title: Europeiska systemrisknämndens rekommendation av den 2 december 2021 om sårbarheter på medellång sikt inom sektorn bostadsfastigheter i Tyskland (ESRB/2021/10) 2022/C 122/01

text:
               17.3.2022

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               C 122/1

      EUROPEISKA SYSTEMRISKNÄMNDENS REKOMMENDATION
      av den 2 december 2021
      om sårbarheter på medellång sikt inom sektorn bostadsfastigheter i Tyskland
      (ESRB/2021/10)
      (2022/C 122/01)
      EUROPEISKA SYSTEMRISKNÄMNDENS STYRELSE HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION
      med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,
      med beaktande av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1092/2010 av den 24 november 2010 om makrotillsyn av det finansiella systemet på EU-nivå och om inrättande av en europeisk systemrisknämnd (1), särskilt artikel 3.2 b och d samt artiklarna 16–18,
      med beaktande av Europeiska systemrisknämndens beslut ESRB/2011/1 av den 20 januari 2011 om arbetsordningen för Europeiska systemrisknämnden (2), särskilt artikel 18, och
      av följande skäl:

                  (1)

                  Fastighetssektorn utgör en viktig del av ekonomin och sektorns utveckling kan påverka det finansiella systemet i betydande grad. Historiska fastighetskriser har visat att en ohållbar utveckling på fastighetsmarknaden kan få stora konsekvenser för det finansiella systemets stabilitet och ekonomin som helhet, vilket även kan medföra oönskade spridningseffekter över gränserna. En negativ utveckling på fastighetsmarknaderna i vissa medlemsstater har tidigare medfört stora kreditförluster och/eller negativa följder för den reala ekonomin. Detta beror på det nära sambandet mellan fastighetssektorn, finansiärer och andra ekonomiska sektorer. Därutöver kan återkopplingsprocesserna mellan det finansiella systemet och den reala ekonomin leda till att en negativ utveckling förstärkts.

                  (2)

                  Dessa samband är viktiga eftersom de innebär att risker som uppstår i fastighetssektorn kan få en systempåverkan. Sårbarheter i det finansiella systemet byggs ofta upp under den fas då fastighetssektorn befinner sig i en uppgång. När riskerna uppfattas som låga och tillgången till finansiering är god kan detta leda till en snabb ökning av både krediter och investeringar som, tillsammans med ökad efterfrågan på fastigheter, kan leda till stigande fastighetspriser. Återkopplingsprocesserna mellan bostadspriser och lån kan dessutom få systemkonsekvenser. Om fastighetssektorn istället befinner sig i en nedgångsfas kan begränsad tillgång till finansiering, ökad riskaversion och sjunkande fastighetspriser påverka båda låntagare och långivare negativt, vilket då kan leda till försämrade ekonomiska förutsättningar.

                  (3)

                  Sårbarheter inom sektorn bostadsfastigheter kan utgöra en källa för systemrisk som kan påverka den finansiella stabiliteten både direkt och indirekt. Direkta effekter är kreditförluster i bolåneportföljerna p.g.a. en negativ ekonomisk eller finansiell utveckling samtidigt som bostadsmarknaden också utvecklas negativt. Indirekta effekter kan vara relaterade till förändringar i hushållens konsumtion eller minskad skuldsättning från långivarnas sida, vilket får ytterligare konsekvenser för den reala ekonomin och den finansiella stabiliteten.

                  (4)

                  Enligt vad som framgår av skäl 4 i Europeiska systemrisknämndens rekommendation ESRB/2013/1 (3) är makrotillsynens slutmål att bidra till att värna stabiliteten i det finansiella systemet som helhet, genom att bland annat stärka det finansiella systemets förmåga att återhämta sig efter störningar och minska uppbyggnaden av systemrisker, för att därigenom säkerställa att finanssektorn på ett uthålligt sätt bidrar till den ekonomiska tillväxten.

                  (5)

                  För detta ändamål får makrotillsynsmyndigheter utifrån en riskbedömning tillämpa eller flera av de kapitalbaserade makrotillsynsåtgärder som framgår av Europaparlamentets och rådets direktiv 2013/36/EU (4) och Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 575/2013 (5) och/eller låntagarbaserade makrotillsynsåtgärder som är baserade på nationell lagstiftning. Medan de kapitalbaserade åtgärderna främst ska stärka det finansiella systemets motståndskraft, kan låntagarbaserade åtgärder vara särskilt lämpade om man vill undvika att ytterligare systemrisker byggs upp för nya bostadslån.

                  (6)

                  Under 2019 genomförde Europeiska systemrisknämnden (ESRB) en systematisk och framåtblickande granskning av vilka sårbarheter som är kopplade till bostadssektorn i EES-området (6). I denna granskning identifierade ESRB olika sårbarheter på medellång sikt i flera länder som källor till systemrisk för finansiell stabilitet, vilket ledde till att man utfärdade beslut om varning till fem länder, inklusive Tyskland (7):

                  (7)

                  Under 2019 utgick sårbarheten inom sektorn bostadsfastigheter i Tyskland främst från en kraftig övervärdering av bostadspriserna i städerna, kopplat till omfattande och snabbt föränderliga huspriser samt vissa indikationer på att lånekraven för bostadslån sänkts, vilket dock ska ses mot en mer allmän osäkerhet beroende på omfattande luckor i statistiken.

                  (8)

                  ESRB har nyligen genomfört en systematisk och framåtblickande granskning av vilka sårbarheter som är kopplade till sektorn bostadsfastigheter inom EES-området. Resultaten av denna granskning visar att vissa länder, efter att ha mottagit landspecifika varningar i september 2019, har vidtagit ytterligare åtgärder för att åtgärda dessa sårbarheter. Här kan framför allt nämnas att Tjeckien införde ett rättsligt regelverk för låntagarbaserade åtgärder, Tyskland upprättade en rättslig grund för insamling av uppgifter om lånekrav för nya bostadslån till hushåll, Frankrike aktiverade gränserna för kvoten mellan skuldbetalning/inkomst (DSTI), Island skärpte gränserna för belåningsgraden (LTV-kvoten) och Norge skärpte sitt systemriskbuffertvärde. Med tanke på de ökande sårbarheterna ansågs dock vissa av ländernas åtgärder inte vara tillräckliga i ESRB:s granskning.

                  (9)

                  Covid-19-pandemins utbrott 2020 och den därmed sammanhängande krisen har inte lett till någon konjunkturnedgång på bostadsmarknaderna. Efter en period med successiv tillväxt, då det samtidigt har varit låg räntenivå, har i stället de reala bostadspriserna och utlåningen ökat ytterligare i flera länder och detta i en betydligt snabbare takt än hushållens inkomster. För att mildra effekterna av pandemin och den därav följande ekonomiska osäkerheten har olika åtgärder och strategier, såsom moratorier och offentliga garantier, genomförts. I denna breda politiska kontext har tidigare planerade makrotillsynsåtgärder tillfälligt lättats eller senarelagts i vissa länder. Den nuvarande förbättringen av det ekonomiska läget gör det möjligt att anpassa makrotillsynen i de länder där sårbarheter i samband med bostadsfastigheter har fortsatt att byggas upp.

                  (10)

                  Vad gäller Tyskland har denna senaste granskning visat att det visserligen har införts ett rättsligt regelverk för lånebaserade instrument 2017, bestående av ett begränsat antal åtgärder (en övre gräns för belåningsgrad och ett amorteringskrav), men att inget av dessa instrument aktiverats för att ta itu med de sårbarheter som ackumulerats på medellång sikt inom sektorn bostadsfastigheter. ESRB noterar att enligt det nuvarande rättsliga regelverket har kraven inte uppfyllts för att aktivera befintliga låntagarbaserade åtgärder.

                  (11)

                  ESRB:s granskning visar också att de stigande bostadspriserna har blivit mer brett baserade och omfattar både städer och landsbygdsområden. Till följd av detta pekar befintliga estimat på en hög och stigande övervärdering av bostadspriserna i Tyskland. En omfattande analys av sårbarheter försvåras i nuläget av att det saknas detaljerade uppgifter om lånevillkoren för bostadslån, även om åtgärder har vidtagits för att samla in uppgifter från och med 2023 i och med att den nationella förordningen om insamling av uppgifter om bostadslån trädde i kraft 2021. För den aktuella perioden ger tillgänglig information blandade signaler om hur lånevillkoren för bostadslån utvecklas. Resultaten från euroområdets enkätundersökning om bankernas utlåning tyder visserligen på att lånevillkoren för bostadsköp skärptes ytterligare under 2020, men en alternativ datakälla från den privata sektorn (8) indikerar att andelen låneansökningar med hög belåningsgrad ökade ytterligare under 2020. En alternativ datakälla från den privata sektorn som de tyska myndigheterna har tillgång till, vilken innehåller faktiska transaktioner och återspeglar en del av den aggregerade marknaden, bekräftar att belåningsgraden har ökat något under det senaste årtiondet. I linje med euroområdets enkätundersökning har dessutom belåningsgraden minskat i kölvattnet av krisen. Uppgifterna visar även att DSTI-kvoter och löptider minskade under första hälften av 2010-talet och ökade igen under årtiondets andra hälft. Å andra sidan har kvoten mellan skuld/inkomst (DTI-kvoten) ökat stadigt sedan 2009.

                  (12)

                  Efter att ha infört lättnader i sin kontracykliska kapitalbuffert som respons på covid-19-krisen använde sig Tyskland inte heller av kapitalbaserade åtgärder för att ta itu med befintliga sårbarheter från sektorn bostadsfastigheter och främja finansiell stabilitet.

                  (13)

                  Mot bakgrund av den senaste utvecklingen, särskilt tecknen på att bostadspriserna är övervärderade, har ESRB dragit slutsatsen att låntagarbaserade åtgärder bör aktiveras för att åtgärda sårbarheter på medellång sikt inom sektorn bostadsfastigheter i Tyskland. De tyska myndigheterna bör därför omgående aktivera en rättsligt bindande gräns för LTV-kvoten eller, om detta inte är möjligt enligt tysk lag, en icke rättsligt bindande gräns, för att säkerställa att lånevillkoren är sunda i förhållande till en övervärdering av bostadspriserna. Som komplement till LTV-kvoten skulle samtidigt kapitalbaserade åtgärder, såsom aktivering av den kontracykliska kapitalbufferten eller den sektoriella systemriskbufferten (SSyRB) göra banksektorn i Tyskland mer motståndskraftig mot de sårbarheter inom sektorn bostadsfastigheter som redan kan ha ackumulerats, med tanke på den rådande övervärderingen av bostadspriserna och osäkerheten om lånevillkoren för de hypotekslån som har beviljats de senaste åren. En lämplig kombination av rättsligt bindande eller, om detta inte är möjligt enligt tysk lagstiftning, icke rättsligt bindande inkomstrelaterade instrument skulle dessutom kunna resultera i att gränsen för LTV-kvoten mer effektivt kan åtgärda eventuella sårbarheter som rör bostadsfinansiering. Det rättsliga regelverket för låntagarbaserade åtgärder i Tyskland bör därför kompletteras med inkomstbaserade instrument och anpassas så att låntagarbaserade åtgärder kan aktiveras snabbare, för att på så sätt undvika att sårbarheter byggs upp.

