               EUROPEISKA KOMMISSIONEN
            Bryssel den 23.5.2018
            COM(2018) 416 final
            Rekommendation till
            RÅDETS REKOMMENDATION
            om Ungerns nationella reformprogram 2018med avgivande av rådets yttrande om Ungerns konvergensprogram 2018

               Rekommendation till

               RÅDETS REKOMMENDATION

               om Ungerns nationella reformprogram 2018

                  med avgivande av rådets yttrande om Ungerns konvergensprogram 2018

               EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION

               med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 121.2 och 148.4,

               med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken
                  1
               , särskilt artikel 9.2,

               med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation
                  2
               ,

               med beaktande av Europaparlamentets resolutioner
                  3
               ,

               med beaktande av Europeiska rådets slutsatser,

               med beaktande av sysselsättningskommitténs yttrande,

               med beaktande av ekonomiska och finansiella kommitténs yttrande,

               med beaktande av yttrandet från kommittén för socialt skydd,

               med beaktande av yttrandet från kommittén för ekonomisk politik, och

               av följande skäl:

               (1)Den 22 november 2017 antog kommissionen den årliga tillväxtöversikten, som inledde 2018 års europeiska planeringstermin för samordning av den ekonomiska politiken. Den tog vederbörlig hänsyn till den europeiska pelaren för sociala rättigheter som proklamerades av Europaparlamentet, rådet och kommissionen den 17 november 2017. Prioriteringarna i den årliga tillväxtöversikten godkändes av Europeiska rådet den 22 mars 2018. Den 22 november 2017 antog kommissionen, på grundval av förordning (EU) nr 1176/2011, rapporten om förvarningsmekanismen, där det inte angavs att Ungern var en av de medlemsstater som skulle bli föremål för en fördjupad granskning.

               (2)Landsrapporten 2018 för Ungern
                  4
                offentliggjordes den 7 mars 2018. Den innehöll en bedömning av hur väl Ungern hade lyckats med de landsspecifika rekommendationer som rådet antog den 11 juli 2017, med uppföljningen av tidigare års rekommendationer och med sina nationella Europa 2020-mål.

               (3)Den 30 april 2018 lade Ungern fram sitt nationella reformprogram för 2018 och sitt konvergensprogram för 2018. De båda programmen har bedömts samtidigt för att deras inbördes samband ska kunna beaktas.

               (4)Vid programplaneringen för de europeiska struktur- och investeringsfonderna för 2014–2020 har relevanta landsspecifika rekommendationer beaktats. Enligt artikel 23 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1303/2013
                  5
                får kommissionen begära att en medlemsstat ska se över och föreslå ändringar av sin partnerskapsöverenskommelse och av relevanta program när så krävs för att stödja genomförandet av relevanta rekommendationer från rådet. Kommissionen har i riktlinjerna för tillämpning av åtgärder som sammanlänkar effektiva europeiska struktur- och investeringsfonder med sund ekonomisk styrning beskrivit närmare hur den kommer att tillämpa denna bestämmelse
                  6
               .

               (5)Ungern omfattas för närvarande av stabilitets- och tillväxtpaktens förebyggande del och av skuldkriteriet. Enligt konvergensprogrammet för 2018 planerar regeringen en försämring av det samlade underskottet från 2,0 % under 2017 till 2,4 % under 2018, och därefter en successiv förbättring till 0,5 % av BNP år 2022. Det medelfristiga budgetmålet – ett strukturellt underskott på 1,5 % av BNP – är tänkt att uppnås senast 2020. Baserat på det omräknade strukturella saldot
                  7
                kommer det medelfristiga budgetmålet att uppnås 2022. Enligt konvergensprogrammet kommer den offentliga skuldkvoten att sjunka successivt till knappt 60 % av BNP mot slutet av 2022. Det makroekonomiska scenario som ligger till grund för dessa budgetprognoser är gynnsamt, men det innebär uppenbara risker för genomförandet av underskottsmålen.

               (6)I konvergensprogrammet för 2018 anges att budgetkonsekvenserna av de säkerhetsrelaterade åtgärderna under 2017 är betydande, och det ges även tillräckliga belägg för dessa extra budgetkostnaders art och omfattning. Enligt kommissionen uppgick de extra utgifterna för säkerhetsrelaterade åtgärder under 2017 till 0,17 % av BNP. Bestämmelserna i artiklarna 5.1 och 6.3 i förordning (EG) nr 1466/97 gör det möjligt att ta hänsyn till dessa extra utgifter, eftersom det allvarliga terroristhotet är en ovanlig händelse som har stor inverkan på Ungerns offentliga finanser och eftersom den finanspolitiska hållbarheten inte äventyras av att landet tillfälligt tillåts avvika från anpassningsbanan mot det medelfristiga budgetmålet. Den anpassning som krävs för att nå det medelfristiga budgetmålet för 2017 har därför minskats för att beakta dessa extra kostnader.

               (7)Den 12 juli 2016 rekommenderade rådet Ungern att åstadkomma en årlig finanspolitisk korrigering på 0,6 % av BNP på väg mot det medelfristiga budgetmålet 2017, om inte det medelfristiga budgetmålet kunde uppfyllas med en mindre ansträngning. Baserat på 2017 års faktiska utfall konstaterades i Ungern en betydande avvikelse från anpassningsbanan mot det medelfristiga budgetmålet. I enlighet med artikel 121.4 i EUF-fördraget och artikel 10.2 i rådets förordning (EG) nr 1466/97 utfärdade kommissionen den 23 maj 2018 en varning till Ungern om att en betydande avvikelse från anpassningsbanan mot det medelfristiga budgetmålet konstaterades 2017. Den XX juni 2018 antog rådet därefter ännu en rekommendation där det bekräftas att Ungern måste vidta nödvändiga åtgärder för att säkerställa att de primära offentliga nettoutgifterna
                  8
                inte ökar nominellt mer än 2,8 % 2018, vilket motsvarar en årlig strukturell anpassning på 1 % av BNP. Enligt kommissionens vårprognos 2018 finns det en risk för avvikelse från den rekommenderade kursen.

               (8)Mot bakgrund av Ungerns offentliga skuldkvot på över 60 % av BNP och förväntade produktionsgap på 2,3 % bör de primära offentliga nettoutgifterna inte öka nominellt mer än 3,9 % av BNP 2019, vilket är i linje med den strukturella anpassning på 0,75 % som svarar mot kravmatrisen i stabilitets- och tillväxtpakten. Enligt kommissionens vårprognos 2018 finns det en risk för en betydande avvikelse från det kravet under 2019. Sammantaget anser rådet att väsentliga ytterligare åtgärder kommer att behövas från och med 2018 om Ungern ska lyckas följa stabilitets- och tillväxtpaktens regler, mot bakgrund av kraftigt försämrade ekonomiska utsikter och i överensstämmelse med rekommendationen till Ungern av den XX juni 2018 att korrigera den betydande konstaterade avvikelsen från anpassningsbanan för att uppnå det medelfristiga budgetmålet.

               (9)Den totala sysselsättningen har förbättrats avsevärt, och den gynnsamma ekonomiska utvecklingen innebär en möjlighet att få ut i synnerhet de arbetslösa på arbetsmarknaden. Skillnaderna i sysselsättning mellan könen är stora, särskilt i åldersgruppen 25–39 år, vilket delvis kan förklaras av att utbudet av bra barnomsorg är begränsat. Andelen barn under 3 år i barnomsorg ligger långt under Barcelonamålet och EU-genomsnittet. Det offentliga sysselsättningsprogrammet är fortfarande den viktigaste aktiva arbetsmarknadsåtgärden, men att antalet deltagare har minskat avsevärt är en positiv utveckling. Men programmet är fortfarande inte tillräckligt väl riktat och dess förmåga att återföra deltagarna till den öppna arbetsmarknaden är fortfarande begränsad med hänsyn till situationen på arbetsmarknaden. Aktiva arbetsmarknadsåtgärder med större fokus på kompetenshöjning och omskolning är underutvecklade.

               (10)Andelen människor som riskerar fattigdom och social utestängning sjunker och var 26,3 % 2016 men ligger fortfarande över EU-genomsnittet. Barn är i allmänhet mer utsatta för fattigdom än andra åldersgrupper. Nivån för minimiinkomstförmåner ligger under 50 % av fattigdomsgränsen för ett ensamhushåll, vilket är bland de lägsta i EU. Arbetslöshetsförmånernas tillräcklighet är mycket låg: de utbetalas maximalt i 3 månader, vilket är kortast tid i EU och endast omkring en fjärdedel av den genomsnittliga tid arbetssökande behöver för att hitta ny sysselsättning. Stödnivåerna är vidare bland de lägsta i EU.

               (11)Den sociala dialogen i Ungern är outvecklad, och den gör det inte möjligt för arbetsmarknadens parter att delta i utformningen och genomförandet av politik på ett meningsfullt sätt. Bristfälligt engagemang från berörda parter och begränsad insyn inverkar på faktaunderlaget och kvaliteten i beslutsprocesserna, vilket skapar osäkerhet för investerare och bromsar konvergensen.

               (12)Åtgärder har vidtagits för att förbättra skattesystemet, men vissa problem kvarstår. Trots att skattekilen på arbete krymper är den, särskilt för låginkomsttagare, fortfarande hög med EU-måttstock. Skattesystemets genomgripande komplexitet, i kombination med kvardröjande sektorspecifika skatter, utgör svagheter. Åtgärder mot skattebetalarnas aggressiva skatteplanering är av största vikt för att förhindra snedvridning av konkurrensen mellan företag, garantera rättvis behandling av skattebetalare och trygga de offentliga finanserna. Skattebetalares aggressiva skatteplanering mellan medlemsstaterna får spridningseffekter som kräver att EU-lagstiftningen kompletteras med samordnade nationella åtgärder. Ungern uppvisar relativt höga in- och utflöden av kapital genom specialföretag, som är frikopplade från den reala ekonomin. Det faktum att ingen källskatt uppbärs för utdelningar, räntor och royalties från företag baserade i Ungern till utlandet (dvs. från personer bosatta i EU till personer bosatta i tredjeland) kan leda till att ingen skatt överhuvudtaget uppbärs för de här utbetalningarna, om de heller inte omfattas av skatt i det mottagande landet. Kommissionen noterar att Ungern är införstått med att utåtriktade betalningar kan leda till aggressiv skatteplanering vid missbruk. På grundval av åsiktsutbytet nyligen kommer kommissionen att fortsätta sin konstruktiva dialog för att bekämpa aggressiv skatteplanering.

               (13)Regelhinder på tjänstemarknaden, särskilt i detaljhandeln, påverkar sektorns resultat och hämmar en effektiv omfördelning av resurser, produktivitet och innovation. Det finns en ingrodd vana att anförtro vissa tjänster till statligt ägda företag som skapats särskilt för de ändamålen, vilket motverkar öppen konkurrens. Oförutsägbarhet när det gäller regelverket är ytterligare ett problem, särskilt inom detaljhandeln, som under de senaste åren har ställts inför många regeländringar. Eftersom de föreslagna reglerna ofta är anpassade till omsättning eller yta drabbar de främst utländska detaljistkedjor. Detta ökar osäkerheten bland marknadsaktörerna och kan avskräcka från investeringar. Det behövs en stabil regelmiljö som gynnar konkurrens. Restriktiv reglering av yrken är fortfarande vanligt förekommande i Ungern, särskilt på sådana nyckelområden som redovisning och juridik.

