title: Kommissionens rekommendation av den 2 juli 2008 om gränsöverskridande interoperabilitet för elektroniska patientjournalsystem [delgivet med nr K(2008) 3282]

text:
               18.7.2008

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               L 190/37

      KOMMISSIONENS REKOMMENDATION

   av den 2 juli 2008
   om gränsöverskridande interoperabilitet för elektroniska patientjournalsystem
   [delgivet med nr K(2008) 3282]
   (2008/594/EG)
   EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION UTFÄRDAR DENNA REKOMMENDATION
   med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 211,
   och av följande skäl:

               (1)

               Det strategiska initiativet i2010, som är ett initiativ för tillväxt och sysselsättning, bygger på politik för informations- och kommunikationsteknik, forskning och innovation för att bidra till att Lissabonstrategins mål uppnås. Initiativet i2010 främjar uppbyggandet av ett europeiskt informationssamhälle och uppmuntrar tillhandahållandet av bättre offentliga tjänster, bl.a. e-hälsovård.

               (2)

               Att lösa befintliga och framtida problem för EU:s system för hälso- och sjukvård är möjligt, åtminstone delvis, genom att använda beprövade teknikstödda lösningar för information och kommunikation (e-hälsovård). En viktig förutsättning för att kunna dra nytta av e-hälsovårdens fördelar är ett bättre samarbete när det gäller interoperabilitet för medlemsstaternas e-hälsovårdssystem och tillämpningar. Elektroniska patientjournalsystem utgör en väsentlig del av e-hälsovårdssystemen.

               (3)

               Elektroniska patientjournalsystem kan få högre kvalitet och säkerhet när det gäller hälsoinformation än de traditionella patientjournalerna. Interoperabla elektroniska patientjournalsystem bör göra tillgången lättare och förbättra patientvårdens kvalitet och säkerhet i hela gemenskapen genom att patienter och vårdpersonal får relevanta och aktuella uppgifter samtidigt som en hög skyddsnivå för personuppgifter och sekretess säkerställs. Om det gränsöverskridande samarbetet inom e-hälsovårdsområdet ska bli bättre krävs det att vårdgivare, inköpare och tillsynsmyndigheter för hälso- och sjukvårdstjänster i olika medlemsstater samarbetar. Samtidigt måste åtgärder för interoperabilitet inte nödvändigtvis leda till att lagar och regler för medlemsstaternas organisation och tillhandahållande av hälso- och sjukvård harmoniseras.

               (4)

               Att de elektroniska patientjournalsystemen inte är interoperabla är ett av de största hindren för att uppnå de sociala och ekonomiska fördelarna med e-hälsovård inom EU. Marknadens fragmentering när det gäller e-hälsovård förvärras av att det inte finns teknisk och semantisk interoperabilitet. De system och standarder för hälsoinformation och kommunikation som nu används i medlemsstaterna är ofta inkompatibla och underlättar inte tillgången till de uppgifter som behövs för att ge en säker hälso- och sjukvård av god kvalitet mellan olika medlemsstater.

               (5)

               I meddelandet från kommissionen till rådet, Europaparlamentet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén och Regionkommittén, ”E-hälsovård – bättre hälso- och sjukvård för Europas medborgare: Handlingsplan för ett europeiskt område för E-hälsovård” (1), som lades fram den 30 april 2004, beskrivs e-hälsovårdssystemen och de största utmaningarna för en mer omfattande användning. I den handlingsplan som beskrivs i meddelandet efterfrågas ett samarbete inom gemenskapen och mellan medlemsstaterna när det gäller interoperabilitet mellan elektroniska patientjournalsystem.

               (6)

               I deklarationen från e-hälsovårdskonferensen på hög nivå 2007 bekräftades vikten av att inleda gemensamma initiativ mellan medlemsstaterna genom att stärka ett antal verksamheter som är kopplade till interoperabilitet mellan elektroniska patientjournalsystem.

               (7)

               Kommissionen svarade på rapporten ”Creating an Innovative Europe” från en oberoende expertgrupp med meddelandet ”Ett pionjärmarknadsinitiativ för Europa” (2) som syftar till skapandet och marknadsföringen av innovativa varor och tjänster inom ledande industriella och sociala områden, bl.a. e-hälsovård. Ett av de viktigaste målen för det föreslagna initiativet är att främja interoperabilitet mellan elektroniska patientjournalsystem, eftersom de system och standarder för hälsoinformation och kommunikation som nu används i medlemsstaterna ofta är inkompatibla och alltså utgör ett hinder för att utveckla kostnadseffektiva och innovativa IT-lösningar för hälso- och sjukvården.

               (8)

               Europaparlamentet antog den 23 maj 2007 en resolution om effekterna och konsekvenserna av att undanta vårdtjänster från direktivet om tjänster på den inre marknaden (3). I resolutionen uppmanas kommissionen att uppmuntra medlemsstaterna att aktivt stödja införandet av e-hälsovård och distansmedicin, särskilt genom att utveckla interoperabla system som gör att vårdgivare i olika medlemsstater kan utbyta patientuppgifter.

               (9)

               Rekommendationens syfte är att bidra till utvecklingen av en generell interoperabilitet för den europeiska e-hälsovården innan slutet av 2015.

               (10)

               I rekommendationen respekteras och iakttas de vedertagna principer som erkänts i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna, särskilt artikel 7 om rätten till respekt för privatliv och familjeliv och artikel 8 om varje enskild individs rätt till skydd av de personuppgifter som rör honom eller henne.

               (11)

               Patientjournaler är bland de känsligaste uppgiftsregister som finns när det gäller enskilda personer. Otillåten spridning av hälsotillstånd eller diagnoser kan påverka en individs privatliv eller yrkesliv negativt. Att föra patientjournaler i elektronisk form ökar risken för att patientuppgifter röjs av misstag eller med lätthet sprids till obehöriga parter.

               (12)

               Interoperabiliteten för de elektroniska patientjournalsystemen omfattar överföring av patienters hälsorelaterade personuppgifter. Dessa personuppgifter ska kunna överföras fritt från en medlemsstat till en annan samtidigt som enskilda personers grundläggande rättigheter skyddas. Denna rekommendation ska därför inte påverka gemenskapsbestämmelserna om skydd av personuppgifter, i synnerhet Europaparlamentets och rådets direktiv 95/46/EG av den 24 oktober 1995 om skydd för enskilda personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter (4) och Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/58/EG av den 12 juli 2002 om behandling av personuppgifter och integritetsskydd inom sektorn för elektronisk kommunikation (direktiv om integritet och elektronisk kommunikation) (5).

               (13)

               Kommissionen anser att integritetsfrämjande teknik bör utvecklas och användas i större utsträckning om personuppgifter behandlas i nätverk för informations- och kommunikationsteknik inom relevanta områden som e-hälsovård (6).

         HÄRIGENOM REKOMMENDERAS FÖLJANDE.
   1.   I denna rekommendation ges ett antal riktlinjer för utvecklingen och användandet av interoperabla elektroniska patientjournalsystem, som möjliggör ett gränsöverskridande utbyte av patientuppgifter inom gemenskapen så långt detta är nödvändigt för ett legitimt medicinskt eller hälso- och sjukvårdsändamål. Sådana elektroniska patientjournalsystem bör göra det möjligt för vårdgivare att säkerställa att patienten får en effektivare och mer ändamålsenlig hälso- och sjukvård genom lämplig och säker tillgång till grundläggande, och möjligen livsnödvändig, hälsoinformation om detta behövs, och enligt patientens grundläggande rättigheter till sekretess och dataskydd.
   2.   I rekommendationen ges vägledning när det gäller interoperabilitet för elektroniska patientjournalsystem, däribland journalsammanfattningar, akutvårdsuppgifter och journaler, som underlättar e-receptlösningar.
   3.   I denna rekommendation avses med
   a)   patient: alla fysiska personer som får eller vill få hälso- eller sjukvård i en medlemsstat.
   b)   vårdpersonal: läkare eller sjuksköterskor som är ansvariga för allmänvård eller tandläkare, barnmorskor eller apotekare enligt Europaparlamentet och rådets direktiv 2005/36/EG av den 7 september 2005 om erkännande av yrkeskvalifikationer (7) eller andra yrkesutövare inom hälso- och sjukvårdssektorn som inskränks till reglerade yrken enligt definitionen i artikel 3.1 a i direktiv 2005/36/EG.
   c)   elektronisk patientjournal: en omfattande patientjournal eller liknande dokumentation i elektronisk form över en individs tidigare och aktuella fysiska och psykiska hälsotillstånd, som gör dessa uppgifter lättillgängliga för medicinsk vård och andra liknande ändamål.
   d)   elektroniskt patientjournalsystem: ett system för att registrera, hämta och hantera uppgifter i elektroniska patientjournaler.
   e)   journalsammanfattning, akutvårdsuppgifter, journal: delar av elektroniska patientjournaler som innehåller uppgifter för en särskild tillämpning och ett särskilt användningssyfte, t.ex. akutvård eller e-recept.
   f)   e-recept: ett recept på läkemedel, enligt definitionen i artikel 1.19 i Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/83/EG (8), som utfärdas och överförs elektroniskt.
   g)   interoperabilitet för elektroniska patientjournalsystem: två eller flera elektroniska patientjournalsystem som kan utbyta både uppgifter som kan tolkas av datorer och information och kunskap som kan tolkas av människor.
   h)   gränsöverskridande interoperabilitet: interoperabilitet mellan angränsande och icke-angränsande medlemsstater och överallt inom respektive lands territorium.
   i)   semantisk interoperabilitet: egenskap som säkerställer att den exakta betydelsen av de utbytta uppgifterna förstås av alla övriga system eller program som inte ursprungligen utvecklats för detta syfte.
   4.   För att uppnå och upprätthålla gränsöverskridande interoperabilitet för elektroniska patientjournalsystem krävs hantering av en fortlöpande förändringsprocess och anpassning av en mängd element och frågor inom och mellan elektroniska infrastrukturer i medlemsstaterna. Dessa elektroniska infrastrukturer är nödvändiga för att utbyta information, interagera och samarbeta med syfte att säkerställa högsta möjliga kvalitets- och säkerhetsnivåer vid tillhandahållandet av hälso- och sjukvård till patienter. Det kommer att krävas en komplex uppsättning av ramvillkor, organisatoriska strukturer och tillämpningsförfaranden som omfattar alla relevanta intressenter för att genomföra interoperabilitet för elektroniska patientjournalsystem.

               a)

               För att uppnå detta uppmanas medlemsstaterna att vidta åtgärder på fem nivåer, nämligen övergripande politisk, organisatorisk, teknisk, semantisk samt utbildnings- och upplysningsnivå.

               b)

               Det som ska ge stöd för dessa aktiviteter är full överensstämmelse med nationella och gemenskapens rättsakter, särskilt när det gäller skydd av personuppgifter, sekretess och datasäkerhet. När elektroniska patientjournalsystem utformas och genomförs bör nödvändiga juridiska säkerhetsåtgärder säkerställas och säkerhetsåtgärder för dataskydd införlivas. Dessutom är det nödvändigt att utveckla mekanismer för utbildning av både patienter och yrkesverksamma, samt för utvärdering och övervakning av den verksamhet som är nödvändig för att säkerställa interoperabilitet för de elektroniska patientjournalsystemen.