            HÄRIGENOM REKOMMENDERAS FÖLJANDE.
      AVSNITT 1

         REKOMMENDATIONER

         Rekommendation A – Begränsning av LTV-kvoten

      Det rekommenderas att de relevanta myndigheterna inför en rättsligt bindande gräns för LTV-kvoten för att minska sådana sårbarheter inom sektorn bostadsfastigheter i Tyskland som utgör en källa till risk för den finansiella stabiliteten och som kan få allvarliga negativa konsekvenser för realekonomin. Om detta inte är möjligt enligt tysk lagstiftning rekommenderas att de relevanta myndigheterna aktiverar en icke rättsligt bindande gräns som gäller för LTV-kvoten för att nå de mål som anges där.

         Rekommendation B – Aktivering av kapitalbaserade åtgärder

      Det rekommenderas att de relevanta myndigheterna aktiverar lämpliga kapitalbaserade åtgärder för att säkerställa motståndskraften hos kreditinstitut med tillstånd i Tyskland samt komplettera den gräns som gäller för LTV-kvoten enligt rekommendation A för att minska sårbarheterna i sektorn bostadsfastigheter i Tyskland som en källa till risk för den finansiella stabiliteten.

         Rekommendation C – Rättsligt regelverk för låntagarbaserade åtgärder för sektorn bostadsfastigheter

      Det rekommenderas att relevanta myndigheter säkerställer att det gällande rättsliga regelverket med låntagarbaserade åtgärder inkluderar åtminstone följande rättsligt bindande åtgärder:

                  a)

                  Gränser för DTI- och DSTI-kvoten.

                  b)

                  Gränser för LTV-kvoten.

                  c)

                  Gränser för löptiden.

                  d)

                  Amorteringskrav.

         Rekommendation D – Övervakning av sårbarheter och aktivering av inkomstrelaterade låntagarbaserade åtgärder

                  1.

                  Det rekommenderas att de relevanta myndigheterna noga övervakar sådana sårbarheter som är relaterade till hushållens skuldsättning, övervärderade bostadspriser och lånevillkor för nya bostadslån på medellång sikt.

                  2.

                  Det rekommenderas att relevanta myndigheter, i enlighet med resultaten från den övervakning som utförs med stöd av delrekommendation D.1 och i syfte att förhindra en alltför stor ackumulering av kreditrisker, aktiverar rättsligt bindande inkomstrelaterade låntagarbaserade åtgärder, t.ex. gränser för DTI-kvoten eller DSTI-kvoten. Om detta inte är möjligt enligt tysk lagstiftning rekommenderas att de relevanta myndigheterna aktiverar icke rättsligt bindande inkomstrelaterade låntagarbaserade åtgärder för att uppnå de mål som anges där.

            AVSNITT 2

         GENOMFÖRANDE

      1.   Definitioner

                  1.

                  I denna rekommendation gäller följande definitioner:

                              a)

                                 relevanta myndigheter: myndigheter som ansvarar för ändring av det rättsliga regelverket för låntagarbaserade åtgärder, aktivering av låntagarbaserade åtgärder, övervakning av systemrisker eller aktivering av kapitalbaserade åtgärder i Tyskland.

                              b)

                                 belåningsgrad (LTV-kvot): summan av alla lån eller trancher av lån som låntagaren tagit ut på den fasta egendomen när lånet beviljades i förhållande till den fasta egendomens värde när lånet beviljades.

                              c)

                                 kapitalbaserade åtgärder: kapitalbaskrav som åläggs ett kreditinstitut i syfte att förebygga och/eller minska systemrisker enligt definitionen i artikel 2 c i förordning (EU) nr 1092/2010, inbegripet enligt artiklarna 124, 164 eller 458 i förordning (EU) nr 575/2013 eller avdelning VII kapitel 4 i direktiv (EU) 2013/36, såsom den kontracykliska kapitalbufferten eller den sektoriella systemriskbufferten.

                              d)

                                 kreditinstitut: ett kreditinstitut enligt definitionen i artikel 4.1.1 i förordning (EU) nr 575/2013.

                              e)

                                 låntagarbaserade åtgärder: makrotillsynsåtgärder som riktar sig till låntagare, inbegripet gränser för LTV-kvot, DTI-kvot, DSTI-kvot, löptid och amorteringskrav.

                              f)

                                 kvot mellan skuld/inkomst (DTI-kvot): låntagarens samlade skuld när lånet beviljades i förhållande till låntagarens samlade årliga disponibla inkomst när lånet beviljades.

                              g)

                                 kvot mellan skuldbetalning/inkomst (DSTI-kvot): den sammanlagda årliga skuldbetalningen i förhållande till låntagarens samlade årliga disponibla inkomst när lånet beviljades.

                              h)

                                 skuldbetalning: den samlade återbetalningen av ränta och kapitalbelopp som en låntagare gör avseende sin totala skuld under en given tidsperiod.

                              i)

                                 löptid: bostadslånets löptid uttryckt i år när lånet beviljades.

                              j)

                                 amorteringskrav: åtgärder kopplade till lånets återbetalningsplan.

            2.   Kriterier för genomförandet

                  1.

                  Följande kriterier gäller för genomförandet av denna rekommendation:

                              a)

                              Proportionalitetsprincipen ska beaktas så att man beaktar målsättningen och innehållet i rekommendationerna A–D.

                              b)

                              När man aktiverar låntagar- eller kapitalbaserade åtgärder enligt rekommendationerna A, B och D, bör kalibreringen och införandet ta hänsyn till var Tyskland befinner sig i den ekonomiska och finansiella cykeln samt alla potentiella konsekvenser vad gäller de tillhörande kostnaderna och fördelarna.

                              c)

                              Specifika kriterier för efterlevnaden av denna rekommendation framgår av bilagan.

                  2.

                  Mottagarna ska meddela Europaparlamentet, rådet, kommissionen och ESRB vilka åtgärder som de vidtar med anledning av denna rekommendation, eller på lämpligt sätt motivera eventuell passivitet. Rapporterna bör som minimum innehålla

                              a)

                              information om innehållet i, och tidsramarna för, de åtgärder som vidtas,

                              b)

                              en bedömning av sårbarheter som är relaterade till hushållens skuldsättning och lånevillkoren för nya bostadslån, inklusive fördelningen av nya bostadslån utifrån deras LTV-, DTI- och DSTI-kvot, löptider och avbetalningsprofil, varvid den relevanta kvoten beräknas i enlighet med bilaga IV till Europeiska systemrisknämndens rekommendation ESRB/2016/14 (9), tillsammans med funktionen på de åtgärder som vidtagits, med beaktande av målen för denna rekommendation.

                              c)

                              en ingående motivering av varför man avstått från att vidta åtgärder eller gjort avsteg från denna rekommendation, inklusive eventuella förseningar.

            3.   Tidsfrister för uppföljning

      I enlighet med artikel 17.1 i förordning (EU) nr 1092/2010 ska mottagarna underrätta Europaparlamentet, rådet, kommissionen och ESRB om vilka åtgärder som vidtagits med anledning av rekommendationen och motivera eventuell passivitet. Mottagarna uppmanas att inkomma med denna information i enlighet med följande tidsfrister:

                  1.

                     Rekommendation A

                  Senast den 30 juni 2023 respektive den 30 juni 2025 uppmanas mottagarna av rekommendation A att till Europaparlamentet, rådet, kommissionen och ESRB överlämna en rapport om eventuella åtgärder som vidtagits för att införa en gräns för LTV-kvoten i syfte att minska sårbarheter inom sektorn bostadsfastigheter i Tyskland som en källa till risk för den finansiella stabiliteten. Om fler än en myndighet har ansvar för att vidta åtgärder avseende de sårbarheter som har identifierats bör en gemensam rapport lämnas.

                  2.

                     Rekommendation B

                  Senast den 30 juni 2023 och den 30 juni 2025 ska mottagarna av rekommendation B till Europaparlamentet, rådet, kommissionen och ESRB överlämna en rapport om vilka åtgärder som vidtagits avseende kapitalbaserade åtgärder. Om fler än en myndighet har ansvar för att vidta åtgärder avseende de sårbarheter som har identifierats bör en gemensam rapport lämnas.

                  3.

                     Rekommendation C

                  Senast den 30 juni 2025 uppmanas mottagarna av rekommendation C att till Europaparlamentet, rådet, kommissionen och ESRB överlämna en slutrapport om genomförandet av rekommendation C, inklusive ett uttalande som klargör vilken eller vilka myndigheter som ansvarar för beslutet att aktivera och genomföra de lånerelaterade åtgärder som anges i den rekommendationen. Om fler än en myndighet har ansvar för att vidta åtgärder avseende de sårbarheter som har identifierats bör en gemensam rapport lämnas.

                  4.

                     Rekommendation D

                  Senast den 30 juni 2023 respektive den 30 juni 2025 uppmanas mottagarna av rekommendation D att till Europaparlamentet, rådet, kommissionen och ESRB överlämna en rapport om övervakning av sårbarheter relaterade till hushållens skuldsättning, övervärdering av bostadspriser och lånevillkor för nya hypotekslån på medellång sikt samt åtgärder som vidtagits för att ta itu med dessa sårbarheter. Om fler än en myndighet har ansvar för att vidta åtgärder avseende de sårbarheter som har identifierats bör en gemensam rapport lämnas.

            4.   Granskning och utvärdering

                  1.

                  ESRB-sekretariatet ska

                              a)

                              stödja adressaterna, säkerställa en samordnad rapportering, tillhandahållandet av relevanta förlagor och information om tillvägagångssätt och tidsfrister för uppföljningen,

                              b)

                              verifiera adressaternas uppföljning, hjälpa adressaterna när dessa så önskar och lämna rapporter om uppföljningen till styrelsen.

                  2.

                  Styrelsen kommer att bedöma adressaternas åtgärder och förklaringar och i förekommande fall besluta huruvida denna rekommendation inte har efterlevts och huruvida en adressat har underlåtit att motivera sin passivitet på lämpligt sätt.

         Utfärdad i Frankfurt am Main den 2 december 2021.

               På ESRB-styrelsens vägnar

            Francesco MAZZAFERRO

               Chef för ESRB:s sekretariat

         (1)  EUT L 331, 15.12.2010, s. 1.

         (2)  EUT C 58, 24.2.2011, s. 4.

         (3)  Europeiska systemrisknämndens rekommendation ESRB/2013/1 av den 4 april 2013 om makrotillsynspolitikens mellanliggande mål och instrument (EUT C 170, 15.6.2013, s. 1).

         (4)  Europaparlamentets och rådets direktiv 2013/36/EU av den 26 juni 2013 om behörighet att utöva verksamhet i kreditinstitut och om tillsyn av kreditinstitut, om ändring av direktiv 2002/87/EG och om upphävande av direktiven 2006/48/EG och 2006/49/EG (EUT L 176, 27.6.2013, s. 338).

         (5)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 575/2013 av den 26 juni 2013 om tillsynskrav för kreditinstitut och värdepappersföretag och om ändring av förordning (EU) nr 648/2012 (EUT L 176, 27.6.2013, s. 1).

         (6)  Se Vulnerabilities in the residential real estate sectors of EEA countries, ESRB, september 2019, finns på ESRB:s webbplats: www.esrb.europa.eu.

         (7)  Europeiska systemrisknämndens varning ESRB/2019/11 av den 27 juni 2019 om sårbarheter på medellång sikt inom sektorn bostadsfastigheter i Tyskland (EUT C 366, 30.10.2019, s. 45).