               (14)Situationen är fortfarande oroande när det gäller att förebygga och lagföra korruption. Enligt flera indikatorer tycks Ungerns exponering för korruption ha ökat under de senaste åren, och risken för korruption kan inverka negativt på landets tillväxtpotential. Att åklagarmyndigheten klarar sin uppgift är av avgörande betydelse för att bekämpa korruption och penningtvätt. Åtgärderna mot korruption på låg nivå förefaller tillämpas med viss framgång, men det saknas beslutsamhet att inleda undersökningar av korruption på hög nivå. Begränsad öppenhet och restriktioner mot tillgång på information hindrar vidare åtgärder för att förebygga korruption. Betydande framsteg har gjorts när det gäller offentlig upphandling, men det finns utrymme att ytterligare förbättra öppenhet och konkurrensutsättning under anbudsförfaranden.

               (15)Utbildningsresultaten för grundläggande färdigheter ligger betydligt under EU-genomsnittet, särskilt för barn från mindre gynnad socioekonomisk bakgrund. Elever delas tidigt upp på olika typer av skolor, och förutbestäms för skillnader i utbildningsresultat och karriärmöjligheter. Barn från mindre gynnade miljöer, inbegripet romska barn, tenderar att samlas i yrkesskolor på gymnasienivå, vilka kännetecknas av sämre grundläggande färdigheter och högre antal skolavhopp, och de som går ut från de skolorna får i genomsnitt lägre löner. Andelen elever som lämnar skolan i förtid steg till 12,4 % i genomsnitt, och är särskilt hög bland romska barn. Det är särskilt angeläget att vidta åtgärder på områdena kvalitet och inkluderande undervisning. Det minskande antalet sökande och en hög andel studerande som hoppar av högre utbildning kommer ytterligare att minska antalet utexaminerade vid en tidpunkt då efterfrågan på högkvalificerad arbetskraft ökar.

               (16)Dåliga hälsoresultat, som förvärras av ohälsosamma livsstilsval, biter sig fast och inverkar negativt på humankapitalet. Låga utgifter för hälso- och sjukvård, i kombination med en ineffektiv resursfördelning, begränsar ändamålsenligheten hos det ungerska hälso- och sjukvårdssystemet. Detta, tillsammans med att man förlitar sig på patientavgifter, innebär negativa rättviseaspekter för överkomlig förebyggande vård och medicinsk behandling av god kvalitet i rätt tid. Brist på hälso- och sjukvårdspersonal gör det också svårt att få tillgång till hälso- och sjukvård, även om löneökningar på den senaste tiden har lindrat det problemet. Pågående reformer inriktas på att motverka överdrivna krav på sjukhusvård, som dock främst beror på att primärvården inte är rustad för att klara omdirigeringen och avlasta sjukhusen. Ytterligare rationalisering av sjukhusens resursutnyttjande, tillsammans med riktade investeringar för att stärka primärvården, skulle kunna minska skillnaderna i tillgång till vård, generera effektivitetsvinster och verksamt förbättra hälsoresultaten.

               (17)Kommissionen har inom ramen för den europeiska planeringsterminen för 2018 gjort en omfattande analys av Ungerns ekonomiska politik och offentliggjort den i 2018 års landsrapport. Den har även bedömt konvergensprogrammet 2018, det nationella reformprogrammet 2018 samt uppföljningen av de rekommendationer Ungern har fått tidigare år. Kommissionen har beaktat inte bara programmens relevans för hållbarheten i finanspolitiken och den socioekonomiska politiken i Ungern utan också huruvida unionens regler och riktlinjer har iakttagits, mot bakgrund av behovet att stärka den övergripande ekonomiska styrningen i unionen genom att framtida nationella beslut fattas med beaktande av synpunkter på unionsnivå.

               (18)Mot bakgrund av denna bedömning har rådet granskat konvergensprogrammet för 2018, och dess yttrande
                  9
                återspeglas särskilt i rekommendation 1 nedan.

               HÄRIGENOM REKOMMENDERAS Ungern att 2018 och 2019 vidta följande åtgärder:

               1.Säkerställa efterlevnad av rådets rekommendation av den XX juni 2018 att under 2018 korrigera den betydande avvikelsen från anpassningsbanan mot det medelfristiga budgetmålet. Säkerställa att de primära offentliga nettoutgifterna inte ökar nominellt mer än 3,9 % 2019, vilket motsvarar en årlig strukturell anpassning på 0,75 % av BNP.

               2.Fortsätta att förenkla skattesystemet, särskilt genom att minska antalet sektorsspecifika skatter. Förbättra kvaliteten på och insynen i beslutsprocessen genom verksam social dialog och samverkan med andra berörda parter samt genom reguljära, adekvata konsekvensbedömningar. Stärka regelverket mot korruption, stärka lagföringen samt förbättra öppenhet och konkurrensutsättning vid offentlig upphandling, bl.a. genom att göra uppgifterna från e-upphandlingssystemet tillgängliga för allmänheten. Stärka konkurrens, regelstabilitet och genomsynlighet i tjänstesektorn, särskilt i detaljhandeln.

               3.Frigöra arbetskraftsreserver genom att förbättra kvaliteten på de aktiva arbetsmarknadsåtgärderna. Förbättra utbildningsresultaten och se till att mindre gynnade grupper, särskilt romer, deltar i större utsträckning i inkluderande, grundläggande kvalitetsutbildning. Förbättra det sociala biståndets och arbetslöshetsförmånernas täckning och tillräcklighet.

               Utfärdad i Bryssel den

                     På rådets vägnar

                     Ordförande

                     (1)

                        EGT L 209, 2.8.1997, s. 1.

                     (2)

                        COM(2018) 416 final.

                     (3)

                        P8_TA(2018)0077 och P8_TA(2018)0078.

                     (4)

                        SWD(2018) 215 final.

                     (5)

                        Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1303/2013 av den 17 december 2013 om fastställande av gemensamma bestämmelser för Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden, Sammanhållningsfonden, Europeiska jordbruksfonden för landsbygdsutveckling och Europeiska havs- och fiskerifonden, om fastställande av allmänna bestämmelser för Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden, Sammanhållningsfonden och Europeiska havs- och fiskerifonden samt om upphävande av rådets förordning (EG) nr 1083/2006 (EUT L 347, 20.12.2013, s. 320).

                     (6)

                        COM(2014) 494 final.

                     (7)

                        Det konjunkturrensade saldot exklusive engångsåtgärder och andra tillfälliga åtgärder, omräknat av kommissionen enligt den allmänt vedertagna metoden.

                     (8)

                        De primära offentliga nettoutgifterna består av de totala offentliga utgifterna exklusive ränteutgifter, utgifter för EU-program som motsvaras fullt ut av inkomster från EU-medel och icke-diskretionära förändringar i utgifterna för arbetslöshetsförmåner. Nationellt finansierade fasta bruttoinvesteringar fördelas över fyra år. Diskretionära åtgärder på inkomstsidan eller lagstadgade inkomstökningar är inräknade. Engångsåtgärder på såväl inkomst- som utgiftssidan är avräknade.

                     (9)

                        Enligt artikel 5.2 i rådets förordning (EG) nr 1466/97.


               EUROPEISKA KOMMISSIONEN
            Bryssel den 23.5.2018
            COM(2018) 418 final
            Rekommendation till
            RÅDETS REKOMMENDATION
            om Nederländernas nationella reformprogram 2018med avgivande av rådets yttrande om Nederländernas stabilitetsprogram 2018

               Rekommendation till

               RÅDETS REKOMMENDATION

               om Nederländernas nationella reformprogram 2018

                  med avgivande av rådets yttrande om Nederländernas stabilitetsprogram 2018

               EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION

               med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 121.2 och 148.4,

               med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken
                  1
               , särskilt artikel 5.2,

               med beaktande av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1176/2011 av den 16 november 2011 om förebyggande och korrigering av makroekonomiska obalanser
                  2
               , särskilt artikel 6.1,

               med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation
                  3
               ,

               med beaktande av Europaparlamentets resolutioner
                  4
               ,

               med beaktande av Europeiska rådets slutsatser,

               med beaktande av sysselsättningskommitténs yttrande,

               med beaktande av ekonomiska och finansiella kommitténs yttrande,

               med beaktande av yttrandet från kommittén för socialt skydd,

               med beaktande av yttrandet från kommittén för ekonomisk politik, och

               av följande skäl:

               (1)Den 22 november 2017 antog kommissionen den årliga tillväxtöversikten, som inledde 2018 års europeiska planeringstermin för samordning av den ekonomiska politiken. Kommissionen tog vederbörlig hänsyn till den europeiska pelaren för sociala rättigheter som proklamerades av Europaparlamentet, rådet och kommissionen den 17 november 2017. Prioriteringarna i den årliga tillväxtöversikten godkändes av Europeiska rådet den 22 mars 2018. Den 22 november 2017 antog kommissionen, på grundval av förordning (EU) nr 1176/2011, också rapporten om förvarningsmekanismen, där det angavs att Nederländerna var en av de medlemsstater som skulle bli föremål för en fördjupad granskning. Samma dag antog kommissionen också en rekommendation till rådets rekommendation om den ekonomiska politiken för euroområdet, som godkändes av Europeiska rådet den 22 mars 2018. Den 14 maj 2018 antog rådet rekommendationen om den ekonomiska politiken i euroområdet (nedan kallad rekommendationen för euroområdet).

               (2)Med tanke på att ekonomierna i den ekonomiska och monetära unionen är tätt sammanvävda bör Nederländerna, i egenskap av medlemsstat som har euron som valuta, se till att rekommendationen för euroområdet, såsom återspeglas i rekommendationerna 1 och 2 nedan, genomförs fullständigt och i tid.

               (3)Landsrapporten 2018 för Nederländerna
                  5
                offentliggjordes den 7 mars 2018. Enligt rapporten hade Nederländerna gjort vissa framsteg med de landsspecifika rekommendationer som rådet antog den 11 juli 2017, med uppföljningen av tidigare års rekommendationer och med sina nationella Europa 2020-mål. Den innehöll också en fördjupad granskning enligt artikel 5 i förordning (EU) nr 1176/2011, vars resultat också offentliggjordes den 7 mars 2018
                  6
               . Av analysen drar kommissionen slutsatsen att Nederländerna har makroekonomiska obalanser. Framför allt har Nederländerna det största överskottet i bytesbalansen räknat som genomsnitt på tre år av BNP bland de medlemsstater som ingår i euroområdet. Överskottet tyder på en mindre optimal resursfördelning och borde innebära att det finns utrymme för ökad tillväxt och välfärd. Den privata skuldsättningen är hög, och framför allt har hushållen stora bolån och de multinationella företagen stora skulder. Hushållens stora skulder ökar sårbarheten för finansiella chocker.

               (4)Den 30 april 2018 lade Nederländerna fram sitt nationella reformprogram för 2018 och den 26 april 2018 sitt stabilitetsprogram för 2018. De båda programmen har bedömts samtidigt för att deras inbördes samband ska kunna beaktas.

               (5)Vid programplaneringen för de europeiska struktur- och investeringsfonderna (nedan kallade ESI-fonder) för 2014–2020 har relevanta landsspecifika rekommendationer beaktats. Enligt artikel 23 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1303/2013
                  7
                får kommissionen begära att en medlemsstat ska se över och föreslå ändringar av sin partnerskapsöverenskommelse och av relevanta program när så krävs för att stödja genomförandet av relevanta rekommendationer från rådet. Kommissionen har i riktlinjerna för tillämpning av åtgärder som sammanlänkar effektiva europeiska struktur- och investeringsfonder med sund ekonomisk styrning beskrivit närmare hur den kommer att tillämpa denna bestämmelse
                  8
               .

