title: 2012/417/EU: Kommissionens rekommendation av den 17 juli 2012 om tillgången till och bevarandet av vetenskaplig information

text:
               21.7.2012

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               L 194/39

         KOMMISSIONENS REKOMMENDATION
   av den 17 juli 2012
   om tillgången till och bevarandet av vetenskaplig information
   (2012/417/EU)
   EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION
   med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 292, och
   av följande skäl:

               (1)

               Enligt kommissionens meddelande ”Europa 2020” (1) ska en av prioriteringarna vara att utveckla en ekonomi baserad på kunskap och innovation.

               (2)

               De mål som fastställts för Europa 2020-strategin beskrivs närmare främst i flaggskeppsinitiativen ”En digital agenda för Europa” (2) och ”Innovationsunionen” (3). Bland de åtgärder som bör vidtas enligt ”En digital agenda för Europa” anges att offentligfinansierad forskning bör ges en omfattande spridning genom publicering med fri tillgång av vetenskapliga data och uppsatser. Enligt ”Innovationsunionen” bör en ram för det europeiska området för forskningsverksamhet upprättas som ska bidra till att avlägsna hinder för rörlighet och samarbete över gränserna. Vidare anges det att öppen tillgång till publikationer och data från offentligt stödd forskning och den öppna tillgången till publikationer görs till en överordnad princip för de projekt som finansieras av EU:s ramprogram för forskning.

               (3)

               Den 14 februari 2007 antog kommissionen ett meddelande om vetenskaplig information i den digitala tidsåldern: tillgång, spridning och bevarande (4), som åtföljdes av ett arbetsdokument. Detta gav en översikt över läget i Europa när det gällde vetenskaplig publicering och bevarande av vetenskapliga resultat, med en genomgång av relevanta organisatoriska, rättsliga, tekniska och ekonomiska aspekter.

               (4)

               Meddelandet följdes i november 2007 av rådets slutsatser om vetenskaplig information i den digitala tidsåldern: tillgång, spridning och bevarande. I slutsatserna uppmanas kommissionen att experimentera med öppen tillgång till vetenskapliga publikationer och data som härrör från projekt som finansieras genom EU:s ramprogram för forskning. Även en uppsättning åtgärder som medlemsstaterna bör vidta ingår i slutsatserna. Framsteg har gjorts inom vissa av de områden som tas upp i slutsatserna, men alla mål har inte nåtts, och olika medlemsstater har hunnit olika långt. Det krävs en insats på EU-nivå för att Europas forskningspotential ska kunna utnyttjas till fullo.

               (5)

               Strategier för fri tillgång syftar till att så tidigt som möjligt i spridningsprocessen ge läsare tillgång till sakkunniggranskade vetenskapliga publikationer och forskningsdata utan kostnad och till att göra det möjligt att använda och vidareutnyttja forskningsresultat. Sådana strategier bör tillämpas med hänsyn till problemet med immateriella rättigheter.

               (6)

               Strategier för fri tillgång till forskningsresultat bör gälla all forskning som mottar offentliga medel. Sådana strategier förväntas förbättra villkoren för att bedriva forskning genom att dubbelarbetet och tiden som går åt för att söka information och få tillgång till den minskar. På så sätt snabbas den vetenskapliga utvecklingen på och det blir lättare att samarbeta inom EU och med aktörer utanför EU. Dessutom innebär sådana strategier att efterfrågan från forskarsamhället på bättre tillgång till vetenskaplig information hörsammas.

               (7)

               Om samhällsaktörer interagerar i forskningscykeln förbättras innovationsutfallens kvalitet, relevans, godtagbarhet och hållbarhet genom att samhällets förväntningar, behov, intressen och värden integreras. Öppen tillgång är ett viktigt inslag i medlemsstaternas strategier för ansvarsfull forskning och innovation genom att den gör forskningsresultaten tillgängliga för alla och underlättar samhällsengagemang.

               (8)

               Även företagen har nytta av en bredare tillgång till vetenskapliga forskningsresultat. Särskilt små och medelstora företag kommer att förbättra sin innovationskapacitet. Strategier för tillgång till vetenskaplig information bör därför innefatta att underlätta tillgången även för privata företag.

               (9)

               Internet har förändrat vetenskaps- och forskningsvärlden i grunden. Forskarsamhällena har t.ex. experimenterat med nya sätt att registrera, certifiera, sprida och bevara vetenskapliga publikationer. Forsknings- och finansieringspolitik behöver anpassas till denna nya miljö. Medlemsstaterna bör rekommenderas att anta och utveckla sin politik för fri tillgång till vetenskapliga publikationer.

               (10)

               Fri tillgång till forskningsdata förbättrar datakvaliteten, minskar behovet av dubbelarbete med forskning, snabbar på den vetenskapliga utvecklingen och bidrar till att förhindra forskningsfusk. I sin slutrapport, ”Riding the wave: How Europe can gain from the rising tide of scientific data” (5) från oktober 2010 betonade högnivågruppen för vetenskapliga data den avgörande betydelsen av att tillförlitliga data som produceras från forskning delas och bevaras. Det är därför brådskande med politiska åtgärder för att säkra tillgången till data, och medlemsstaterna bör rekommenderas vidta sådana åtgärder.

               (11)

               Det är ett allmänintresse att bevara forskningsresultat. Av tradition är det bibliotek, främst nationella bibliotek med lagstadgad deponering, som har ansvarat för detta. Volymen av de forskningsresultat som genereras växer oerhört snabbt. Det bör finnas mekanismer, infrastrukturer och programvarulösningar på plats för långsiktigt bevarande av forskningsresultat i digital form. Det är mycket viktigt med hållbar finansiering av lösningar för att bevara forskningsresultat. Kostnaderna för datasäkring av digitaliserat innehåll är fortfarande ganska höga. Med tanke på hur viktigt det är att bevara forskningsresultat för framtida bruk bör medlemsstaterna rekommenderas att förstärka sin politik inom detta område.

               (12)

               Den politik som medlemsstaterna utvecklar bör definieras på nationell eller subnationell nivå beroende på det konstitutionella läget och var ansvaret ligger för att utforma forskningspolitiken.

               (13)

               Robusta e-infrastrukturer som stöd för vetenskapliga informationssystem kommer att förbättra tillgången till vetenskaplig information och långsiktigt bevarande av sådan information. Detta kan stimulera forskningssamverkan. Enligt kommissionens meddelande avses följande med IKT-infrastruktur för e-vetenskap (6): ”en miljö som gör det möjligt att enkelt dela och få tillgång till forskningsresurser (hårdvara, mjukvara och innehåll) när det är nödvändigt för att främja bättre och effektivare forskning”. Därför bör det rekommenderas att sådana infrastrukturer vidareutvecklas och kopplas samman på europeisk nivå.

               (14)

               Det finns en global strävan att främja ett skifte till fri tillgång, vilket framgår av ”Revised strategy on UNESCO’s contribution to the promotion of open access to scientific information and research” (7) och av OECD:s deklaration om tillgång till offentligfinansierade forskningsuppgifter (Declaration on Access to Research Data from Public Funding) (8). Medlemsstaterna bör delta i denna globala satsning och vara förebilder när det gäller att främja en öppen forskningsmiljö som är inriktad på samverkan och baserad på ömsesidighet.

               (15)

               Med tanke på förlagssektorns övergångsstatus behöver berörda parter samarbeta för att anpassa sig till övergångsprocessen och söka hållbara lösningar för vetenskaplig publicering.

               (16)

               Den 12 december 2011 antog kommissionen ett paket som bestod av ett meddelande om öppna data, ett förslag till ett direktiv om ändring av Europaparlamentets och rådets direktiv 2003/98/EG av den 17 november 2003 om vidareutnyttjande av information från den offentliga sektorn (9) och nya kommissionsregler om dokument kommissionen förvarar. Paketet presenterade kommissionens strategi för öppna data i en sammanhängande ram som omfattar berörda åtgärder, inklusive denna rekommendation.

               (17)

               Denna rekommendation åtföljs av ett meddelande vari kommissionen definierar sin politik och vision när det gäller öppen tillgång till forskningsresultat. Den ger en översikt över de åtgärder kommissionen kommer att vidta i egenskap av organ som tillhandahåller forskningsmedel från EU-budgeten.

               (18)

               Tillsammans med denna rekommendation och det åtföljande meddelandet antar kommissionen ett meddelande om ett förstärkt partnerskap inom det europeiska området för forskningsverksamhet för excellens och tillväxt, där huvudprioriteringarna anges för att genomföra det europeiska området för forskningsverksamhet. En av dessa är optimal cirkulation, tillgång till och överföring av vetenskaplig kunskap.

         HÄRIGENOM REKOMMENDERAS FÖLJANDE:

      Öppen tillgång till vetenskapliga publikationer

               1.

               Definiera tydliga strategier för spridning av och öppen tillgång till vetenskapliga publikationer som bygger på offentligfinansierad forskning. Dessa strategier bör innefatta:

                           —

                           Konkreta mål och indikatorer för att mäta framsteg.

                           —

                           Planer för genomförande, inklusive fördelning av ansvar.

                           —

                           Tillhörande ekonomisk planering.

                     Se till att dessa strategier får följande effekter:

                           —

                           Öppen tillgång till publikationer som bygger på offentligfinansierad forskning så snart som möjligt, helst omedelbart och i vilket fall inte senare än sex månader efter publiceringsdatum eller tolv månader för samhällsvetenskap och humaniora.

                           —

                           Licensieringssystem bidrar till öppen tillgång till vetenskapliga publikationer som bygger på offentligfinansierad forskning på ett balanserat sätt, i enlighet med och utan att det påverkar tillämpliga upphovsrättslagar och forskare uppmuntras att behålla sin upphovsrätt men bevilja licenser för förlag.

                           —

                           Det akademiska karriärsystemet stödjer och belönar forskare som deltar i en kultur som innebär att man delar med sig av sina forskningsresultat, särskilt genom att säkra öppen tillgång till sina publikationer och genom att utveckla, främja och använda nya, alternativa modeller för karriärbedömning, bland annat med metriska metoder och indikatorer.

                           —

                           Öppenheten förstärks, särskilt genom att allmänheten informeras om överenskommelser mellan offentliga institutioner eller grupper av offentliga institutioner och förlag om tillgången till vetenskaplig information. Detta bör innefatta avtal som täcker ”stora inköp”, dvs. paket med abonnemang på tryckta och elektroniska tidskrifter som erbjuds till rabatterat pris.

                           —

                           Små och medelstora företag och oberoende forskare har den bredaste och billigast möjliga tillgången till vetenskapliga publikationer och resultat från forskning som tar emot offentlig finansiering.