         Politisk nivå för gränsöverskridande interoperabilitet för elektroniska patientjournalsystem
   5.   När det gäller den politiska genomförbarheten och engagemanget för de elektroniska patientjournalsystemens interoperabilitet rekommenderas medlemsstaterna följande:

               a)

               Skapa politiskt och strategiskt engagemang på lokal, regional och nationell nivå för att införa elektroniska patientjournalsystem som även ska fungera ihop med elektroniska patientjournalsystem i övriga medlemsstater.

               b)

               Inled ett aktivt samarbete med övriga medlemsstater och relevanta intressenter för att säkerställa antagandet och införandet av standarder som gör den gränsöverskridande interoperabiliteten för elektroniska patientjournalsystem genomförbar och säker.

               c)

               Inför interoperabilitet för elektroniska patientjournalsystem som en del av regionala och nationella strategier för e-hälsovård.

               d)

               Överväg att inkludera e-hälsovård i nationella och regionala strategier för territoriell sammanhållning och utveckling och analysera resultaten från redan införda elektroniska patientjournalsystem på nivån för e-hälsovårdspolitik och finansieringsmöjligheter. För perioden 2007–2013 ges stöd för att utveckla interoperabilitet för e-hälsovården genom investeringar i e-hälsovård och transnationell och gränsöverskridande verksamhet inom ramen för sammanhållningspolitiken.

               e)

               Analysera risker, hinder eller vad som saknas för att uppnå gränsöverskridande interoperabilitet för elektroniska patientjournalsystem, och fastställ nödvändiga förutsättningar och relevanta incitament för att lösa problemen.

               f)

               Avsätt tillräckliga resurser, till exempel genom direkta incitament, för att investera i elektroniska patientjournalsystem.

               g)

               Medge att investeringar i både teknisk och semantisk interoperabilitet kan vara fördelaktigt på kort sikt om man tillämpar ett stegvis förfarande med exempel på bästa metoder samt utnyttjar medlemsstaternas prioriteringar och sakkunskap.

               h)

               Överväg att skapa ytterligare ekonomiska indirekta incitamentmekanismer för att möjliggöra införande, inköp och/eller modernisering av interoperabla elektroniska patientjournalsystem.

               i)

               Planera verksamhet som syftar till att säkerställa interoperabilitet för elektroniska patientjournalsystem för åtminstone fem år framåt. En sådan tidshorisont bedöms vara lämplig för att säkerställa en konsekvent politik, vilket ofta är en förutsättning för att öka investeringar och innovation.

               j)

               Se till att införandet av elektroniska patientjournalsystem följs av ett stort engagemang från användare och övriga intressenter när lämplig styrning, drift, offentlig-privata partnerskap, offentlig upphandling, planering, genomförande, utvärdering, utbildning, information och undervisning ska fastställas.

               k)

               Öka medvetenheten om fördelarna med och behovet av interoperabilitet för elektroniska patientjournalsystem bland relevanta intressenter, t.ex. lokala och regionala myndigheter, vårdpersonal, patienter och industrin.

         Organisatorisk nivå för gränsöverskridande interoperabilitet för elektroniska patientjournalsystem
   6.   Det är mycket viktigt att skapa en organisatorisk ram och process som möjliggör gränsöverskridande interoperabilitet för elektroniska patientjournalsystem. Detta bör grundas på en plan som medlemsstaterna tagit fram, som omfattar en femårsperiod och ger information om följande etapper:

               a)

               Enas om en europeisk styrprocess för att fastställa riktlinjer för utveckling, införande och upprätthållande av en gränsöverskridande interoperabilitet för elektroniska patientjournalsystem som omfattar hanteringen av en tillförlitlig patientidentifiering och autentisering av vårdpersonal samt övriga relevanta frågor som beskrivits i punkterna 7, 8, 9 och 14.

               b)

               Överväga vilken politik och vilka incitament som ska öka efterfrågan på e-hälsovårdstjänster för att möjliggöra interoperabilitet för de elektroniska patientjournalsystemen.

               c)

               Analysera vilka faktorer som gör att standardiseringsprocesserna leder till ökad interoperabilitet för de elektroniska patientjournalsystemen, t.ex. lång, komplex och dyr verksamhet, och hitta åtgärder som kan snabba upp processerna.

         Teknisk interoperabilitet mellan elektroniska patientjournalsystem
   7.   Teknisk kompabilitet mellan elektroniska patientjournalsystem är en väsentlig förutsättning för interoperabla elektroniska patientjournalsystem. Medlemsstaterna ska göra följande:

               a)

               Genomföra en omfattande kartläggning av befintliga tekniska standarder och infrastrukturer som kan underlätta införandet av system som underlättar gränsöverskridande hälso- och sjukvård och tillhandahållandet av hälso- och sjukvårdstjänster inom gemenskapen, i synnerhet de som rör elektroniska patientjournaler och utbyte av information.

               b)

               Analysera användningen av standardiserade informationsmodeller och standardbaserade profiler när lösningar för interoperabla elektroniska patientjournalsystem och tjänster utvecklas och genomförs. Informationsmodeller och standardbaserade profiler ska anses vara en del av nationella eller regionala specifikationer för interoperabilitet. Där det är lämpligt bör befintliga europeiska och internationella standarder användas för dessa informationsmodeller och profiler, som bör baseras på arbetsmetoder och framgångar från relevanta branschinitiativ.

               c)

               Åta sig att utveckla eventuella ytterligare nödvändiga standarder, helst öppna standarder på global skala, med hjälp av relevanta europeiska och internationella standardiseringsorgan inom de nyckelområden där brister har identifierats.

               d)

               Analysera resultaten från mandat M 403: ”Mandate to the European Standardisation Organisations CEN, Cenelec and ETSI in the field of Information and Communication Technologies, applied to the domain of eHealth” för att tekniska förutsättningar, infrastruktur, säkerhet och regleringar inom Europa och på den globala marknaden ska integreras på bästa sätt.

         Semantisk interoperabilitet mellan elektroniska patientjournalsystem
   8.   Semantisk interoperabilitet är nödvändigt för att uppnå fördelarna med elektroniska patientjournaler och förbättra kvaliteten och säkerheten inom patientvård, offentlig hälso- och sjukvård, klinisk forskning och ledning av sjukvården. Medlemsstaterna ska göra följande:

               a)

               I samarbete med relevanta standardiseringsorganisationer, kommissionen och Världshälsoorganisationen upprätta en lämplig mekanism för att förmå nationella forskningscentra, relevanta branscher och intressenter att delta i utvecklingen av vårdsemantik för att införa interoperabla elektroniska patientjournalsystem.

               b)

               Där det är möjligt beakta lämpligheten av internationell medicinsk terminologi, nomenklatur och klassificering av sjukdomar, inklusive sådana för övervakning av läkemedelsrisker och kliniska försök. Upprättandet av kompetenscentra för flerspråkig och multikulturell anpassning av internationella klassificeringar och terminologier ska också uppmuntras.

               c)

               Enas om standarder för semantisk interoperabilitet som tar fram relevant hälsoinformation för en viss tillämpning via datastrukturer (till exempel arketyper och mallar) och delar av terminologisystem och ontologier som svarar mot lokala behov hos användarna.

               d)

               Beakta behovet av ett godtagbart referenssystem för koncept (ontologi) som en grund för att kartlägga flerspråkiga lexikon där hänsyn tas till skillnaden mellan professionella sjukvårdsspråk, lekmannaterminologi och traditionella kodningssystem.

               e)

               Understödja allmän tillgänglighet till metoder och verktyg för att införliva det semantiska materialet i praktiska tillämpningar, liksom utvecklingen av kapacitet och kunskaper inom detta område.

               f)

               Visa för- och nackdelar med befintliga och framtida system genom vetenskapliga utvärderingar.

         Certifiering av elektroniska patientjournalsystem
   9.   Det finns ett behov av ömsesidigt erkända förfaranden för konformitetsprövning som är giltiga i hela gemenskapen eller som utgör grunden för varje medlemslands certifieringsförfarande. Medlemsstaterna ska därför göra följande:

               a)

               Korrekt tillämpa de befintliga standarderna och profilerna för e-hälsovård, det vill säga de som rör interoperabilitet mellan elektroniska patientjournalsystem, för att öka användarnas förtroende för dessa standarder.

               b)

               Upprätta en gemensam eller ömsesidigt erkänd mekanism för konformitetsprövning och certifiering av interoperabla elektroniska patientjournaler och andra e-hälsovårdstillämpningar, till exempel tekniker och metoder som tillhandahålls av olika branschkonsortier.

               c)

               Betrakta branschens självcertifiering och/eller konformitetsprövning som en mekanism som skyndar på införandet av interoperabla e-hälsovårdslösningar på marknaden.

               d)

               Beakta nationella och internationella metoder, även de utanför Europa.

         Skydd av personuppgifter
   10.   Medlemsstaterna ska se till att den grundläggande rätten till skydd av personuppgifter inte kränks i interoperabla e-hälsovårdssystem, i synnerhet i elektroniska patientjournalsystem, enligt gemenskapslagstiftningen om skydd av personuppgifter, framför allt direktiv 95/46/EG och 2002/58/EG.
   11.   Direktiv 95/46/EG är tillämpligt på personuppgifter som behandlats enligt denna rekommendation. Behandling av personuppgifter som finns i elektroniska patientjournaler och sådana system är särskilt känslig och därmed föremål för de särskilda regler för dataskydd som gäller vid behandling av känsliga uppgifter. Enligt artikel 8 i direktiv 95/46/EG förbjuds i princip bearbetning av känsliga uppgifter om hälsa. Begränsade undantag från detta förbud fastställs i direktivet, i synnerhet om bearbetningen är nödvändig av särskilda medicinska eller sjukvårdsrelaterade skäl.
   12.   Medlemsstaterna ska vara medvetna om att interoperabla elektroniska patientjournalsystem innebär en ökad risk för att hälsorelaterade personuppgifter av misstag och med lätthet kan spridas till obehöriga parter, eftersom det blir lättare att komma åt sammanställda hälsorelaterade personuppgifter från olika källor och från en hel livstid.
   13.   Medlemsstaterna ska följa riktlinjerna om elektroniska patientjournalsystem som tillhandahålls av arbetsgruppen som bildas enligt artikel 29 i direktiv 95/46/EG (9).
   14.   Medlemsstaterna ska fastställa ett heltäckande regelverk för interoperabla elektroniska patientjournalsystem. Ett sådant regelverk ska erkänna och behandla hälsorelaterade personuppgifters känslighet och se till att det finns specifika och passande skyddsåtgärder som skyddar den grundläggande rätten till skydd av personuppgifter för dem som berörs.
   Framför allt ska detta juridiska regelverk göra följande:

               a)

               Analysera de olika effekterna på skydd av personuppgifter till följd av olika organisatoriska alternativ för att lagra hälsorelaterade personuppgifter och upprätta organisatoriska strukturer för elektroniska patientjournalsystem med tanke på de specifika riskerna för patienternas fri- och rättigheter. Dessa strukturer ska spegla nationella, regionala och lokala specifikationer och tillvägagångssätt.

               b)

               Garantera patientens rätt till självbestämmande genom att låta patienten självständigt och fritt besluta, med hjälp av användarvänlig teknik, vilka hälsorelaterade personuppgifter i hans eller hennes elektroniska patientjournal som ska lagras och yppas och till vem, om inte annat uttryckligen krävs enligt nationell lagstiftning. Detta beslut ska inte påverka möjligheterna för relevant vårdgivare eller läkare att lagra uppgifterna i behandlingssyfte.

               c)

               Fastställa att elektroniska patientjournalsystem utformas och väljs ut med målet att insamla, behandla och använda antingen inga personuppgifter eller så få personuppgifter som möjligt. I synnerhet ska möjligheter till pseudonymisering eller anonymisering användas så långt det är möjligt, så länge som arbetsinsatsen är rimlig i förhållande till det önskade skyddet.

               d)

               Föreskriva att säkerhetsrisker för informationen och effekter på skyddet av personuppgifter utvärderas innan ett elektroniskt patientjournalsystem inrättas, med hänsyn till de specifika riskerna för patienternas fri- och rättigheter.

               e)

               Klargöra i vilken omfattning hälsorelaterade personuppgifter ska göras tillgängliga i elektronisk form eller online. Framför allt vissa kategorier av hälsorelaterade personuppgifter, till exempel genetiska eller psykiatriska uppgifter, kan behöva uteslutas helt och hållet från behandling online, eller åtminstone regleras av särskilt stränga åtkomstkontroller.

               f)