               (6)Nederländerna omfattas för närvarande av stabilitets- och tillväxtpaktens förebyggande del. I sitt stabilitetsprogram för 2018 planerar regeringen en minskning av överskottet i den offentliga sektorns finanser från 1,1 % av BNP 2017 till 0,3 % av BNP 2021. Det medelfristiga budgetmålet – ett strukturellt underskott på 0,5 % av BNP – fortsätter att vara uppfyllt under hela programperioden. Enligt stabilitetsprogrammet för 2018 väntas den offentliga skuldkvoten falla under 44,0 % av BNP 2021. Det makroekonomiska scenario som ligger till grund för de budgetprognoserna är realistiskt. Enligt kommissionens vårprognos 2018 beräknas det strukturella saldot att minska från ett överskott på 0,5 % av BNP 2017 till ett underskott på 0,1 % av BNP 2018 och 0,3 % av BNP 2019, vilket är över det medelfristiga budgetmålet. Den offentliga skulden förväntas sjunka stadigt, till en nivå under referensvärdet i fördraget. Sammantaget anser rådet att Nederländerna kan förväntas följa stabilitets- och tillväxtpaktens regler under 2018 och 2019. Samtidigt finns det – med bibehållen respekt för det medelfristiga målet – utrymme för att använda finans- och strukturpolitiken för att öka de offentliga och privata investeringarna i forskning, utveckling och innovation.

               (7)Nederländerna har en effektiv forsknings- och utvecklingssektor och landets välfungerande utbildnings- och forskningssystem utgör en god grund för att främja innovation och tillväxtkapacitet genom utbildning, forskning och utveckling. Betydande tilläggsinvesteringar har annonserats som kan bidra till att stabilisera den offentliga forsknings- och utvecklingsintensiteten. Det är fortfarande osäkert om Nederländerna kommer att nå sina Europa 2020-mål, framför allt när det gäller forskning, utveckling och förnybar energi.

               (8)En stor utmaning för att minska hushållens höga skuldsättning finns på bostadsmarknaden, där stelbenthet och snedvridande incitament har byggts upp över årtionden och präglar bostadsfinansieringen och sparmönstren inom sektorn. Sedan 2012 har insatser gjorts för att delvis åtgärda detta. Under 2017 meddelade regeringen att den hade planer på att påskynda begränsningen av möjligheterna till skatteavdrag för bolåneräntor från och med 2020. Avsaknaden av ett välfungerande mellansegment på hyresmarknaden uppmuntrar hushållen till att köpa i stället för att hyra, vilket innebär att unga redan tidigt är ekonomiskt sårbara och har stora skulder. Sektorn för sociala bostäder är en av de största i unionen, men det är inte alltid de mest behövande som bor i bostäderna. Hushåll med höga inkomster bor kvar i sociala bostäder, eftersom de allmännyttiga bostadsföretagen inte höjer hyrorna så snabbt som de skulle kunna enligt lagen. Även om regeringen har meddelat att den har planer på att stödja bostäder till ett skäligt pris på den privata hyresmarknaden har inga konkreta planer ännu lagts fram.

               (9)I rekommendationen för euroområdet 2018 anges att åtgärder mot aggressiv skatteplanering är av största vikt för att förhindra en snedvridning av konkurrensen mellan företag, garantera rättvis behandling av skattebetalare och trygga de offentliga finanserna. Skattebetalares aggressiva skatteplanering mellan medlemsstaterna får spridningseffekter som kräver att EU-lagstiftningen kompletteras med samordnade nationella åtgärder. Den stora andelen utdelning, royalties och räntor som görs via Nederländerna tyder fortsättningsvis på att landets skattebestämmelser utnyttjas av företag med aggressiv skatteplanering. En stor del av de utländska direktinvesteringarna innehas av ”företag för särskilda ändamål”. Det faktum att ingen källskatt uppbärs för royalties och räntor till utlandet (dvs. från personer bosatta i EU till personer bosatta i tredjeland) kan leda till att ingen skatt överhuvudtaget uppbärs för de här utbetalningarna, om de heller inte omfattas av skatt i det mottagande landet. Avsaknaden av regler mot skatteflykt, framför allt i samband med hybridenheter, kan också underlätta en aggressiv skatteplanering. Kommissionen erkänner att Nederländernas åtagande att bekämpa aggressiv skatteplanering enligt den annonserade skattereformen, inbegripet en källskatt på royalties, räntor och utdelning vid missbruk eller utbetalningar till lågskatteländer, är ett positivt steg för att minska den aggressiva skatteplaneringen, och den bör genomföras så snart som möjligt och övervakas noga. På grundval av den senaste tidens diskussioner kommer kommissionen att fortsätta sin konstruktiva dialog för att bekämpa skattebetalares strategier för aggressiv skatteplanering.

               (10)Trots låg arbetslöshet och många lediga platser var den nominella löneutvecklingen återhållsam, 1,5 % 2017. Detta ligger under den nivå som kan förväntas på grundval av inflation, produktivitet och arbetslöshet. Den återhållsamma lönetillväxten kan delvis kopplas samman med en långsam produktivitetsökning, en fortsatt trög arbetsmarknad och ökad segmentering av arbetsmarknaden. Under 2017 antog regeringen flera skatteåtgärder som minskar skattebördan på arbete och syftar till att öka hushållens disponibla nettoinkomster för dem som arbetar. Att ytterligare öka hushållens disponibla nettoinkomster genom att skapa villkor för att främja lönetillväxt och reformera pensionssystemets andra pelare för att göra den öppnare och mer motståndskraftig mot chocker samt öka rättvisan mellan generationerna skulle stödja den inhemska efterfrågan och bidra till en ombalansering i euroområdet.

               (11)Den senaste tidens ökande sysselsättning beror främst på att antalet visstidsanställda och egenföretagare har ökat. Att andelen visstidsanställda är hög och ökar samt att egenföretagarna utan anställda ökar i snabb takt beror på de stora skillnaderna mellan tillämpliga arbetsrättsliga bestämmelser, skydd av arbetstagare samt skillnaderna i skatte- och socialförsäkringslagstiftningen. Trots att vissa åtgärder har vidtagits och ytterligare åtgärder har annonserats innebär vissa av dessa faktorer fortfarande att det finns ekonomiska incitament för anställda att börja arbeta som egenföretagare eller att det lönar sig att rekrytera på visstidskontrakt. Dessutom är genomförandet av åtgärder för att komma åt falskt egenföretagande vilande tills 2020. Egenföretagare är oftare dåligt försäkrade mot funktionsnedsättning, arbetslöshet och ålderdom. Detta skulle kunna påverka socialförsäkringssystemets hållbarhet på längre sikt.

               (12)Trots en arbetsmarknad som på det hela taget fungerar väl, finns det fortfarande outnyttjad arbetskraftspotential. Framför allt den höga andelen deltidsarbetande kvinnor och sysselsättningen för personer med invandrarbakgrund är fortfarande viktiga utmaningar. Sysselsättningsgraden för migranter som inte är födda i EU är 20,6 procentenheter lägre än för människor födda i Nederländerna, och klyftan är ännu större för kvinnor som inte är födda inom EU.

               (13)Senare års stigande sparkvot för hushållen berodde delvis på mer sparande i den andra pelaren i pensionssystemet (obligatoriska privata tilläggssystem), som understöddes av regelverket. En lämplig fördelning av kostnader och risker inom och mellan generationer, utöver de regler som antagits i fråga om indexreglering och finansiella reserver (ramverk för finansiell bedömning) skulle hjälpa hushållen att placera sina ekonomiska resurser på ett mer tillväxtvänligt sätt. Regeringen bekräftade sin avsikt att grundligt reformera den andra pelaren i pensionssystemet för att förbättra täckningen och skapa ett genomsynligare, flexiblare och försäkringstekniskt rättvisare system. Enligt 2018 års åldranderapport utsätts den finanspolitiska hållbarheten för en medelhög risk på lång sikt, eftersom utgifterna för långvarigt vårdbehov väntas öka från 3,5 % till 6,0 av BNP fram till 2070.

               (14)Kommissionen har inom ramen för 2018 års europeiska planeringstermin gjort en omfattande analys av Nederländernas ekonomiska politik och offentliggjort den i 2018 års landsrapport
                  9
               . Kommissionen har också bedömt 2018 års stabilitetsprogram, 2018 års nationella reformprogram samt uppföljningen av de rekommendationer Nederländerna fått under tidigare år. Kommissionen har beaktat inte bara programmens relevans för hållbarheten i finanspolitiken och den socioekonomiska politiken i Nederländerna utan också i vilken utsträckning unionens regler och riktlinjer har iakttagits, mot bakgrund av behovet att stärka den övergripande ekonomiska styrningen i unionen genom att framtida nationella beslut fattas med beaktande av synpunkter på unionsnivå.

               (15)Mot bakgrund av denna bedömning har rådet granskat 2018 års stabilitetsprogram och anser
                  10
                att Nederländerna kan förväntas följa stabilitets- och tillväxtpakten.

               (16)Mot bakgrund av kommissionens fördjupade granskning och denna bedömning har rådet granskat det nationella reformprogrammet och stabilitetsprogrammet. Dess rekommendationer enligt artikel 6 i förordning (EU) nr 1176/2011 återspeglas i rekommendationerna 1 och 2.

               HÄRIGENOM REKOMMENDERAS Nederländerna att under 2018 och 2019 vidta följande åtgärder:

               1.Med bibehållen respekt för det medelfristiga målet, använda finans- och strukturpolitiken för att öka de offentliga och privata investeringarna i forskning, utveckling och innovation. Vidta åtgärder för att minska incitamenten för hushållen att ta lån och de kvarvarande snedvridningarna på bostadsmarknaden, i synnerhet genom att stödja utvecklingen av en privat hyressektor.

               2.Minska incitamenten för att använda tillfälliga kontrakt och egenföretagare utan anställda, och samtidigt främja ett ändamålsenligt socialskydd för egenföretagare och genomföra åtgärder för att komma åt falskt egenföretagande. Skapa förutsättningar för högre löneökningar med bibehållen respekt för den roll som arbetsmarknadens parter spelar. Säkerställa att pensionssystemets andra pelare är öppnare och mer motståndskraftig mot chocker samt öka rättvisan mellan generationerna.

               Utfärdad i Bryssel den

                     På rådets vägnar

                     Ordförande

                     (1)

                        EGT L 209, 2.8.1997, s. 1.

                     (2)

                        EUT L 306, 23.11.2011, s. 25.

                     (3)

                        COM(2018) 418 final.

                     (4)

                        P8_TA(2018)0077 och P8_TA(2018)0078.

                     (5)

                        SWD(2018) 217 final.

                     (6)

                        COM(2018) 120 final.

                     (7)

                        Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1303/2013 av den 17 december 2013 om fastställande av gemensamma bestämmelser för Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden, Sammanhållningsfonden, Europeiska jordbruksfonden för landsbygdsutveckling och Europeiska havs- och fiskerifonden, om fastställande av allmänna bestämmelser för Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden, Sammanhållningsfonden och Europeiska havs- och fiskerifonden samt om upphävande av rådets förordning (EG) nr 1083/2006 (EUT L 347, 20.12.2013, s. 320).

                     (8)

                        COM(2014) 494 final.

                     (9)

                        https://ec.europa.eu/info/sites/info/files/2018-european-semester-country-report-netherland-en.pdf

                     (10)

                        Enligt artikel 5.2 i rådets förordning (EG) nr 1466/97.