               2.

               Se till att forskningsfinansierande institutioner som förvaltar offentliga forskningsmedel och offentligfinansierade akademiska institutioner genomför strategierna genom att

                           —

                           definiera institutionella handlingsplaner för spridning av och öppen tillgång till vetenskapliga publikationer och fastställa planer för genomförande på nivån för dessa finansierande institutioner,

                           —

                           göra tillgängliga de medel som behövs för spridning (inklusive öppen tillgång) med möjlighet till olika kanaler, inklusive digitala e-infrastrukturer där sådana är lämpliga och nya och experimentella metoder för forskningskommunikation,

                           —

                           anpassa systemen för rekrytering och karriärutvärdering för forskare och bedömningssystemen för att bevilja forskningsanslag så att forskare som deltar i en kultur som innebär att man delar sina forskningsresultat belönas; förbättrade system bör ta hänsyn till forskningsresultat som tillhandahålls genom öppen tillgång och utveckla, främja och använda nya, alternativa metoder för karriärbedömning, bland annat med metriska metoder och indikatorer,

                           —

                           ge forskare vägledning om hur de kan följa strategier för öppen tillgång, särskilt om hur de hanterar sina immateriella äganderätter på ett sätt som säkrar öppen tillgång till deras publikationer,

                           —

                           genomföra gemensamma förhandlingar med förlag för att få bästa möjliga villkor för tillgång till publikationer, inklusive användning och vidareutnyttjande,

                           —

                           se till att resultat från offentligfinansierad forskning är lätta att identifiera med lämpliga tekniska metoder, inklusive genom metadata som är knutna till elektroniska versioner av forskningsresultat.

      Öppen tillgång till forskningsdata

               3.

               Definiera klara strategier för spridning av och öppen tillgång till data från offentligfinansierad forskning. Dessa strategier bör innefatta

                           —

                           konkreta mål och indikatorer för att mäta framsteg,

                           —

                           planer för genomförande, inklusive fördelning av ansvar (även lämplig licensiering),

                           —

                           tillhörande ekonomisk planering.

                     Se till att dessa strategier får följande effekter:

                           —

                           Data från offentligfinansierad forskning blir allmänt tillgängliga, användbara och möjliga att vidareutnyttja genom digitala e-infrastrukturer. Aspekter som rör personlig integritet, affärshemligheter, nationell säkerhet, berättigade kommersiella intressen och immateriella rättigheter bör vederbörligen beaktas. Alla data, all know-how och/eller all information, oavsett form och karaktär, som innehas av privata parter i ett gemensamt offentlig-privat partnerskap före forskningsinsatsen och har identifierats som sådana ska vara undantagna från denna skyldighet.

                           —

                           Datauppsättningar görs lätta att identifiera och kan kopplas till andra datauppsättningar och publikationer genom lämpliga mekanismer, och ytterligare information tillhandahålls för att de ska kunna utvärderas och användas på rätt sätt.

                           —

                           Institutioner som förvaltar offentliga forskningsmedel och offentligfinansierade akademiska institutioner bidrar till att genomföra den nationella politiken genom att införa mekanismer som gör att delning av forskningsdata underlättas och belönas.

                           —

                           Forskarutbildningsprogram för nya yrkesprofiler inom området datahantering främjas och/eller införs.

      Bevarande och vidareutnyttjande av vetenskaplig information

               4.

               Förstärka bevarandet av vetenskaplig information genom att

                           —

                           utarbeta och införa handlingsplaner, inklusive fördelning av ansvaret för att bevara vetenskaplig information, tillsammans med tillhörande ekonomisk planering, för att garantera att forskningsdata bevaras långsiktigt (primära forskningsdata och alla övriga resultat, inklusive publikationer),

                           —

                           se till att ett effektivt system för deponering av elektronisk vetenskaplig information finns som täcker både publikationer i digital form och i relevanta fall tillhörande datauppsättningar,

                           —

                           bevara den maskin- och programvara som behövs för att läsa informationen i framtiden, eller migrera informationen till nya program- och maskinvarumiljöer med jämna mellanrum,

                           —

                           främja villkor för berörda parter som erbjuder mervärdestjänster som bygger på vidareutnyttjande av vetenskaplig information.

      E-infrastrukturer

               5.

               Vidareutveckla e-infrastrukturer som stödjer systemet för spridning av vetenskaplig information genom att

                           —

                           stödja vetenskapliga datainfrastrukturer för spridning av kunskap, forskningsinstitutioner och finansieringsorgan som hanterar alla stadier i datalivscykeln; dessa stadier bör innefatta förvärv, bevarande, metadata, ursprung, beständig identitet, tillstånd, autentisering och dataintegritet; strategier behöver utvecklas för att ge data en ”common look and feel” för olika discipliner så att inlärningsprocessen för att uppnå produktivitet går snabbare,

                           —

                           stödja utveckling och utbildning av nya grupper av experter på dataintensiva system, inklusive dataspecialister, tekniker och dataadministratörer,

                           —

                           använda befintliga resurser som bas och hävstång för ekonomisk effektivitet och för innovation inom områdena analysverktyg, visualisering, beslutsstöd, modeller och modelleringsverktyg, simuleringar, nya algoritmer och programvara för forskning,

                           —

                           förstärka infrastrukturen för tillgång till och bevarande av vetenskaplig information på nationell nivå och öronmärka de medel som behövs,

                           —

                           se till att infrastrukturen är tillförlitlig och av hög kvalitet, bland annat genom certifieringsmekanismer för centrallager för data,

                           —

                           se till att e-infrastrukturerna på nationell och global nivå fungerar tillsammans.

               6.

               Säkerställa synergier mellan e-infrastrukturer på europeisk och global nivå genom att

                           —

                           bidra till e-infrastrukturernas interoperabilitet, med särskilt fokus på utbyte av forskningsdata, med hänsyn till erfarenheter från befintliga projekt, infrastrukturer och programvaror som utvecklats på europeisk och global nivå,

                           —

                           stödja transnationella insatser för samverkan som främjar användning och utveckling av IKT-infrastruktur för högre utbildning och forskning.

      Flerpartsdialog på nationell, europeisk och internationell nivå

               7.

               Delta i flerpartsdialoger på nationell, europeisk och/eller internationell nivå om hur öppen tillgång till och bevarande av vetenskaplig information ska främjas. Deltagare ska särskilt inrikta sig på

                           —

                           sätt att koppla publikationer till underliggande data,

                           —

                           sätt att förbättra tillgången och hålla kostnaderna under kontroll, t.ex. genom gemensamma förhandlingar med förlag,

                           —

                           nya forskningsindikatorer och ny bibliometri som inte omfattar enbart vetenskapliga publikationer utan även datauppsättningar och andra typer av resultat från forskningsverksamhet och enskilda forskares insatser,

                           —

                           nya belöningssystem och -strukturer,

                           —

                           främjande av principer för öppen tillgång och genomförande på internationell nivå, särskilt inom ramen för initiativ för bilateralt, multilateralt och internationellt samarbete.

      Strukturerad samordning av medlemsstaterna på EU-nivå och uppföljning av rekommendationen

               8.

               Senast vid årsskiftet utse en nationell referenspunkt vars uppgifter kommer att vara att

                           —

                           samordna de åtgärder som listas i denna rekommendation,

                           —

                           verka som samtalspart med Europeiska kommissionen i frågor som rör tillgång till och bevarande av vetenskaplig information, särskilt en tydligare definition av gemensamma principer och standarder, tillämpningsåtgärder och nya sätt att sprida och dela forskning inom det europeiska området för forskningsverksamhet,

                           —

                           rapportera om uppföljningen av denna rekommendation.

      Granskning och rapportering

               9.

               Underrätta kommissionen – inom 18 månader efter att den här rekommendationen har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning och därefter vartannat år – om åtgärder som vidtagits med anledning av de olika punkterna i rekommendationen, i enlighet med formaliteter som definieras och överenskoms. På grundval av detta kommer kommissionen att granska de framsteg som gjorts i EU för att bedöma om ytterligare åtgärder krävs för att uppnå de mål som fastställs i denna rekommendation.

      Utfärdad i Bryssel den 17 juli 2012.

            På kommissionens vägnar

         Neelie KROES

            Vice ordförande

      (1)  KOM (2010) 2020 slutlig av den 3 mars 2010, finns på http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=COM:2010:2020:FIN:SV:PDF

      (2)  KOM (2010) 245 slutlig/2 av den 26 augusti 2010, finns på http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=COM:2010:0245:FIN:SV:PDF

      (3)  KOM (2010) 546 slutlig av den 6 oktober 2010, finns på http://ec.europa.eu/research/innovation-union/pdf/innovation-union-communication_sv.pdf#view=fit&pagemode=none

      (4)  KOM (2007) 56 slutlig av den 14 februari 2007, finns på http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=CELEX:52007DC0056:SV:NOT

      (5)  http://cordis.europa.eu/fp7/ict/e-infrastructure/docs/hlg-sdi-report.pdf

      (6)  KOM (2009) 108 slutlig.

      (7)  http://www.unesco.org/new/fileadmin/MULTIMEDIA/HQ/CI/CI/images/GOAP/OAF2011/213342e.pdf

      (8)  http://www.oecd.org/dataoecd/9/61/38500813.pdf

      (9)  EUT L 345, 31.12.2003, s. 90.


title: Rådets rekommendation av den 14 juli 2015 om Rumäniens nationella reformprogram 2015, med avgivande av rådets yttrande om Rumäniens konvergensprogram 2015

text:
               18.8.2015

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               C 272/1

         RÅDETS REKOMMENDATION
   av den 14 juli 2015
   om Rumäniens nationella reformprogram 2015, med avgivande av rådets yttrande om Rumäniens konvergensprogram 2015
   (2015/C 272/01)
   EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION
   med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 121.2 och 148.4,
   med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken (1), särskilt artikel 9.2,
   med beaktande av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1176/2011 av den 16 november 2011 om förebyggande och korrigering av makroekonomiska obalanser (2), särskilt artikel 6.1,
   med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation,
   med beaktande av Europaparlamentets resolutioner,
   med beaktande av Europeiska rådets slutsatser,
   med beaktande av sysselsättningskommitténs yttrande,
   med beaktande av ekonomiska och finansiella kommitténs yttrande,
   med beaktande av yttrandet från kommittén för socialt skydd,
   med beaktande av yttrandet från kommittén för ekonomisk politik, och
   av följande skäl:

               (1)

               Den 26 mars 2010 antog Europeiska rådet kommissionens förslag till en ny strategi för tillväxt och sysselsättning, Europa 2020, som bygger på ökad samordning av den ekonomiska politiken. Strategin fokuserar på de nyckelområden där åtgärder behövs för att stärka förutsättningarna för hållbar tillväxt och konkurrenskraft i Europa.