         (8)  Information från en låneförmedlingsplattform som emellertid kanske inte är helt representativ för den tyska hypotekslånemarknaden.

         (9)  Europeiska systemrisknämndens rekommendation ESRB/2016/14 av den 31 oktober 2016 om förbättrad statistik över fastighetssektorn (EUT C 31, 31.1.2017, s. 1).

         BILAGA
         SPECIFICERING AV DE KRITERIER SOM SKA UPPFYLLAS FÖR REKOMMENDATIONEN

            Rekommendation A – Begränsning av LTV-kvoten

         Nedanstående kriterier ska uppfyllas för rekommendation A.

                     1.

                     Vid aktivering av en gräns för LTV-kvoten bör mottagarna försöka förhindra att en betydande eller ökande andel av de nya hypotekslånen har säkerhet som ställts i bostadsfastigheter, vilket skulle kunna leda till kreditförluster i händelse av betalningsinställelse i kombination med sjunkande bostadspriser, till följd av ogynnsamma ekonomiska eller finansiella förhållanden, ökade kostnader för att betala sina skulder eller en negativ utveckling på marknaden för bostadsfastigheter.

                     2.

                     Mottagarna bör använda en eller flera låntagarbaserade åtgärder för att säkerställa att de aktuella åtgärderna är effektiva och för att minimera risken för att de kringgås eller för oönskade konsekvenser som kan reducera deras effekt eller t.o.m. skapa risker inom andra områden, särskilt genom att se till att åtgärderna är tillämpliga på lån som beviljas av alla typer av långivare, till fysiska personer som låntagare och – i den utsträckning det anses nödvändigt – till alla andra typer av låntagare.

                     3.

                     Innan man aktiverar en gräns för LTV-kvoten bör man göra en bedömning av var Tyskland befinner sig i den ekonomiska och finansiella cykeln för att bestämma hur sådana åtgärder bör kalibreras och fasas in.

                     4.

                     Efter det att man har aktiverat en gräns för LTV-kvoten kan det bli nödvändigt att skärpa den ytterligare eller aktivera ytterligare låntagarbaserade åtgärder för att bemöta de sårbarheter som identifierats i Tyskland. Detta beror på vilka åtgärder som aktiverats, hur dessa har kalibrerats initialt samt hur bedömningen av sårbarheterna utfallit.

                     5.

                     När en gräns för LTV-kvoten aktiveras eller kalibreras bör mottagarna beakta alla lån som hushållen betalar från sina inkomster, oavsett vilken form av lån det gäller.

            Rekommendation B – Aktivering av kapitalbaserade åtgärder

         Nedanstående kriterier ska uppfyllas för rekommendation B.

                     1.

                     När kapitalbaserade åtgärder aktiveras bör mottagarna försöka säkerställa motståndskraften hos kreditinstitut med tillstånd i Tyskland mot bakgrund av att systemrisk kan utgå från sektorn bostadsfastigheter, vilket kan medföra direkta eller indirekta kreditförluster från bostadslån, eller kan uppstå som konsekvens av att hushåll med bostadslån minskar sin konsumtion.

                     2.

                     Innan man aktiverar kapitalbaserade åtgärder bör man göra en bedömning av var Tyskland befinner sig i den ekonomiska och finansiella cykeln för att bedöma huruvida sådana åtgärder är lämpliga.

                     3.

                     Efter det att kapitalbaserade åtgärder har aktiverats kan det bli nödvändigt att skärpa dem ytterligare eller aktivera ytterligare makrotillsynsåtgärder för att bemöta de sårbarheter som identifierats i Tyskland. Detta beror på vilka kapitalbaserade åtgärder som aktiverats, hur dessa har tillämpats initialt samt hur bedömningen av sårbarheterna utfallit.

            Rekommendation C – Rättsligt regelverk för låntagarbaserade åtgärder för sektorn bostadsfastigheter

         Nedanstående kriterier ska uppfyllas för rekommendation C.

                     1.

                     Det rättsliga regelverket för låntagarbaserade åtgärder i Tyskland bör säkerställa att

                                 a)

                                 gränserna för kvoten mellan skuld/inkomst (DTI-kvoten), för kvoten mellan skuldbetalning/inkomst (DSTI) samt löptidsbegränsningar gäller för lån som beviljas alla typer av låntagare och av alla typer av långivare, för att undvika att gränserna kringgås, varvid dessa gränser i första hand bör gälla för fysiska personer som låntagare, men även för alla andra typer av låntagare om finansieringsstrukturerna innebär en sådan utvidgning för att undvika att gränserna kringgås,

                                 b)

                                 myndigheterna i Tyskland som ansvarar för aktiveringen av låntagarbaserade åtgärder kan aktivera alla rättsligt bindande låntagarbaserade åtgärder på ett effektivt och förebyggande sätt, och har nödvändig flexibilitet för att utforma åtgärderna på ett sätt som är lämpligt utifrån de sårbarheter som identifierats.

                     2.

                     Ändringarna av det rättsliga regelverket för låntagarbaserade åtgärder i Tyskland bör träda i kraft senast den 1 juni 2024.

            Rekommendation D – Övervakning av sårbarheter och aktivering av inkomstrelaterade låntagarbaserade åtgärder

         Nedanstående kriterier ska uppfyllas för delrekommendation D.1.
         Vid övervakning av sårbarheter relaterade till hushållens skuldsättning, övervärdering av bostadspriser och lånevillkor för nya hypotekslån på medellång sikt bör mottagarna övervaka den andel av låntagarna som tar nya hypotekslån som de riskerar att inte kunna återbetala eller betala av sina skulder regelbundet utan att avsevärt minska sin konsumtion till följd av ogynnsamma ekonomiska eller finansiella förhållanden, ökade kostnader för att betala sina skulder eller en ogynnsam utveckling på bostadsmarknaden.
         Nedanstående kriterier ska uppfyllas för delrekommendation D.2.

                     1.

                     När inkomstrelaterade låntagarbaserade åtgärder aktiveras bör mottagarna sträva efter att förhindra att en betydande eller ökande andel låntagare tecknar nya hypotekslån som de riskerar att inte kunna återbetala eller regelbundet betala av sina skulder på utan att avsevärt minska sin förbrukning till följd av ogynnsamma ekonomiska eller finansiella förhållanden, ökade kostnader för att betala sina skulder eller en ogynnsam utveckling på bostadsmarknaden.

                     2.

                     Mottagarna bör använda en eller flera låntagarbaserade åtgärder för att säkerställa att de aktuella åtgärderna är effektiva och för att minimera risken för att de kringgås eller för oönskade konsekvenser som kan reducera deras effekt eller t.o.m. skapa risker inom andra områden, särskilt genom att se till att åtgärderna är tillämpliga på lån som beviljas av alla typer av långivare till fysiska personer som låntagare och – i den utsträckning det anses nödvändigt – alla andra typer av låntagare.

                     3.

                     Innan man aktiverar inkomstrelaterade låntagarbaserade åtgärder bör man göra en bedömning av var Tyskland befinner sig i den ekonomiska och finansiella cykeln för att bestämma hur sådana åtgärder bör kalibreras och fasas in.

                     4.

                     Efter det att man har aktiverat inkomstrelaterade låntagarbaserade åtgärder kan det vara nödvändigt att förstärka dem, eller aktivera ytterligare låntagarbaserade åtgärder, för att bemöta de sårbarheter som har identifierats i Tyskland. Detta beror på vilka åtgärder som aktiverats, hur dessa tillämpats initialt samt hur bedömningen av sårbarheterna utfallit.

                     5.

                     När inkomstrelaterade låntagarbaserade åtgärder aktiveras eller kalibreras bör mottagarna beakta alla lån som hushållen betalar från sina inkomster, oavsett vilken form av lån det gäller.


title: Europeiska systemrisknämndens rekommendation av den 2 december 2021 om sårbarheter på medellång sikt inom sektorn bostadsfastigheter i Österrike (ESRB/2021/11) 2022/C 122/02

text:
               17.3.2022

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               C 122/9

      EUROPEISKA SYSTEMRISKNÄMNDENS REKOMMENDATION
      av den 2 december 2021
      om sårbarheter på medellång sikt inom sektorn bostadsfastigheter i Österrike
      (ESRB/2021/11)
      (2022/C 122/02)
      EUROPEISKA SYSTEMRISKNÄMNDENS STYRELSE HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION
      med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,
      med beaktande av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1092/2010 av den 24 november 2010 om makrotillsyn av det finansiella systemet på EU-nivå och om inrättande av en europeisk systemrisknämnd (1), särskilt artikel 3.2 b och d samt artiklarna 16–18,
      med beaktande av Europeiska systemrisknämndens beslut ESRB/2011/1 av den 20 januari 2011 om arbetsordningen för Europeiska systemrisknämnden (2), särskilt artikel 18, och
      av följande skäl:

                  (1)

                  Fastighetssektorn utgör en viktig del av ekonomin och sektorns utveckling kan påverka det finansiella systemet i betydande grad. Historiska fastighetskriser har visat att en ohållbar utveckling på fastighetsmarknaden kan få stora konsekvenser för det finansiella systemets stabilitet och ekonomin som helhet, vilket även kan medföra oönskade spridningseffekter över gränserna. En negativ utveckling på fastighetsmarknaderna i vissa medlemsstater har tidigare medfört stora kreditförluster och/eller negativa följder för den reala ekonomin. Detta beror på det nära sambandet mellan fastighetssektorn, finansiärer och andra ekonomiska sektorer. Därutöver kan de starka återkopplingsprocesserna mellan det finansiella systemet och den reala ekonomin leda till att en negativ utveckling förstärkts.

                  (2)

                  Dessa samband är viktiga eftersom de innebär att risker som uppstår i fastighetssektorn kan få en systempåverkan som är procyklisk till sin natur. Sårbarheter i det finansiella systemet byggs ofta upp under den fas då fastighetssektorn befinner sig i en uppgång. När riskerna uppfattas som låga och tillgången till finansiering är god kan detta leda till en snabb ökning av både krediter och investeringar som, tillsammans med ökad efterfrågan på fastigheter, kan leda till stigande fastighetspriser. När säkerheternas värde ökar kan detta medföra att efterfrågan på, och tillgången till, krediter ökar ytterligare, vilket kan leda till en självförstärkande dynamik som i teorin kan få konsekvenser på systemnivå. Om fastighetssektorn istället befinner sig i en nedgångsfas kan begränsad tillgång till finansiering, ökad riskaversion och sjunkande fastighetspriser påverka båda långivare och låntagare negativt vilket då kan leda till försämrade ekonomiska förutsättningar.

                  (3)

                  Sårbarheter inom sektorn bostadsfastigheter kan utgöra en källa för systemrisk som kan påverka den finansiella stabiliteten både direkt och indirekt. Direkta effekter är kreditförluster i bolåneportföljerna p.g.a. en negativ ekonomisk eller finansiell utveckling samtidigt som bostadsmarknaden också utvecklas negativt. Indirekta effekter kan vara relaterade till förändringar i hushållens konsumtion som får ytterligare konsekvenser för den reala ekonomin och den finansiella stabiliteten.