               EUROPEISKA KOMMISSIONEN
            Bryssel den 23.5.2018
            COM(2018) 411 final
            Rekommendation till
            RÅDETS REKOMMENDATION
            om Italiens nationella reformprogram 2018med avgivande av rådets yttrande om Italiens stabilitetsprogram 2018

               Rekommendation till

               RÅDETS REKOMMENDATION

               om Italiens nationella reformprogram 2018

                  med avgivande av rådets yttrande om Italiens stabilitetsprogram 2018

               EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION

               med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 121.2 och 148.4,

               med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken
                  1
               , särskilt artikel 5.2,

               med beaktande av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1176/2011 av den 16 november 2011 om förebyggande och korrigering av makroekonomiska obalanser
                  2
               , särskilt artikel 6.1,

               med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation
                  3
               ,

               med beaktande av Europaparlamentets resolutioner
                  4
               ,

               med beaktande av Europeiska rådets slutsatser,

               med beaktande av sysselsättningskommitténs yttrande,

               med beaktande av ekonomiska och finansiella kommitténs yttrande,

               med beaktande av yttrandet från kommittén för socialt skydd,

               med beaktande av yttrandet från kommittén för ekonomisk politik, och

               av följande skäl:

               (1)Den 22 november 2017 antog kommissionen den årliga tillväxtöversikten, som inledde 2018 års europeiska planeringstermin för samordning av den ekonomiska politiken. Den tog vederbörlig hänsyn till den europeiska pelaren för sociala rättigheter som proklamerades av Europaparlamentet, rådet och kommissionen den 17 november 2017. Prioriteringarna i den årliga tillväxtöversikten godkändes av Europeiska rådet den 22 mars 2018. Den 22 november 2017 antog kommissionen, på grundval av förordning (EU) nr 1176/2011, rapporten om förvarningsmekanismen, där det angavs att Italien var en av de medlemsstater som skulle bli föremål för en fördjupad granskning. Samma dag antog kommissionen också en rekommendation till rådets rekommendation om den ekonomiska politiken för euroområdet som Europeiska rådet godkände den 22 mars 2018. Den 14 maj 2018 antog rådet rekommendationen om den ekonomiska politiken i euroområdet (nedan kallad rekommendationen för euroområdet).

               (2)Med tanke på att ekonomierna i Ekonomiska och monetära unionen är tätt sammanvävda bör Italien, i egenskap av medlemsstat med euron som valuta, se till att rekommendationen för euroområdet, såsom återgiven i rekommendationerna 1–4 nedan, genomförs fullständigt och i tid.

               (3)2018 års landsrapport för Italien
                  5
                offentliggjordes den 7 mars 2018. Den innehöll en bedömning av hur väl Italien hade lyckats med de landsspecifika rekommendationer som rådet antog den 11 juli 2017, med uppföljningen av tidigare års rekommendationer och med sina nationella Europa 2020-mål. Den innehöll också en fördjupad granskning enligt artikel 5 i förordning (EU) nr 1176/2011, vars resultat också offentliggjordes den 7 mars 2018
                  6
               . Av analysen drog kommissionen slutsatsen att Italien har alltför stora makroekonomiska obalanser. Särskilt den höga offentliga skuldsättningen och den uthålligt svaga produktivitetsutvecklingen innebär gränsöverskridande risker i ett sammanhang präglat av ett stort men krympande bestånd av nödlidande lån och mycket hög men sjunkande arbetslöshet. Det är synnerligen viktigt att minska risken för negativa effekter på den italienska ekonomin och, med tanke på den italienska ekonomins storlek och gränsöverskridande betydelse, även på Ekonomiska och monetära unionen.

               (4)Den 16 maj 2018 lade Italien fram sitt nationella reformprogram för 2018 och sitt stabilitetsprogram för 2018. De båda programmen har bedömts samtidigt för att deras inbördes samband ska kunna beaktas.

               (5)Vid programplaneringen för de europeiska struktur- och investeringsfonderna för 2014–2020 har relevanta landsspecifika rekommendationer beaktats. Enligt artikel 23 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1303/2013
                  7
                får kommissionen begära att en medlemsstat ska se över och föreslå ändringar av sin partnerskapsöverenskommelse och av relevanta program när så krävs för att stödja genomförandet av relevanta rekommendationer från rådet. Kommissionen har i riktlinjerna för tillämpning av åtgärder som sammanlänkar effektiva europeiska struktur- och investeringsfonder med sund ekonomisk styrning beskrivit närmare hur den kommer att tillämpa denna bestämmelse
                  8
               .

               (6)Italien omfattas för närvarande av stabilitets- och tillväxtpaktens förebyggande del och av skuldkriteriet. Prognosen i stabilitetsprogrammet för 2018, som lämnades in av den avgående regeringen, baseras på antagandet om oförändrad lagstiftning. Myndigheterna räknar med att det samlade underskottet förbättras från 2,3 % av BNP 2017 till 1,6 % 2018 och 0,8 % 2019 och en i stort sett balanserad budget 2020. Det medelfristiga budgetmålet, dvs. en balanserad budget i strukturella termer, kommer att uppnås senast 2020 och bibehållas 2021, medan det omräknade
                  9
                strukturella saldot tyder på ett litet strukturellt underskott (0,2 % % av BNP) under båda åren. Den offentliga skuldkvoten sjönk något under 2017 (till 131,8 % av BNP, från 132,0 % 2016), och den förväntas enligt stabilitetsprogrammet 2018 fortsätta sjunka under 2018 och nå 122,0 % 2021, delvis tack vare inkomster från privatiseringar på 0,3 % per år under 2018–2020. Under senare år har dock inkomsterna av privatiseringar inte motsvarat förhoppningarna. Baserat på antagandet att politiken ligger fast blir enligt kommissionens vårprognos 2018 BNP-tillväxten lägre och underskott högre 2019 än 2018 års stabilitetsprogram. I kommissionens vårprognos ingår inte den höjning av mervärdesskatten (0,7 % av BNP) som antogs såsom ”nödåtgärd” för att nå budgetmålen 2019.

               (7)Den 23 maj 2018 utfärdade kommissionen en rapport enligt artikel 126.3 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt på grund av att Italien inte såg ut att uppfylla skuldkriteriet under 2016 och 2017. Efter en bedömning av alla relevanta faktorer i rapporten var slutledningen att skuldkriteriet så som det definieras i fördraget och i förordning (EG) nr 1467/1997 borde betraktas som i nuläget uppfyllt, och att det därmed inte är motiverat att inleda något förfarande vid alltför stora underskott, i synnerhet med beaktande av att Italien uppfyllde kraven enligt den förebyggande delen 2017. Kommissionen kommer att granska efterlevnaden på grundval av 2018 års utfall och rapportera på våren 2019.

               (8)I stabilitetsprogrammet anges att den exceptionella flyktingströmmen och skyddsåtgärderna mot seismiska risker kommer att få en betydande inverkan på budgeten, och i programmet ingår uppgifter som visar på dessa extra budgetutgifters art och omfattning. Enligt kommissionen uppgick de extra utgifter som kan beaktas under 2017 till 0,16 % av BNP för den exceptionella flyktingströmmen och till 0,19 % av BNP för skyddsåtgärderna mot seismiska risker. Bestämmelserna i artiklarna 5.1 och 6.3 i förordning (EG) nr 1466/97 gör det möjligt att ta hänsyn till dessa extra utgifter, eftersom flyktingströmmen och de seismiska riskerna är ovanliga händelser som har stor inverkan på Italiens offentliga finanser och eftersom den finanspolitiska hållbarheten inte äventyras av att landet tillfälligt tillåts avvika från anpassningsbanan mot det medelfristiga budgetmålet. Den anpassning som krävs för att nå det medelfristiga budgetmålet för 2017 har därför minskats för att beakta dessa extra kostnader.

               (9)Den 11 juli 2017 rekommenderade rådet Italien att säkerställa att de primära offentliga nettoutgifterna
                  10
                minskar nominellt med minst 0,2 % 2018, vilket motsvarar en årlig strukturell anpassning på 0,6 % av BNP. Samtidigt kommer bedömningen av utkastet till 2018 års budgetplan och påföljande bedömning av 2018 års budgetutfall att behöva ta vederbörlig hänsyn till målsättningen att nå en finanspolitisk inriktning som bidrar till att både stärka den pågående återhämtningen och säkerställa hållbarheten i de offentliga finanserna. Kommissionens bedömning i samband med yttrandet om Italiens utkast till budgetplan av hur stark återhämtningen i Italien är, med vederbörlig hänsyn tagen till hållbarhetsutmaningarna, tyder på att det behövs finanspolitiska strukturåtgärder på minst 0,3 % av BNP 2018, utan någon ytterligare avvikelsemarginal under ett år. Detta motsvarar en nominell tillväxttakt för de primära offentliga nettoutgifterna på högst 0,5 %. Med beaktande av den övergripande bedömningen och kommissionens vårprognos 2018 finns det en risk för en betydande avvikelse från den rekommenderade anpassningsbanan mot det medelfristiga budgetmålet 2018.

               (10)Mot bakgrund av Italiens offentliga skuldkvot på över 60 % av BNP och förväntade produktionsgap på 0,5 % bör de primära offentliga nettoutgifterna inte öka nominellt mer än 0,1 % av BNP 2019, vilket är i linje med den strukturella anpassning på 0,6 % som svarar mot kravmatrisen i stabilitets- och tillväxtpakten. Om politiken förblir oförändrad finns det risk för en betydande avvikelse från det kravet under 2019 och under 2018 och 2019 sammantaget. Italien förväntas vid första anblicken inte följa skuldkriteriet 2018 och 2019. Italiens höga offentliga skuldkvot på runt 130 % av BNP innebär vidare att stora resurser öronmärks för att täcka lånekostnader, på bekostnad av mer tillväxtfrämjande områden, som utbildning, innovation och infrastruktur. Allmänt sett anser rådet att de nödvändiga åtgärderna bör vidtas från 2018 om Italien ska lyckas följa stabilitets- och tillväxtpaktens regler. Det vore klokt att använda oförutsedda intäkter till att vidare minska den offentliga skuldkvoten.

               (11)Italiens pensionsutgifter är med cirka 15 % av potentiell BNP, nu bland de högsta i EU. Implicita skulder kopplade till att befolkningen åldras hölls tillbaka av tidigare antagna pensionsreformer, som stärker hållbarheten i Italiens ekonomi långsiktigt delvis också genom successiv anpassning av pensionsåldern till den förväntade livslängden. Både 2017 års och 2018 års budgetar innehöll dock bestämmelser som delvis river upp reformerna. Italien har en större befolkningsandel över 65 år än EU-genomsnittet. Andelen förväntas öka med tiden och försämra Italiens äldreförsörjningskvot. Pensionsutgifterna förväntas således stiga på medellång sikt. Att ålderspensionerna är en så stor del av Italiens offentliga utgifter håller tillbaka andra sociala utgifter, t.ex. för kampen mot fattigdom och sådana tillväxtfrämjande utgiftsposter som utbildning, vars andel av utgifterna har sjunkit sedan början av 2000-talet. Utan att frångå principerna om rättvisa och proportionalitet skulle man kunna göra rejäla besparingar genom att ingripa mot höga pensionsrättigheter utan motsvarande inbetalningar.