               (2)

               Den 14 juli 2015 antog rådet, på grundval av kommissionens förslag, en rekommendation om de allmänna riktlinjerna för medlemsstaternas och unionens ekonomiska politik och den 21 oktober 2010 ett beslut om riktlinjer för medlemsstaternas sysselsättningspolitik (3). Tillsammans utgör dessa de integrerade riktlinjer som medlemsstaterna uppmanades att beakta i sin nationella ekonomiska politik och sysselsättningspolitik.

               (3)

               Den 8 juli 2014 antog rådet en rekommendation (4) om Rumäniens nationella reformprogram för 2014 och avgav ett yttrande om Rumäniens uppdaterade konvergensprogram för 2014.

               (4)

               Den 28 november 2014 antog kommissionen den årliga tillväxtöversikten, som markerar inledningen av 2015 års europeiska planeringstermin för samordning av den ekonomiska politiken. Samma dag antog kommissionen, på grundval av förordning (EU) nr 1176/2011, även rapporten om varningsmekanismen, i vilken Rumänien angavs som en av de medlemsstater som skulle bli föremål för en fördjupad granskning.

               (5)

               Den 18 december 2014 godkände Europeiska rådet prioriteringarna för att främja investeringar, intensifiera strukturreformerna och fortsätta med en ansvarsfull, tillväxtfrämjande konsolidering av de offentliga finanserna.

               (6)

               Den 26 februari 2015 offentliggjorde kommissionen 2015 års landsrapport för Rumänien. Den innehöll en bedömning av hur väl Rumänien hade lyckats med de landspecifika rekommendationer som antogs den 8 juli 2014. Landsrapporten innehöll också resultaten av den fördjupade granskningen i enlighet med artikel 5 i förordning (EU) nr 1176/2011. Av analysen drog kommissionen slutsatsen att Rumänien har makroekonomiska obalanser som kräver politiska åtgärder och övervakning. Under tre på varandra följande EU–IMF-program har externa och interna obalanser reducerats märkbart. Men risker kopplade till Rumäniens förhållandevis stora negativa finansiella utlandsnettoställning och svaga exportkapacitet på medellång sikt förtjänar uppmärksamhet. Externa och interna sårbarhetsfaktorer kvarstår i banksektorn.

               (7)

               Den 30 april 2015 lade Rumänien fram sitt nationella reformprogram för 2015 och sitt konvergensprogram för 2015. För att beakta deras inbördes samband har de båda programmen bedömts samtidigt.

               (8)

               Den 22 oktober 2013 antog rådet beslut 2013/531/EU (5), där rådet åtog sig att tillhandahålla medelfristigt finansiellt stöd till Rumänien på upp till 2 miljarder euro fram till september 2015. Stödet är avhängigt av att ett omfattande ekonomiskt-politiskt program genomförs. Även om Rumänien under rådande marknadsförhållanden inte har för avsikt att begära utbetalning av någon delbetalning, förväntas det förebyggande stödet bidra till att konsolidera makroekonomisk, finanspolitisk och finansiell stabilitet och, genom att strukturreformer genomförs, stärka ekonomins motståndskraft och tillväxtpotential. Så snart Rumänien avslutat programmet kommer landet på nytt integreras fullt ut i den europeiska planeringsterminen.

               (9)

               Rumänien omfattas för närvarande av stabilitets- och tillväxtpaktens förebyggande del. I konvergensprogrammet har Rumänien med hänvisning till planerade strukturreformer begärt en tillfällig avvikelse på 0,5 % av BNP från den fastställda anpassningskursen mot det medelfristiga målet. Eftersom programmet inte innehöll tillräckligt detaljerad information om de planerade strukturreformerna kan rådet inte bedöma hur rimliga de är. Rumänien begärde också att pensionsreformklausulen skulle tillämpas. Det åligger Eurostat att bekräfta att reformen uppfyller kraven. Baserat på kommissionens vårprognos 2015 skulle det förväntade strukturella underskottet på 3,4 % av BNP för 2016 inte säkerställa en tillräcklig säkerhetsmarginal med hänsyn till fördragets referensvärde på 3 % av BNP. Därför anser rådet att Rumänien inte uppfyller kraven för den begärda tillfälliga avvikelsen under 2016.

               (10)

               Enligt konvergensprogrammet för 2015 planerar regeringen att behålla det nominella underskottet på 1,5 % av BNP under 2015 och sänka det till 0,8 % av BNP under 2018. Regeringen planerar att uppfylla det medelfristiga målet om ett strukturellt underskott på 1,0 % av BNP från 2016 och framåt. Enligt konvergensprogrammet förväntas den offentliga skuldkvoten nå en topp på 40,1 % under 2015 och därefter successivt sjunka till 37,1 % under 2018. Det makroekonomiska scenario som ligger till grund för budgetprognoserna är gynnsamt. Viktiga underskottshöjande åtgärder godkändes av regeringen den 25 mars och av senaten den 27 april (6) och har tagits med i beräkningen i kommissionens vårprognos 2015, men finns inte med i konvergensprogrammet, vilket uppförandekoden kräver. Åtgärder som behövs för att stödja de planerade underskottsmålen från 2016 och framåt har inte beskrivits tillräckligt. Enligt kommissionens vårprognos 2015 beräknas det strukturella saldot avvika med 0,3 % av BNP från det medelfristiga målet. Detta överstiger med knapp marginal den avvikelse på 0,25 % av BNP som medgavs i betalningsbalansprogrammet med som förbehåll att samfinansieringen av EU-finansierade projekt måste överensstämma med vad som fastställdes i budgeten. Avvikelsen lär bli betydande 2016 med 2,4 % av BNP, medan den anpassning som krävs är 0,3 % av BNP. Ytterligare åtgärder kommer därför att behövas under 2015 och 2016. Rådet anser, på grundval av sin bedömning av konvergensprogrammet och med beaktande av kommissionens vårprognos 2015, att det finns en risk för att Rumänien inte kommer att följa stabilitets- och tillväxtpaktens regler.

               (11)

               Rumäniens finanspolitiska ramverk är allmänt sett sunt men tillämpas inte effektivt. Befolkningsutvecklingen på medellång och lång sikt samt arbetsmarknadens låga utvecklingsnivå kan äventyra pensionssystemets hållbarhet på lång sikt. Den pensionsreform som lanserades 2010 har redan lett till vissa förbättringar, men lagen om samma pensionsålder för kvinnor och män från 2035 som regeringen föreslog i december 2013 har ännu inte antagits av parlamentets andra kammare.

               (12)

               Den nyligen genomförda sänkningen av socialförsäkringsavgifterna för arbetsgivare har minskat skattekilen på arbete, men på ett planlöst sätt. Skattekilen för arbetstagare med lägre inkomster är fortfarande hög (40 %) jämfört med andra EU-länder. Skattefusk och skatteflykt är fortfarande en stor utmaning och fräter på skatteintäkterna. De första stegen har tagits mot vad som ska bli en pågående omorganisation av den rumänska skatteförvaltningen. Ett försöksprojekt inriktat på odeklarerat arbete, underdeklarerad lön och skattefusk genomfördes i två regioner 2014 och kommer att breddas under 2015. Miljöbeskattningen höjdes under 2014 till en nivå närmare EU-genomsnittet.

               (13)

               Vissa förbättringar noterades visserligen under 2014, men sysselsättningsgrad och förvärvsfrekvens är fortsatt särskilt låga bland kvinnor, unga människor, äldre arbetstagare och romer. Den aktiva arbetsmarknadspolitiken har reformerats, men totalt sett ligger deltagande i och finansiering av aktiva arbetsmarknadsåtgärder på en fortsatt låg nivå, särskilt när det gäller yrkesutbildning, program inriktade på erkännande av tidigare utbildning, rörlighetsincitament samt åtgärder som fokuserar långtidsarbetslöshet. Rumänien har vidtagit åtgärder för att angripa ungdomsarbetslösheten, särskilt via ungdomsgarantin, men genomförandet har försenats. Inga framsteg har gjorts när det gäller genomsynliga riktlinjer för minimilön. För att åstadkomma individanpassning av tjänsterna och konsekvent tillämpning för alla i målgrupperna skulle den offentliga arbetsförmedlingen behöva ökad kapacitet, framför allt mer personal, och ett integrerat handläggningssystem för åtgärder samfinansierade via de europeiska struktur- och investeringsfonderna.

               (14)

               Rumänien står inför ett antal utmaningar på utbildningsområdet: andelen elever som slutar skolan i förtid är långt större än EU-genomsnittet; tillgången på barnomsorg och förskola är begränsad, särskilt på landsbygden och för romer; deltagandet i livslångt lärande ligger långt under EU-genomsnittet; den högre utbildningens kvalitet och relevans för arbetsmarknaden är otillräcklig; andelen personer med högre utbildning är näst lägst i unionen. Rumänien har börjat angripa dessa utmaningar med varierande framgång på olika områden och än så länge liten synlig effekt. Rumänien antog två nationella strategier i juni 2015: den nationella strategin för livslångt lärande och den nationella strategin för att minska andelen elever som slutar skolan i förtid. Det är nu viktigt att landet vidtar åtgärder för att snabbt genomföra strategierna. Ett nationellt program för barnomsorg och förskola utformades för perioden 2014–2019 och kommer att sjösättas för det nya skolåret 2015–2016. En strategi för högre utbildning har utarbetats och syftar till att höja den högre utbildningens relevans genom att koppla den närmare till behoven på arbetsmarknaden och göra den mer lättillgänglig för mindre gynnade grupper. Åtgärder har genomförts som ska förbättra programmen för yrkesutbildning och lärlingsplatser.

               (15)

               Hälso- och sjukvården i Rumänien utmärks av dåliga behandlingsresultat, dålig finansiell och geografisk tillgänglighet, låg finansieringsgrad och ineffektiv användning av resurser. Vården förlitar sig på behandling i sjukhus och systemet lider av ett stort och ineffektivt nätverk av sjukhus, svag och fragmenterad remittering av patienter samt liten anslagsandel till primärvården. Det omfattande bruket med svarta betalningar inom den offentliga hälso- och sjukvården inskränker vidare ytterligare systemets tillgänglighet, effektivitet och kvalitet. Olika genomförda åtgärder och vårdreformer har krympt finansieringsbehoven och förbättrat tjänsternas kvalitet och effektivitet. Den nationella vårdstrategin 2014–2020, som lägger ett strategiskt fundament för vårdreformer, antogs i december 2014 och kommer nu att genomföras. Hälsoministeriet och den nationella sjukförsäkringskassan överväger olika åtgärder för att förbättra finansieringssystemet för hälso- och sjukvården.