                  (4)

                  Enligt vad som framgår av skäl 4 i Europeiska systemrisknämndens rekommendation ESRB/2013/1 (3) är makrotillsynens slutmål att bidra till att värna stabiliteten i det finansiella systemet som helhet, genom att bland annat stärka det finansiella systemets förmåga att återhämta sig efter störningar och minska uppbyggnaden av systemrisker, för att därigenom säkerställa att finanssektorn på ett uthålligt sätt bidrar till den ekonomiska tillväxten.

                  (5)

                  För detta ändamål får makrotillsynsmyndigheter utifrån en riskbedömning tillämpa eller flera av de kapitalbaserade makrotillsynsåtgärder som framgår av Europaparlamentets och rådets direktiv 2013/36/EU (4) och Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 575/2013 (5) och/eller låntagarbaserade makrotillsynsåtgärder som är baserade på nationell lagstiftning. Medan de kapitalbaserade åtgärderna främst ska stärka det finansiella systemets motståndskraft, kan låntagarbaserade åtgärder vara särskilt lämpade om man vill undvika att ytterligare systemrisker byggs upp.

                  (6)

                  Under 2016 genomförde Europeiska systemrisknämnden (ESRB) en granskning av vilka sårbarheter som finns inom sektorn bostadsfastigheter i hela EU (6). I denna granskning identifierade ESRB olika sårbarheter på medellång sikt i flera länder som källor till systemrisk för finansiell stabilitet, vilket ledde till att man utfärdade beslut om varning till åtta länder, inklusive Österrike (7).

                  (7)

                  2016 bedömdes de huvudsakliga sårbarheterna på bostadsmarknaden i Österrike utgå från kraftigt ökande bostadspriser och stigande bolånevolymer samt risken för att kraven på låntagarna skulle sänkas ytterligare.

                  (8)

                  Sedan 2018 har de nationella myndigheterna i Österrike använt kommunikationsverktyg för att säkerställa sunda lånevillkor, kompletterat med ett förstärkt makrotillsynsarbete. I sin uppföljningsrapport om länder som erhöll varningar om sårbarheter på medellång sikt inom sektorn bostadsfastigheter (8), uppmärksammade ESRB att de åtgärder som de nationella myndigheterna i Österrike infört kan vara effektiva mot de framväxande sårbarheterna. ESRB noterade dock också att nationella myndigheterna i Österrike getts behörighet att införa rättsligt bindande låntagarbaserade åtgärder under 2017 som kunde utnyttjas om de framväxande sårbarheterna skulle accelerera.

                  (9)

                  ESRB har nyligen genomfört en systematisk och framåtblickande granskning av sårbarheter som är kopplade till sektorn bostadsfastigheter inom EES-området. I detta sammanhang har ESRB därvid identifierat vissa sårbarheter på medellång sikt som källa till systemrisk för den finansiella stabiliteten som inte åtgärdats i tillräcklig utsträckning.

                  (10)

                  Covid-19-pandemins utbrott 2020 och den därmed sammanhängande krisen har inte lett till någon konjunkturnedgång på bostadsmarknaderna. Efter en period med successiv tillväxt, då det samtidigt har varit låg räntenivå, har i stället de reala bostadspriserna och utlåningen ökat ytterligare i flera länder och detta i en betydligt snabbare takt än hushållens inkomster. För att mildra effekterna av pandemin och den därav följande ekonomiska osäkerheten har olika åtgärder och strategier, såsom moratorier och offentliga garantier, genomförts. I denna breda politiska kontext har tidigare planerade makrotillsynsåtgärder tillfälligt lättats eller senarelagts i vissa länder. Den aktuella förbättringen av det ekonomiska läget gör det möjligt att anpassa makrotillsynen i de länder där sårbarheter i samband med bostadsfastigheter har fortsatt att byggas upp.

                  (11)

                  Vad gäller Österrike har denna utveckling på senare tid visat att de reala bostadspriserna, efter en period med måttlig tillväxt, åter börjat accelerera och utvecklats snabbare än de reala disponibla inkomsterna. Dessutom hat utlåningen till hushållen ökat kontinuerligt. ESRB:s beräkningar visar också att, efter september 2019, ökningen av de reala bostadspriserna tagit fart under första kvartalet 2021 och överstigit ökningen i de reala disponibla inkomsterna under den perioden. I linje med denna utveckling visar beräkningar från Oesterreichische Nationalbank att bostäder blivit ännu mer övervärderade under första kvartalet 2021. Den reala tillväxten på utlåningen till hushållen för bostadsköp har ökat kontinuerligt sedan 2019. Av ett meddelande från finansmarknadsstyrelsen i Österrike i juni 2021 (9) framgår att lånevillkoren för bostadslån vad gäller belåningsgrad (LTV-kvoten) och kvoten mellan skuldbetalning/inkomst (DSTI) har fortsatt att öka i förhållande till femårsgenomsnittet, och att en försvarlig andel av utlåningen uppvisar höga LTV- och DSTI-kvoter.

                  (12)

                  De åtgärder som för närvarande tillämpas bedöms endast som delvis lämpliga och delvis tillräckliga för att tackla de ökande sårbarheterna. Österrike har heller inte vidare använt sig av kapitalbaserade åtgärder för att ta itu med befintliga sårbarheter och främja finansiell stabilitet. Sårbarheterna som identifierats inom bostadssektorn i Österrike speglas heller inte fullt ut i riskvikterna för bostadslån, som används av kreditinstitut som använder interna ratingsystem (IRB) för att beräkna sina kapitalkrav.

                  (13)

                  Mot denna bakgrund konstaterar ESRB att man bör införa rättsligt bindande låntagarbaserade åtgärder för att öka effekten på de åtgärder som redan finns på plats för att på allvar ta itu med de sårbarheter på medellång sikt som finns inom bostadssektorn i Österrike. Om sådana bindande låntagarbaserade åtgärder bedöms som otillräckliga för att effektivt minska sårbarheterna på medellång sikt, bör man överväga införandet av kapitalbaserade åtgärder, t.ex. Instrument som ökar riskvikterna i internmetoden (IRB) för exponeringar mot bostadssektorn, den sektoriella systemriskbufferten eller den kontracykliska kapitalbufferten. Dessa åtgärder skulle göra banksektorn i Österrike mer motståndskraftig mot de risker som kan ha uppstått, t.ex. den fortsatta övervärderingen av bostadspriserna och något lägre ställda krav på låntagarna för bostadslån som har beviljats de senaste åren.

            HÄRIGENOM REKOMMENDERAS FÖLJANDE.
      AVSNITT 1

         REKOMMENDATIONER

         Rekommendation A – att införa rättsligt bindande låntagarbaserade åtgärder

      Det rekommenderas att de relevanta myndigheterna inför rättsligt bindande låntagarbaserade åtgärder för att minska sådana sårbarheter inom sektorn bostadsfastigheter i Österrike som utgör en källa till risk för den finansiella stabiliteten.

         Rekommendation B – att införa eller förstärka kapitalbaserade åtgärder

      Det rekommenderas att de relevanta myndigheterna inför eller förstärker kapitalbaserade åtgärder för att säkerställa motståndskraften hos kreditinstitut med tillstånd i Österrike och kompletterat låntagarbaserade åtgärder för att minska sårbarheterna inom sektorn bostadsfastigheter i Österrike som utgör en risk för den finansiella stabiliteten om sådana rättsligt bindande låntagarbaserade åtgärder skulle visa sig vara otillräckliga för att effektivt minska sårbarheterna på medellång sikt.
      AVSNITT 2

         GENOMFÖRANDE

      1.   Definitioner

                  1.

                  I denna rekommendation gäller följande definitioner:

                              a)

                                 relevant myndighet: myndighet som ansvarar för att införa rättsligt bindande låntagarbaserade eller kapitalbaserade åtgärder i Österrike.

                              b)

                                 låntagarbaserad åtgärd: makrotillsynsåtgärder som riktar sig till låntagare, inbegripet gränser för LTV-kvot, kvoten mellan skuld/inkomst (DTI-kvot), DSTI-kvot, löptid och amorteringskrav.

                              c)

                                 belåningsgrad (LTV-kvot): summan av alla lån eller trancher av lån som låntagaren tagit ut på den fasta egendomen när lånet beviljades i förhållande till den fasta egendomens värde när lånet beviljades.

                              d)

                                 kvot mellan skuld/inkomst (DTI-kvot): låntagarens samlade skuld när lånet beviljades i förhållande till låntagarens samlade årliga disponibla inkomst när lånet beviljades.

                              e)

                                 kvot mellan skuldbetalning/inkomst (DSTI-kvot): den sammanlagda årliga skuldbetalningen i förhållande till låntagarens samlade årliga disponibla inkomst när lånet beviljades.

                              f)

                                 skuldbetalning: den samlade återbetalningen av ränta och kapitalbelopp som en låntagare gör avseende sin totala skuld under en given tidsperiod.

                              g)

                                 löptid: bostadslånets löptid uttryckt i år när lånet beviljades.

                              h)

                                 amorteringskrav: åtgärder kopplade till lånets återbetalningsplan.

                              i)

                                 kapitalbaserade åtgärder: kapitalbaskrav som åläggs ett kreditinstitut i syfte att förebygga och/eller minska systemrisker enligt definitionen i artikel 2 c i förordning (EU) nr 1092/2010, inbegripet enligt artiklarna 124, 164 eller 458 i förordning (EU) nr 575/2013 eller avdelning VII kapitel 4 i direktiv (EU) 2013/36, såsom den kontracykliska kapitalbufferten eller den sektoriella systemriskbufferten.

                              j)

                                 kreditinstitut: ett kreditinstitut enligt definitionen i artikel 4.1.1 i förordning (EU) nr 575/2013.

            2.   Kriterier för genomförandet

                  1.

                  Följande kriterier gäller för genomförandet av denna rekommendation:

                              a)

                              Proportionalitetsprincipen ska beaktas så att man beaktar målsättningen och innehållet i rekommendationerna A och B.

                              b)

                              När man inför rättsligt bindande låntagarbaserade åtgärder och/eller kapitalbaserade åtgärder, bör införandet och kalibreringen ta hänsyn till var Österrike befinner sig i den ekonomiska och finansiella cykeln samt alla potentiella konsekvenser vad gäller de tillhörande kostnaderna och fördelarna.

                              c)

                              Specifika kriterier för efterlevnaden av denna rekommendation framgår av bilagan.

                  2.

                  Mottagarna ska meddela Europaparlamentet, rådet, kommissionen och ESRB vilka åtgärder som de vidtar med anledning av denna rekommendation, eller på lämpligt sätt motivera eventuell passivitet. Rapporterna bör som minimum innehålla

                              a)

                              information om innehållet i, och tidsramarna för, de åtgärder som vidtas,

                              b)

                              en bedömning av sårbarheter som är relaterade till hushållens skuldsättning och lånevillkoren för nya bostadslån, inklusive fördelningen av nya bostadslån utifrån deras LTV-, DTI- och DSTI-kvot, löptider och avbetalningsprofil, varvid den relevanta kvoten beräknas i enlighet med bilaga IV till Europeiska systemrisknämndens rekommendation ESRB/2016/14 (10), tillsammans med funktionen på de åtgärder som vidtagits, med beaktande av målen för denna rekommendation.

                              c)

                              en ingående motivering av varför man avstått från att vidta åtgärder eller gjort avsteg från denna rekommendation, inklusive eventuella förseningar.

