsiktiga hållbarhet och tillräcklighet. Förbättra förutsättningarna för större löneökningar, samtidigt som rollen för arbetsmarknadens parter beaktas. Förbättra mindre gynnade gruppers utbildningsresultat och kompetensnivå.

         Utfärdad i Bryssel den 9 juli 2019.

               På rådets vägnar

            M. LINTILÄ

               Ordförande

         (1)  EGT L 209, 2.8.1997, s. 1.

         (2)  EUT L 306, 23.11.2011, s. 25.

         (3)  EUT C 136, 12.4.2019, s. 1.

         (4)  EUT C 320, 10.9.2018, s. 19.

         (5)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1303/2013 av den 17 december 2013 om fastställande av gemensamma bestämmelser för Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden, Sammanhållningsfonden, Europeiska jordbruksfonden för landsbygdsutveckling och Europeiska havs- och fiskerifonden, om fastställande av allmänna bestämmelser för Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden, Sammanhållningsfonden och Europeiska havs- och fiskerifonden samt om upphävande av rådets förordning (EG) nr 1083/2006 (EUT L 347, 20.12.2013, s. 320).

         (6)  Det konjunkturrensade saldot exklusive engångsåtgärder och andra tillfälliga åtgärder, omräknat av kommissionen enligt den gemensamt överenskomna metoden.

         (7)  I enlighet med artikel 5.2 i rådets förordning (EG) nr 1466/97.