               Föreskriva att behandling av personuppgifter i elektroniska patientjournaler och tillhörande system får krävas och genomföras endast av vårdpersonal som enligt nationell lagstiftning eller regelverk som fastställts av behöriga nationella organ har tystnadsplikt, eller av en annan person som har en likvärdig tystnadsplikt, samt garantera att patienter och vårdpersonal identifieras via tillförlitliga metoder.

               g)

               Fastslå under vilka förhållanden som uppgifter i elektroniska patientjournalsystem lagligen kan visas och behandlas av andra än den berörda personen, och i vilka fördefinierade hälsorelaterade syften. Den säkerhet som ska garanteras medan uppgifterna behandlas ska också fastslås. Dessa frågor ska specificeras i form av strategier som är praktiskt genomförbara, som tillämpas tekniskt och som verkställs, bland annat av de nationella myndigheterna för skydd av personuppgifter.

               h)

               Se till att patienter informeras till fullo om uppgifternas art och strukturen på den elektroniska patientjournal där de finns. Patienter ska ha tillgång till alternativa (konventionella) metoder för att få tillgång till sina egna hälsorelaterade personuppgifter. I det här sammanhanget är det viktigt att se till att informationen till patienterna har ett språk och en form som är lätta att förstå, och att informationen tillhandahålls på ett lämpligt sätt till personer med särskilda behov (till exempel barn eller äldre människor).

               i)

               Innehålla speciella åtgärder för att förhindra att patienter olagligen förmås yppa sina personuppgifter som lagras i elektroniska patientjournalsystem.

               j)

               Se till att all behandling, i synnerhet lagring, av personuppgifter i elektroniska patientjournaler äger rum inom jurisdiktion där direktiv 95/46/EG tillämpas, eller där det finns ett tillfredsställande skydd för personuppgifter.

               k)

               Fastställa detaljerade krav på övervakning i syfte att garantera efterlevnad av kraven på skydd av personuppgifter, till exempel tillförlitliga system för elektronisk identifiering och autentisering, loggning av dataåtkomst, dokumentation av alla databehandlingssteg, hur länge övervakningsinformationen ska lagras, effektiva system för säkerhetskopiering och återställning samt verkställande av dessa krav eller lösningar i enlighet med bästa praxis för informationshantering.

               l)

               Garantera att elektroniska patientjournalsystem förblir konfidentiella och se till att tekniska och organisatoriska åtgärder vidtas, däribland regler för förfaranden för upptäckt och hantering av incidenter, om det sker överträdelser av säkerhets- eller identifieringsmekanismerna som medför att personuppgifter som överförs, lagras eller på annat sätt behandlas i elektroniska patientjournalsystem förstörs, går förlorade, förändras, yppas eller avslöjas oavsiktligen eller olovligen. Incidenter och överträdelser ska identifieras effektivt och omgående och åtgärder ska vidtas för att hantera sådana incidenter. Bland åtgärderna ska ingå att de berörda personerna, de nationella myndigheterna för skydd av personuppgifter och andra intressenter meddelas och ombeds medverka.

         15.   Medlemsstaterna ska dessutom

               a)

               stimulera användningen av produkter, förfaranden och tjänster som förbättrar säkerheten så att identitetsstöld och andra intrång i privatlivet förebyggs och bekämpas,

               b)

               garantera att åtgärder till skydd av personuppgifter bäddas in i elektroniska patientjournalsystem, bland annat genom att så långt det är möjligt använda integritetsfrämjande teknik i utformning och tillämpning.

         Övervakning och utvärdering
   16.   För att den gränsöverskridande interoperabiliteten för elektroniska patientjournalsystem ska kunna övervakas och utvärderas ska medlemsstaterna

               a)

               beakta möjligheterna att skapa ett övervakningsorgan för elektroniska patientjournalsystems interoperabilitet i gemenskapen som ska övervaka, skapa normer för och utvärdera framsteg när det gäller teknisk och semantisk interoperabilitet för att framgångsrikt skapa elektroniska patientjournalsystem,

               b)

               genomföra utvärderande verksamhet. Där kan ingå att definiera kvantitativa och kvalitativa kriterier för att mäta eventuella fördelar och risker (bland annat ekonomiska vinster och kostnadseffektivitet) med interoperabla elektroniska patientjournalsystem och att utvärdera fördelar och risker som framkommit ur system och tjänster som utvecklats ur praktiska demonstrationer, till exempel de storskaliga pilotprojekt (”pilotåtgärder A”) som ingår i Competitiveness and Innovation Programme – ICT Policy Support Programme.

         Utbildning och upplysning
   17.   Vad beträffar utbildning, fortbildning och upplysning ska medlemsstaterna göra följande:

               a)

               Upplysa om fördelarna med och behovet av standarder för elektroniska patientjournalsystem och deras interoperabilitet bland producenter och försäljare av informationsteknologi, vårdgivare, offentliga vårdinrättningar, försäkringsgivare och andra intressenter.

               b)

               Beakta utbildningsbehov för beslutsfattare inom hälsovård och vårdpersonal.

               c)

               Särskilt beakta behovet av utbildning och spridning av goda rutiner när det gäller elektroniskt insamling, lagring och hantering av klinisk information samt när det gäller att informera och inhämta samtycke från patienten och laglig delning av patientens personliga uppgifter.

               d)

               Tillhandahålla både information, utbildning och upplysning för alla, i synnerhet patienter. Ett sådant förfarande skulle innebära att vårdinformationen används effektivare när patienter rör sig mellan olika vårdgivare längs vårdspektrumet, och att de när det är möjligt skulle få behandling, vård och information i hemmet.

         18.   Medlemsstaterna uppmanas att rapportera på årsbasis till kommissionen om vilka åtgärder de har vidtagit rörande genomförandet av gränsöverskridande interoperabilitet för elektroniska patientjournalsystem. Den första rapporten ska läggas fram av medlemsstaterna ett år efter att denna rekommendation har offentliggjorts.
   19.   Rekommendationen riktar sig till medlemsstaterna.

      Utfärdad i Bryssel den 2 juli 2008.

            På kommissionens vägnar

         Viviane REDING

            Ledamot av kommissionen

      (1)  KOM(2004) 356 slutlig.

      (2)  KOM(2007) 860 slutlig.

      (3)  (2006/2275 (INI)).

      (4)  EGT L 281, 23.11.1995, s. 31. Direktivet ändrat genom förordning (EG) nr 1882/2003 (EUT L 284, 31.10.2003, s. 1).

      (5)  EGT L 201, 31.7.2002, s. 37. Direktivet ändrat genom direktiv 2006/24/EG (EUT L 105, 13.4.2006 s. 54).

      (6)  KOM(2007) 228 slutlig.

      (7)  EUT L 255, 30.9.2005, s. 22. Direktivet senast ändrat genom kommissionens förordning (EG) nr 1430/2007 (EUT L 320, 6.12.2007, s. 3).

      (8)  EGT L 311, 28.11.2001, s. 67. Direktivet senast ändrat genom direktiv 2008/29/EG (EUT L 81, 20.3.2008, s. 51).

      (9)  Se för närvarande arbetsdokument 131 av den 15 februari 2007 om behandling av hälsorelaterade personuppgifter i elektroniska patientjournaler.


title: Recommendation for a Council opinion in accordance with the third paragraph of Article 5 of Council Regulation (EC) No 1466/97 of 7 July 1997 On the updated stability programme of Spain, 2006-2009