            3.   Tidsfrister för uppföljning

      I enlighet med artikel 17.1 i förordning (EU) nr 1092/2010 ska mottagarna underrätta Europaparlamentet, rådet, kommissionen och ESRB om vilka åtgärder som vidtagits med anledning av rekommendationen och motivera eventuell passivitet. Mottagarna uppmanas att inkomma med denna information i enlighet med följande tidsfrister:

                  1.

                     Rekommendation A

                              a)

                              Senast den 30 juni 2023 och den 30 juni 2025 ska mottagarna av rekommendation A till Europaparlamentet, rådet, kommissionen och ESRB överlämna en rapport om vilka åtgärder som vidtagits för att införa rättsligt bindande låntagarbaserade åtgärder. Om fler än en myndighet har ansvar för att vidta åtgärder avseende de sårbarheter som har identifierats bör en gemensam rapport lämnas.

                  2.

                     Rekommendation B

                  Senast den 30 juni 2023 och den 30 juni 2025 ska mottagarna av rekommendation B till Europaparlamentet, rådet, kommissionen och ESRB överlämna en rapport om vilka åtgärder som vidtagits avseende kapitalbaserade åtgärder. Om fler än en myndighet har ansvar för att vidta åtgärder avseende de sårbarheter som har identifierats bör en gemensam rapport lämnas.

            4.   Granskning och utvärdering

                  1.

                  ESRB-sekretariatet ska

                              a)

                              stödja adressaterna, säkerställa en samordnad rapportering, tillhandahållandet av relevanta förlagor och information om tillvägagångssätt och tidsfrister för uppföljningen,

                              b)

                              verifiera adressaternas uppföljning, hjälpa adressaterna när dessa så önskar och lämna rapporter om uppföljningen till styrelsen.

                  2.

                  Styrelsen kommer att bedöma adressaternas åtgärder och förklaringar och i förekommande fall besluta huruvida denna rekommendation inte har efterlevts och huruvida en adressat har underlåtit att motivera sin passivitet på lämpligt sätt.

         Utfärdad i Frankfurt am Main den 2 december 2021.

               På ESRB-styrelsens vägnar

            Francesco MAZZAFERRO

               Chef för ESRB:s sekretariat

         (1)  EUT L 331, 15.12.2010, s. 1.

         (2)  EUT C 58, 24.2.2011, s. 4.

         (3)  Europeiska systemrisknämndens rekommendation ESRB/2013/1 av den 4 april 2013 om makrotillsynspolitikens mellanliggande mål och instrument (EUT C 170, 15.6.2013, s. 1).

         (4)  Europaparlamentets och rådets direktiv 2013/36/EU av den 26 juni 2013 om behörighet att utöva verksamhet i kreditinstitut och om tillsyn av kreditinstitut, om ändring av direktiv 2002/87/EG och om upphävande av direktiven 2006/48/EG och 2006/49/EG (EUT L 176, 27.6.2013, s. 338).

         (5)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 575/2013 av den 26 juni 2013 om tillsynskrav för kreditinstitut och värdepappersföretag och om ändring av förordning (EU) nr 648/2012 (EUT L 176, 27.6.2013, s. 1).

         (6)  Se Vulnerabilities in the EU residential real estate sector, ESRB, november 2016, finns på ESRB:s webbplats www.esrb.europa.eu.

         (7)  Europeiska systemrisknämndens varning ESRB/2016/05 av den 22 september 2016 om sårbarheter på medellång sikt inom sektorn bostadsfastigheter i Österrike (EUT C 31, 31.1.2017, s. 43).

         (8)  Se Follow-up report on countries that received ESRB warnings in 2016 on medium-term vulnerabilities in the residential real estate sector, ESRB, september 2019, finns på engelska på ESRB:s webbplats www.esrb.europa.eu.

         (9)  Pressrelease efter finansmarknadsstyrelsens möte nr 28, finns på https://www.fmsg.at/en/publications/press-releases/2021/28th-meeting.html.

         (10)  Europeiska systemrisknämndens rekommendation ESRB/2016/14 av den 31 oktober 2016 om förbättrad statistik över fastighetssektorn (EUT C 31, 31.1.2017, s. 1).

         BILAGA
         SPECIFICERING AV DE KRITERIER SOM SKA UPPFYLLAS FÖR REKOMMENDATIONEN

            Rekommendation A – att införa rättsligt bindande låntagarbaserade åtgärder

         Nedanstående kriterier ska uppfyllas för rekommendation A.

                     1.

                     När man inför rättsligt bindande låntagarbaserade åtgärder bör adressaterna sträva efter att förhindra en betydande eller ökande andel av:

                                 a)

                                 nya lån med säkerhet i en bostad som kan medföra kreditförluster om det inträffar fallissemang och huspriserna faller pga. detta,

                                 b)

                                 Låntagare som tecknar nya hypotekslån där det finns en avsevärd risk för att låntagaren inte kan återbetala sina skulder som planerat utan att avsevärt minska sin konsumtion till följd av ogynnsamma ekonomiska eller finansiella förhållanden, ökande kostnader för att betala sina lån eller en ogynnsam utveckling på bostadsmarknaden.

                     2.

                     Mottagarna bör använda en eller flera rättsligt bindande låntagarbaserade åtgärder för att säkerställa att de aktuella åtgärderna är effektiva och för att minimera risken för att de kringgås eller för oönskade konsekvenser som kan reducera deras effekt eller t.o.m. skapa risker inom andra områden, särskilt genom att se till att rättsligt bindande låntagarbaserade åtgärder gäller för lån som beviljas alla typer av låntagare av alla typer av långivare.

                     3.

                     Innan man inför rättsligt bindande låntagarbaserade åtgärder bör man göra en bedömning av var Österrike befinner sig i den ekonomiska och finansiella cykeln för att bestämma hur sådana åtgärder bör kalibreras och fasas in.

                     4.

                     Innan man inför rättsligt bindande låntagarbaserade åtgärder, och för att bestämma hur sådana åtgärder bör kalibreras och fasas in, bör adressaterna beakta vilka låntagarbaserade åtgärder som redan tillämpas och hur dessa kalibrerats, för att på så sätt bemöta de sårbarheter som identifierats i Österrike på bästa möjliga sätt.

                     5.

                     Efter det att rättsligt bindande låntagarbaserade åtgärder har införts kan det bli nödvändigt att skärpa dem ytterligare eller aktivera ytterligare makrotillsynsåtgärder för att bemöta de sårbarheter som identifierats i Österrike. Detta beror på vilka låntagarbaserade åtgärder som införts, hur dessa har kalibrerats initialt samt hur bedömningen av sårbarheterna utfallit.

                     6.

                     När rättsligt bindande låntagarbaserade åtgärder införs eller kalibreras bör mottagarna beakta alla lån som hushållen betalar från sina inkomster, oavsett vilken form av lån det gäller, dvs. man behandlar lånebetalningar avseende bostad som en skuld för hushållet.

            Rekommendation B – att införa eller förstärka kapitalbaserade åtgärder

         Nedanstående kriterier ska uppfyllas för rekommendation B.

                     1.

                     När man aktiverar nya, eller förstärker existerande, kapitalbaserade åtgärder bör mottagarna försöka säkerställa motståndskraften hos kreditinstitut med tillstånd i Österrike mot bakgrund av att systemrisk kan utgå från sektorn bostadsfastigheter, vilket kan medföra direkta eller indirekta kreditförluster från bostadslån, eller kan uppstå som konsekvens av att hushåll med bostadslån minskar sin konsumtion.

                     2.

                     Innan man inför nya, eller förstärker existerande, kapitalbaserade åtgärder bör man göra en bedömning av var Österrike befinner sig i den ekonomiska och finansiella cykeln och huruvida rättsligt bindande låntagarbaserade åtgärder, som införs i överensstämmelse med rekommendation A, är tillräckliga för att minska sårbarheterna på medellång sikt och undersöka huruvida det vore lämpligt att införa eller förstärka kapitalbaserade åtgärder.

                     3.

                     Efter det att man infört nya, eller förstärkt existerande, kapitalbaserade åtgärder kan det bli nödvändigt att förstärka åtgärden ytterligare eller införa ytterligare makrotillsynsåtgärder för att bemöta de sårbarheter som identifierats i Österrike. Detta beror på vilka kapitalbaserade åtgärder som införs, hur dessa tillämpas initialt samt hur bedömningen av sårbarheterna utfallit.


title: Europeiska systemrisknämndens rekommendation av den 2 december 2021 om en reform av regelverket för penningmarknadsfonder (ESRB/2021/9) 2022/C 129/01

text:
               22.3.2022

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               C 129/1

      EUROPEISKA SYSTEMRISKNÄMNDENS REKOMMENDATION
      av den 2 december 2021
      om en reform av regelverket för penningmarknadsfonder
      (ESRB/2021/9)
      (2022/C 129/01)
      EUROPEISKA SYSTEMRISKNÄMNDENS STYRELSE HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION
      med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,
      med beaktande av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1092/2010 av den 24 november 2010 om makrotillsyn av det finansiella systemet på EU-nivå och om inrättande av en europeisk systemrisknämnd (1), särskilt artikel 3.2 b och d samt artiklarna 16–18,
      med beaktande av Europeiska systemrisknämndens beslut ESRB/2011/1 av den 20 januari 2011 om arbetsordningen för Europeiska systemrisknämnden (2), särskilt artikel 18, och
      med beaktande av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2017/1131 av den 14 juni 2017 om penningmarknadsfonder (3), och
      av följande skäl:

                  (1)

                  Oron på finansmarknaderna i början av covid-19 pandemin avslöjade ihållande systemiska sårbarheter i vissa delsektorer för penningmarknadsfonder som investerar i privata skuldinstrument. Dettagör det nödvändigt att ompröva vissa aspekter av de lagstiftningsreformer som gjordes efter den globala finanskrisen.

                  (2)

                  Den globala finanskrisen 2008 visade att penningmarknadsfonder är sårbara för kreditrisker och situationer där volymerna på inlösen stiger kraftigt. Denna sårbarhet innebär att de kan sprida eller förstärka risker i hela det finansiella systemet. I Europeiska systemrisknämndens rekommendation ESRB/2012/1 (4) rekommenderades att Europeiska kommissionen bör granska dessa sårbarheter. Europeiska systemrisknämnden (ESRB) rekommenderade en övergång till ett variabelt andelsvärde för alla penningmarknadsfonder, skärpta likviditetskrav, större krav på offentliggörande av information samt mer rapportering och informationsutbyte.

                  (3)

                  I förordning (EU) 2017/1131 (nedan kallad förordningen om penningmarknadsfonder (MMFR) fastställs regler som ska göra penningmarknadsfonder mer motståndskraftiga och begränsa de spridningskanaler som blev tydliga under den globala finanskrisen. Genom förordningen skapas direkta skyldigheter för penningmarknadsfonder och deras förvaltare i hela unionen. ESRB analyserade förordningen om penningmarknadsfonder mot bestämmelserna i rekommendation ESRB/2012/1 och fann att förordningen i stort sett uppfyllde kraven (5).

                  (4)

                  I början av covid-19 pandemin, när många investerare vill lösa in andelar samtidigt (6), drabbades vissa penningmarknadsfonder som investerat i skuldförbindelser från den privata sektorn av akuta likviditetsproblem när många ansökningar om inlösen av andelar kolliderade med bristande likviditet på marknaderna för skuldförbindelser från den privata sektorn. Detta ledde till en oro för att likviditetsproblem hos dessa penningmarknadsfonder skulle förstärka effekterna av covid-19 chocken i andra delar av det finansiella systemet. Situationen var särskilt allvarlig i Förenta staterna och unionen. Eurosystemet, Federal Reserve System och Bank of England vidtog inom ramen för sina respektive penningpolitiska mandat exceptionella åtgärder som bidrog till att förbättra situationen.