               (16)

               Att minska fattigdom och socialt utanförskap är fortfarande en stor utmaning för Rumänien. Gruppen människor som riskerar fattigdom eller socialt utanförskap krymper visserligen, men låg fortfarande på 40 % 2013, vilket är långt över EU-genomsnittet. Verkan av sociala transfereringar (exklusive pensioner) på fattigdomen förefaller begränsad och särskilt låg på barns fattigdom. De sociala transfereringarna är inte tillräckligt väl kopplade till aktiveringsåtgärder. Genomförandet av 2011 års reform av socialbidragen släpar fortfarande efter. Strategin för social integration och mot fattigdom med tillhörande handlingsplaner godkändes den 27 maj 2015. Begränsade framsteg har gjorts mot att införa det minimibistånd som skulle förenkla det sociala biståndet genom att kombinera tre befintliga sociala transfereringar. En lag om social ekonomi som skulle reglera den sociala ekonomin och förbättra utsatta befolkningsgruppers arbetsmarknadsdeltagande antogs av regeringen 2013 men debatteras fortfarande av parlamentet. Få verksamma åtgärder vidtogs för att integrera den romska befolkningen. En reviderad strategi för integrering av romer antogs dock efter någon försening i januari 2015, men genomförandet ligger efter planen.

               (17)

               Rumäniens förvaltningskapacitet är låg, splittrad och kännetecknas av suddig ansvarsfördelning, vilket leder till att förvaltningen fungerar som en broms på ekonomins konkurrenskraft. De grundläggande orsakerna till de strukturella svagheterna har klargjorts och en strategi för att tackla utmaningarna i den offentliga förvaltningen samt prioritetssättning och samordning av politiken antogs i oktober 2014 tillsammans med en handlingsplan för genomförandet under perioden 2014–2020. Genomförandet har dock försenats kraftigt. Oegentligheter i offentliga upphandlingsförfaranden har lett till stora förseningar i genomförandet av EU-finansierade program. Detta inverkar negativt på företagen och håller tillbaka välbehövliga investeringar i infrastrukturen.

               (18)

               Vissa framsteg har gjorts för att höja rättsväsendets oberoende, kvalitet och effektivitet, bekämpa korruption på alla nivåer samt garantera ett effektivt verkställande av domstolsbeslut. Men verkställandet av domstolsbeslut är i många fall fortfarande svagt, och mer begränsade framsteg gjordes i kampen mot småskalig korruption. Dessa viktiga områden ska omfattas av samarbets- och kontrollmekanismen.

               (19)

               Statsägda företag har låg produktivitet, bidrar till bristande likviditet i ekonomin, utgör i egenskap av ansvarsförbindelse en börda för de offentliga finanserna samt svarar för 50 % av företagens samlade skatteskulder. Företagsstyrning är en kritisk faktor, avgörande för hur väl statsägda företag lyckas. Den nuvarande styrningsstrukturen hindrar inte politisk inblandning i den dagliga förvaltningen av företagen och garanterar ingen åtskillnad mellan myndigheternas funktioner som ägare respektive politiker. Särskilda regler för statsägda företag infördes inte systematiskt förrän regeringens nödförordning 109/2011 antogs. Vissa områden täcks inte in och i praktiken upprätthålls reglerna inte alltid. Inga framsteg har gjorts när det gäller reformen av styrningen av statsägda företag i energi- och transportsektorerna.

               (20)

               Kommissionen har inom ramen för den europeiska planeringsterminen gjort en omfattande analys av Rumäniens ekonomiska politik och offentliggjort den i 2015 års landsrapport. Kommissionen har också bedömt konvergensprogrammet och det nationella reformprogrammet samt uppföljningen av de rekommendationer Rumänien fått under tidigare år. Kommissionen har beaktat programmens relevans för hållbarheten i finanspolitiken och den socioekonomiska politiken i Rumänien och även i vilken utsträckning EU:s regler och riktlinjer har efterlevts, eftersom man behöver stärka den övergripande ekonomiska styrningen i unionen genom att fatta framtida nationella beslut med beaktande av synpunkter på EU-nivå. Kommissionens rekommendationer inom ramen för den europeiska planeringsterminen återspeglas i rekommendationerna 1–4 nedan.

               (21)

               Mot bakgrund av denna bedömning har rådet granskat konvergensprogrammet, och dess yttrande (7) återspeglas särskilt i rekommendation 1 nedan.

               (22)

               Mot bakgrund av kommissionens fördjupade granskning och denna bedömning har rådet granskat det nationella reformprogrammet och konvergensprogrammet. Dess rekommendationer enligt artikel 6 i förordning (EU) nr 1176/2011 återspeglas i rekommendationerna 1–4 nedan.

         HÄRIGENOM REKOMMENDERAS Rumänien att vidta följande åtgärder under 2015 och 2016:

               1.

               Vidta all nödvändiga åtgärder för att avsluta programmet för ekonomiskt stöd.

               2.

               Begränsa avvikelsen från det medelfristiga budgetmålet 2015 till högst 0,25 % av BNP såsom angivet i 2013–2015 års betalningsbalansprogram och återgå till det medelfristiga budgetmålet 2016. Genomföra den omfattande strategin för efterlevnad av skattelagstiftningen, stärka kontrollsystemen för att tackla odeklarerat arbete samt gå vidare med identisk pensionsålder för kvinnor och män.

               3.

               Stärka utbudet av arbetsmarknadsåtgärder, särskilt för oregistrerade unga människor och långtidsarbetslösa. Se till att den nationella arbetsförmedlingen har tillräckligt mycket personal. I samråd med arbetsmarknadens parter och i enlighet med nationell praxis ange tydliga riktlinjer för transparent fastställande av minimilönen. Införa minimibiståndet. Öka utbud och kvalitet på barnomsorg och förskola, särskilt för romer. Vidta åtgärder för att genomföra den nationella strategin för att minska andelen elever som slutar skolan i förtid. Arbeta vidare på den nationella vårdstrategin 2014–2020 för att åtgärda bristande tillgänglighet, låga anslag och ineffektiv resursanvändning.

               4.

               Anta lagen om reform av företagsstyrning av statsägda företag.

      Utfärdad i Bryssel den 14 juli 2015.

            På rådets vägnar

         P. GRAMEGNA

            Ordförande

      (1)  EGT L 209, 2.8.1997, s. 1.

      (2)  EUT L 306, 23.11.2011, s. 25.

      (3)  Upprätthålls genom rådets beslut 2014/322/EU av den 6 maj 2014 om riktlinjer för medlemsstaternas sysselsättningspolitik för 2014 (EUT L 165, 4.6.2014, s. 49).

      (4)  Rådets rekommendation av den 8 juli 2014 om Rumäniens nationella reformprogram 2014, med avgivande av rådets yttrande om Rumäniens konvergensprogram 2014 (EUT C 247, 29.7.2014, s. 109).

      (5)  Rådets beslut 2013/531/EU av den 22 oktober 2013 om tillhandahållande av förebyggande medelfristigt ekonomiskt unionsstöd till Rumänien (EUT L 286, 29.10.2013, s. 1).

      (6)  Skattesänkningar i utkastet till ny finanspolitisk lag.

      (7)  Enligt artikel 9.2 i förordning (EG) nr 1466/97.


title: Kommissionens rekommendation av den  11 april 2006  om riskbegränsande åtgärder för ämnena dibutylftalat; 3,4-dikloroanilin; di-isodecyl-ftalat; 1,2-bensendikarboxylsyra, di-C 9-11 -grenade alkylestrar, C 10 -rika; di-isononyl-ftalat; 1,2-bensendikarboxylsyra, di-C 8-10 -grenade alkylestrar, C 9 -rika; etylendiamintetraacetat; metylacetat; monoklorättiksyra; n-pentan; tetranatriumetylendiamintetraacetat   (Text av betydelse för EES)

text:
               13.4.2006

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               L 104/45

      KOMMISSIONENS REKOMMENDATION

   av den 11 april 2006
   om riskbegränsande åtgärder för ämnena dibutylftalat; 3,4-dikloroanilin; di-isodecyl-ftalat; 1,2-bensendikarboxylsyra, di-C9-11-grenade alkylestrar, C10-rika; di-isononyl-ftalat; 1,2-bensendikarboxylsyra, di-C8-10-grenade alkylestrar, C9-rika; etylendiamintetraacetat; metylacetat; monoklorättiksyra; n-pentan; tetranatriumetylendiamintetraacetat
   (Text av betydelse för EES)
   (2006/283/EG)
   EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION UTFÄRDAR DENNA REKOMMENDATION
   med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,
   med beaktande av rådets förordning (EEG) nr 793/93 av den 23 mars 1993 om bedömning och kontroll av risker med existerande ämnen (1), särskilt artikel 11.2, och
   av följande skäl:

               (1)

               Inom ramen för förordning (EEG) nr 793/93 har följande ämnen identifierats som prioriterade för riskbedömning i enlighet med kommissionens förordningar (EG) nr 1179/94 (2), (EG) nr 2268/95 (3) och (EG) nr 143/97 (4) för den första, andra respektive tredje prioriteringslistan enligt förordning (EEG) nr 793/93:

                           —

                           dibutylftalat,

                           —

                           3,4-dikloroanilin,

                           —

                           etylendiamintetraacetat,

                           —

                           metylacetat,

                           —

                           tetranatriumetylendiamintetraacetat

                           —

                           di-isodecyl-ftalat,

                           —

                           1,2-bensendikarboxylsyra, di-C9-11-grenade alkylestrar, C10-rika,

                           —

                           di-isononyl-ftalat,

                           —

                           1,2-bensendikarboxylsyra, di-C8-10-grenade alkylestrar, C9-rika,

                           —

                           n-pentan,

                           —

                           monoklorättiksyra.

               (2)

               De rapporterande stater som har utsetts i enlighet med dessa förordningar har genomfört de delar av riskbedömningen som avser effekter av ämnena i fråga på människa och miljö i enlighet med kommissionens förordning (EG) nr 1488/94 av den 28 juni 1994 om principer för bedömningen av risker för människor och miljö av existerande ämnen (5) samt föreslagit en strategi för riskbegränsning i enlighet med förordning (EEG) nr 793/93.