               (12)Italiens skattesystem vilar tungt på arbete och kapital, vilket inverkar negativt på den ekonomiska tillväxten. Trots att de riktade skatteincitamenten fått större utbredning under senare år är skattebördan på produktionsfaktorerna fortfarande bland de högsta i EU, vilket avskräcker från att investera och anställa. Det finns utrymme för budgetneutral skatteväxling mot skattebaser som skadar tillväxten mindre, t.ex. fastigheter och konsumtion. Den periodiska fastighetsskatten på huvudbostaden avskaffades 2015, även för de rikare hushållen. Dessutom är taxeringsvärdena ofta gamla, och en reform för att anpassa dem till nu gällande marknadsvärden ligger på is. Det finns många och stora skatteutgifter, särskilt lägre mervärdesskattesatser, vilka ska rationaliseras enligt nationell lagstiftning, men detta har skjutits upp ytterligare. Det finns också utrymme att minska bördan för lagenligt skattebetalande företag och hushåll, genom att göra skattelagstiftningen enklare och höja den generella skattedisciplinen. Att all fakturering i den privata sektorn måste ske elektroniskt från 2019 är ett positivt steg i den riktningen. Men de lagstadgade gränsvärdena för kontantbetalningar har höjts, vilket kan avskräcka från de elektroniska betalningar som i kraft av tvång hade kunnat förbättra skattedisciplinen. Italiens nationella statistikinstitut uppskattar den svarta ekonomin till omkring 12,9 % av BNP, men ingen strategisk plan finns för att tackla den utmaningen. Runt 15,9 % av all sysselsättning är delvis eller helt odeklarerad, med toppar på nästan 50 % i vissa sektorer.

               (13)Investeringarna sjönk kraftigt under krisen och har inte återvänt till 2007 års nivå. Trots att de ökade under 2017 ligger investeringarna fortfarande på en låg nivå jämfört med andra EU-länder. Den privata investeringsnivån har varit särskilt låg och hämmas av strukturella faktorer. Det rör sig bl.a. om ett mindre gynnsamt företagsklimat, begränsat finansutbud på grund av underutvecklade kapitalmarknader, suboptimal bankutlåning och brist på högt kvalificerad arbetskraft till följd av bl.a. kompetensflykt och begränsat livslångt lärande. Immateriella tillgångar, t.ex. forskning och utveckling, innovation och utbildning av arbetstagare, är avgörande för produktivitet och ekonomisk tillväxt och kan vara en del av förklaringen till skillnader i produktivitet mellan olika länder. Investeringarna i sådana tillgångar ligger under EU-genomsnittet. Detta beror på att det finns så många mikroföretag, på att Italien inte har specialiserat sig inom kunskapsintensiva sektorer, på begränsad kompetens inom digitalisering och it. Parallellt har de samlade offentliga anslagen till forskning och utveckling sjunkit. De små och medelstora företagen fortsätter att förlita sig på finansiering från bankerna, och utlåningen är dämpad trots att räntenivån är historiskt låg. De regionala skillnaderna är vidare stora i fråga om investeringar i forskning och utveckling, utnyttjande av nyligen införda politiska incitament för innovativa företag och utbildningskvalitet. Mot bakgrund av den pågående utvärderingen av resultaten av de olika industriåtgärder som införts genom initiativen ”finansiering för tillväxt” och ”industri/näringsliv 4.0” förefaller det tillrådligt med en långsiktig strategisk plan för stöd till investeringar som kan stärka de olika faktorer (tillgång till kredit, stark forskningsbas, högre utbildning och lämplig kompetens) som underbygger innovation. Det förefaller också lämpligt att beakta befintliga regionala skillnader i industri- och utbildningssystemen.

               (14)Det italienska rättssystemets effektivitet har bara förbättrats något under de senaste åren, och förfarandenas längd är fortfarande ett problem, särskilt i de högre instanserna. Under 2016 var den tid som krävdes för att avgöra civilrättsliga mål och handelsmål fortfarande bland de längsta i EU i alla instanser. Eftersläpningen vid Högsta kassationsdomstolen blev värre och är bland de värsta i EU per capita. Ett viktigt lagförslag om att rationalisera civilprocessrättsliga regler och införa kraftigare åtgärder för att motverka okynnesprocesser är fortfarande under behandling i Italiens parlament efter två år. Dessutom har det förenklade förfarandet (rito sommario), som hör till de åtgärder man vidtagit för att inskränka antalet tvister och stärka förfarandedisciplinen, inte blivit standard i appellationsdomstolarna, och avvisning av överklaganden i andra instans sker fortfarande utan samordning och i begränsad omfattning, så antalet anhängiggjorda mål har inte minskat. Tvärtom ökade antalet tvistemål under 2016 både i första och andra instans, vilket också berodde på att överklagandena stadigt ökade. En ökande andel kassationsöverklaganden avvisades under 2016, vilket bekräftar den senaste tidens uppåtgående trend. Högsta domstolens förmåga att klara inflödet av mål minskade vidare i en kontext präglad av snabb ökning av andra mål än brottmål (inklusive skattemål), vilket hotar att undergräva dess roll. Lämplig inskärpning av processreglerna, även mot okynnesprocessande, kan också bidra till sund och effektiv rättskipning.

               (15)Korruption är fortfarande ett stort problem i näringslivet och vid offentlig upphandling i Italien. Italien har förbättrat regelverket mot korruption genom att se över preskriptionstiderna, bredda skyddet för visselblåsare i den privata sektorn och närma korruptionsbrott bland privata aktörer till internationella normer. Den antagna reformen av preskriptionstiderna innebär visserligen inte att preskriptionstiderna avbryts efter en fällande dom i första instans, vilket Europarådets grupp av länder mot korruption hade rekommenderat, men den kan krympa handlingsutrymmet för förhalningstaktik från advokater som missbrukar rätten att överklaga vid högre instanser. Därmed kan den angripa den gamla problematiken med korruptionsärenden som preskriberas efter en fällande dom i första instans. Korruptionen kunde bekämpas bättre genom ökad effektivitet i straffrättsskipningen. Italien hade 2014 det största antalet nya och pågående brottmål i EU i andra och tredje instans, vilket också berodde på en andel kassationsöverklaganden som var bland de högsta. Resultatet av detta blev brottmålsrättegångar som var bland de längsta. Stimulans för att snabba upp förfarandena och motverka missbruk av rätten att överklaga kan göra straffrättskipningen och kampen mot korruptionen effektivare. Vidare har den nationella antikorruptionsmyndigheten en central roll i uppgiften att genomföra det nya regelverket mot korruption.

               (16)Satsningar på att höja kvaliteten på den italienska offentliga förvaltningen kan inverka positivt på företagsklimatet, investeringar och företagens förmåga att utnyttja innovationsmöjligheter. De stora regionala skillnaderna mellan hur väl myndigheterna fångar upp företagens behov tyder på att företagare i vissa områden har större problem i sin verksamhet. En omfattande lag om reform av den offentliga förvaltningen antogs 2015, och den har potential att förbättra effektiviteten till fördel för ekonomin. I slutet av 2017 hade reformen genomförts helt, och nu gäller det att utöva tillsyn, särskilt i de regioner som har sämst resultat. Reformen ska säkerställa att offentligägda företag har samma villkor som de privatägda företagen. De angivna målen är att rationalisera den offentligägda sektorn genom sammanslagningar, konsolideringar där det saknas lönsamhet och privatiseringar, höja de återstående företagens effektivitet samt undvika att det framöver skapas offentligägda företag för uppgifter som inte måste skötas av det offentliga. Tillsyn över det nya regelverket är nyckeln till att uppnå målen. Dessutom är lokala offentliga tjänster skyddade från konkurrens (på och mot marknaden), vilket påverkar effektiviteten, kvaliteten på tjänsterna och leder till missnöje från konsumenternas sida. I 2015 års reform av den offentliga förvaltningen ingick också ett nytt regelverk för reform av förvaltningen av lokala offentliga tjänster. Men i november 2016 förklarade författningsdomstolen att antagningsförfarandet för vissa lagdekret var författningsvidrigt, detta gällde t.ex. lokala offentliga tjänster. Eftersom tidsfristen för lagdekretet löpte ut i november 2016 krävs det ett nytt lagstiftningsinitiativ.

               (17)Förbättringar i företagsklimatet kan underlätta entreprenörskap, och bättre konkurrensförhållanden kan gynna effektivare resursfördelning och produktivitetsvinster. Den årliga konkurrenslagen från 2015 antogs i augusti 2017 och måste nu genomföras riktigt. Betydande hinder för konkurrens kvarstår dock inom vissa sektorer, t.ex. yrkesmässiga tjänster, lokal kollektivtrafik, järnvägstrafik och detaljhandel. Bättre konkurrensutsättning vid tilldelning av offentliga upphandlingskontrakt och koncessioner på kollektiva nyttigheter kan inverka positivt på tjänsternas kvalitet. På området för offentlig upphandling kommer nyttan av den nyligen genomförda reformen att bero på hur snabbt den genomförs, hur konsekvent planerna på e-upphandling och sammanläggning tillämpas samt hur väl det centrala sammanläggningsorganet för politiksamordningen kommer igång (Cabina di regia per gli appalti pubblici).

               (18)Marknadens förtroende för italienska banker har ökat efter de åtgärder som vidtogs under 2017 för att hantera flera svaga banker. Tack vare bättre ekonomiska förhållanden och tryck från tillsynsinstanser har framsteg gjorts med att minska mängden nödlidande lån, men eftersläpningen är fortfarande stor. Detta begränsar bankernas lönsamhet och deras förmåga att generera kapital internt. Den takt med vilken nödlidande lån avvecklas, vilket innefattar att fördjupa sekundärmarknaden för nödlidande lån, måste bibehållas så att den finansiella stabiliteten och kreditgivningen till den reala ekonomin kan stärkas ytterligare. Ytterligare rensning och konsolidering av balansräkningar, inklusive för små och mellanstora banker, bör också stödjas. Detta inbegriper att tackla bankernas strukturellt svaga lönsamhet genom omfattande besparingsåtgärder och optimering av affärsmodellerna.

               (19)Olika reformer av företagsstyrningen pågår visserligen, men om reformerna genomförs helt för de stora kooperativa bankerna och de små medlemsbankerna kommer detta att främja sunda förhållanden i hela banksektorn. Regelverken för insolvens och preklusion ger fortfarande otillräckligt stöd för att snabbt avveckla och omstrukturera nödlidande lån. Ett snabbt antagande och genomförande av den nödvändiga lagstiftningen för insolvensreformen kan bidra till att avhjälpa strukturella svagheter. Åtgärder antagna 2016 för att bankerna snabbare ska kunna göra anspråk på säkerheter tillämpas inte än. Regelverket för att ta säkerheter i anspråk är ännu inte fullt tillämpligt på företag och hushåll.

               (20)Trots framsteg till följd av flera politiska åtgärder under de senaste åren är tillgång till finansiering fortfarande ett stort hinder för investeringar och finansiering för tillväxt, särskilt för små och medelstora företag. Företagen finansieras fortfarande i första hand av bankerna, medan kapitalmarknaderna är underutvecklade jämfört med andra EU-länder. Den andel av de små och medelstora företagen som finansieras med eget kapital är i synnerhet liten jämfört med EU-genomsnittet. Den nyligen beslutade minskningen av ”avdraget för eget kapital” har ytterligare spätt på tendensen att föredra banklån. Att stimulera marknadsbaserad finansiering för företagen är viktigt för att diversifiera företagens finansieringskällor och därmed stödja investeringar och tillväxt.