                  (5)

                  De likviditetsproblem som observerades hos penningmarknadsfonderna speglade en underliggande spänning mellan penningmarknadsfondernas två primära ekonomiska funktioner för det finansiella systemet och den reala ekonomin: i) att tillhandahålla kortfristig finansiering till emittenter, främst banker och icke-finansiella företag, samt ii) fungera som ett verktyg för investerarnas likviditetsförvaltning. Spänningen beror på att penningmarknadsfonder erbjuder investerare en ”on-demand” likviditet som ofta antas vara ett kontantliknande instrument, medan de instrument i vilka fonderna investerar inte alltid är likvida, särskilt under perioder av marknadsstress då penningmarknadsfonder kan behöva sälja dem. Detta gäller särskilt för penningmarknadsfonder som främst investerar i företagscertifikat och inlåningsbevis (penningmarknadsfonder med lågvolatilt nettotillgångsvärde eller (LVNAV) och penningmarknadsfonder med rörligt nettotillgångsvärde eller (VNAV), eftersom dessa tillgångar i allmänhet hålls till förfallodagen och inte handlas på djupa andrahandsmarknader (7).

                  (6)

                  Den europeiska marknaden för kortfristiga skuldebrev är fragmenterad och består av fyra huvudkomponenter: marknaden för överlåtbara europeiska företagscertifikat (NEU-CP), euro-företagscertifikat (Euro-CP), andra nationella företagscertifikat och inlåningsbevis samt statsskuldväxlar. Denna fragmentering och brist på information om dessa marknader, särskilt på OTC-andrahandsmarknaderna, försvårar bedömningen av deras storlek och likviditet, vilket är viktigt för att penningmarknadsfonder vid behov ska kunna uppfylla stora krav på inlösen genom försäljningen av tillgångar (8).

                  (7)

                  Denna rekommendation bidrar till kommissionens kommande översyn under 2022 av förordningen om penningmarknadsfonder för att ta itu med ihållande systemiska sårbarheter i vissa delsektorer för penningmarknadsfonder som investerar i skuldinstrument från den privata sektorn. Rekommendationen avser att spegla syftet med rekommendation ESRB/2012/1 – att reducera de inlåningsliknande funktionerna som vissa penningmarknadsfonder erbjuder genom inlösen till nominellt värde inom ramen för den befintliga förordningen om penningmarknadsfonder. Rekommendationen har tagits fram inom ramen för det vidare arbete som pågår internationellt och inom EU med att reformera penningmarknadsfonderna. Denna rekommendation har särskilt beaktat synpunkter från Europeiska värdepappers- och marknadsmyndigheten (Esma) som erhållits inom ramen för samrådet om en reform av penningmarknadsfonderna. Rekommendationen är också förenlig med förslagen från rådet för finansiell stabilitet (FSB), även om den inte innehåller något krav på att penningmarknadsfonder ska ha kapitalbuffertar eller ett ”minimibelopp för risk” (9). ESRB anser att sådana kapitalbaskrav inte behövs, förutsatt att de egenskaper som gör att penningmarknadsfonder liknar institut som tar emot inlåning reduceras och att de egenskaper som gör att penningmarknadsfonder liknar andra investeringsfonder ökar.

                  (8)

                  Rekommendation A är utformad för att reducera tröskeleffekter. Den syftar särskilt till att undanröja de oavsiktliga konsekvenser som blir följden av två regleringskrav. För det första kräver förordningen om penningmarknadsfonder att LVNAV-penningsmarknadsfonder får värdera vissa tillgångar till upplupet anskaffningsvärde, förutsatt att det resulterande nettotillgångsvärdet (NAV-värdet) ligger kvar inom en korridor på 20 baspunkter av nettotillgångsvärdet beräknat på en marknadsvärdering eller modellvärdering av alla tillgångar. Denna korridor innebär en ”först till kvarn-fördel” för investerarna, eftersom de kan lösa in sina andelar till ett fondandelsvärde (NAV) som inte återspeglar marknadsvärderingen av vissa tillgångar. Detta kan innebära incitament för uttagsanstormningar och bör avskaffas. I stället bör fondandelsvärde (NAV) för LVNAV-penningmarknadsfonder fluktuera. Genom att korridoren tas bort förändras en viktig aspekt för LVNAV-penningmarknadsfonderna, vilket också kan påverka de val som investerare gör som hittills attraherats av det relativt stabila fondandelsvärdet (NAV). Samtidigt syftar rekommendation B till att skärpa likviditetskraven för LVNAV-penningmarknadsfonder för att göra dem relativt mindre riskfyllda och mindre volatila än kortfristiga VNAV-penningmarknadsfonder. För det andra, när andra tröskelvärden överskrids, måste förvaltare av LVNAV-penningmarknadsfonder eller statspappersbaserade penningmarknadsfonder med fast nettotillgångsvärde (PDCNAV) bedöma och dokumentera lämpliga åtgärder. Detta kan inbegripa användning av vissa särskilda instrument för likviditetshantering (LMT), såsom likviditetsavgifter för investerare och användning av inlösenspärrar. I början av covid-19 pandemin kan ett av dessa tröskelvärden ha lett till att vissa investerare löste in eftersom de förväntade sig att sådana åtgärder skulle införas automatiskt. De bör därför avskaffas. Genom att avskaffa dessa tröskelvärden skulle också göra det lättare för LVNAV- och PDCNAV-penningmarknadsfonder att använda de bestämmelser i förordningen om penningmarknadsfonder som gör det möjligt för dem att under vissa förutsättningar tillfälligt bryta mot sina likviditetskrav, i enlighet med artikel 24.2 i förordningen om penningmarknadsfonder.

                  (9)

                  Rekommendation B ska reducera penningmarknadsfondernas likviditetstransformering och förbättra matchningen mellan deras tillgångar och skulder. Högre likviditetskrav för VNAV- och LVNAV-penningmarknadsfonder, som utgörs av tillgångar som förfaller dagligen respektive på veckobasis samt statspappersbaserade tillgångar, säkerställer en större och mer diversifierad likviditet i portföljen och minskar risken för att penningmarknadsfonder destabiliserar hela penningmarknaden under stressade marknadsförhållanden. För att säkerställa en tillräcklig tillgång till statspappersbaserade tillgångar kan dessa ha längre löptid än tillgångar som förfaller på veckobasis. Detta kan visserligen öka löptidsrisken, men minskar samtidigt likviditetsrisken. Förordningen om penningmarknadsfonder ger förvaltare av penningmarknadsfonder en viss flexibilitet för att bryta mot sina likviditetskrav pga. av händelser som ligger utanför deras kontroll. En flexibilitet på individuell nivå kan dock vara otillräcklig i händelse av marknadsomfattande stress. I sådana fall bör förvaltare av penningmarknadsfonder dessutom uttryckligen tillåtas att använda sina likvida tillgångar för att genomföra inlösen och inneha färre tillgångar som förfaller på veckobasis samt statspappersbaserade tillgångar än vad som normalt krävs. Nationella behöriga myndigheter bör ha befogenhet att, antingen för alla penningmarknadsfonder eller en undergrupp av dessa i deras jurisdiktion, fastställa en tidsgräns som anger den period under vilken penningmarknadsfonder kan välja att inneha färre likvida tillgångar än vad som normalt krävs. Detta skulle säkerställa ett systemomfattande svar på en marknadsomfattande utveckling. Esmas samordning under denna process skulle undvika snedvridningar på den inre marknaden.

                  (10)

                  Rekommendation C är utformad för att förbättra tillgången till, och uppmuntra användningen av, instrument för likviditetshantering (LMT) som säkerställer att investerare som löser in/köper andelar också betalar kostnaderna för dessa transaktioner. Av Europeiska systemrisknämndens rekommendation ESRB/2017/6 (10) framgår att den relevanta unionslagstiftningen bör göra instrument för likviditetshantering tillgängliga för alla typer av investeringsfonder, inklusive penningmarknadsfonder. Dessutom bör alla penningmarknadsfonder ha tillgång till minst ett instrument för likviditetshantering, t.ex. utspädningsskydd, likviditetsavgifter eller, för penningmarknadsfonder med fluktuerande NAV-värde, swing pricing, som kan medföra inlösen- och teckningskostnader för säljande (eller köpande) investerare. Dessutom bör man, för att mer allmänt underlätta användningen av instrument för likviditetshantering, ta fram kriterier för att integrera dessa i relevant unionslagstiftning. När Esma ges i uppdrag att ta fram dessa kriterier och ytterligare vägledning bör kommissionen begära att inga tröskeleffekter uppstår.

                  (11)

                  Rekommendation D är utformad för att förbättra övervakningen och stresstester. Detta kommer att ge nationella organ och EU-organ bättre information för att identifiera systemiska sårbarheter inom sektorn penningmarknadsfonder. För det första bör den regelbundna rapporteringen förbättras genom ökad frekvens och mer information om penningmarknadsfondernas investerare. För det andra bör det vara möjligt för nationella behöriga myndigheter att dela uppgifter som härrör från regelbunden rapportering och från krisspecifik rapportering med EU-organ med ett mandat som rör finansiell stabilitet. Utöver denna rekommendation skulle informationsdelning mellan centralbanker och nationella behöriga myndigheter också förbättra myndigheternas möjligheter att bedöma risker. Slutligen bör EU-omfattande stresstester komplettera befintliga interna stresstester som de enskilda penningmarknadsfonderna själva utför. För att säkerställa en konsekvent tillämpning av scenarierna och för att validera resultaten, bör Esma i samarbete med de nationella behöriga myndigheterna samordna dessa tester. Utifrån resultaten bör Esma offentliggöra sin bedömning av riskerna för den finansiella stabiliteten.

                  (12)

                  För att på ett övergripande sätt ta itu med de sårbarheter som härrör från sektorn penningmarknadsfonder bör de åtgärder som framgår av denna rekommendation genomföras som ett paket.

                  (13)

                  ESRB anser att förordningen om penningmarknadsfonder bör ses över ytterligare fem år efter ikraftträdandet av de nya bestämmelserna för att bedöma huruvida penningmarknadsfondernas motståndskraft har förbättrats genom lagstiftningsreformerna och huruvida spridningskanalerna reducerats. Denna översyn bör omfatta kalibreringen av likviditetskraven och bedöma om det behövs ytterligare verktyg med makrotillsynseffekt.

            HÄRIGENOM REKOMMENDERAS FÖLJANDE.
      AVSNITT 1

         REKOMMENDATIONER

         Rekommendation A – Reducerade tröskeleffekter

      EU-kommissionen rekommenderas föreslå att

                  1.

                  relevant unionslagstiftning bör kräva att alla penningmarknadsfonder med lågvolatilt nettotillgångsvärde (LVNAV) ska ha ett fluktuerande NAV-värde,

                  2.

                  de tröskelvärden som anges i artikel 34.1 a och 34.1 b i förordning (EU) 2017/1131 (nedan kallad förordningen om penningmarknadsfonder) upphävs.