               (3)

               Vetenskapliga kommittén för toxicitet, ekotoxicitet och miljö (SCTEE) har rådfrågats beträffande de rapporterande staternas riskbedömning och har avgivit yttranden. Yttrandena finns på den vetenskapliga kommitténs hemsida.

               (4)

               Riskbedömningens resultat och ytterligare resultat från strategierna för riskbegränsning återfinns i kommissionens meddelande (6).

               (5)

               Med utgångspunkt i den utvärderingen bör vissa riskbegränsande åtgärder rekommenderas för vissa ämnen.

               (6)

               De riskbegränsande åtgärder som rekommenderas för arbetstagarna kommer att behandlas inom ramen för arbetarskyddslagstiftningen, som anses ge en lämplig ram för riskbegränsning i den utsträckning som krävs för ämnena i fråga.

               (7)

               De riskbegränsande åtgärder som föreslås i denna rekommendation är förenliga med yttrandet från den kommitté som inrättats enligt artikel 15.1 i förordning (EEG) nr 793/93.

         HÄRIGENOM REKOMMENDERAS
   AVSNITT 1
   DIBUTYLFTALAT
   (CAS-nr 84-74-2, EINECS-nummer 201-557-4)
   Riskbegränsande åtgärder för miljön (1, 2)

               1.

               De behöriga myndigheterna i de berörda medlemsstaterna bör, i de tillstånd som utfärdas enligt rådets direktiv 96/61/EG (7), fastställa villkor, gränsvärden för utsläpp (eller likvärdiga parametrar) eller tekniska åtgärder för dibutylftalat, för att de berörda anläggningarna skall kunna tillämpa bästa tillgängliga teknik (BAT) senast i slutet av oktober 2007, med hänsyn till anläggningarnas teknik, geografiska läge samt lokala miljöförhållanden.

               2.

               Medlemsstaterna bör noga övervaka införandet av bästa tillgängliga teknik i samband med dibutylftalat samt rapportera all viktig utveckling till kommissionen inom ramen för informationsutbytet om bästa tillgängliga teknik.

         AVSNITT 2
   3,4-DIKLOROANILIN
   (CAS-nr 95-76-1, EINECS-nummer 202-448-4)
   Riskbegränsande åtgärder för arbetstagare (3) och för miljön (4, 5)

               3.

               Arbetsgivare som använder 3,4-dikloroanilin i produktion och vidare bearbetning i de användningar som anses som faromoment i riskbedömningen bör ta del av eventuella sektorsspecifika riktlinjer för rengöring, underhåll och reparation som tagits fram i medlemsstaten med utgångspunkt i de praktiska, icke-bindande riktlinjer som kommissionen har utformat i enlighet med artikel 12.2 i rådets direktiv 98/24/EG (8).
               Gällande gemenskapslagstiftning för växtskyddsmedel (rådets direktiv 91/414/EEG (9)) och biocider (rådets direktiv 98/8/EG och Europa-parlamentets (10)) anses räcka för att i tillräckligt hög grad begränsa riskerna med ämnet.
               Sålunda gäller följande:

               4.

               Man bör beakta uppgifterna från riskbedömningen av 3,4-dikloroanilin som frigörs ur diuron som används som herbicid på tät yta.

               5.

               Felanvändning av diuron i små förpackningar bör förhindras.

         AVSNITT 3
   ETYLENDIAMINTETRAACETAT
   (CAS-nr 60-00-4, EINECS-nummer 200-449-4)
   Riskbegränsande åtgärder för miljön (6, 7, 8, 9)

               6.

               För de avrinningsområden där utsläpp av etylendiamintetraacetat (EDTA) kan innebära en risk bör medlemsstaten upprätta miljökvalitetsnormer (MKN), och de nationella åtgärderna för föroreningsbegränsning för att uppfylla miljökvalitetsnormerna 2015 skall ingå i förvaltningsplanerna för avrinningsdistriktet i enlighet med rådets direktiv 2000/60/EG och Europa-parlamentets (11).

               7.

               De behöriga myndigheterna i de berörda medlemsstaterna bör i de tillstånd som utfärdas enligt direktiv 96/61/EG, fastställa villkor, gränsvärden för utsläpp (eller likvärdiga parametrar) eller tekniska åtgärder för etylendiamintetraacetat, för att de berörda anläggningarna skall kunna tillämpa bästa möjliga teknik (BAT) från slutet av oktober 2007, med hänsyn till anläggningarnas teknik, geografiska läge samt lokala miljöförhållanden.

               8.

               Medlemsstaterna bör noga övervaka införandet av bästa tillgängliga teknik i samband med etylendiamintetraacetat samt rapportera all viktig utveckling till kommissionen inom ramen för informationsutbytet om bästa tillgängliga teknik.

               9.

               Lokala utsläpp i miljön bör, där så behövs, begränsas genom nationella bestämmelser så att inga miljörisker behöver befaras.

         AVSNITT 4
   METYLACETAT
   (CAS-nr 79-20-9, EINECS-nummer 201-185-2)
   Riskbegränsande åtgärder för arbetstagare (10)

               10.

               Arbetstagare som i samband med golvarbeten i byggbranschen använder produkter med metylacetat bör utgå från eventuella sektorsspecifika riktlinjer som tagits fram i medlemsstaten med utgångspunkt i de praktiska, icke-bindande riktlinjer som kommissionen har utformat i enlighet med artikel 12.2 i direktiv 98/24/EG.

         AVSNITT 5
   MONOKLORÄTTIKSSYRA
   (CAS-nr 79-11-8, EINECS-nummer 201-178-4)
   Riskbegränsande åtgärder för arbetstagare (11) och för miljön (12, 13, 14)

               11.

               Arbetstagare som använder monoklorättikssyra för de användningar som anses som faromoment i riskbedömningen bör utgå från eventuella sektorsspecifika riktlinjer som tagits fram i medlemsstaten med utgångspunkt i de praktiska, icke-bindande riktlinjer som kommissionen har utformat i enlighet med artikel 12.2 i direktiv 98/24/EG.

               12.

               De behöriga myndigheterna i de berörda medlemsstaterna bör i de tillstånd som utfärdas enligt direktiv 96/61/EG, fastställa villkor, gränsvärden för utsläpp (eller likvärdiga parametrar) eller tekniska åtgärder för monoklorättikssyra, för att de berörda anläggningarna skall kunna tillämpa bästa möjliga teknik (BAT) från slutet av oktober 2007, med hänsyn till anläggningarnas teknik, geografiska läge samt lokala miljöförhållanden.

               13.

               Medlemsstaterna bör noga övervaka införandet av bästa tillgängliga teknik i samband med monoklorättikssyra samt rapportera all viktig utveckling till kommissionen inom ramen för informationsutbytet om bästa tillgängliga teknik.

               14.

               Lokala utsläpp i miljön bör, där så behövs, begränsas genom nationella bestämmelser så att inga risker för människa eller miljö genom indirekt miljöpåverkan behöver befaras.

         AVSNITT 6
   TETRANATRIUMETYLENDIAMINTETRAACETAT
   (CAS-nr 64-02-8, EINECS-nummer 200-573-9)
   Riskbegränsande åtgärder för miljön (15, 16, 17, 18)

               15.

               För de avrinningsområden där utsläpp av tetranatriumetylendiamintetraacetat (Na4EDTA) kan innebära en risk bör medlemsstaten upprätta miljökvalitetsnormer (MKN), och de nationella åtgärderna för föroreningsbegränsning för att uppfylla miljökvalitetsnormerna 2015 skall ingå i förvaltningsplanerna för avrinningsdistriktet i enlighet med direktiv 2000/60/EG.

               16.

               De behöriga myndigheterna i de berörda medlemsstaterna bör, i de tillstånd som utfärdas enligt direktiv 96/61/EG, fastställa villkor, gränsvärden för utsläpp eller motsvarande parametrar eller tekniska åtgärder för tetranatriumetylendiamintetraacetat, för att de berörda anläggningarna skall kunna tillämpa bästa möjliga teknik (BAT) från slutet av oktober 2007, med hänsyn till anläggningarnas teknik, geografiska läge samt lokala miljöförhållanden.

               17.

               Medlemsstaterna bör noga övervaka införandet av bästa tillgängliga teknik i samband med tetranatriumetylendiamintetraacetat samt rapportera all viktig utveckling till kommissionen inom ramen för informationsutbytet om bästa tillgängliga teknik.

               18.

               Lokala utsläpp i miljön bör, där så behövs, begränsas genom nationella bestämmelser så att inga miljörisker behöver befaras.

         AVSNITT 7
   ADRESSATER

               19.

               Denna rekommendation riktar sig till alla branscher som importerar, framställer, transporterar, lagrar, formulerar eller på annat sätt bearbetar, använder, bortskaffar eller återvinner ämnena, samt till medlemsstaterna.

      Utfärdad i Bryssel den 11 april 2006.

            På kommissionens vägnar

         Stavros DIMAS

            Ledamot av kommissionen

      (1)  EGT L 84, 5.4.1993, s. 1.

      (2)  EGT L 131, 26.5.1994, s. 3.

      (3)  EGT L 231, 28.9.1995, s. 18.

      (4)  EGT L 25, 28.1.1997, s. 13.

      (5)  EGT L 161, 29.6.1994, s. 3.

      (6)  EUT C 90, 13.4.2006.

      (7)  EGT L 257, 10.10.1996, s. 26.

      (8)  EGT L 131, 5.5.1998, s. 11.

      (9)  EGT L 230, 19.8.1991, s. 1.

      (10)  EGT L 123, 24.4.1998, s. 1.

      (11)  EGT L 327, 22.12.2000, s. 1.


title: Europeiska centralbankens rekommendation av den  23 januari 2014 om ändring av rekommendation ECB/2011/24 om Europeiska centralbankens krav på statistikrapportering inom området extern statistik (ECB/2014/2)

text:
               22.2.2014

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               C 51/1

         EUROPEISKA CENTRALBANKENS REKOMMENDATION
   av den 23 januari 2014
   om ändring av rekommendation ECB/2011/24 om Europeiska centralbankens krav på statistikrapportering inom området extern statistik
   (ECB/2014/2)
   (2014/C 51/01)
   ECB-RÅDET HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION
   med beaktande av stadgan för Europeiska centralbankssystemet och Europeiska centralbanken, särskilt artikel 5.1 och artikel 34.1 tredje strecksatsen,
   med beaktande av rådets förordning (EG) nr 2533/98 av den 23 november 1998 om Europeiska centralbankens insamling av statistiska uppgifter (1), särskilt artikel 4, och
   av följande skäl:

               (1)

               Enligt artikel 5.1 första meningen i stadgan för Europeiska centralbankssystemet och Europeiska centralbanken (nedan kallad ECBS-stadgan) ska Europeiska centralbanken (ECB), med de nationella centralbankernas stöd, antingen från andra behöriga myndigheter än de nationella centralbankerna eller direkt från de ekonomiska aktörerna samla in de statistiska uppgifter som behövs för att den ska kunna utföra ECBS uppgifter. Enligt artikel 5.1 andra meningen kommer ECB för detta ändamål att samarbeta med unionsinstitutioner och unionsorgan, med behöriga myndigheter i medlemsstaterna eller i tredjeland samt med internationella organisationer. I artikel 5.2 föreskrivs att de nationella centralbankerna så långt som möjligt ska utföra de uppgifter som anges i artikel 5.1.