               (21)Arbetsmarknadsinstitutionerna har omorganiserats i grunden under de senaste åren. Situationen på arbetsmarknaden blir allt bättre. Antalet sysselsatta ökade med 1,0 % 2017 till över 23 miljoner människor och är nu tillbaka på nivåerna före krisen. Sysselsättningsgraden (åldersgruppen 20–64 år) steg till över 62 % förra året, dock främst på grund av tillfälliga arbeten. Men detta är fortfarande betydligt lägre än EU-genomsnittet. Arbetslösheten minskade till 10,9 %, men det totala antalet arbetstimmar är fortfarande betydligt mindre än före krisen. Trots förbättringarna är långtids- och ungdomsarbetslösheten fortfarande hög, vilket innebär risker för social sammanhållning och tillväxt. Med 20,1 % år 2017 är andelen ungdomar som varken arbetar eller studerar fortfarande bland de högsta i EU, med stora och ihållande regionala skillnader.

               (22)Löneförhandlingar på företags- eller regionnivå är fortfarande ovanligt, något som också har sin förklaring i att de små företagen dominerar i Italien. Detta kan vara ett hinder för snabb löneanpassning till lokala ekonomiska förhållanden. I slutet av februari 2018 undertecknade Confindustria och de tre största italienska fackliga organisationerna (Cgil, Cisl och Uil) ett ramavtal, där man betonade betydelsen av lokala löneförhandlingar genom ökad rättssäkerhet baserad på tydligare regler för hur arbetsmarknadens parter ska företräda i förhandlingarna. Skattelättnaderna på produktivitetsrelaterade löneökningar som fastställdes i de lokala förhandlingarna stärktes under 2017, men verkan är svår att bedöma. Det totala antalet kollektivavtal ökar visserligen, men bara en liten del av dem är undertecknade av de stora fackföreningarna och arbetsgivarorganisationerna.

               (23)Den reform av de aktiva arbetsmarknadsåtgärderna som planerades i arbetslagen gjorde små framsteg under 2017. Utbildning och omskolning är särskilt viktigt mot bakgrund av den ökade flexibiliteten på den italienska arbetsmarknaden och den ökande andelen tillfälliga kontrakt. Allmänna och bindande krav på tjänsterna har ännu inte införts, och arbetsförmedlingarna saknar personal och lämplig tillsyn. Mer personal, som också måste ha tillräcklig kompetens för arbetsförmedling och socialarbete, är vidare avgörande för att fattigdomsbekämpningssystemet, som infördes 2018, och ungdomsgarantin, som syftar till att ge utsatta unga ett lämpligt arbets- eller utbildningserbjudande inom rimlig tid, ska kunna genomföras riktigt.

               (24)Alltfler kvinnor arbetar, men andelen är fortfarande en av de lägsta i EU. Effekterna av de nyligen genomförda åtgärderna med fokus på ett kontantbidrag per barnafödsel utan inkomstprövning har inte bedömts av de italienska myndigheterna. Tidigare erfarenhet tyder på att kontantöverföringar kanske inte leder till att fler kvinnor söker sig till arbetsmarknaden. De lär dessutom knappast öka barnafödandet, som har legat stilla på mycket låga nivåer under de senaste 20 åren. En övergripande strategi för att kombinera arbete och familjeliv saknas. Dessa brister avspeglas i bristen på jämställdhetstänkande i föräldraledighetens utformning, i de flexibla arbetsformerna och i den otillräckliga tillgången på lämplig barnomsorg och vård med god kvalitet och till rimlig kostnad.

               (25)Åtgärder för att lyfta humankapital och kompetens kan bidra till bättre anställbarhet och svara på framtida behov på arbetsmarknaden. Den allmänna kvaliteten på utbildning i Italien blir stadigt bättre, men stora regionala skillnader kvarstår. Andelen elever som lämnar skolan utan examen är fortfarande högre än EU-genomsnittet (30 % jämfört med EU-genomsnittet på 19,7 %), särskilt bland utlandsfödda elever. Skolreformen genomförs i stort planenligt, och yrkesutbildningen är på väg att bli bättre. Den högre utbildningen, som är svårt underfinansierad med offentliga anslag på mindre än 0,4 % av BNP, kännetecknas av många avhopp och långdragna studier. En följd är att andelen utexaminerade är bland de lägsta i EU (26,9 % av befolkningen i åldrarna 30–34 år). Deltagandet i vuxenutbildningsprogram ökar, men är fortfarande bland de lägsta i EU, särskilt för lågkvalificerade vuxna. Kompetensutveckling och omskolning bör främjas, samtidigt som arbetsgivarna bör uppmuntras att ge arbetstagarna bättre möjligheter till utbildning. Genomförandet av den omfattande ”kompetensstrategin”, som lanserades i oktober 2017, kommer att få avgörande betydelse.

               (26)Tvärtemot trenden i EU fortsätter andelen människor som riskerar fattigdom eller social utestängning att öka och nådde 30 % 2016, vilket är över EU-genomsnittet. Särskilt barn, arbetstagare med tillfälliga kontrakt och migrerande arbetstagare berörs. Inkomstskillnaderna är stora och växer. De 20 % av hushållen med bäst inkomster hade 2016 6,3 gånger större inkomster än de 20 % av hushållen som var fattigast. Kvoten är högre för personer i arbetsför ålder, eftersom omfördelningseffekten av pensionerna faller bort. Ett nytt permanent fattigdomsbekämpningssystem (Reddito di Inclusione) innebär ett stort socialpolitiskt steg framåt. Det är utformat som en allmän överföring till personer som svarar mot vissa indikationer på fattigdom, och man väntar sig att det ska ha bättre framgång med att minska fattigdomen än de nuvarande sociala förmånerna. Systemet bygger på fast styrning och kommer att underkastas allsidig utvärdering. Det bör påpekas att man också planerar att stärka landets underbemannade socialtjänster kraftigt. Närmare samarbete mellan socialtjänsten och arbetsförmedlingarna, tillsammans med tillräcklig resurstilldelning, kommer att bli avgörande för ett smidigt genomförande av reformen. Systemet tar över det tidigare arbetslöshetsunderstödet (ASDI), ett första steg mot att rationalisera de sociala utgifterna. Italiens hälso- och sjukvårdssystem erbjuder samhällsomfattande vårdförmåner och befolkningens hälsa är överlag god, men självupplevda icke tillgodosedda behov av läkarvård är många, och skillnaderna mellan regionerna i hur vården är organiserad och vilken kvalitet den har kvarstår. Italien har gjort vissa ansträngningar för att säkerställa lämplig tillgång till hälso- och sjukvård, bl.a. har man sett över och utvidgat det minsta lagstadgade vårdförmånspaketet.

               (27)Kommissionen har inom ramen för 2018 års europeiska planeringstermin gjort en omfattande analys av Italiens ekonomiska politik och offentliggjort den i 2018 års landsrapport. Den har även bedömt stabilitetsprogrammet för 2018, det nationella reformprogrammet för 2018 samt uppföljningen av de rekommendationer Italien har fått tidigare år. Kommissionen har beaktat inte bara programmens relevans för hållbarheten i finanspolitiken och den socioekonomiska politiken i Italien utan också i vilken utsträckning unionens regler och riktlinjer har iakttagits, mot bakgrund av behovet att stärka den övergripande ekonomiska styrningen i unionen genom att framtida nationella beslut fattas med beaktande av synpunkter på unionsnivå.

               (28)Mot bakgrund av denna bedömning har rådet granskat stabilitetsprogrammet för 2018 och dess yttrande
                  11
                återspeglas särskilt i rekommendation 1 nedan.

               (29)Mot bakgrund av kommissionens fördjupade granskning och denna bedömning har rådet granskat det nationella reformprogrammet och stabilitetsprogrammet. Dess rekommendationer enligt artikel 6 i förordning (EU) nr 1176/2011 återspeglas i rekommendationerna 1–4 nedan.

               HÄRIGENOM REKOMMENDERAS Italien att under 2018 och 2019 vidta följande åtgärder:

               1.Säkerställa att de primära offentliga nettoutgifterna inte ökar nominellt mer än 0,1 % 2019, vilket motsvarar en årlig strukturell anpassning på 0,6 % av BNP. Använda oförutsedda intäkter för att påskynda minskningen av den offentliga skuldkvoten. Förskjuta skatteuttaget bort från arbete, även genom att begränsa användningen av skatteutgifter och uppdatera taxeringsvärdena. Öka ansträngningarna att tackla den svarta ekonomin, även genomdriva obligatorisk användning av e-betalningar genom lägre lagstadgade gränsvärden för kontantbetalningar. Sänka den andel av de offentliga utgifterna som går till pensioner för att skapa utrymme för andra sociala utgifter.

               2.Korta tidsåtgången för civilmål i alla instanser genom att stärka och rationalisera processreglerna, även dem under beredning i lagstiftande fora. Uppnå effektivare motåtgärder och bekämpning av korruption genom att snabba upp brottmålen och genomföra det nya regelverket mot korruption. Säkerställa genomförandet av det nya regelverket för offentligägda företag och höja effektivitet och kvalitet för offentliga tjänster på lokal nivå. Angripa konkurrensinskränkningar, inklusive på tjänstemarknaden, även med hjälp av en ny årlig konkurrenslag.

               3.Bibehålla takten i arbetet på att krympa det stora beståndet nödlidande lån och stödja ytterligare rensning och konsolidering av bankernas balansräkningar, även små och medelstora bankers balansräkningar, och snabbt genomföra insolvensreformen. Förbättra den marknadsbaserade finansieringen för företagen.

               4.Påskynda genomförandet av reformen av de aktiva arbetsmarknadsåtgärderna för att säkerställa lika tillgång till verksam hjälp och träning för arbetssökande. Uppmuntra kvinnor att söka sig ut på arbetsmarknaden med hjälp av en helhetsstrategi inriktad på att rationalisera politiken till stöd för familjer och ge barnomsorgen bättre täckning. Främja forskning, innovation, digitala färdigheter och infrastruktur genom bättre riktade investeringar och ökat deltagande i yrkesorienterad fortbildning.

               Utfärdad i Bryssel den

                     På rådets vägnar

                     Ordförande

                     (1)

                        EGT L 209, 2.8.1997, s. 1.

                     (2)

                        EUT L 306, 23.11.2011, s. 25.

                     (3)

                        COM(2018) 411 final.

                     (4)

                        P8_TA(2018)0077 och P8_TA(2018)0078.

                     (5)

                        SWD(2018) 210 final.

                     (6)

                        COM(2018) 120 final.

                     (7)

                        Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1303/2013 av den 17 december 2013 om fastställande av gemensamma bestämmelser för Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden, Sammanhållningsfonden, Europeiska jordbruksfonden för landsbygdsutveckling och Europeiska havs- och fiskerifonden, om fastställande av allmänna bestämmelser för Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden, Sammanhållningsfonden och Europeiska havs- och fiskerifonden samt om upphävande av rådets förordning (EG) nr 1083/2006 (EUT L 347, 20.12.2013, s. 320).

                     (8)

                        COM(2014) 494 final.

                     (9)

                        Det konjunkturrensade saldot exklusive engångsåtgärder och andra tillfälliga åtgärder, omräknat av kommissionen enligt den allmänt vedertagna metoden.

                     (10)

                        De primära offentliga nettoutgifterna består av de totala offentliga utgifterna exklusive ränteutgifter, utgifter för EU-program som motsvaras fullt ut av inkomster från EU-medel och icke-diskretionära förändringar i utgifterna för arbetslöshetsförmåner. Nationellt finansierade fasta bruttoinvesteringar fördelas över fyra år. Diskretionära åtgärder på inkomstsidan eller lagstadgade inkomstökningar är inräknade. Engångsåtgärder på såväl inkomst- som utgiftssidan är avräknade.