         Rekommendation B – Reducerad likviditetstransformering

      Kommissionen rekommenderas föreslå att den relevanta EU-lagstiftningen bör

                  1.

                  inbegripa nya likviditetskrav för penningmarknadsfonder med rörligt nettotillgångsvärde eller (VNAV) och penningmarknadsfonder med lågvolatilt nettotillgångsvärde eller (LVNAV), som utgörs av tillgångar som förfaller dagligen respektive på veckobasis samt statspappersbaserade tillgångar.

                  2.

                  tillåta att enskilda förvaltare av penningmarknadsfonder vidtar åtgärder som medför att de innehar färre tillgångar som förfaller på veckobasis samt färre statspappersbaserade tillgångar än vad som krävs om

                              a)

                              det finns en utveckling på marknaderna som påverkar sådana tillgångar som penningmarknadsfonder innehar eller penningmarknadsfondernas andelsägare negativt, och

                              b)

                              förvaltarna av penningmarknadsfonderna omedelbart underrättar sina nationella behöriga myndigheter om detta.

                  3.

                  ge de nationella behöriga myndigheterna tillstånd att fastställa en tidsperiod då penningmarknadsfonder som står under deras tillsyn får inneha färre tillgångar som förfaller på veckobasis samt färre statspappersbaserade tillgångar än vad som krävs enligt delrekommendation B.2 vid en utveckling på marknaderna som påverkar flera penningmarknadsfonder.

                  4.

                  ge Europeiska värdepappers- och marknadsmyndigheten (Esma) i uppdrag att samordna åtgärder som vidtas av de nationella behöriga myndigheterna när de agerar enligt delrekommendation B.3, för att säkerställa konsekvens i tillämpningen av åtgärderna i hela unionen.

         Rekommendation C – Att säkerställa att investerare som löser in/förvärvar andelar betalar kostnaderna för detta

      Kommissionen rekommenderas föreslå att den relevanta EU-lagstiftningen bör

                  1.

                  kräva att minst ett av följande instrument för likviditetshantering (LMT) införlivas i fondbestämmelserna och annan information som lämnas före köp av andelar i penningmarknadsfonder:

                              a)

                              utspädningsskydd,

                              b)

                              likviditetsavgifter,

                              c)

                              s.k. swing pricing för penningmarknadsfonder med fluktuerande NAV-värde.

                  2.

                  ge Esma i uppdrag att ta fram kriterier för införande i relevant unionslagstiftning för att underlätta penningmarknadsfondernas användning av instrument för likviditetshantering under alla marknadsförhållanden, samt vägledning avseende dessa kriterier.

         Rekommendation D – Förbättrad övervakning och stresstester

      Kommissionen rekommenderas föreslå att den relevanta EU-lagstiftningen bör

                  1.

                  införliva bestämmelser som syftar till att förbättra ett snabbt informationsutbyte avseende data som penningmarknadsfonderna regelbundet rapporterar till sina respektive nationella behöriga myndigheter,

                  2.

                  ge Esma i uppdrag att samordna och vid behov harmonisera ad hoc-förfrågningar om uppgifter från de nationella behöriga myndigheterna till penningmarknadsfonderna i stresssituationer till följd av en utveckling som omfattar hela marknaden.

                  3.

                  införliva bestämmelser för att säkerställa att de nationella behöriga myndigheterna delar sådana uppgifter som avses i delrekommendationerna D.1) och D.2 med EU-organ som har ett mandat som rör finansiell stabilitet.

                  4.

                  ge Esma i uppdrag att initiera och samordna stresstester av penningmarknadsfonder inom hela unionen med nationella behöriga myndigheter, utarbeta scenarier och parametrar för ett adekvat EU-omfattande stresstestsystem för penningmarknadsfonder i samarbete med Europeiska systemrisknämnden (ESRB), publicera en bedömning av konsekvenserna för sådana scenarier för sektorn penningmarknadsfonder, inklusive spridningseffekter till andra marknadsaktörer samt, i tillämpliga fall, samordna eventuella tillsynsåtgärder.

            AVSNITT 2

         GENOMFÖRANDE

      1.   Definitioner

                  1.

                  I denna rekommendation gäller följande definitioner:

                              a)

                                 penningmarknadsfond: ett företag för kollektiva investeringar som omfattas av reglering och tillsyn och vars primära mål är att bibehålla en fonds kapital och ge en avkastning som är i linje med räntorna på penningmarknaden genom att placera i penningmarknadsinstrument eller i inlåning hos kreditinstitut som är etablerade, förvaltade eller marknadsförda i unionen.

                              b)

                                 förordningen om penningmarknadsfonder (MMFR): Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2017/1131 av den 14 juni 2017 om penningmarknadsfonder.

                              c)

                                 instrument för likviditetshantering (LMT): instrument som hjälper penningsmarknadsfonder samt deras ledning att vid varje tidpunkt hantera begäranden om inlösen på ett korrekt och effektivt sätt, särskilt i ansträngda marknadslägen.

                              d)

                                 penningmarknadsfond med lågvolatilt nettotillgångsvärde eller LVNAV MMF: en penningmarknadsfond med lågvolatilt nettotillgångsvärde enligt definitionen i artikel 2.12 i förordning (EU) 2017/1131.

                              e)

                                 penningmarknadsfond med rörligt nettotillgångsvärde eller VNAV MMF: en penningmarknadsfond med lågvolatilt nettotillgångsvärde enligt definitionen i artikel 2.13 i förordning (EU) 2017/1131.

                              f)

                                 statspappersbaserade tillgångar: penningmarknadsinstrument som framgår av artikel 17.7 i förordningen om penningmarknadsfonder, med lagbaserade eller återstående löptider i linje med artikel 10.1 b i förordningen om penningmarknadsfonder för kortfristiga penningmarknadsfonder och artikel 10.2 förordningen om penningmarknadsfonder för standardiserad penningmarknadsfonder som är anpassade till den enskilda penningmarknadsfondens huvudsakliga investeringsvaluta.

                              g)

                                 statspappersbaserad penningmarknadsfond med fast nettotillgångsvärde eller PDCNAV MMF: en statspappersbaserad penningmarknadsfond med fast nettotillgångsvärde enligt definitionen i artikel 2.11 i förordning (EU) 2017/1131.

                              h)

                                 centralbank: en centralbank enligt definitionen i artikel 4.1.46 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 575/2013 (11).

                              i)

                                 nya likviditetskrav: de krav som framgår av de kriterier som ska uppfyllas för delrekommendation B 1.

                              j)

                                 behörig myndighet: behörig myndighet för penningmarknadsfonden enligt definitionen i artikel 2.17 i MMFR-förordningen.

                              k)

                                 inlösenspärr: ett verktyg för likviditetshantering för att hindra investerare i fonden från att ta ut en del av sitt kapital under en viss tidsperiod.

                              l)

                                 tillfälligt stopp för inlösen: ett verktyg för likviditetshantering för att hindra investerare i fonden från att ta ut hela sitt kapital under en viss tidsperiod.

                              m)

                                 likviditetsavgift: en avgift som tas ut av enskilda investerare som genomför transaktioner, som betalas till fonden, för att skydda övriga investerare från de kostnader som uppstår när en penningmarknadsfond köper eller säljer tillgångar på grund av stora in- eller utflöden. En sådan avgift är inte direkt kopplad till de aktuella transaktionskostnaderna, utan är en fast avgift (eller differentierad) som är känd i förväg. En likviditetsavgift innebär inte någon justering av värdet på fondens andelar (t.ex. NAV-värdet).

                              n)

                                 swing pricing: ett verktyg för likviditetshantering som tillämpar en utspädningsjustering av en fonds NAV-värde för att överföra sådana likviditetskostnader som beror på nettoflöden till eller från fonden till de investerare som löser in eller köper andelar.

                              o)

                                 utspädningsskydd: en avgift som tas ut av enskilda investerare som genomför transaktioner, som betalas till fonden, för att skydda övriga investerare från de kostnader som uppstår när en penningmarknadsfond köper eller säljer tillgångar på grund av stora in- eller utflöden. Ett utspädningsskydd innebär inte någon justering av värdet på fondens andelar (t.ex. NAV-värdet).

                              p)

                                 unionsorgan med ett mandat för finansiell stabilitet:

                                          i.

                                          Europeiska bankmyndigheten,

                                          ii.

                                          Europeiska försäkrings- och tjänstepensionsmyndigheten (Eiopa),

                                          iii.

                                          Europeiska värdepappers- och marknadsmyndigheten (Esma),

                                          iv.

                                          Europeiska systemrisknämnden (ESRB),

                                          v.

                                          Europeiska centralbanken (ECB),

                                          vi.

                                          den gemensamma tillsynsmekanismen (SSM).

                                          vii.

                                          den gemensamma resolutionsnämnden.

                              q)

                                 tillgångar som förfaller dagligen: godtagbara penningmarknadsinstrument som emitterats av privata eller offentliga enheter enligt artikel 10.1 och 10.2 i penningmarknadsförordningen och som förfaller dagligen, omvända repor som kan sägas upp med en arbetsdags varsel eller kontanta medel som kan tas ut med en arbetsdags varsel, i enlighet med artikel 24.1 c i penningmarknadsförordningen.

                              r)

                                 tillgångar som förfaller på veckobasis: godtagbara penningmarknadsinstrument som emitterats av privata eller offentliga enheter enligt artikel 10.1 och 10.2 i penningmarknadsförordningen och som förfaller inom en vecka, omvända repor som kan sägas upp med fem arbetsdagars varsel eller kontanta medel som kan tas ut med fem arbetsdagars varsel, i enlighet med artikel 24.1 e i penningmarknadsförordningen.

            2.   Kriterier för genomförandet

                  1.

                  Följande kriterier gäller för genomförandet av denna rekommendation:

                              a)

                              Proportionalitetsprincipen ska beaktas så att man beaktar målsättningen och innehållet i denna rekommendation.

                              b)

                              Denna rekommendationen omfattar alla penningsmarknadsfonder enligt definitionen.

                              c)

                              Regelarbitrage bör undvikas.

                              d)

                              Specifika kriterier för efterlevnaden av denna rekommendation framgår av bilagan.

                  2.

                  Adressaten ska meddela ESRB och rådet vilka åtgärder som de vidtar med anledning av denna rekommendation, eller på lämpligt sätt motivera eventuell passivitet. Rapporterna bör som minimum innehålla

                              a)

                              information om innehållet i, och tidsramarna för, de åtgärder som vidtas,

                              b)

                              en ingående motivering av varför man avstått från att vidta åtgärder eller gjort avsteg från denna rekommendation, inklusive eventuella förseningar.

            3.   Tidsfrister för uppföljning

      I enlighet med artikel 17.1 i förordning (EU) nr 1092/2010 ska adressaten underrätta Europaparlamentet, rådet, kommissionen och ESRB om vilka åtgärder som vidtagits med anledning av rekommendationen och motivera eventuell passivitet. Adressaten uppmanas att inkomma med denna underrättelse senast den 31 december 2023.
      4.   Granskning och utvärdering

                  1.

                  ESRB-sekretariatet ska

                              a)

                              stödja adressaten, säkerställa en samordnad rapportering, tillhandahållandet av relevanta förlagor och information om tillvägagångssätt och tidsfrister för uppföljningen,

                              b)

                              verifiera adressatens uppföljning, hjälpa adressaterna när dessa så önskar och lämna en uppföljningsrapport till styrelsen.

                  2.