               (2)

               Då uppgiftslämnarna i enlighet med nationella regler och etablerad praxis lämnar den information som behövs till andra behöriga nationella myndigheter än de nationella centralbankerna, ska sådana myndigheter och deras respektive nationella centralbanker samarbeta med varandra för att säkerställa att ECB:s statistikkrav uppfylls. Ett sådant samarbete bör inkludera inrättandet av en varaktig struktur för överföring av uppgifter förutsatt att samma resultat inte redan uppnås genom nationell lagstiftning. För närvarande gäller detta krav samarbetet mellan Central Statistics Office (CSO) i Irland och Banc Ceannais na hÉireann/Central Bank of Ireland samt mellan National Statistics Office i Malta och Bank Ċentrali ta’ Malta/Central Bank of Malta. I Finland kommer dessutom Statistikcentralen Finland från och med den 1 januari 2014 att överta Suomen Pankkis uppgift att samla in och sammanställa den information som behövs inom området extern statistik. För att uppfylla ovannämnda statistikkrav bör Suomen Pankki och Statistikcentralen Finland samarbeta med varandra.

               (3)

               Mot bakgrund av att rekommendation ECB/2011/24 behöver rikta sig till Statistikcentralen Finland och att ECB på sin webbplats ska upprätta, föra och offentliggöra en förteckning över de behöriga myndigheter i medlemsstaterna som enligt de berörda nationella centralbankernas anmälan till ECB deltar i insamling och/eller sammanställning av extern statistik och som rekommendation ECB/2011/24 bör riktas till i framtiden, bör rekommendation ECB/2011/24 ändras i enlighet med detta.

         HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
   AVSNITT I

      Ändring

   Avsnitt IV i rekommendation ECB/2011/24 ska ersättas med följande från dagen efter det att denna rekommendation har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning:

      ”AVSNITT IV

         Slutbestämmelser

                  1.

                  Denna rekommendation ersätter rekommendation ECB/2004/16 från och med den 1 juni 2014.

                  2.

                  Hänvisningar till rekommendation ECB/2004/16 ska gälla som hänvisningar till den här rekommendationen.

                  3.

                  Denna rekommendation riktar sig till Central Statistics Office i Irland, National Statistics Office i Malta och Statistikcentralen Finland i Finland samt till sådana andra behöriga myndigheter som tidvis kan få i uppdrag att samla in och/eller sammanställa extern statistik i medlemsstaterna och som ingår i en förteckning över behöriga myndigheter som ECB har upprättat, fört och offentliggjort på sin webbplats.

                  4.

                  Adressaterna uppmanas att ge verkan åt denna rekommendation från och med den 1 juni 2014, eller från och med den dag då de tas upp i förteckningen över behöriga myndigheter enligt punkt 3, om denna dag infaller efter den 1 juni 2014.”

   AVSNITT II

      Adressater

   Denna rekommendation riktar sig till Central Statistics Office i Irland, National Statistics Office i Malta och Statistikcentralen Finland i Finland.

      Utfärdad i Frankfurt am Main den 23 januari 2014.

         Mario DRAGHI

            ECB:s ordförande

      (1)  EGT L 318, 27.11.1998, s. 8.


title: EFTAS övervakningsmyndighets rekommendation nr 150/06/COL av den 17 maj 2006 om ett samordnat kontrollprogram som skall genomföras på foderområdet under 2006

text:
               21.12.2006

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               L 366/96

      EFTAS ÖVERVAKNINGSMYNDIGHETS REKOMMENDATION

      NR 150/06/COL
   av den 17 maj 2006
   om ett samordnat kontrollprogram som skall genomföras på foderområdet under 2006
   EFTAS ÖVERVAKNINGSMYNDIGHET UTFÄRDAR DENNA REKOMMENDATION
   med beaktande av avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES), särskilt artikel 109 och protokoll 1,
   med beaktande av avtalet mellan Eftastaterna om upprättande av en övervakningsmyndighet och en domstol, särskilt artikel 5.2 b och protokoll 1,
   med beaktande av den rättsakt som det hänvisas till i punkt 31 a i kapitel II i bilaga I till EES avtalet (rådets direktiv 95/53/EG av den 25 oktober 1995 om fastställande av principerna för organisationen av officiell kontroll på djurfoderområdet
       (1)), ändrad och anpassad till EES-avtalet genom protokoll 1 till detta, särskilt artikel 22.3, och
   av följande skäl:

               (1)

               Under 2005 har Eftastaterna valt ut vissa frågor som bör ingå i ett samordnat kontrollprogram för år 2006.

               (2)

               Även om det i den rättsakt som det hänvisas till i punkt 33 i kapitel II i bilaga I till EES-avtalet (Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/32/EG om främmande ämnen och produkter i djurfoder
                   (2)), i dess senaste lydelse, fastställs högsta tillåtna halter av aflatoxin B1 i foder, finns det inga EES-bestämmelser i gällande lagstiftning för andra mykotoxiner, t.ex. ochratoxin A, zearalenon, deoxynivalenol, fumonisiner och T-2 och HT-2 toxiner. Om man samlade in uppgifter om förekomsten av dessa mykotoxiner genom stickprov, skulle det ge värdefull information som kunde tjäna som underlag för en bedömning av situationen med tanke på framtida lagstiftning. Dessutom är vissa foderråvaror, t.ex. spannmål och oljeväxtfrön, särskilt utsatta för kontaminering med mykotoxiner på grund av förhållandena vid skörd, lagring och transport. Eftersom mykotoxinkoncentrationen växlar från år till år bör man samla in uppgifter från flera år efter varandra för alla de nämnda mykotoxinerna.

               (3)

               Tidigare resultat av kontrollerna av förekomsten av antibiotika och koccidiostatika i vissa foder avsedda för djurarter eller kategorier för vilka dessa aktiva ämnen inte är tillåtna visar att det fortfarande sker överträdelser i detta avseende. I enlighet med artikel 11.2 i den rättsakt som det hänvisas till i punkt 1a i kapitel II I bilaga I till EES-avtalet (Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1831/2003 av den 22 september 2003 om fodertillsatser
                   (3)) är det dessutom viktigt att garantera att utfasningen av antibiotika som fodertillsats sker effektivt.

               (4)

               Norges och Islands deltagande i programmen enligt tillämpningsområdet för bilaga II till denna rekommendation om otillåtna fodertillsatser skall bedömas med hänsyn till deras undantag från kapitel II i bilaga I till EES-avtalet, och särskilt den rättsakt som det hänvisas till i punkt 1 a i kapitel II i bilaga I till EES-avtalet, särskilt den rättsakt som det hänvisas till i punkt 1a i kapitel II i bilaga I till EES-avtalet (rådets förordning (EG) nr 1831/2003).

               (5)

               Det är viktigt att se till att den i EES-lagstiftningen fastlagda begränsningen av användningen av foderråvaror av animaliskt ursprung i foder verkligen tillämpas.

               (6)

               Islands deltagande i programmen enligt tillämpningsområdet för bilaga III till denna rekommendation om begränsningar för produktion och användning av foderråvaror av animaliskt ursprung måste bedömas med hänsyn till dess undantag från kapitel I i bilaga I till EES-avtalet.

               (7)

               Man bör säkerställa att halterna av spårelementen koppar och zink i foderblandningar för svin inte överstiger den högsta tillåtna halten enligt den rättsakt som det hänvisas till i punkt 1 zq i kapitel II i bilaga I till EES-avtalet (kommissionens förordning (EG) nr 1334/2003 av den 25 juli 2003 om ändring av villkoren för godkännande av fodertillsatser som hör till typen spårelement
                   (4)), i dessa senaste lydelse. Norges deltagande i programmen enligt tillämpningsområdet för bilaga IV skall bedömas med hänsyn till dess undantag från kapitel II i bilaga I till EES-avtalet.

         De åtgärder som föreskrivs i denna rekommendation är förenliga med yttrandet från Eftas växt- och djurfoderkommitté som biträder Eftas övervakningsmyndighet.
   HÄRIGENOM REKOMMENDERAS FÖLJANDE.

               1.

               Under år 2006 bör Eftastaterna genomföra ett samordnat kontrollprogram med inriktning på följande:

                           a)

                           Koncentrationen av mykotoxiner (aflatoxin B1, okratoxin A, zearalenon, deoxynivalenol, fumonisin, T 2- och HT 2-toxiner) i foder och därvid lämna uppgift om analysmetoder. Provtagningsmetoderna skall omfatta både stickprov och riktad provtagning. I det senare fallet skall proven vara foderråvaror som misstänks innehålla högre koncentrationer av mykotoxiner, t.ex. sädeskorn, oljeväxtfrön, oljehaltiga frukter, produkter och biprodukter av dessa samt foderråvaror som lagrats länge eller transporterats till havs över långa avstånd. När det gäller aflatoxin B1 bör man särskilt uppmärksamma foderblandningar för andra mjölkdjur än mjölkboskap. Resultaten av kontrollerna bör redovisas med hjälp av mallen i bilaga I.

                           b)

                           Koccidiostatika eller histomonostatika, oberoende av om de får användas som fodertillsatser för vissa djurarter och djurkategorier eller inte, som ofta förekommer i förblandningar utan läkemedel eller i foderblandningar där dessa ämnen inte är tillåtna. Kontrollerna bör inriktas på dessa ämnen i förblandningar och foderblandningar, om den behöriga myndigheten anser att det finns större möjlighet att finna oegentligheter. Resultaten av kontrollerna bör redovisas med hjälp av mallen i bilaga II.

                           c)

                           Utfasningen av användningen av antibiotika som fodertillsats enligt bilaga II.

                           d)

                           Genomförande av begränsningar för produktion och användning av foderråvaror av animaliskt ursprung enligt bilaga III.