                     (11)

                        Enligt artikel 5.2 i rådets förordning (EG) nr 1466/97.


               EUROPEISKA KOMMISSIONEN
            Bryssel den 21.11.2018
            COM(2018) 802 final
            Rekommendation till
            RÅDETS REKOMMENDATION
            för korrigering av den konstaterade betydande avvikelsen från anpassningsbanan för att uppnå det medelfristiga budgetmåleti Rumänien
            {SWD(2018) 503 final}

               Rekommendation till

               RÅDETS REKOMMENDATION

               för korrigering av den konstaterade betydande avvikelsen från anpassningsbanan för att uppnå det medelfristiga budgetmålet

                  i Rumänien

               EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION

               med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 121.4,

               med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken,
                  1
                särskilt artikel 10.2 andra stycket,

               med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation, och

               av följande skäl:

               (1)Den 16 juni 2017 beslutade rådet i enlighet med artikel 121.4 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (nedan kallat EUF-fördraget) att en betydande avvikelse från anpassningsbanan mot det medelfristiga budgetmålet med -1 % av BNP förelåg i Rumänien 2016. Med anledning av den betydande avvikelse som konstaterats utfärdade rådet den 16 juni 2017 en rekommendation om att Rumänien skulle vidta nödvändiga åtgärder för att säkerställa att den nominella ökningen av primära offentliga nettoutgifter inte överstiger 3,3 % 2017, vilket motsvarar en årlig strukturell anpassning på 0,5 % av BNP. Den 5 december 2017 konstaterade rådet att Rumänien inte vidtagit effektiva åtgärder till följd av rekommendationen av den 16 juni 2017 och utfärdade en ny rekommendation. I sin nya rekommendation uppmanade rådet Rumänien att vidta nödvändiga åtgärder för att säkerställa att den nominella ökningen av primära offentliga nettoutgifter inte överstiger 3,3 % 2018, vilket motsvarar en årlig strukturell anpassning på 0,8 % av BNP. Den 22 juni 2018 överlämnade de rumänska myndigheterna en rapport om de åtgärder som vidtagits till följd av rådets rekommendation av den 5 december 2017.

               (2)Den 22 juni 2018 beslutade rådet i enlighet med artikel 121.4 i EUF-fördraget att en betydande avvikelse från anpassningsbanan mot det medelfristiga budgetmålet även hade förelegat i Rumänien 2017. Mot bakgrund av den fastställda betydande avvikelsen utfärdade rådet den 22 juni 2017 en rekommendation
                  2
                om att Rumänien skulle vidta nödvändiga åtgärder för att säkerställa att den nominella ökningen av primära offentliga utgifter
                  3
                inte överstiger 3,3 % 2019, vilket motsvarar en årlig strukturell anpassning på 0,8 % av BNP varje år. Rumänien rekommenderades vidare använda alla oförutsedda inkomster till att minska sitt underskott och att dess budgetkonsolideringsåtgärder bör säkerställa en varaktig förbättring av det strukturella saldot i de offentliga finanserna på ett tillväxtfrämjande sätt. Rådet fastställde en tidsfrist fram till den 15 oktober 2018 för Rumäniens rapport om vilka åtgärder som vidtas till följd av denna rekommendation.

               (3)Den 13 juli 2018 rekommenderade rådet Rumänien att säkerställa att landet under 2018 och 2019 följer rådets rekommendation av den 22 juni 2018 för att korrigera den betydande avvikelsen från anpassningsbanan mot det medelfristiga budgetmålet
                  4
               .

               (4)Den 27–28 september 2018 genomförde kommissionen ett utökat övervakningsuppdrag i Rumänien för att utföra kontroller plats med stöd av artikel -11.2 i rådets förordning (EG) nr 1466/97. Efter att ha översänt sina preliminära resultat till de rumänska myndigheterna för synpunkter lade kommissionen fram resultaten för rådet den 21 november 2018. Dessa resultat har därefter offentliggjorts.

               (5)Den 16 oktober 2018 överlämnade de rumänska myndigheterna en rapport om de åtgärder som vidtagits till följd av rådets rekommendation av den 22 juni 2018
                  5
               . Mot bakgrund av de uppgifter som myndigheterna lämnade i sin rapport och den samlade bedömning som utgår från höstprognosen 2018 slog rådet den 21 november 2018 fast att Rumänien inte har vidtagit effektiva åtgärder till följd av rådets rekommendation av den 22 juni 2018.

               (6)Det är mot bakgrund av Rumäniens underlåtenhet att vidta effektiva åtgärder och den stora ackumulerade avvikelsen från den lämpliga anpassningsbanan mot det medelfristiga budgetmålet lämpligt att i enlighet med artikel 121.4 i EUF-fördraget rikta en reviderad rekommendation till denna medlemsstat om åtgärder som bör vidtas.

               (7)Rumäniens strukturella underskott ökade med 2.1 % av BNP 2016 och med 1,2 % av BNP 2017. Det uppgick till 3,4 % av BNP 2017 och beräknas i kommissionens höstprognos 2018 vara i stort sett stabilt från och med 2018. För att korrigera den ackumulerade avvikelsen och få Rumänien att återgå till en lämplig anpassningsbana efter landets tidigare misslyckanden med att uppnå målen bör ytterligare ansträngningar göras utöver den strukturella ansträngning på 0,8 % av BNP som rådet rekommenderade den 22 juni 2018. En ytterligare ansträngning på motsvarande 0,2 % av BNP förefaller vara lämplig med tanke på storleken på den konstaterade betydande avvikelsen från den rekommenderade anpassningsbanan mot det medelfristiga budgetmålet. Detta kommer att påskynda anpassningen tillbaka till det medelfristiga budgetmålet utan att äventyra den ekonomiska tillväxten.

               (8)Den förbättring av det strukturella saldot på 1,0 % av BNP som krävs 2019 förutsätter en nominell ökning av primära offentliga nettoutgifter på högst 4,5 % 2019.

               (9)Enligt kommissionens höstprognos 2018 kommer det strukturella saldot försämras med 0,1 % av BNP 2019. En strukturell förbättring på 1,0 % av BNP kräver därför att åtgärder vidtas som ger en sammanlagd strukturell effekt motsvarande 1,1 % av BNP 2019 jämfört med det nuvarande referensscenario enligt kommissionens höstprognos 2018.

               (10)Enligt kommissionens höstprognos 2018 kommer underskottet i de offentliga finanserna att uppgå till 3,4 % 2019, vilket ligger över fördragets referensvärde på 3 % av BNP. Den strukturella anpassning som krävs förefaller även vara lämplig för att säkerställa att Rumänien med marginal respekterar fördragets referensvärde på 3 % av BNP år 2019.

               (11)Underlåtenheten att följa tidigare rekommendationer för att korrigera den betydande avvikelse som konstaterats och risken att fördragets referensvärde överskrids kräver omgående åtgärder för att få Rumänien att återgå till en försiktig finanspolitik.

               (12)För att uppnå rekommenderade budgetmål är det avgörande att Rumänien antar och strikt genomför nödvändiga åtgärder och noggrant följer de löpande utgifternas utveckling.

               (13)Kraven i denna rekommendation ersätter motsvarande krav i den finanspolitiska rekommendationen i rådets rekommendation till Rumänien den 13 juli 2018.

               (14)Rumänien bör senast den 15 april 2019 rapportera till rådet vilka åtgärder som vidtas till följd av denna rekommendation, eventuellt som en del av det konvergensprogram som ska inlämnas enligt artikel 7 i förordning (EG) nr 1466/97.

               (15)Denna rekommendation bör offentliggöras.

               HÄRIGENOM REKOMMENDERAS ATT RUMÄNIEN

               (1)vidtar nödvändiga åtgärder för att säkerställa att den nominella ökningen av primära offentliga nettoutgifter inte överstiger 4,5 % 2019, vilket motsvarar en årlig strukturell anpassning på 1,0 % av BNP, och därmed återgår till en lämplig anpassningsbana mot det medelfristiga budgetmålet,

               (2)använder alla oförutsedda inkomster till att minska sitt underskott och att dess budgetkonsolideringsåtgärder säkerställer en varaktig förbättring av det strukturella saldot i de offentliga finanserna på ett tillväxtfrämjande sätt,

               (3)senast den 15 april 2019 rapporterar till rådet vilka åtgärder som vidtas till följd av denna rekommendation. Rapporten bör ange tillräckligt specificerade och trovärdigt aviserade åtgärder, inbegripet varje åtgärds budgeteffekt, samt uppdaterade och detaljerade budgetprognoser för 2019.

               Denna rekommendation riktar sig till Rumänien.

               Utfärdad i Bryssel den

                     På rådets vägnar

                     Ordförande

                     (1)

                        EGT L 209, 2.8.1997, s. 1.

                     (2)

                        EUT C 223, 27.6.2018, s. 3.

                     (3)

                        Primära offentliga nettoutgifter omfattar totala offentliga utgifter exklusive ränteutgifter, utgifter för EU-program som motsvaras fullt ut av inkomster från EU-fonder samt icke-diskretionära förändringar i utgifter för arbetslöshetsförmåner. Nationellt finansierade fasta bruttoinvesteringar är utjämnade över en fyraårsperiod. Diskretionära åtgärder på inkomstsidan eller lagstadgade inkomstökningar är inräknade. Engångsåtgärder på såväl inkomst- som utgiftssidan är avräknade.

                     (4)

                        Rådets rekommendation av den 13 juli 2018 om Rumäniens nationella reformprogram 2018, med avgivande av rådets yttrande om Rumäniens konvergensprogram 2018 (EUT C 320, 10.9.2018, s. 98).

                     (5)

                        Tillgänglig på: http://data.consilium.europa.eu/doc/document/ST-13279-2018-INIT/en/pdf


               EUROPEISKA KOMMISSIONEN
            Bryssel den 20.11.2019
            COM(2019) 922 final
            Rekommendation till
            RÅDETS REKOMMENDATION
            för korrigering av den konstaterade betydande avvikelsen från anpassningsbanan för att uppnå det medelfristiga budgetmålet i Ungern
            {SWD(2019) 941 final}

               Rekommendation till

               RÅDETS REKOMMENDATION

               för korrigering av den konstaterade betydande avvikelsen från anpassningsbanan för att uppnå det medelfristiga budgetmålet i Ungern

               EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION

               med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 121.4,

               med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken
                  1
               , särskilt artikel 10.2 andra stycket,

               med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation, och

               av följande skäl:

               (1)Enligt artikel 121 i fördraget ska medlemsstaterna verka för sunda offentliga finanser på medellång sikt genom samordning av den ekonomiska politiken och genom multilateral övervakning för att undvika alltför stora underskott i den offentliga sektorns finanser.

               (2)Stabilitets- och tillväxtpakten syftar till att genom sunda offentliga finanser stärka förutsättningarna för prisstabilitet och stark hållbar tillväxt som kan bidra till ökad sysselsättning.

               (3)I juni 2018 konstaterade rådet i enlighet med artikel 121.4 i fördraget att en betydande avvikelse från Ungerns medelfristiga budgetmål förelegat 2017. Med anledning av denna betydande avvikelse utfärdade rådet en rekommendation den 22 juni 2018
                  2
                om att Ungern skulle vidta nödvändiga åtgärder för att komma till rätta med avvikelsen. Rådet konstaterade senare att Ungern inte hade vidtagit effektiva åtgärder till följd av denna rekommendation och utfärdade därför en reviderad rekommendation den 4 december 2018
                  3
               . Rådet konstaterade senare att Ungern inte hade vidtagit effektiva åtgärder till följd av denna rekommendation heller.