                  Styrelsen kommer att bedöma adressatens åtgärder och förklaringar och i förekommande fall besluta huruvida denna rekommendation inte har efterlevts och huruvida adressaten har underlåtit att motivera sin passivitet på lämpligt sätt.

         Utfärdad i Frankfurt am Main den 2 december 2021.

               På ESRB-styrelsens vägnar

            Francesco MAZZAFERRO

               Chef för ESRB:s sekretariat

         (1)  EUT L 331, 15.12.2010, s. 1.

         (2)  EUT C 58, 24.2.2011, s. 4.

         (3)  EUT L 169, 30.6.2017, s. 8.

         (4)  Europeiska systemrisknämndens rekommendation ESRB/2012/1 av den 20 december 2012 om penningmarknadsfonder (EUT C 146, 25.5.2013, s. 1).

         (5)  Se Compliance assessment of the implementation of the Recommendation of the European Systemic Risk Board of 20 december 2012 on money market funds (ESRB/2012/1), mars 2019, finns på ESRB:s webbplats www.esrb.europa.eu

         (6)  Se Holistic Review of the March Market Turmoil, FSB, 17 november 2020, finns på FSB:s webbplats www.fsb.org

         (7)  Se Issues note on systemic vulnerabilities of and preliminary policy considerations to reform money market funds (MMFs), juli 2021, finns på ESRB:s webbplats www.esrb.europa.eu

         (8)  Se Economic rationale and assessment of the Recommendation of the ESRB of 2 December 2021 on money market funds, finns på ESRB:s webbplats.

         (9)  Se Policy Proposals to Enhance Money Market Fund Resilience, FSB, 11 oktober 2021, finns på FSB:s webbplats www.fsb.org

         (10)  Europeiska systemrisknämndens rekommendation ESRB/2017/6 av den 7 december 2017 om likviditetsrisker och finansiella hävstångseffekter i investeringsfonder (EUT C 151, 30.4.2018, s. 1).

         (11)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 575/2013 av den 26 juni 2013 om tillsynskrav för kreditinstitut och värdepappersföretag och om ändring av förordning (EU) nr 648/2012 (EUT L 176, 27.6.2013, s. 1).

         BILAGA

            SPECIFICERING AV DE KRITERIER SOM SKA UPPFYLLAS FÖR REKOMMENDATIONEN

            Rekommendation A – Reducerade tröskeleffekter

         Nedanstående kriterium ska uppfyllas för delrekommendation A.2.
         Den nuvarande hänvisningen i artikel 34.1 a i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2017/1131 (1) (nedan kallad förordningen om penningmarknadsfonder) till andelen tillgångar som förfaller på veckobasis och som hamnar under 30 procent av de totala tillgångarna i penningmarknadsfonden och den dagliga nettoinlösen under en enda arbetsdag överskrider 10 procent av de totala tillgångarna samt hänvisningen i artikel 34.1 b till andelen tillgångar som förfaller på veckobasis hamnar under 10 procent av de totala tillgångarna bör upphävas.

            Rekommendation B – Reducerad likviditetstransformering

         Nedanstående kriterier ska uppfyllas för delrekommendation B.1.
         Nya likviditetskrav för penningmarknadsfonder med rörligt nettotillgångsvärde (VNAV) och penningmarknadsfonder med lågvolatilt nettotillgångsvärde (LVNAV) bör säkerställa att:

                     —

                     Likviditetsdjupet i sådana penningmarknadsfonder som investerar i skuldinstrument från den privata sektorn förbättras.

                     —

                     Investerarna ges ytterligare säkerhet, vilket minskar risken för uttagsanstormningar.

                     —

                     Penningmarknadsfonder har tillräcklig likviditet för att möta ökade krav på inlösen under perioder av marknadsstress utan att detta leder till spridningseffekter i andra delar av det finansiella systemet.

                     —

                     Penningmarknadsfonder innehar en del av sina likvida tillgångar i statspappersbaserade tillgångar som emitterats av en diversifierad uppsättning organ, om möjligt i fondens huvudsakliga investeringsvaluta, för att bidra till större diversifiering och stabilitet i NAV-värdet för penningmarknadsfonder som investerar i skuldinstrument från den privata sektorn.

               Särskilt när det gäller LVNAV-penningmarknadsfonder bör artikel 24.1 g i förordningen om penningmarknadsfonder upphävas för att anpassa tillgångarnas godtagbarhet som tillgångar som förfaller på veckobasis, tillgångar som förfaller dagligen och statspappersbaserade tillgångar till reglerna för VNAV-penningmarknadsfonder.
         De nya likviditetskraven för kortfristiga VNAV-penningmarknadsfonder bör motsvara minst 20 procent av deras tillgångar och delas upp mellan

                     —

                     minst 15 % av tillgångar som förfaller på veckobasis, inbegripet minst 10 procent av tillgångarna som förfaller dagligen, och

                     —

                     minst 5 procent av ytterligare statspappersbaserade tillgångar.

               De nya likviditetskraven för standard VNAV-penningmarknadsfonder bör motsvara minst 25 procent och delas upp mellan

                     —

                     minst 15 % av tillgångar som förfaller på veckobasis, inbegripet minst 10 procent av tillgångarna som förfaller dagligen, och

                     —

                     minst 10 procent av ytterligare statspappersbaserade tillgångar.

               De nya likviditetskraven för VNAV-penningmarknadsfonder bör motsvara minst 45 procent och delas upp mellan

                     —

                     minst 30 % av tillgångar som förfaller på veckobasis, inbegripet minst 15 procent av tillgångarna som förfaller dagligen, och

                     —

                     minst 15 procent av ytterligare statspappersbaserade tillgångar.

               Om statspappersbaserade tillgångar inte finns tillgängliga i tillräcklig omfattning i fondens valuta bör penningmarknadsfonderna, förutsatt att de omedelbart informerar sina nationella behöriga myndigheter, tillåtas att uppfylla sina krav på likviditet i statspappersbaserade tillgångar genom

                     —

                     insättningar hos kreditinstitut som när som helst kan tas ut med högst en arbetsdags varsel, utan att detta påverkar de diversifieringskrav som anges i artikel 17.1 b i förordningen om penningmarknadsfonder, och

                     —

                     omvända repor med säkerhet i statspappersbaserade tillgångar och som när som helst kan sägas upp med högst en arbetsdags varsel.

               Nedanstående kriterier ska uppfyllas för delrekommendation B.3.
         Kommissionens föreslagna ändringar av relevant unionslagstiftning bör säkerställa att de nationella behöriga myndigheternas beslut är tillämpliga på undergrupper av penningmarknadsfonder beroende på deras typ och valuta eller på alla penningmarknadsfonder som står under deras tillsyn.
         Nedanstående kriterier ska uppfyllas för delrekommendation B.4.
         I kommissionens förslag till ändringar av relevant unionslagstiftning bör det föreskrivas att Europeiska värdepappers- och marknadsmyndigheten (Esma) ska samordna de nationella behöriga myndigheternas beslut som avses i delrekommendation B.3 när det gäller

                     —

                     undergrupper av penningmarknadsfonder som är belägna i flera medlemsstater, beroende på deras typ och valuta, och

                     —

                     den tidsfrist inom vilken penningmarknadsfonder som drar nytta av eller kan dra nytta av sådana beslut som avses i delrekommendation B.3 bör korrigera sin situation.

            Rekommendation C – Att säkerställa att investerare som löser in andelar betalar kostnaderna för detta

         Nedanstående kriterier ska uppfyllas för delrekommendation C.2.
         Kommissionen bör säkerställa att relevant unionslagstiftning ger Esma mandat att ta fram särskilda kriterier och riktlinjer för att fastställa under vilka omständigheter instrument för likviditetshantering, inbegripet men inte begränsat till dem som avses i delrekommendation C.1, inlösenspärrar och tillfälliga stopp för inlösen, bör användas. Valet av verktyg, aktiveringen av verktyget och kalibreringen av dess användning bör beslutas av den enskilda förvaltaren av en penningmarknadsfond, med förbehåll för de kriterier som ska ta fram. Om man överväger kvantitativa parametrar bör detta inte leda till tröskeleffekter.

            Rekommendation D – Förbättrad övervakning och stresstester

         Nedanstående kriterium ska uppfyllas för delrekommendation D.1.
         Kommissionens föreslagna ändringar av relevant unionslagstiftning bör öka den frekvens med vilken penningmarknadsfondernas förvaltare rapporterar till sin respektive behöriga myndighet, i enlighet med artikel 37 i förordningen om penningmarknadsfonder, till månadsvis rapportering, åtminstone för de viktigaste indikatorerna och parametrarna som används för tillsynsändamål. Penningmarknadsfonder vars förvaltade tillgångar sammanlagt inte överstiger 100 miljoner euro bör rapportera åtminstone kvartalsvis.
         Dessutom bör uppgifterna innehålla information om procentandelen av nettotillgångsvärdet, kategoriserat efter både typ av investerare och deras hemvist. Sektoruppdelningen av investerarna bör åtminstone omfatta följande sektorer:

                     —

                     Icke-finansiella företag, med angivande av deras ekonomiska verksamhet, t.ex. enligt Europeiska gemenskapens statistiska näringsgrensindelning (NACE).

                     —

                     Kreditinstitut.

                     —

                     Försäkringsgivare.

                     —

                     Pensionsinstitut.

                     —

                     Offentlig sektor.

                     —

                     Penningmarknadsfonder.

                     —

                     Investeringsfonder, utom penningmarknadsfonder.

                     —

                     Andra finansinstitut.

                     —

                     Hushåll.

                     —

                     Övriga.

               Nedanstående kriterier ska uppfyllas för delrekommendation D.2.
         Esma bör ges befogenhet att utforma mallar för ad hoc-begäranden om uppgifter från nationella behöriga myndigheter i enlighet med artikel 39 i förordningen om penningmarknadsfonder. Dessa mallar bör åtminstone innehålla följande uppgifter:

                     —

                     NAV-värdet och, när det gäller PDCNAV-penningmarknadsfonder, det variabla NAV-värdet per fondandel.

                     —

                     Summa tillgångar.

                     —

                     Vägd genomsnittlig löptid enligt definitionen i artikel 2.19 i förordningen om penningmarknadsfonder.

                     —

                     Vägd genomsnittlig livslängd enligt definitionen i artikel 2.20 i förordningen om penningmarknadsfonder.

                     —

                     In- och utflöden.

                     —

                     Statspappersbaserade tillgångar.

                     —

                     Tillgångar som förfaller på veckobasis.

                     —

                     Tillgångar som förfaller dagligen.

                     —

                     Kassabehållningen.

               Nedanstående kriterium ska uppfyllas för delrekommendation D.4.
         Kommissionens föreslagna ändringar av relevant unionslagstiftning bör inte påverka bestämmelserna i artikel 28 i förordningen om penningmarknadsfonder som reglerar stresstester som utförs av enskilda penningmarknadsfonder.
         EU:s regler för stresstester för penningmarknadsfonder bör baseras på ett gemensamt allvarligt men möjligt scenario och erbjuda möjlighet att genomföra omvända stresstester för att identifiera den punkt (i fråga om inlösen, kreditchocker, likviditets- eller ränterisker) då en penningmarknadsfond inte längre kan bedriva sin verksamhet under ordnade former.

            (1)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2017/1131 av den 14 juni 2017 om penningmarknadsfonder (EUT L 169, 30.6.2017, s. 8).