                           e)

                           Halten av koppar och zink i foderblandningar för svin enligt bilaga IV.

               2.

               Eftastaterna bör redovisa resultaten av det samordnade kontrollprogrammet enligt punkt 1 i ett särskilt kapitel i den årsrapport om kontrollverksamheten som skall överlämnas till Eftas övervakningsmyndighet senast den 1 april 2007 i enlighet med artikel 22.2 i den rättsakt som det hänvisas till i punkt 31 a i kapitel II i bilaga I till EES-avtalet (rådets direktiv 95/53/EG) och den senaste versionen av den harmoniserade rapporteringsmodellen.

      Utfärdad i Bryssel den 17 maj 2006.

            På Eftas övervakningsmyndighets vägnar

         Kristján Andri STEFÁNSSON

            Ledamot av kollegiet

         Niels FENGER

            Direktör

      (1)  EGT L 265, 8.11.1995, s. 17. Direktivet senast ändrat genom Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/46/EG (EGT L 234, 1.9.2001, s. 55).

      (2)  EGT L 140, 30.5.2002, s. 10. Direktivet senast ändrat genom kommissionens direktiv 2006/77/EG (EUT L 271, 30.9.2006, s. 53).

      (3)  EUT L 268, 18.10.2003, s. 29. Förordningen senast ändrad genom kommissionens förordning (EG) nr 378/2005 (EUT L 59, 5.3.2005, s. 8).

      (4)  EUT L 187, 26.7.2003, s. 11. Förordningen senast ändrad genom förordning (EG) nr 1980/2005 (EUT L 318, 6.12.2005, s. 3).

      BILAGA I
      Koncentration av vissa mykotoxiner (aflatoxin B1, okratoxin A, zearalenon, deoxynivalenol, fumonisin, T-2 och HT-2 toxiner) i foder
      Enskilda resultat av alla prover. Mall för de rapporter som avses i punkt 1 a

                  Foder

                  Provmetod (stickprov eller riktad provtagning)

                  Slag och koncentration av mykotoxiner (μg/kg för foder med en fuktighetshalt på 12 %)

                  Klass (1)

                  Typ (2)

                  Ursprungsland

                  Aflatoxin B1

                  Okratoxin A

                  Zearalenon

                  Deoxynivalenol

                  Fumonisin (3)

                  T-2 och HT-2-toxiner (4)

            Den behöriga myndigheten bör också uppge

                  —

                  vilka åtgärder som vidtas då den högsta tillåtna halten av aflatoxin B1 överskrids,

                  —

                  analysmetoder,

                  —

                  detektionsgränser.

         (1)  Välj en av följande typer: foderråvara, fodertillsats, förblandning, tillskottsfoder, helfoder, foderblandning

         (2)  Välj en av följande typer: för foderråvara, namnet på foderråvaran enligt del B i bilagan till den rättsakt som det hänvisas till i punkt 14 a i kapitel II i bilaga I till EES-avtalet (rådets direktiv 96/25/EG av den 19 april 1996 om avyttring av foderråvaror, med ändring av direktiven 70/524/EEG, 74/63/EEG, 82/471/EEG och 93/74/EEG, och med upphävande av direktiv 77/101/EEG). för övriga foder, målarten.

         (3)  Koncentrationen av fumonisin B1 och B2 kan rapporteras som summan av båda.

         (4)  Koncentrationen av T 2- och HT 2-toxiner kan rapporteras som summan av båda.

      BILAGA II
      Förekomst av vissa medicinskt verksamma ämnen som inte är tillåtna som fodertillsatser
      Vissa medicinskt verksamma ämnen får förekomma som tillsatser i förblandningar och foderblandningar för vissa djurarter och djurkategorier, om de uppfyller kraven i artikel 10 i den rättsakt som det hänvisas till i punkt 1 a i kapitel II i bilaga I till EES-avtalet (förordning (EG) nr 1831/2003).
      Förekomst av icke-tillåtna medicinskt verksamma ämnen i foder innebär en överträdelse.
      De medicinskt verksamma ämnen som skall kontrolleras bör väljas bland följande:

                  1.

                  Medicinskt verksamma ämnen som är tillåtna som fodertillsatser för endast vissa djurarter eller djurkategorier:

                              dekokinat (Deccox)

                              diklazuril (Clinacox 0,2 %)

                              halofuginonhydrobromid (Stenorol)

                              lasalocid A natrium (Avatec 15 %)

                              maduramicinammonium alfa (Cygro 1 %)

                              monensinnatrium (Elancoban G100, 100, G200, 200)

                              narasin

                              narasin – nicarbazin (Maxiban G160)

                              robenidinhydroklorid (Cycostat 66G)

                              salinomycin natrium (Sacox 120G, 120)

                              semduramicin natrium (Aviax 5 %)

                  2.

                  Medicinskt verksamma ämnen som inte längre är tillåtna som fodertillsatser:

                              amprolium

                              amprolium/etopabat

                              arprinocid

                              avilamycin

                              avoparcin

                              karbadox

                              dimetridazol

                              dinitolmid

                              flavofosfolipol

                              ipronidazol

                              metiklorpindol

                              metiklorpindol/metylbensokvat

                              nicarbazin

                              nifursol

                              olakvindox

                              ronidazol

                              spiramycin

                              tetracyklin

                              tylosinfosfat

                              virginiamycin

                              zinkbacitracin

                              andra antimikrobiella ämnen

                  3.

                  Medicinskt verksamma ämnen som aldrig varit tillåtna som fodertillsatser:
                  andra ämnen
                  Enskilda resultat av alla prover som inte uppfyller kraven. Mall för de rapporter som avses i punkt 1 b

                              Slag av foder (djurart och djurkategori)

                              Upptäckt ämne

                              Halt

                              Anledning till överträdelserna (1)

                              Vidtagen åtgärd

            Den behöriga myndigheten bör också uppge

                  —

                  det totala antalet prover,

                  —

                  namn på de ämnen som undersökts,

                  —

                  analysmetoder,

                  —

                  detektionsgränser.

         (1)  Skäl till förekomsten av det icke-tillåtna ämnet i fodret enligt en undersökning som utförts av den behöriga myndigheten.

      BILAGA III
      Begränsningar för produktion och användning av foderråvaror av animaliskt ursprung
      Utan att det påverkar tillämpningen av artiklarna 3–13 och 15 i direktiv 95/53/EG skall Eftastaterna under 2006 genomföra ett samordnat kontrollprogram för att fastställa om man följt begränsningarna för produktion och användning av foderråvaror av animaliskt ursprung.
      Eftastaterna bör genomföra ett särskilt kontrollprogram baserat på riktade kontroller för att säkerställa en effektiv tillämpning av förbudet mot utfodring av vissa djur med bearbetat animaliskt protein enligt bilaga IV till den rättsakt som det hänvisas till i punkt 7.1.12 i kapitel I i bilaga I till EES-avtalet (Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 999/2001 av den 22 maj 2001 om fastställande av bestämmelser för förebyggande, kontroll och utrotning av vissa typer av transmissibel spongiform encefalopati
          (1)). I enlighet med artikel 4 i direktiv 95/53/EG bör kontrollprogrammet bygga på en riskbaserad strategi, där samtliga produktionsled och typer av anläggningar där foder produceras, hanteras och administreras ingår. Eftastaterna bör särskilt ta hänsyn till definitionen av riskrelaterade kriterier. Viktningen av varje enskilt kriterium bör stå i proportion till risken. Kontrollfrekvensen och antalet prov som skall analyseras på anläggningarna bör stå i relation till summan av viktningar som hänförs till dessa anläggningar.
      Vid utarbetandet av ett kontrollprogram bör hänsyn tas till följande vägledande förteckning över anläggningar och kriterier:

                  Anläggningar

                  Kriterier

                  Viktning

                  Foderfabriker

                              —

                              Foderfabriker med dubbla produktionslinjer som tillverkar foderblandningar för idisslare och för ickeidisslare som innehåller bearbetat animaliskt protein som undantagits

                              —

                              Foderfabriker som tidigare inte har följt bestämmelserna eller som misstänks för att inte följa bestämmelserna

                              —

                              Foderfabriker som importerar stora mängder foder med hög proteinhalt, t.ex. fiskmjöl, sojabönsmjöl, majsglutenmjöl och proteinkoncentrat

                              —

                              Foderfabriker som tillverkar stora mängder foderblandningar

                              —

                              Risk för korskontaminering till följd av interna arbetsmoment (uppdelning på silor, kontroll av att linjerna verkligen är åtskilda, kontroll av ingredienser, interna laboratorier, provtagningsrutiner)

                  Gränskontrollstationer och andra införselorter till gemenskapen

                              —

                              Import av stora/små mängder av foder

                              —

                              Foder med hög proteinhalt

                  Jordbruksföretag

                              —

                              Blandare på jordbruksföretag som använder bearbetat animaliskt protein som undantagits

                              —

                              Jordbruksföretag som håller idisslare och andra djur (risk för sammanblandning av foder)

                              —

                              Jordbruksföretag som köper foder i bulk

                  Handlare

                              —

                              Lagring och mellanlagring av foder med hög proteinhalt

                              —

                              Omfattande handel med foder i bulk

                              —

                              Handel med foderblandningar som tillverkats utomlands

                  Mobila blandare

                              —

                              Blandare som tillverkar foderblandningar för såväl idisslare som icke-idisslare

                              —

                              Blandare som tidigare inte har följt bestämmelserna eller som misstänks för att inte följa bestämmelserna

                              —

                              Blandare som tillsätter foder med hög proteinhalt

                              —

                              Blandare som tillverkar stora mängder foder

                              —

                              Blandare som levererar till ett stort antal jordbruksföretag inkl. företag som håller idisslare

                  Transportmedel

                              —

                              Fordon som används för transport av bearbetat animaliskt protein och fodermedel

                              —

                              Fordon som tidigare har inte har följt bestämmelserna eller som misstänks för att inte följa bestämmelserna