text:
Viktigt rättsligt meddelande

|

52007SC0289

	[pic] | EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION |Bryssel den 7.3.2007SEK(2007) 289 slutligRekommendation tillRÅDETS YTTRANDEenligt artikel 5.3 i rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om Spaniens uppdaterade stabilitetsprogram för 2006–2009(framlagt av kommissionen)MOTIVERINGAllmän bakgrundStabilitets- och tillväxtpakten, som trädde i kraft den 1 juli 1998, syftar till att genom sunda offentliga finanser stärka förutsättningarna för prisstabilitet och stark hållbar tillväxt som kan bidra till ökad sysselsättning. Reformen av pakten 2005 genomfördes mot bakgrund av att den hade visat sig användbar för att förankra budgetdisciplin, men syftade till att stärka dess effektivitet och ekonomiska underbyggnad samt säkerställa de offentliga finansernas långsiktiga hållbarhet.Medlemsstaterna skall lägga fram stabilitets- eller konvergensprogram och årliga uppdateringar av dessa för rådet och kommissionen, enligt rådets förordning (EG) nr 1466/97 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken[1], som utgör en del av stabilitets- och tillväxtpakten (medlemsstater som redan har övergått till den gemensamma valutan lägger fram (uppdaterade) stabilitetsprogram och medlemsstater som ännu inte har gjort det lägger fram (uppdaterade) konvergensprogram). Spaniens första stabilitetsprogram lades fram i december 1998. I enlighet med förordningen yttrade sig rådet om programmet den 15 mars 1999, på grundval av en rekommendation från kommissionen och efter att ha hört Ekonomiska och finansiella kommittén. Enligt samma förfarande bedöms uppdaterade stabilitets- och konvergensprogram av kommissionen och granskas av den ovannämnda kommittén. De kan även granskas av rådet.bakgrund till bedömningen av det uppdaterade programmetKommissionen har granskat den senaste uppdateringen av Spaniens stabilitetsprogram, som lades fram den 22 december 2006, och har antagit en rekommendation till rådets yttrande om detta program (se faktarutan när det gäller de viktigaste punkterna i bedömningen).För att beskriva den bakgrund mot vilken strategin för de offentliga finanserna i det uppdaterade stabilitetsprogrammet bedöms, sammanfattas i denna motivering följande:1.  Den ekonomiska utvecklingen och utvecklingen av de offentliga finanserna under de senaste tio åren.2.  Den senaste bedömningen av landets ställning när det gäller paktens preventiva aspekt (en sammanfattning av rådets yttrande om den föregående uppdateringen av stabilitetsprogrammet).3.  Kommissionens bedömning av det nationella reformprogrammet från oktober 2006.Den senaste ekonomiska utvecklingen och utvecklingen av de offentliga finansernaSpanien tycks vara inne i en god ekonomisk cirkel. Den inhemska efterfrågan drivs på av privat konsumtion och byggande, vilket skapar många arbetstillfällen inom bostads- och tjänstesektorn. Det senare ökar den inhemska efterfrågan ytterligare, i en miljö med goda offentliga finanser och negativa realräntor. Landet har dock en ihållande inflation som skiljer sig från euroområdets och samtidigt en långsam produktivitetsutveckling. Detta försämrar konkurrenskraften gentemot omvärlden i ett land vars komparativa fördelar fortfarande snarare baseras på låga produktionskostnader än på produkter med högt teknikinnehåll. Ökande underskott i de utrikes affärerna kan äventyra tillväxtutsikterna på medellång sikt. Dessutom har hushållen en hög skuldsättning, som till stor del kan förklaras med massiva bostadsinvesteringar. Detta gör att en stor del av befolkningen blir mer känslig för stigande räntor. Spaniens försiktiga finanspolitiska strategi har mot denna bakgrund varit lämplig.Bedömningen i rådets yttrande om det föregående programmetDen 14 mars 2006 antog rådet sitt yttrande om den föregående uppdateringen av stabilitetsprogrammet för perioden 2005–2008. Sammanfattningsvis bedömde rådet att ”de offentliga finanserna på det hela taget är sunda och att budgetstrategin utgör ett gott exempel på en finanspolitik i enlighet med stabilitets- och tillväxtpakten. Mot bakgrund av de ökande obalanserna i de utrikes affärerna är det viktigt att upprätthålla solida offentliga finanser”. Rådet uppmanade Spanien att ”genomföra de planerade åtgärderna för att hantera den åldrande befolkningens långsiktiga finanspolitiska effekter”.Kommissionens bedömning av det nationella reformprogrammet från oktober 2006Rapporten om genomförandet av Spaniens nationella reformprogram, som skall tas fram inom ramen för den förnyade Lissabonstrategin för tillväxt och sysselsättning, lades fram den 15 oktober 2006. I Spaniens nationella reformprogram anges följande centrala problem och prioriteringar: stabilitet i de offentliga finanserna, en strategi för FoU, ett bättre företagsklimat, främjande av konkurrens, utveckling av infrastrukturen, en bättre fungerande arbetsmarknad samt bättre utbildning och kompetens.Av kommissionens bedömning av det programmet (antagen i samband med dess årliga lägesrapport i december 2006 [2] ) framgår att Spanien gör goda framsteg med genomförandet av sitt nationella reformprogram och de åtaganden som Europeiska rådet enades om vid sitt vårmöte 2006. För att stärka sysselsättningen och produktiviteten och säkra att BNP per capita helt når upp till genomsnittet för EU-25, behövs det emellertid nya lagar och åtgärder på alla de sju viktigaste politikområdena.Mot bakgrund av konstaterade starka och svaga sidor rekommenderades Spanien att vidta åtgärder när det gäller konkurrens, aktiv arbetsmarknadspolitik, livslångt lärande och utbildning.Faktaruta: De viktigaste punkterna i bedömningen I enlighet med artikel 5.1 (stabilitetsprogram) och artikel 9.1 (konvergensprogram) i rådets förordning (EG) nr 1466/97 tas följande punkter upp i bedömningen: Är de ekonomiska antaganden som programmet bygger på rimliga? Vilket är medlemsstatens medelfristiga mål för de offentliga finanserna? Är anpassningsplanen lämplig för att uppnå detta mål? Är de vidtagna eller föreslagna åtgärderna för att följa denna plan tillräckliga för att nå det medelfristiga målet för de offentliga finanserna över konjunkturcykeln? I bedömningen av anpassningsplanen uppmärksammas om en större anpassning görs i ekonomiskt goda tider och en mer begränsad i ekonomiskt dåliga tider. För de medlemsstater som deltar i eurosamarbetet eller i ERM II uppmärksammas vidare om medlemsstaten som riktvärde eftersträvar en årlig förbättring av det konjunkturrensade saldot, exklusive engångsåtgärder och andra tillfälliga åtgärder, motsvarande 0,5 % av BNP för att uppnå sitt medelfristiga mål för de offentliga finanserna. När anpassningsplanen fastställs (för medlemsstater som ännu inte har uppnått målet), eller vid beslut om en tillfällig avvikelse från målet (för medlemsstater som har uppnått målet), ingår det ett genomförande av större strukturreformer som har direkta kostnadsbesparande effekter på lång sikt (t.ex. genom att öka den potentiella tillväxten) och därigenom påvisbara effekter på de offentliga finansernas långsiktiga hållbarhet (under iakttagande av villkoret att en tillräcklig säkerhetsmarginal för referensvärdet på 3 % av BNP skall behållas och att situationen för de offentliga finanserna förväntas återgå till det medelfristiga målet under programperioden)? Särskild uppmärksamhet ägnas här pensionsreformer som syftar till att införa system med flera pelare, varav en obligatorisk pelare som fullständigt täcks av fondmedel. Är medlemsstatens ekonomiska politik förenlig med de allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken? Rimligheten i programmets makroekonomiska antaganden bedöms med utgångspunkt i kommissionens höstprognos 2006 och i enlighet med den allmänt vedertagna metoden för beräkning av potentiell total produktion och konjunkturrensade saldon. Bedömningen av förenligheten med de allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken bygger på de allmänna riktlinjer för den ekonomiska politiken när det gäller de offentliga finanserna som ingår i de integrerade riktlinjerna för perioden 2005–2008. Bedömningen tar också upp följande: Utvecklingen av skuldkvoten och utsikterna för de offentliga finansernas långsiktiga hållbarhet, vilket man ”vid övervakningen av de offentliga finanserna [bör] ägna tillräcklig uppmärksamhet” enligt rådets rapport av den 20 mars 2005 ”Att förbättra genomförandet av stabilitets- och tillväxtpakten”. I ett meddelande från kommissionen av den 12 oktober 2006 anges metoden för att bedöma den långsiktiga hållbarheten[3]. Graden av integration med de nationella reformprogram som medlemsstaterna överlämnat inom ramen för Lissabonstrategin för tillväxt och sysselsättning. I sin följenot av den 7 juni 2005 till Europeiska rådet om de allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken för perioden 2005–2008 framhöll Ekofinrådet att de nationella reformprogrammen borde vara förenliga med stabilitets- och konvergensprogrammen. Efterlevnaden av uppförandekoden[4], som bl.a. föreskriver en gemensam struktur och uppsättning tabeller för stabilitets- och konvergensprogrammen. |-  Rekommendation tillRÅDETS YTTRANDEenligt artikel 5.3 i rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om Spaniens uppdaterade stabilitetsprogram för 2006–2009EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR AVGIVIT FÖLJANDE YTTRANDEmed beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken[5], särskilt artikel 5.3,med beaktande av kommissionens rekommendation, ochefter att ha hört Ekonomiska och finansiella kommittén.HÄRIGENOM FRAMFÖRS FÖLJANDE.4.  Den [27 mars 2007] granskade rådet Spaniens uppdaterade stabilitetsprogram, som omfattar perioden 2006–2009[6].5.  I programmets bakomliggande makroekonomiska scenario räknar man med att den reala BNP-tillväxten kommer att sjunka från 3,8 % under 2006 till i genomsnitt 3,3 % under resten av programperioden. Mot bakgrund av tillgängliga uppgifter verkar scenariot baseras på rimliga tillväxtantaganden. Inflationsberäkningarna i programmet verkar också vara realistiska. Visserligen minskar den beräknade inflationsskillnaden mellan euroområdet och Spanien, men den är fortfarande betydande. Även om scenariots utfall på kort sikt kan bli bättre än beräknat, kan det också bli sämre än beräknat till följd av obalanser i ekonomin. Exempel på detta är hushållens ökade skuldsättning och det ökande underskottet i bytesbalansen. Dessutom är en mindre expansiv tillväxt än i programmets beräkningar på medellång sikt mycket möjlig, särskilt om bostadsbyggandets långvariga uppgång skulle brytas.6.  I kommissionens höstprognos 2006 beräknades överskottet i den offentliga sektorns finanser för 2006 uppgå till 1,5 % av BNP, helt i linje med det uppdaterade stabilitetsprogrammet. Detta kan jämföras med målet på 0,9 % av BNP i den föregående uppdateringen av stabilitetsprogrammet. Det positiva resultatet beror på att intäkterna var högre än väntat, till följd av många nya arbetstillfällen och stigande företagsvinster, vilket beräknas ha fått de direkta skatteintäkterna att klart överstiga den nominella BNP-tillväxten.7.  Uppdateringen syftar till (i) bevarad makroekonomisk stabilitet och stabilitet i de offentliga finanserna, samt (ii) främjande av produktiviteten genom utbyggd infrastruktur, ökad kompetens och mer tekniskt kapital. Överskottet i de offentliga finanserna planeras minska från 1,4 % av BNP 2006 till cirka 1 % av BNP 2009. Motsvarande utveckling över tiden förutses för primärsaldot, som förväntas sjunka från 3 % av BNP år 2006 till 2 ¼ % år 2009. Medan intäkterna planeras sjunka med 0,2 % av BNP under programperioden, planeras de primära utgifterna öka med cirka 0,5 % av BNP, delvis uppvägt av en minskad räntebörda. I den föregående uppdateringen förutsågs lägre överskott, med i stort sett liknande makroekonomiska utsikter. Skillnaden mellan de två uppdateringarna består i att överskottet blev mycket bättre 2006 än vad som förutsågs ett år tidigare, med gynnsamma övervältringseffekter under programperioden.8.  Enligt beräkningar med den allmänt vedertagna metoden väntas det strukturella saldot sjunka obetydligt från cirka 1 ¾ % av BNP 2006 till 1 ½ % i slutet av programperioden (dvs. det konjunkturrensade saldot exklusive engångsåtgärder och andra tillfälliga åtgärder). Liksom i den föregående uppdateringen av stabilitetsprogrammet är programmets mål för de offentliga finanserna på medellång sikt en balans i strukturella termer, som enligt programmet skall behållas med stor marginal under hela programperioden. Eftersom detta mål är mer långtgående än minimiriktmärket (ett beräknat underskott på cirka 1 ¼ % av BNP), bör dess uppfyllande skapa en tillräcklig säkerhetsmarginal mot ett alltför stort underskott. Målet ligger inom det intervall som i stabilitets- och tillväxtpakten och uppförandekoden har fastställts för de medlemsstater som deltar i eurosamarbetet eller i ERM II. Det är också mer ambitiöst än vad som krävs i förhållande till skuldkvoten och den genomsnittliga potentiella produktionstillväxten på lång sikt.9.  Riskerna i programmets beräkningar av de offentliga finanserna verkar i stort sett uppväga varandra. Uppdateringens bakomliggande makroekonomiska scenario är rimligt och inkomstberäkningarna verkar utgå från försiktiga antaganden. På utgiftssidan finns det risk för att regionala myndigheter gör vissa överskridanden, om tidigare trender inom utbildning och hälso/sjukvård fortsätter.10.  Utifrån denna riskbedömning förefaller den finanspolitiska inriktningen vara tillräckligt ambitiös för att målet för de offentliga finanserna på medellång sikt skall kunna bibehållas under resten av programperioden, som det förutses i programmet. Det finns också en tillräcklig säkerhetsmarginal för att varje år hålla underskottet inom referensvärdet på 3 % av BNP vid normala konjunktursvängningar. Den finanspolitiska inriktning som kan utläsas av programmet är i linje med stabilitets- och tillväxtpakten.11.  Den offentliga bruttoskulden beräknas ha minskat till 40 % av BNP under 2006, vilket ligger klart under fördragets referensvärde på 60 % av BNP. I det uppdaterade programmet beräknas skuldkvoten minska ytterligare med 8 procentenheter under programperioden.12.  I Spanien har befolkningens åldrande långsiktigt klart större effekter på de offentliga finanserna än EU-genomsnittet, framför allt på grund av den relativt stora ökningen av pensionsutgifternas andel av BNP under de närmaste årtiondena. De offentliga finansernas utgångsläge förbättrades jämfört med 2005 och bidrar till att mildra de effekter som en åldrande befolkning långsiktigt beräknas få på de offentliga finanserna. Detta räcker dock inte till för att helt täcka den avsevärda utgiftsökningen på grund av åldrandet. Om man bibehåller höga primära överskott på medellång sikt och genomför ytterligare åtgärder för att begränsa den betydande ökningen av åldersrelaterade utgifter, skulle detta minska riskerna för de offentliga finansernas hållbarhet. På det hela taget förefaller Spanien vara utsatt för medelstora risker när det gäller de offentliga finansernas hållbarhet.13.  Stabilitetsprogrammet innehåller en kvalitativ bedömning av de samlade effekterna enligt rapporten från oktober 2006 av genomförandet av det nationella reformprogrammet, inom ramen för den finanspolitiska strategin på medellång sikt. Emellertid ger det inte någon systematisk information om de direkta budgetkostnader eller budgetbesparingar som de viktigaste reformerna i det nationella reformprogrammet kommer att ge upphov till. Däremot verkar beräkningarna av de offentliga finanserna beakta effekterna av det nationella reformprogrammets åtgärder. De finanspolitiska åtgärderna i stabilitetsprogrammet verkar vara förenliga med åtgärderna i det nationella reformprogrammet. Särskilt planeras i bägge programmen en gradvis ökning av de offentliga utgifterna för FoU och investeringarna i infrastruktur.14.  Programmets finanspolitiska strategi överensstämmer i huvudsak med de allmänna riktlinjer för den ekonomiska politiken som ingår i de integrerade riktlinjerna för perioden 2005–2008.15.  Programmet innehåller alla obligatoriska och de flesta frivilliga uppgifter[7] som föreskrivs i uppförandekoden för stabilitets- och konvergensprogram.Sammantaget är slutsatsen att de offentliga finanserna på medellång sikt är sunda och att den finanspolitiska strategin utgör ett gott exempel på en finanspolitik i linje med stabilitets- och tillväxtpakten. Starka offentliga finanser är viktiga med tanke på de ökande obalanserna i de utrikes affärerna och rådande inflationsskillnader inom euroområdet.Mot bakgrund av denna bedömning, särskilt då den väntade ökningen av åldersrelaterade utgifter, uppmanas Spanien att fortsätta förbättra de offentliga finansernas hållbarhet på lång sikt genom åtgärder som begränsar åldrandets framtida inverkan på utgiftsprogram.Jämförelse av nyckeltal i makroekonomiska beräkningar och budgetberäkningar |1Kommissionens beräkningar baseras på uppgifterna i programmet. |2Konjunkturrensat saldo (liksom i föregående rader), exklusive engångsåtgärder och andra tillfälliga åtgärder. |3Engångsåtgärder och andra tillfälliga åtgärder enligt programmet. |4Engångsåtgärder och andra tillfälliga åtgärder enligt kommissionens höstprognos 2006. |5Baserat på en beräknad potentiell tillväxt på 3,9 %, 3,8 %, 3,6 % respektive 3,6 % under perioden 2005–2008. 6Deflator för privat konsumtion i stället för HIKP. 7Enligt preliminära beräkningar var tillväxten 3,9 % år 2006. I kommissionens delårsprognos av den 16 februari 2007 beräknas tillväxten till 3,7 % år 2007. |[1] EGT L 209, 2.8.1997, s. 1. Förordningen ändrad genom förordning (EG) nr 1055/2005 (EUT L 174, 7.7.2005, s. 1). De dokument som det hänvisas till i texten återfinns på följande webbplats:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[2] Meddelande från kommissionen inför Europeiska rådets vårmöte: ”Genomförandet av den förnyade Lissabonstrategin för tillväxt och sysselsättning”, 12.12.2006 [KOM(2006) 816].[3] Meddelande från kommissionen till rådet och Europaparlamentet – De offentliga finansernas hållbarhet på lång sikt i EU, 12.10.2006, KOM(2006) 574. Europeiska kommissionen, Generaldirektoratet för ekonomi och finans (2006): ”The long-term sustainability of public finances in the European Union”, European Economy nr 4/2006.[4] ”Närmare angivelser för genomförandet av stabilitets- och tillväxtpakten samt riktlinjer för stabilitets- och konvergensprogrammens utformning och innehåll”, som godkändes av Ekofinrådet den 11 oktober 2005.[5] EGT L 209, 2.8.1997, s. 1. Förordningen ändrad genom förordning (EG) nr 1055/2005 (EUT L 174, 7.7.2005, s. 1). De dokument som det hänvisas till i texten återfinns på följande webbplats:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[6] Uppdateringen lades fram tre veckor efter den 1 december, som är den tidsfrist som anges i uppförandekoden.[7] Framför allt saknas uppgifter om HIKP och offentliga utgifter per verksamhetsområde.