            I stället för att använda dessa vägledande förteckningar över anläggningar och kriterier kan Eftastaterna överlämna sin egen riskbedömning till Eftas övervakningsmyndighet före den 31 maj 2006.
      Provtagningen bör inriktas på de partier eller situationer där sannolikheten är störst för korskontaminering med förbjudet bearbetat protein (det första partiet efter transport av foder innehållande animaliskt protein som är förbjudet för detta parti, tekniska problem eller förändringar i produktionslinjerna, förändringar i lager eller silor för råvaror i bulkform).
      Kontrollerna kan också utsträckas till analys av damm i fordon, tillverkningsutrustning och lagringsutrymmen.
      Det lägsta antalet kontroller per år i en Eftastat bör vara 10 per 100 000 ton tillverkad foderblandning. Det lägsta antalet officiella prover per år i en Eftastat bör vara 20 per 100 000 ton tillverkad foderblandning. I avvaktan på att alternativa metoder godkänns bör proven analyseras genom identifiering och bedömning i mikroskop som beskrivs i den rättsakt som det hänvisas till i punkt 31 i kapitel II i bilaga I till EES-avtalet (kommissionens direktiv 2003/126/EG om analysmetoder för identifiering av beståndsdelar av animaliskt ursprung i foder för den officiella foderkontrollen
          (2)). Förekomst av förbjudna beståndsdelar av animaliskt ursprung i foder bör betraktas som överträdelse av foderförbudet.
      Resultaten av kontrollprogrammen bör meddelas Eftas övervakningsmyndighet i de former som anges nedan.
      Sammanfattning av kontrollerna av begränsningar för utfodring av foder av animaliskt ursprung (utfodring med bearbetat animaliskt protein som är förbjudet)
      A.   Dokumenterade kontroller

                  Led

                  Antal kontroller, inkl. kontroller av förekomst av bearbetat animaliskt protein

                  Antal överträdelser som inte konstaterats vid laboratorieanalys utan vid t.ex. dokumentkontroll

                  Import av foderråvaror

                  Lagring av foderråvaror

                  Foderfabriker

                  Blandare på jordbruksföretag/mobila blandare

                  Mellanhänder

                  Transportmedel

                  Jordbruksföretag som håller icke-idisslare

                  Jordbruksföretag som håller idisslare

                  Övrigt:

            B.   Provtagning och analyser av foderråvaror och foderblandningar avseende bearbetat animaliskt protein

                  Anläggningar

                  Antal officiella prover som analyserats för bearbetat animaliskt protein

                  Antal prover som inte uppfyller kraven

                  Förekomst av bearbetat animaliskt protein från landlevande djur

                  Förekomst av bearbetat animaliskt protein från fisk

                  Foderråvaror

                  Foderblandningar

                  Foderråvaror

                  Foderblandningar

                  Foderråvaror

                  Foderblandningar

                  för idisslare

                  för icke-idisslare

                  för idisslare

                  för icke-idisslare

                  för idisslare

                  för icke-idisslare

                  Vid import

                  Foderfabriker

                  Mellanhänder/lagring

                  Transportmedel

                  Blandare på jordbruksföretag/mobila blandare

                  På jordbruksföretaget

                  Övrigt:

            C.   Översikt över förbjudet bearbetat animaliskt protein som påvisats i prover av foder avsett för idisslare

                  Månad för provtagning

                  Typ av kontaminering, dess omfattning och ursprung

                  Sanktioner (eller andra åtgärder) som vidtagits

                  1

                  2

                  3

                  4

                  5

                  …

         (1)  EGT L 147, 31.5.2001, s. 1. Förordningen senast ändrad genom kommissionens förordning (EG) nr 1993/2004 (EUT L 344, 20.11.2004, s. 12).

         (2)  EUT L 339, 24.12.2003, s. 78.

      BILAGA IV
      Enskilda resultat av alla prov (både överensstämmande och icke-överensstämmande) avseende koppar och zink i foderblandningar för svin

                  Typ av foderblandningar (djurkategori)

                  Spårelement (koppar eller zink)

                  Påvisad halt (mg/kg helfoder)

                  Anledning till att den högsta tillåtna halten överskridits (1)

                  Vidtagen åtgärd

         (1)  Enligt en undersökning som utförts av den behöriga myndigheten.


				|

		52014PC0434

			Rekommendation till RÅDETS BESLUT om upphävande av beslut 2010/407/EU om förekomsten av ett alltför stort underskott i Danmark /* COM/2014/0434 final */

			   	Rekommendation till
RÅDETS BESLUT
om upphävande av beslut 2010/407/EU om
förekomsten av ett alltför stort underskott i Danmark
EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT
DETTA BESLUT
med beaktande av fördraget om Europeiska
unionens funktionssätt, särskilt artikel 126.12,
med beaktande av kommissionens rekommendation,
och
av följande skäl:
(1)       Efter en rekommendation från
kommissionen fastslog rådet genom sitt beslut 2010/407/EU av den 13 juli 2010[1] att det förelåg ett
alltför stort underskott i Danmark. Rådet noterade att enligt de uppgifter som
de danska myndigheterna lämnat i april 2010, skulle det offentliga underskottet
för 2010 uppgå till 5,4 % av BNP, vilket överstiger fördragets
referensvärde på 3 % av BNP. Den offentliga bruttoskulden väntades uppgå till
45,1 % av BNP år 2010, vilket klart understiger fördragets referensvärde
på 60 % av BNP[2].

(2)       I enlighet med artikel 126.7
i EUF-fördraget och artikel 3.4 i rådets förordning (EG) nr 1467/97 av den 7
juli 1997 om påskyndande och förtydligande av tillämpningen av förfarandet vid
alltför stora underskott[3],
och på grundval av en rekommendation från kommissionen, utfärdade rådet den 13
juli 2010 en rekommendation till Danmark. Landet uppmanades där att senast 2013
korrigera det alltför stora underskottet. Rekommendationen offentliggjordes.
(3)       Enligt artikel 4 i
protokollet om förfarandet vid alltför stora underskott som fogats till
fördragen ska kommissionen tillhandahålla de uppgifter som ska användas för
genomförandet av förfarandet. Som en del av tillämpningen av detta protokoll
ska medlemsstaterna två gånger per år – före den 1 april och
1 oktober – lämna uppgifter om offentliga underskott och skulder och
därmed sammanhängande nyckeltal i enlighet med artikel 3 i rådets
förordning (EG) nr 479/2009 av den 25 maj 2009 om tillämpningen av
protokollet (nr 12) om förfarandet vid alltför stora underskott som är fogat
till fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen[4].
(4)       Vid överväganden om att
upphäva ett beslut om förekomsten av ett alltför stort underskott bör rådets
beslut grundas på anmälda uppgifter. Ett beslut om förekomsten av ett alltför
stort underskott bör dessutom bara upphävas, om kommissionens prognoser tyder
på att underskottet inte kommer att överstiga referensvärdet på 3 % av BNP
under prognosperioden[5].
(5)       Följande slutsatser kan dras
på grundval av de uppgifter som kommissionen (Eurostat) har lämnat i enlighet
med artikel 14 i förordning (EG) nr 479/2009, efter Danmarks anmälan
före den 1 april 2014, och på grundval av kommissionens vårprognos 2014:
–
Underskottet i de offentliga finanserna låg under
perioden 2010–2013 kvar under referensvärdet på 3 % av BNP, med undantag
för 2012 då saldot påverkades negativt av en engångsöverföring för en
pensionsreform år 2011. Engångsöverföringen beräknas ha försvagat de offentliga
finanserna med 1,6 % av BNP år 2012. Underskottet i de offentliga
finanserna uppgick till 2,5 % av BNP år 2010, 1,9 % år 2011,
3,8 % år 2012 och 0,8 % år 2013. Förbättringen av det offentliga
saldot berodde på att man vidtagit konsolideringsåtgärder på både inkomst- och
utgiftssidan, särskilt genom begränsad tillväxt inom offentlig konsumtion.
–
I Danmarks konvergensprogram för 2014 beräknas det
offentliga underskottet uppgå till 1,3 % av BNP år 2014 och 2,9 % år
2015. Under 2013–2014 har de offentliga finanserna påverkats av engångsintäkter
från den omstrukturering av befintliga kapitalpensioner som ger möjlighet att
på förmånliga villkor betala av skatten på framtida pensioner. Denna åtgärd
beräknas under bägge åren förbättra saldot i de offentliga finanserna med cirka
1,8 % av BNP. Under 2015 kommer åtgärden att sakna påverkan, vilket väntas
öka underskottet i de offentliga finanserna. I kommissionens vårprognos 2014
beräknas det offentliga underskottet uppgå till 1,2 % av BNP år 2014 och
2,7 % år 2015. Under prognosperioden torde underskottet därför ligga kvar
under referensvärdet på 3 % av BNP.
–
Efter att ha förbättrats med 0,7 % av BNP
mellan 2011 och 2013 väntas det strukturella saldot (dvs. konjunkturrensat och
utan beaktande av engångsåtgärder och tillfälliga åtgärder) försämras med
0,8 % av BNP år 2014 (till -0,2 % av BNP) och med ytterligare
0,3 % år 2015, med oförändrad politik.
–
I kommissionens vårprognos 2014
väntas den offentliga bruttoskulden minska till 43,5 % av BNP år 2014 och
därefter öka till 44,9 % år 2015, vilket understiger referensvärdet på
60 % av BNP.
(6)       Rådet påminner om att Danmark
från och med 2014, som är året efter korrigeringen av det alltför stora
underskottet, omfattas av stabilitets- och tillväxtpaktens förebyggande del och
bör hålla sitt strukturella saldo på eller över sitt mål på medellång sikt.
(7)       I enlighet med artikel 126.12
i fördraget ska ett rådsbeslut om att det föreligger ett alltför stort
underskott upphävas, när det alltför stora underskottet i den berörda
medlemsstaten enligt rådets uppfattning har korrigerats.
(8)       Rådet anser att det alltför
stora underskottet i Danmark har korrigerats och beslut 2010/407/EU bör därför
upphävas.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
Det framgår av en allsidig bedömning att det
alltför stora underskottet i Danmark har korrigerats.
Artikel 2
Beslut 2010/407/EU ska upphöra att gälla.
Artikel 3
Detta beslut riktar sig till Konungariket
Danmark.
Utfärdat i Bryssel den
                                                                       På
rådets vägnar
                                                                       Ordförande
[1]               EUT L 189, 22.7.2010, s. 15.
[2]               Det offentliga underskottet för 2010 har därefter
reviderats till 2,5 % av BNP och den offentliga bruttoskulden till
42,8 % av BNP.
[3]               EGT L 209, 2.8.1997, s. 6.
[4]               EUT L 145, 10.6.2009, s. 1.
[5]               I enlighet med Närmare angivelser för genomförandet av
stabilitets- och tillväxtpakten samt riktlinjer för stabilitets- och
konvergensprogrammens innehåll och utformning av den 3 september 2012
(”Specifications on the implementation of the Stability and Growth Pact and
Guidelines on the format and content of Stability and Convergence Programmes”).
Se även följande länk:
http://ec.europa.eu/economy_finance/economic_governance/sgp/pdf/coc/code_of_conduct_en.pdf