title: Rekommendation till rådets yttrande enligt artikel 9.3 (i fråga om konvergensprogram) i rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om Danmarks uppdaterade konvergensprogram för 2006–2010 (framlagd av kommissionen)

text:
Viktigt rättsligt meddelande

|

52007SC0071

Rekommendation till Rådets yttrande enligt artikel 9.3 (i fråga om konvergensprogram) i Rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om Danmarks uppdaterade konvergensprogram för 2006–2010 (framlagd av kommissionen)  /* SEK/2007/0071 slutlig */

	Bryssel den 23.1.2007SEK(2007) 71 slutligRekommendation tillRÅDETS YTTRANDEenligt artikel 9.3 (i fråga om konvergensprogram) i rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om Danmarks uppdaterade konvergensprogram för 2006–2010(framlagd av kommissionen)MOTIVERINGAllmän bakgrundStabilitets- och tillväxtpakten, som trädde i kraft den 1 juli 1998, syftar till att genom sunda offentliga finanser stärka förutsättningarna för prisstabilitet och stark hållbar tillväxt som kan bidra till ökad sysselsättning. Reformen av pakten 2005 genomfördes mot bakgrund av att den hade visat sig användbar för att förankra budgetdisciplin, men syftade till att stärka dess effektivitet och ekonomiska underbyggnad och säkerställa de offentliga finansernas långsiktiga hållbarhet.Enligt rådets förordning (EG) nr 1466/97 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken[1], som utgör en del av stabilitets- och tillväxtpakten, skall medlemsstaterna lägga fram stabilitets- eller konvergensprogram och årliga uppdateringar av dessa för rådet och kommissionen (medlemsstater som redan har övergått till den gemensamma valutan lägger fram (uppdaterade) stabilitetsprogram och medlemsstater som ännu inte har gjort det lägger fram (uppdaterade) konvergensprogram). Danmarks första konvergensprogram lades fram i oktober 1998. I enlighet med förordningen yttrade sig rådet om programmet den 1 december 1998, på grundval av en rekommendation från kommissionen och efter att ha hört Ekonomiska och finansiella kommittén. Enligt samma förfarande bedöms uppdaterade stabilitets- och konvergensprogram av kommissionen och granskas av den ovannämnda kommittén. De kan även granskas av rådet.Bakgrund till bedömningen av det uppdaterade programmetKommissionen har granskat den senaste uppdateringen av Danmarks konvergensprogram, som lades fram den 30 november 2006, och har antagit en rekommendation till rådets yttrande om detta program (se faktarutan när det gäller de viktigaste punkterna i bedömningen).För att beskriva den bakgrund mot vilken strategin för de offentliga finanserna i det nya konvergensprogrammet bedöms, sammanfattas i denna motivering följande:1.  Den ekonomiska utvecklingen och utvecklingen av de offentliga finanserna under de senaste tio åren.2.  Den senaste bedömningen av landets ställning när det gäller paktens preventiva aspekt (en sammanfattning av rådets yttrande om den föregående uppdateringen av konvergensprogrammet).3.  Kommissionens bedömning av det nationella reformprogrammet från oktober 2006.Den senaste ekonomiska utvecklingen och utvecklingen av de offentliga finansernaUnder det senaste decenniet har Danmarks ekonomi i stort sett haft en relativt god utveckling. Den reala BNP-tillväxten och inflationen motsvarade på det hela taget utvecklingen i euroområdet. Samtidigt har arbetsmarknadens funktion förbättrats och den har blivit mycket flexibel, vilket har bidragit till en gradvis minskning av arbetslösheten och en ökad sysselsättning. Arbetslösheten ligger på en historiskt låg nivå och sysselsättningsgraden är den högsta i EU. Vidare har Danmark dragit nytta av väl genomförda reformer och en sund finanspolitik, som har lett till successiva överskott i den offentliga sektorns finanser och en snabb minskning av den offentliga skulden. De starka offentliga finanserna kan hänföras till lyckade ekonomiska reformer och en finanspolitisk strategi på medellång sikt som har syftat till hållbarhet i de offentliga finanserna och utgiftsdisciplin. Ett viktigt inslag i denna strategi är en frysning av skattenivån, som främjar utgiftsdisciplin och väntas leda till ett minskat skattetryck med tiden. Danmark framstår som ett lågriskland när det gäller de offentliga finansernas långsiktiga hållbarhet. Den finanspolitiska strategin på medellång sikt, som inriktas på att skapa budgetöverskott och minska den offentliga skulden, har varit framgångsrik i fråga om att förbereda de offentliga finanserna på effekterna av en åldrande befolkning. Den överenskommelse om välfärden som ingicks i juni 2006 ( velfærdsaftale ), som avses höja arbetskraftsutbudet på lång sikt, har bidragit ytterligare till att stärka Danmarks förmåga att hantera dessa effekter.Bedömningen i rådets yttrande om det föregående programmetDen 24 januari 2006 antog rådet sitt yttrande om den föregående uppdateringen av konvergensprogrammet för perioden 2005–2010. Rådet ansåg ”att de offentliga finanserna på det hela taget är sunda och att budgetstrategin utgör ett gott exempel på en finanspolitik som drivs i enlighet med stabilitets- och tillväxtpakten”.Kommissionens bedömning av det nationella reformprogrammet från oktober 2006Rapporten om genomförandet av Danmarks nationella reformprogram, som skall tas fram inom ramen för den förnyade Lissabonstrategin för tillväxt och sysselsättning, lades fram den 16 oktober 2006. I Danmarks nationella reformprogram anges följande centrala problem och prioriteringar: att säkerställa hållbarhet i de offentliga finanserna, att stärka konkurrensen på vissa områden, att höja effektiviteten i den offentliga sektorn, att utveckla kunskapssamhället, att säkerställa miljöhållbarhet och energiförsörjning, att uppmuntra företagaranda och att öka arbetskraftsutbudet.Av kommissionens bedömning av det programmet (antagen i samband med dess årliga lägesrapport i december 2006 [2] ) framgår att Danmark gör mycket goda framsteg i genomförandet av sitt nationella reformprogram. Med överenskommelsen om välfärden i juni 2006 har Danmark ytterligare stärkt sin reformstrategi när det gäller både makroekonomisk politik och sysselsättningspolitik, och man har gjort mycket goda framsteg på vägen mot nationell konsensus om reformer. Landet har också gjort framsteg med den mikroekonomiska politiken, bl.a. i fråga om konkurrens.Mot bakgrund av dessa framsteg uppmanades Danmark att även inrikta sig på arbetskraftsutbudet på medellång sikt, konkurrensfrågor, sammanlänkningen av energinät, politik för utsläppsminskningar och utbildning.Faktaruta: De viktigaste punkterna i bedömningen I enlighet med artikel 5.1 (i fråga om stabilitetsprogram) och artikel 9.1 (i fråga om konvergensprogram) i rådets förordning (EG) nr 1466/97 tas följande punkter upp i bedömningen: Frågan om de ekonomiska antaganden som programmet bygger på är rimliga. Det medelfristiga mål för de offentliga finanserna som lagts fram av medlemsstaten, och frågan om anpassningsplanen för att uppnå målet är lämplig. Frågan om de vidtagna eller föreslagna åtgärderna för att följa denna plan är tillräckliga för att nå det medelfristiga målet för de offentliga finanserna över konjunkturcykeln. I bedömningen av anpassningsplanen för att uppnå det medelfristiga målet för de offentliga finanserna uppmärksammas frågan om en större anpassning görs i ekonomiskt goda tider, medan anpassningen får vara mer begränsad i ekonomiskt dåliga tider. För de medlemsstater som deltar i eurosamarbetet eller i ERM II uppmärksammas vidare om medlemsstaten som riktvärde eftersträvar en årlig förbättring av det konjunkturrensade saldot, exklusive engångsåtgärder och andra tillfälliga åtgärder, motsvarande 0,5 % av BNP för att uppnå sitt medelfristiga mål för de offentliga finanserna Frågan om det när anpassningsplanen för att uppnå det medelfristiga målet för de offentliga finanserna fastställs (för medlemsstater som ännu inte har uppnått det), eller vid beslut om en tillfällig avvikelse från målet (för medlemsstater som uppnått målet), ingår ett genomförande av större strukturreformer som har direkta kostnadsbesparande effekter på lång sikt (däribland genom att öka den potentiella tillväxten) och därigenom har påvisbara effekter på de offentliga finansernas långsiktiga hållbarhet (under iakttagande av villkoret att en tillräcklig säkerhetsmarginal för referensvärdet på 3 % av BNP skall behållas och att situationen för de offentliga finanserna förväntas återgå till det medelfristiga målet under programperioden). Särskild uppmärksamhet ägnas här pensionsreformer som syftar till att införa system med flera pelare, varav en obligatorisk pelare som fullständigt täcks av fondmedel. Frågan om medlemsstatens ekonomiska politik är förenlig med de allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken. Rimligheten i programmets makroekonomiska antaganden bedöms med utgångspunkt i kommissionens höstprognos 2006 och i enlighet med den allmänt vedertagna metoden för beräkning av potentiell total produktion och konjunkturrensade saldon. Bedömningen av förenligheten med de allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken bygger på de allmänna riktlinjer för den ekonomiska politiken när det gäller de offentliga finanserna som ingår i de integrerade riktlinjerna för perioden 2005–2008. Bedömningen tar också upp följande: Utvecklingen av skuldkvoten och utsikterna för de offentliga finansernas långsiktiga hållbarhet, vilket man ”vid övervakningen av de offentliga finanserna [bör] ägna tillräcklig uppmärksamhet” enligt rådets rapport av den 20 mars 2005 ”Att förbättra genomförandet av stabilitets- och tillväxtpakten”. I ett meddelande från kommissionen av den 12 oktober 2006 anges metoden för att bedöma den långsiktiga hållbarheten[3]. Graden av integration med de nationella reformprogram som medlemsstaterna överlämnat inom ramen för Lissabonstrategin för tillväxt och sysselsättning. I sin följenot av den 7 juni 2005 till Europeiska rådet om de allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken för perioden 2005–2008 framhöll Ekofinrådet att de nationella reformprogrammen borde vara förenliga med stabilitets- och konvergensprogrammen. Efterlevnaden av uppförandekoden[4], som bl.a. föreskriver en gemensam struktur och uppsättning tabeller för stabilitets- och konvergensprogrammen. |-  Rekommendation tillRÅDETS YTTRANDEenligt artikel 9.3 (i fråga om konvergensprogram) i rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om Danmarks uppdaterade konvergensprogram för 2006–2010EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR AVGIVIT FÖLJANDE YTTRANDEmed beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken[5], särskilt artikel 9.3,med beaktande av kommissionens rekommendation, ochefter att ha hört Ekonomiska och finansiella kommittén.HÄRIGENOM FRAMFÖRS FÖLJANDE.4.  Den [27 februari 2007] granskade rådet Danmarks uppdaterade konvergensprogram, som omfattar perioden 2006–2010.5.  I programmets bakomliggande makroekonomiska scenario räknar man med att den reala BNP-tillväxten kommer att minska från 2,7 % under 2006 till i genomsnitt 1,0 % under resten av programperioden. Mot bakgrund av nu tillgängliga uppgifter verkar scenariot baseras på utpräglat försiktiga tillväxtantaganden, i synnerhet för perioden 2008–2010 eftersom man i uppdateringen utgår från att (det positiva) produktionsgapet kommer att tillslutas under 2010. Inflationsberäkningarna i programmet förefaller vara realistiska.6.  Enligt kommissionens höstprognos 2006 beräknas överskottet i den offentliga sektorns finanser för 2006 uppgå till 3,2 % av BNP, vilket kan jämföras med målet på 2,1 % av BNP i den föregående uppdateringen av konvergensprogrammet. Detta beror på att tillväxten blivit högre än förväntad och att energipriserna fortsatt att ligga på en hög nivå, vilket har stor betydelse för Danmark med tanke på landets inkomster från olje- och gasproduktion.7.  Finanspolitikens mål är att behålla strukturella överskott (dvs. konjunkturrensade överskott exklusive engångsåtgärder och andra tillfälliga åtgärder) på i genomsnitt 0,5–1,5 % av BNP över programperioden, vilket innebär en påtaglig minskning av den offentliga skuldkvoten i syfte att uppnå långsiktig hållbarhet i de offentliga finanserna. Strategin baseras på återhållsamhet med utgifterna (den årliga genomsnittliga ökningen av den reala offentliga konsumtionen får inte överskrida ca 1 % under perioden 2007–2010, vilket är högre än nivån på 0,5 % i den föregående uppdateringen), på ett bibehållande av den frysning av skattenivån som infördes 2001 samt kravet på balans i de lokala myndigheternas finanser. Enligt uppdateringen kommer överskottet att minska något från 3,1 % av BNP för 2006 till 2,8 % för 2007, och minska ytterligare till 1,2 % för 2010 (det primära överskottet minskar från 4,7 % för 2006 till 1,8 % för 2010). Nedgången från och med 2008 återspeglar de utpräglat försiktiga antagandena om BNP-tillväxten. I jämförelse med den föregående uppdateringen är saldot i den offentliga sektorns finanser större under perioden 2006–2008, men mindre mot slutet av programperioden.8.  Det strukturella saldot beräknat enligt den allmänt vedertagna metoden förutses uppgå till omkring 2 % av BNP eller högre under hela programperioden, varvid en liten försämring väntas ske under 2007 och en något större förbättring väntas ske under 2008. Det medelfristiga mål för de offentliga finanserna som presenteras i programmet är ett strukturellt saldo på 0,5–1,5 % av BNP, vilket man enligt programmet planerar att behålla med stor marginal under hela programperioden. Det medelfristiga målet för de offentliga finanserna är oförändrat jämfört med den föregående uppdateringen, om man i enlighet med Eurostats beslut av den 2 mars 2004[6] i det nya programmet bortser från det pensionssystem som vilar på den andra pelaren (vilket ingick i Danmarks föregående program). Eftersom det medelfristiga målet för de offentliga finanserna är mer långtgående än minimiriktmärket (ett beräknat underskott på cirka 0,5 % av BNP), bör dess uppfyllande skapa en tillräcklig marginal mot ett alltför stort underskott. Det medelfristiga målet för de offentliga finanserna ligger inom det intervall som i stabilitets- och tillväxtpakten och uppförandekoden har fastställts för de medlemsstater som deltar i eurosamarbetet eller i ERM II, och det är mycket mer ambitiöst än vad som krävs sett till skuldkvoten och den genomsnittliga potentiella produktionstillväxten på lång sikt.9.  De offentliga finanserna kan utvecklas bättre än vad som prognostiseras i programmet, särskilt under perioden 2008–2010. Detta beror i huvudsak på programmets utpräglat försiktiga makroekonomiska scenario, vilket mer än väl uppväger risken för att den reala offentliga konsumtionen ökar mer än planerat.10.  Utifrån denna riskbedömning förefaller programmets finanspolitiska inriktning vara tillräckligt ambitiös för att det medelfristiga målet för de offentliga finanserna skall kunna bibehållas under resten av programperioden, så som förutses i programmet. Det finns också en tillräcklig säkerhetsmarginal för att varje år hålla ett underskott inom referensvärdet på 3 % av BNP vid normala konjunktursvängningar. Den finanspolitiska inriktning som kan utläsas av programmet är helt i linje med stabilitets- och tillväxtpakten.11.  Den offentliga bruttoskulden beräknas ha minskat till mindre än 30 % av BNP under 2006, vilket ligger långt under fördragets referensvärde på 60 % av BNP. Enligt programmet beräknas bruttoskuldkvoten minska med ytterligare runt 11 procentenheter under programperioden.12.  De långsiktiga effekterna på de offentliga finanserna av befolkningens åldrande är större i Danmark än genomsnittet i EU och sätter främst sina spår i en relativt stor ökning av pensionsutgifterna som andel av BNP under de kommande decennierna. Det omfattande reformpaket som antogs i juni 2006, dvs. överenskommelsen om framtida välfärd, trygghet och investeringar eller ”välfärdsavtalet”, har emellertid som mål att senarelägga pensioneringar och bör bidra till att hålla de långsiktiga utgiftstrenderna i schack, och därmed förbättra de offentliga finansernas hållbarhet. Den nuvarande situationen för de offentliga finanserna, dvs. ett stort strukturellt överskott, bidrar dessutom i betydande mån till att lindra åldrandets långsiktiga effekter på finanserna. Ett bibehållande av de stora primära överskotten på medellång sikt kommer att bidra till att minska hoten mot de offentliga finansernas hållbarhet. Mot bakgrund av denna utveckling framstår Danmark som ett lågriskland när det gäller de offentliga finansernas hållbarhet.13.  Konvergensprogrammet innehåller en kvalitativ bedömning av de samlade effekterna enligt rapporten från oktober 2006 av genomförandet av det nationella reformprogrammet inom ramen för den medelfristiga strategin för de offentliga finanserna. Vidare ges systematiska uppgifter om de direkta budgetkostnaderna eller budgetbesparingarna av de större reformer som presenteras i det nationella reformprogrammet, och konvergensprogrammets prognoser för de offentliga finanserna tar uttryckligen hänsyn till inverkan på de offentliga finanserna av de åtgärder som beskrivs i det nationella reformprogrammet. De finanspolitiska åtgärderna i konvergensprogrammet verkar ligga i linje med åtgärderna i det nationella reformprogrammet. I synnerhet presenteras i båda programmen reformer med syftet att öka arbetskraftsutbudet på lång sikt, särskilt överenskommelsen om att höja den lagstadgade pensionsåldern och därigenom främja ett längre yrkesliv.14.  Programmets finanspolitiska strategi överensstämmer i huvudsak med de allmänna riktlinjer för den ekonomiska politiken som ingår i de integrerade riktlinjerna för perioden 2005–2008.15.  När det gäller uppgiftskraven i uppförandekoden för stabilitets- och konvergensprogram innehåller programmet samtliga obligatoriska uppgifter och de flesta av de frivilliga uppgifterna [7] .Sammantaget är slutsatsen att de offentliga finanserna på medellång sikt är sunda, och att den finanspolitiska strategin utgör ett gott exempel på en finanspolitik i linje med stabilitets- och tillväxtpakten.Jämförelse av nyckeltal i makroekonomiska beräkningar och budgetberäkningar 1[1] EGT L 209, 2.8.1997, s. 1. Förordningen ändrad genom förordning (EG) nr 1055/2005 (EUT L 174, 7.7.2005, s. 1). De dokument som det hänvisas till i texten återfinns på följande webbplats:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[2] Meddelande från kommissionen inför Europeiska rådets vårmöte: Implementing the renewed Lisbon strategy for growth and jobs - A year of delivery, 12.12.2006, KOM(2006) 816.[3] Meddelande från kommissionen till rådet och Europaparlamentet – De offentliga finansernas hållbarhet på lång sikt i EU, 12.10.2006, KOM(2006) 574 slutlig, och Europeiska kommissionen, Generaldirektoratet för ekonomi och finans (2006): ”The long-term sustainability of public finances in the European Union”, European Economy nr 4/2006.[4] ”Närmare angivelser för genomförandet av stabilitets- och tillväxtpakten samt riktlinjer för stabilitets- och konvergensprogrammens utformning och innehåll”, som godkändes av Ekofinrådet den 11 oktober 2005.[5] EGT L 209, 2.8.1997, s. 1. Förordningen ändrad genom förordning (EG) nr 1055/2005 (EUT L 174, 7.7.2005, s. 1). De dokument som det hänvisas till i texten återfinns på följande webbplats: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm.[6] Se Eurostats pressmeddelanden nr 30/2004 av den 2 mars 2004 och nr 117/2004 av den 23 september 2004.[7] I de frivilliga uppgifterna saknas särskilt specifikationer till stock-/flödesjusteringar.


Viktigt rättsligt meddelande

|

52005SC0642

Rekommendation till rådets beslut om upphävande av beslutet av den 2 juni 2004 att det föreligger ett alltför stort underskott i Nederländerna  /* SEK/2005/0642 slutlig */

	[pic] | EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION |Bryssel den 18.5.2005SEK(2005) 642 slutl.Rekommendation tillRÅDETS BESLUTom upphävande av beslutet av den 2 juni 2004 att det föreligger ett alltför stort underskott i Nederländerna(framlagd av kommissionen)MOTIVERINGInledningDen 31 mars 2004 mottog kommissionen en officiell bekräftelse från de nederländska myndigheterna på att underskottet i den offentliga sektorns finanser år 2003 uppgick till 3,2% av BNP[1], och därmed överskred fördragets referensvärde på 3 % av BNP. På grundval av dessa uppgifter inledde kommissionen förfarandet vid alltför stora underskott avseende Nederländerna den 28 april 2004, med att anta den rapport som föreskrivs i artikel 104.3 i fördraget. Med beaktande av alla relevanta omständigheter som redovisas i denna rapport samt Ekonomiska och finansiella kommitténs yttrande och i enlighet med artikel 104.4, antog kommissionen ett yttrande (enligt artikel 104.5) den 19 maj 2004 där den konstaterar att ett alltför stort underskott föreligger i Nederländerna. Den 2 juni 2004 antog rådet ett beslut[2] i detta ärende i enlighet med artikel 104.6.Rådet antog samtidigt en rekommendation riktad till Nederländerna enligt artikel 104.7 i fördraget, i syfte att få situationen med det alltför stora underskottet att upphöra. Rådet rekommenderade närmare bestämt att ”de nederländska myndigheterna i enlighet med artikel 3.4 i rådets förordning (EG) nr 1467/97 bör få den nuvarande situationen med ett alltför stort underskott att upphöra senast 2005”. Rådet fastställde en tidsfrist till den 2 oktober 2004 för den nederländska regeringen att ”vidta korrigerande åtgärder avseende 2005, huvudsakligen av strukturell art, vilka uppgår till en halv procentenhet av BNP”.Rådet betonade i sina rekommendationer för korrigeringen av det alltför stora underskottet att ”åtgärder för budgetkonsolidering bör säkerställa en varaktig förbättring av saldot i den offentliga sektorns finanser, samtidigt som de bör inriktas på att höja de offentliga finansernas kvalitet och stärka ekonomins tillväxtpotential.” Rådet uppmanade även enträget de nederländska myndigheterna att ”säkerställa budgetkonsolideringen, så att en situation med offentliga finanser som är nära balans eller visar överskott bibehålls, särskilt genom en minskning av underskottet i konjunkturrensade termer med minst 0,5 procentenheter av BNP per år, även efter det att det alltför stora underskottet har korrigerats.”Den 6 oktober 2004 förklarade kommissionen[3] att den nederländska regeringen hade vidtagit effektiva åtgärder före tidsfristens utgång den 2 oktober 2004, vilket rådet noterade den 21 oktober[4].Korrigering av det alltför stora offentliga underskottet 2004Den 16 april 2004, kort efter det att det hade visat sig att referensvärdet på 3 % hade överskridits 2003 mot bakgrund av den utdragna ekonomiska avmattningen, vidtog den nederländska regeringen ett antal extra sparåtgärder för 2004, motsvarande 0,5 % av BNP, i syfte att korrigera det alltför stora underskottet redan under 2004. Detta sparpaket beslutades utöver de sparåtgärder som hade lagts fram i budgeten för 2004[5]. Ungefär hälften av paketet bestod av åtgärder av strukturell typ, framför allt en höjning av premierna för hälso- och sjukvårdsförsäkringarna, lägre utgifter för hälso- och sjukvård och gradvis avveckling av subventioner för anställning av lågutbildad arbetskraft. Den andra hälften bestod av engångsåtgärder som hade en underskottsminskande effekt endast under 2004. De viktigaste engångsåtgärderna var kopplade till förskjutningar i tiden av utgifter för utvecklingsbistånd, redovisningen av centralbankens vinst och lägre utgifter än planerat för investeringar i infrastruktur.I den anmälan inom ramen för förfarandet vid alltför stora underskott som gjordes i mars 2005, (den lämnades in den 28 februari 2005 och godkändes av Eurostat den 18 mars 2005), beräknades det offentliga underskottet för 2004 till 2,5 % av BNP (tabell 1). Den 31 mars 2005 justerades underskottet för 2004 till 2,3 % av BNP inom ramen för den regelbundna rapporteringen av reviderade nationalräkenskaper till Eurostat, med beaktande av mer utförlig information om de lokala myndigheternas finanser.Detta resultat skall jämföras med ett förväntat underskott på 3,0 % i budgeten för 2005 och i det uppdaterade stabilitetsprogrammet från november 2004 och med en beräkning på 2,9 % av BNP i kommissionens höstprognos 2004. Att resultatet överträffar förväntningarna i de beräkningar som lades fram tillsammans med budgeten för 2005 sammanhänger delvis med det faktum att skatteintäkterna i de flesta större skattekategorier var högre än vad som tidigare förväntats. Höga oljepriser och därmed sammanhängande högre offentliga inkomster från försäljning av naturgas ökade intäktssidan ytterligare. Dessutom var utgiftstillväxten lägre än förväntat, främst tack vare att arbetslöshetsbidragen ökade i långsammare takt än vad man räknat med, investeringarna i infrastruktur blev lägre än väntat och nettobidragen till EU mindre. Enligt kommissionens vårprognos 2005 minskade det konjunkturrensade underskottet från 2,0 % av BNP 2003 till 1,2 % av BNP 2004.Under 2004 ökade bruttoskuldkvoten till 55,2 % av BNP[6], från 54,3 % av BNP 2003, främst på grund av den svaga ekonomin och förekomsten av ett avsevärt nominellt underskott. Skuldkvoten förblev således lägre än fördragets referensvärde på 60 % av BNP.Tabell 1: De offentliga finansernas utveckling 2002-2004 (i % av BNP) |Genomförande | 2002 | 2003 | 2004 |Offentliga sektorns finansiella sparande | -1,9 | -3,2 | -2,3 |- Inkomster totalt | 45,9 | 45,8 | 45,5 |varav löpande skatter | 12,0 | 11,2 | 11,0 |socialförsäkringsavgifter | 14,9 | 15,5 | 15,1 |- Utgifter totalt | 47,8 | 49,0 | 48,0 |varav offentlig konsumtion | 11,3 | 11,4 | 11,4 |sociala transfereringar | 13,3 | 14,0 | 14,0 |ränteutgifter | 3,1 | 2,9 | 2,9 |fasta bruttoinvesteringar | 3,6 | 3,6 | 3,5 |Primärt saldo | 1,1 | -0,3 | 0,4 |Pm Skattetryck | 40,1 | 40,0 | 39,9 |Offentlig skuld | 52,6 | 54,3 | 55,7 |Pm Konjunkturrensat saldo 1 | -2,3 | -2,0 | -1,2 |Pm Konjunkturrensat primärt saldo 1 | 0,8 | 0,9 | 1,7 |Pm Real BNP1 (årlig procentuell förändring) | 0,6 | -0,9 | 1,3 |Ränteutgifter, totala utgifter och saldon innefattar swappar i enlighet med de definitioner som används vid förfarandet vi alltför stora underskott. 1 Kommissionens vårprognos 2005. Källa: Kommissionen. |Budgetprognos för 2005 och 2006Budgeten för 2005 lades fram inför parlamentet den 21 september 2004 och godkändes kort därefter efter några relativt obetydliga ändringar. Den innehåller ytterligare underskottsminskande åtgärder under 2005, som innefattar utgiftsminskningar inom hälso- och sjukvårdssektorn, ökningar av inkomstskatten, begränsningar av arbetslöshetsförmåner och högre egenavgifter för invaliditets- och sjukpensioner. De aviserade åtgärderna i 2005 års budget, (som innehåller den strukturpolitiska delen av åtgärdspaketet som lades fram den 16 april 2004), ger en sammanlagd korrigering motsvarande en halv procentenhet av BNP för 2005. De korrigerande åtgärderna förefaller på det hela taget vara övervägande av strukturell natur.Enligt kommissionens vårprognos 2005 beräknas underskottet i de offentliga finanserna 2005 bli 2,0% av BNP (tabell 2). Detta skall jämföras med det officiella målet som fastställdes i den senaste anmälan inom ramen för förfarandet vid alltför stora underskott i mars 2005.[7] Real BNP-tillväxt förväntades avta något, från 1,4 % 2004 till 1,0 % 2005. Kvartalsprofilerna i prognosen visar dock en gradvis återhämtning under året som utmynnar i högre skatteintäkter, främst på grund av att företag och näringsidkare redovisar högre vinster. Dessutom förväntas intäkter från försäljning av naturgas förbättra inkomstsidan även under 2005. På utgiftssidan förväntas utgiftskvoten minska något under 2005. Återhållsamma ökningar av offentliga utgifter speglar effekten av sparåtgärder och frysningen av tjänstemännens avtalslöner och socialförsäkringsutbetalningar.För 2006 beräknas i kommissionens vårprognos 2005 att real BNP-tillväxt kommer att öka till 2,0 % 2006, vilket kommer att leda till en snabbare inkomstökning i takt med den förväntade ekonomiska återhämtningen. På grundval av aktuella antaganden om den ekonomiska politiken kommer underskottet dock bara att förbättras i relativt ringa omfattning, från 2,0 % av BNP 2005 till 1,6 % av BNP, eftersom ytterligare besparingar i socialförsäkringsutgifter, bidrag och lönekostnader i den offentliga sektorn kommer att motverkas av ökade utgifter för transporter, säkerhet, kunskapsbaserad ekonomi och kompensationsåtgärder för att begränsa effekterna av sjukförsäkringsreformen på hushållens inkomster.Det konjunkturrensade underskottet förväntas bli betydligt lägre för 2005 och nå 0,4 % av BNP, vilket återspeglar den pågående konsolideringen av de offentliga finanserna. Detta skulle innebära en förbättring med 0,8 % av BNP för andra året i rad, vilket är en större förbättring än miniminivån för korrigeringen av underskottet på 0,5 % av BNP under åren närmast efter det att rådet har krävt en korrigering av ett alltför stort underskott. Det tyder även på att Nederländerna redan under 2005 kommer att uppnå offentliga finanser som är nära balans i konjunkturrensade termer. I kommissionens vårprognos beräknas det konjunkturrensade underskottet att fortsätta att bli allt bättre så att balans i de offentliga finanserna uppnås 2006, förutsatt att den nuvarande politiken fortsätter. Den stora skillnaden mellan det uppmätta och det konjunkturrensade underskottet återspeglar den långvariga ekonomiska avmattningen och den förväntade gradvisa återhämtningen. Real BNP-tillväxt minskade till under potentiell tillväxt 2001 och förväntas inte nå potentialen igen förrän 2006. Det negativa produktionsgapet kommer därför att växa från det beräknade 1,9 % 2003 till runt 2,5 % av BNP under 2005 och 2006.Enligt anmälan inom ramen för förfarandet vid alltför stora underskott i mars 2005 kommer den offentliga skulden att öka till 57,4 % av BNP 2005, en siffra som ligger mycket nära den skuldkvot på 57,6 % av BNP som har beräknats i kommissionens vårprognos 2005. Skuldkvoten påverkas under året av inköp av infrastruktur för gastransport, en transaktion som motsvarar 0,6 % av BNP. Enligt kommissionens vårprognos kommer skuldkvoten att öka ytterligare något under 2006, till 57,9 % av BNP, under förutsättning att den nuvarande politiken förblir oförändrad. Skuldkvoten kommer dock ändå att förbli under referensvärdet på 60 % av BNP.Tabell 2: Prognoser för de offentliga finanserna (i % av BNP) |2004 | 2005 | 2006 |SP | Komm. | SP | Komm. (1) |Offentliga sektorns finansiella sparande | -2,5 | -2,6 | -2,1 | -2,1 | -1,6 |- Inkomster totalt | 45,5 | 44,9 | 45,8 | 44,6 | 47,6 |varav löpande skatter | 11,0 | 24,8 | 11,1 | 24,7 | 11,2 |socialförsäkringsavgifter | 15,1 | 13,9 | 15,0 | 13,9 | 16,9 |- Utgifter totalt | 48,0 | 47,5 | 47,9 | 46,7 | 49,3 |varav - offentlig konsumtion | 11,4 | 17,5 | 11,4 | 17,2 | 11,4 |- ränteutgifter | 2,9 | 2,9 | 2,9 | 2,8 | 2,8 |- fasta bruttoinvesteringar | 3,5 | 3,1 | 3,5 | 3,1 | 3,4 |Primärt saldo | 0,4 | 0,3 | 0,8 | 0,7 | 1,2 |Offentlig skuld | 55,7 | 58,1 | 57,6 | 58,6 | 57,9 |Pm Konjunkturrensat saldo | -1,2 | -1,2 | -0,4 | -1,3 | 0,0 |Pm Konjunkturrensat primärsaldo | 1,7 | 0,3 | 2,5 | 0,7 | 2,9 |Real BNP (årlig procentuell förändring) | 1,3 | 0,75 | 1,0 | 1,5 | 2,0 |Källor: Anmälan för 2004 inom ramen för förfarandet vid alltför stora underskott i mars 2005, det uppdaterade stabilitetsprogrammet från november 2004 (SP), nationalräkenskaperna för 2004 och kommissionens vårprognos 2005 (Komm). Konjunkturrensat saldo för stabilitetsprogrammet beräknat av kommissionen på grundval av information i programmet (skillnaderna jämfört med Komm. återspeglar olika makroekonomiska scenarier). Märk väl att Statistics Netherlands efter rapporten i mars inom ramen för förfarandet vid alltför stora underskott rapporterade ett reviderat (lägre) underskott för 2004 till Eurostat, på 2,3 % av BNP (se tabell 1). (1) Med antagande om oförändrad politik. |SlutsatserDe nederländska myndigheterna har följt rådets rekommendation enligt artikel 104.7 av den 2 juni 2004. Närmare bestämt följde de rekommendationen att få det alltför stora underskottet i de offentliga finanserna att upphöra i enlighet med artikel 3.4 i förordning (EG) nr 1467/97, som i det aktuella fallet innebar senast år 2005. Faktum är att de redan under 2004 lyckades minska underskottet till 2,3 % av BNP, klart under tröskelvärdet på 3 %. Förutsatt att den nuvarande politiken förblir oförändrad kommer underskottet enligt kommissionens vårprognos 2005 tack vare den ytterligare finanspolitiska åtstramning som är planerad i 2005 års budget att minska till 2,0 % av BNP under 2005 och att fortsätta minska till 1,6 % av BNP 2006, vilket visar att de åtgärder som har vidtagits leder till en varaktig korrigering av budgetunderskottet. Det konjunkturrensade saldot förbättrades betydligt under 2004, med 0,8 % av BNP, till ett underskott på 1,2 % av BNP. Det underskottet förväntas avta med ytterligare 0,8 % av BNP och nå en position nära balans 2005, som kommer att bibehållas 2006. Till sist konstateras att skuldkvoten, enligt anmälan inom ramen för förfarandet vid alltför stora underskott från mars 2005, ökade från 54,3 % av BNP 2003 till 55,2 % 2004. Enligt vårprognosen 2005 kommer den att underskrida referensvärdet på 60 % av BNP även under 2005 och 2006.Vid en totalbedömning framgår det således att de nederländska myndigheterna fullföljde korrigeringen av det alltför stora underskottet 2004 enligt villkoren i rådets rekommendation av den 2 juni 2004. Kommissionen rekommenderar därför att rådet upphäver beslutet om att det föreligger ett alltför stort underskott i Nederländerna.Rekommendation tillRÅDETS BESLUTav den (7 juni 2005(om upphävande av beslutet av den 2 juni 2004 att det föreligger ett alltför stort underskott i NederländernaEUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR FATTAT DETTA BESLUTmed beaktande av Fördraget om upprättandet av den Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 104.12 i detta,med beaktande av kommissionens rekommendation, ochav följande skäl:(1) Genom rådets beslut 2005/136/EG av den 2 juni 2004[8], till följd av en rekommendation från kommissionen i enlighet med artikel 104.6 i fördraget, fastställdes att det förelåg ett alltför stort underskott i Nederländerna.(2) Enligt artikel 104.7 i fördraget riktade rådet en rekommendation till Nederländerna som syftade till att få det alltför stora underskottet att upphöra.[9] I rekommendationen, jämförd med artikel 3.4 i rådets förordning (EG) nr 1467/97 av den 7 juli 1997 om påskyndande och förtydligande av tillämpningen av förfarandet vid alltför stora underskott[10], fastställdes 2005 som tidsfrist för korrigeringen av det alltför stora underskottet.(3) Enligt artikel 104.12 i fördraget skall rådets beslut om att det föreligger ett alltför stort underskott upphävas när det alltför stora underskottet i den berörda medlemsstaten enligt rådets uppfattning har korrigerats.(4) Definitionerna av ”offentlig” och ”underskott” återfinns i protokollet om förfarandet vid alltför stora underskott genom hänvisning till Europeiska nationalräkenskapssystemet, andra upplagan. De statistiska uppgifterna för förfarandet vid alltför stora underskott tillhandahålls av kommissionen.(5) På grundval av de uppgifter som tillhandahållits av kommissionen efter Nederländernas rapport före den 1 mars 2005, i enlighet med rådets förordning (EG) 3605/93 av den 22 november 1993 om tillämpningen av det protokoll om förfarandet vid alltför stora underskott som är fogat till Fördraget om upprättande av Europeiska gemenskapen[11], senast ändrad genom rådets förordning (EG) nr 475/2000[12], på grundval av de rapporter om reviderade nationelräkenskaper som lämnades till Eurostat den 31 mars 2005 samt kommissionens vårprognos 2005 har följande slutsatser dragits:-  Underskottet i de offentliga finanserna beräknas till motsvarande 2,3% av BNP för 2004, jämfört med 3,2% 2003. 2004 års budgetgenomförande följer rådets rekommendation enligt artikel 104.7, särskilt vad gäller minskningen av underskottet i de offentliga finanserna till en nivå under referensvärdet på 3 % av BNP senast 2005. Den finanspolitiska korrigeringen fortsatte under 2004 genom betydande sparåtgärder, delvis integrerade i 2004 års budget och delvis i det extra konsolideringspaket som antogs den 14 april 2004. Att skatteintäkterna blev högre än väntat och att försäljningen av naturgas inbringade högre inkomster till följd av höga oljepriser bidrog också till att minska underskottet.-  De finanspolitiska åtgärderna är utformade i syfte att kunna säkerställa en varaktig förbättring av saldot i de offentliga finanserna. I kommissionens vårprognos 2005 förutses en ytterligare minskning av det offentliga underskottet till 2,0 % av BNP, främst tack vare sparåtgärder, mestadels av strukturell art, som sammanlagt motsvarar 0,5 % av BNP. Detta överensstämmer med det officiella målet att nå ett underskott på 2,1 % av BNP. Förutsatt att den nuvarande politiken förblir oförändrad kommer underskottet enligt kommissionens vårprognos 2005 att fortsätta minska till 1,6 % av BNP 2006, vilket visar att korrigeringen av budgetunderskottet är av varaktig natur.-  Den finanspolitiska konsolideringen kommer att stärkas genom en minskning av det konjunkturrensade underskottet, som förväntas nå en position nära balans efter det att det alltför stora underskottet har korrigerats. Det konjunkturrensade underskottet minskade betydligt till 1,2 % av BNP, jämfört med 2,0 % av BNP 2003. I kommissionens vårprognos 2005 beräknas att det konjunkturrensade underskottet kommer att minska med ytterligare 0,8 % av BNP 2005, till 0,4 % av BNP, vilket är nära balans, för att sedan nå 0,0 % av BNP 2006.-  Enligt anmälan inom ramen av förfarandet för alltför stora underskott i mars 2005 låg den offentliga skuldkvoten 2004 under referensvärdet på 60 %. I kommissionens vårprognos 2005 beräknas att skuldkvoten kommer att förbli under referensvärdet både 2005 och 2006.(6) Beslut 2005/136/EG bör därför upphävas.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1En övergripande bedömning har visat att korrigeringen av det alltför stora underskottet i Nederländernas offentliga finanser fullföljdes 2004 enligt villkoren i den rekommendation som riktades till Nederländerna den 2 juni 2004 enligt artikel 104.7 i fördraget.Artikel 2Beslut 2005/136/EG skall härmed upphävas.Artikel 3Detta beslut riktar sig till Konungariket Nederländerna.Utfärdat i Bryssel den [7 juni 2005].På rådets vägnarOrdförande […] [1] Detta var en revidering uppåt från det underskott på 2,98 % av BNP som anmäldes den 1 mars 2004. Det främsta skälet var att underskotten på lokal nivå blev högre än förväntat och att inga preliminära uppgifter om de lokala myndigheternas finanser för helåret 2003 hade funnits tillgängliga tidigare.[2] Rådets beslut nr 2005/136/EG, offentliggjort i EUT L 47, 18.2.2005, s. 26.[3] http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[4] Europeiska unionens råd, pressmeddelande 13017/04 (Presse 284) av den 21 oktober 2004.[5] Budgeten för 2004 hade som mål ett underskott på 2,3 % av BNP, men det var på grundval av prognoser från sommaren 2003, som snart därefter blev inaktuella eftersom antagandena om ekonomisk tillväxt var alltför höga och de resultat av de offentliga finanserna som blev tillgängliga efter det att 2004 års budget hade lagts fram var sämre än väntat.[6] Det är en nedjustering av de reviderade nationalräkenskaperna från den 31 mars 2005, jämfört med den skuldkvot på 55,7 % som anges i anmälan den 28 februari 2005.[7] Den något lägre utgångspunkten för underskottet 2004 än vad som anges i kommissionens vårprognos kan leda till en gynnsam utveckling jämfört med basen under 2005. På grundval av den information som för närvarande finns tillgänglig går det dock inte att avgöra hur mycket av förbättringen av de lokala administrationernas finanser som kan tillskrivas strukturella orsaker och således medföra positiva effekter även under kommande år.[8] Rådets beslut av den 2 juni 2004, offentliggjort i EGT L 47, 18.2.2005, s. 26.[9] Rådets rekommendation av den 2 juni 2004.[10] EGT L 209, 2.8.1997, s. 6.[11] EGT L 322, 31.12.1993, s. 7. Förordningen senast ändrad genom kommissionens förordning (EG) nr 351/2002 (EGT L 55, 26.2.2000, s. 23).[12] EUT L 58, 3.3.2000, s. 1.


Avis juridique important

|

32000Y0304(01)

Europeiska centralbankens rekommendation av den 10 februari 2000 avseende de nationella centralbankernas externa revisorer (ECB/2000/2)

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr C 062 , 04/03/2000 s. 0021 - 0021

EUROPEISKA CENTRALBANKENS REKOMMENDATIONav den 10 februari 2000avseende de nationella centralbankernas externa revisorer(ECB/2000/2)(2000/C 62/07)EUROPEISKA CENTRALBANKENS RÅD UTFÄRDAR DENNA REKOMMENDATIONmed beaktande av Stadgan för Europeiska centralbankssystemet och Europeiska centralbanken, särskilt artikel 27.1 i denna, ochav följande skäl:(1) Europeiska centralbankens (ECB) och de nationella centralbankernas räkenskaper skall granskas av oavhängiga externa revisorer som rekommenderats av ECB-rådet och godkänts av Europeiska unionens råd.(2) De externa revisorerna som rekommenderats i ECB:s rekommendation ECB/1998/5(1) återspeglar de tillsättningar som gjorts av varje deltagande nationell centralbank och begränsar inte ECB:s rätt att rekommendera andra externa revisorer för de olika nationella centralbankerna i de fall detta blir nödvändigt på grund av ändrade omständigheter.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.- KPMG Deutsche Treuhand-Gesellschaft AG och Ernst &  Young Deutsche Allgemeine Treuhand AG som externa revisorer för Deutsche Bundesbank med avseende på räkenskaperna från och med räkenskapsåret 2000.- Att Europeiska unionens råd ändrar sitt beslut 1999/70/EG(2) avseende externa revisorer för de nationella centralbankerna i enlighet härmed.Denna rekommendation skall offentliggöras i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.Denna rekommendation är riktad till Europeiska unionens råd.Utfärdat i Frankfurt am Main den 10 februari 2000.ECB:s ordförandeWillem F. DUISENBERG(1) EGT C 411, 31.12.1998, s. 11.(2) EGT L 22, 29.1.1999, s. 69.