               (4)Den 14 juni 2019 beslutade rådet att en betydande avvikelse från anpassningsbanan mot Ungerns medelfristiga mål återigen hade förelegat 2018 och utfärdade en rekommendation om att Ungern bör vidta nödvändiga åtgärder för att säkerställa att den nominella ökningen i primära offentliga nettoutgifter
                  4
                inte överstiger 3,3 % 2019 och 4,7 % 2020, vilket motsvarar en årlig strukturell anpassning på 1,0 % av bruttonationalprodukten (BNP) 2019 och 0,75 % av BNP 2020
                  5
               . Ungern rekommenderades vidare använda alla oförutsedda vinster till att minska sitt underskott, medan budgetkonsolideringen bör syfta till att, utan att hämma tillväxten, säkerställa en varaktig förbättring av det strukturella saldot i de offentliga finanserna. Rådet fastställde en tidsfrist fram till den 15 oktober 2019 för Ungern att rapportera om vilka åtgärder som vidtagits till följd av den rekommendationen.

               (5)Den 9 juli 2019 rekommenderade rådet Ungern att säkerställa att landet under 2019 och 2020 följer rådets rekommendation av den 14 juni 2019 för att korrigera den betydande avvikelsen från anpassningsbanan mot det medelfristiga budgetmålet
                  6
               .

               (6)Den 26 september 2019 genomförde kommissionen med stöd av artikel -11.2 i förordning (EG) nr 1466/97 ett utökat övervakningsuppdrag i Ungern för att utföra kontroller på plats. Efter att ha översänt de preliminära resultaten till de ungerska myndigheterna för synpunkter rapporterade kommissionen resultaten till rådet den 20 november 2019. Dessa resultat offentliggjordes.

               (7)Den 15 oktober 2019 överlämnade de ungerska myndigheterna en rapport om de effektiva åtgärder som vidtagits till följd av rådets rekommendation av den 14 juni 2019
                  7
               . Mot bakgrund av den information som myndigheterna lämnade i sin rapport och den samlade bedömningen på grundval av kommissionens höstprognos 2019 slog rådet den 20 november 2019 fast att Ungern inte vidtagit effektiva åtgärder till följd av rådets rekommendation av den 14 juni 2019.

               (8)Det är mot bakgrund av Ungerns underlåtenhet att vidta effektiva åtgärder och den ackumulerade avvikelsen från den rekommenderade anpassningsbanan mot landets medelfristiga budgetmål lämpligt att i enlighet med artikel 121.4 i fördraget rikta en reviderad rekommendation till Ungern om åtgärder som bör vidtas.

               (9)Enligt kommissionens vårprognos 2019 kommer Ungerns strukturella saldo att förbättras med 0,5 % av BNP 2019 och med ytterligare 1,2 % av BNP 2020. Det betyder att det strukturella underskottet beräknas avvika från det medelfristiga budgetmålet på 1,5 % 2019 och 1,0 % 2020 med 1,8 % av BNP och 1,1 % av BNP.

               (10)För att få Ungern att återgå till en lämplig anpassningsbana efter landets tidigare misslyckanden med att uppnå målen förefaller den årliga strukturella anpassning på 0.75 % av BNP 2020 som rådet rekommenderade den 14 juni 2019 vara lämplig med tanke på den samlade makroekonomiska utvecklingen i ett läge där den ekonomiska aktiviteten förväntas avta de närmaste åren i takt med att konjunkturella faktorer, som har gett tillväxten draghjälp de senaste åren, gradvis förväntas klinga av.

               (11)Enligt kommissionens höstprognos 2019 förutsätter den nödvändiga förbättringen av det strukturella saldot med 0,75 % av BNP 2020 att den nominella ökningen i primära offentliga nettoutgifter inte överstiger 4,7 %.

               (12)I kommissionens höstprognos 2019 förväntas Ungerns strukturella underskott förbättras med 1,2 % av BNP 2020, medan utgiftsriktmärket pekar på en avvikelse från kravet. Om hänsyn tas till faktorer som påverkar både det strukturella saldot och utgiftsriktmärket förväntas den budget för 2020 som antagits av den ungerska regeringen enligt nuvarande prognoser motsvara den budgetansträngning som krävs.

               (13)Underlåtenheten att följa tidigare rekommendationer för att korrigera den betydande avvikelse som konstaterats innebär att åtgärder måste vidtas för att få Ungern att återgå till en försiktig finanspolitik.

               (14)För att uppnå de rekommenderade budgetmålen är det mycket viktigt att Ungern strikt genomför nödvändiga åtgärder, noga övervakar de löpande utgifternas utveckling och håller tillbaka utgiftshöjningar i slutet av året.

               (15)Kraven i denna rekommendation ersätter motsvarande krav i rådets rekommendation av den 14 juni 2019.

               (16)Ungern bör senast den 15 april 2020 rapportera till rådet vilka åtgärder som vidtas till följd av denna rekommendation, eventuellt i det konvergensprogram som inlämnas i enlighet med artikel 7 i förordning (EG) nr 1466/97.

               (17)Denna rekommendation bör offentliggöras.

               HÄRIGENOM REKOMMENDERAS ATT UNGERN

               (1)vidtar nödvändiga åtgärder för att säkerställa att den nominella ökningen i primära offentliga nettoutgifter inte överstiger 4,7 % 2020, vilket motsvarar en årlig strukturell anpassning på 0.75 % av BNP, och därmed återgår till en lämplig anpassningsbana mot det medelfristiga budgetmålet,

               (2)använder oförutsedda vinster till att minska underskottet kompenserar för oförutsedda inkomstbortfall genom att vidta effektiva permanenta budgetåtgärder och vidtar budgetkonsolideringsåtgärder som, utan att hämma tillväxten, varaktigt förbättrar det strukturella saldot i de offentliga finanserna,

               (3)senast den 15 april 2020 rapporterar till rådet vilka åtgärder som vidtagits till följd av denna rekommendation. Rapporten bör innehålla tillräckligt specificerade och trovärdigt aviserade åtgärder, inbegripet varje åtgärds budgeteffekt, för att följa den nödvändiga anpassningsbanan samt uppdaterade och detaljerade budgetprognoser för 2020.

               Denna rekommendation riktar sig till Ungern.

               Utfärdad i Bryssel den

                     På rådets vägnar

                     Ordförande

                     (1)

                        EGT L 209, 2.8.1997, s. 1.

                     (2)

                        EUT C 223, 27.6.2018, s. 1.

                     (3)

                        EUT C 460, 21.12.2018, s. 4.

                     (4)

                        Primära offentliga nettoutgifter omfattar totala offentliga utgifter exklusive ränteutgifter, utgifter för EU-program som till fullo uppvägs av inkomster från EU-fonder samt icke-diskretionära förändringar i utgifter för arbetslöshetsförmåner. Nationellt finansierade fasta bruttoinvesteringar är utjämnade över en fyraårsperiod. Diskretionära åtgärder på inkomstsidan eller lagstadgade inkomstökningar är inräknade. Engångsåtgärder på såväl inkomst- som utgiftssidan är avräknade.

                     (5)

                        EUT C 210, 21.6.2019, s. 4.

                     (6)

                        Rådets rekommendation av den 9 juli 2019 om Ungerns nationella reformprogram 2019 med avgivande av rådets yttrande om Ungerns konvergensprogram 2019 (EUT C 301, 5.9.2019, s. 101).

                     (7)

                        https://ec.europa.eu/info/files/hungary-report-council-recommendations-under-significant-deviation-procedure_en


               EUROPEISKA KOMMISSIONEN
            Bryssel den 20.11.2019
            COM(2019) 913 final
            Rekommendation till
            RÅDETS BESLUT
            om fastställande av att Rumänien inte har vidtagit effektiva åtgärder till följd av rådets rekommendation av den 14 juni 2019
            {SWD(2019) 932 final}

               Rekommendation till

               RÅDETS BESLUT

               om fastställande av att Rumänien inte har vidtagit effektiva åtgärder till följd av rådets rekommendation av den 14 juni 2019

               EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA BESLUT

               med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,

               med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken
                  1
               , särskilt artikel 10.2,

               med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation, och

               av följande skäl:

               (1)I juni 2017 och juni 2018 konstaterade rådet i enlighet med artikel 121.4 i fördraget att en betydande avvikelse från Rumäniens medelfristiga budgetmål eller från anpassningsbanan mot detta mål förelegat 2016 respektive 2017. Med anledning av dessa fastställda betydande avvikelser utfärdade rådet rekommendationer den 16 juni 2017
                  2
                och den 22 juni 2018
                  3
                om att Rumänien skulle vidta nödvändiga åtgärder för att komma till rätta med dessa avvikelser. Rådet konstaterade senare att Rumänien inte hade vidtagit effektiva åtgärder till följd av dessa rekommendationer och utfärdade därför reviderade rekommendationer den 5 december 2017
                  4
                och den 4 december 2018
                  5
               . Rådet konstaterade senare att Rumänien inte hade vidtagit effektiva åtgärder till följd av dessa rekommendationer heller.

               (2)Den 14 juni 2019 konstaterade rådet att en betydande avvikelse från anpassningsbanan mot Rumäniens medelfristiga budgetmål återigen hade förelegat 2018 och utfärdade en rekommendation om att Rumänien skulle vidta nödvändiga åtgärder för att säkerställa att den nominella ökningen i primära offentliga nettoutgifter
                  6
                inte överstiger 4,5 % 2019 och 5,1 % 2020, vilket motsvarar en årlig strukturell anpassning på 1,0 % av bruttonationalprodukten (BNP) 2019 och 0,75 % av BNP 2020
                  7
               . Rumänien rekommenderades vidare använda alla oförutsedda inkomster till att minska sitt underskott, medan budgetkonsolideringen bör syfta till att, utan att hämma tillväxten, säkerställa en varaktig förbättring av det strukturella saldot i de offentliga finanserna. Rådet fastställde en tidsfrist fram till den 15 oktober 2019 för Rumänien att rapportera om vilka åtgärder som vidtas till följd av den rekommendationen.

               (3)Den 25 september 2019 genomförde kommissionen med stöd av artikel -11.2 i förordning (EG) nr 1466/97 ett utökat övervakningsuppdrag i Rumänien för att utföra kontroller på plats. Efter att ha översänt de preliminära resultaten till de rumänska myndigheterna för synpunkter rapporterade kommissionen resultaten till rådet den 20 november 2019. Dessa resultat offentliggjordes. Kommissionen konstaterar i sin rapport att de rumänska myndigheterna planerar vidta strukturella anpassningar först från och med 2022 och därmed inte har för avsikt att agera i enlighet med rådets rekommendation av den 14 juni 2019.

               (4)Den 15 oktober 2019 lämnade de rumänska myndigheterna in en rapport om åtgärder som vidtagits till följd av rådets rekommendation av den 14 juni 2019. Rapporten innehåller inte någon utförlig beräkning av enskilda budgetkategorier och anger inte heller budgeteffekten av varje åtgärd. Rapporten uppfyller därmed inte de rapporteringskrav som rådet har rekommenderat. I rapporten upprepade myndigheterna att deras mål för 2019 fortfarande är ett samlat underskott på 2,8 % av BNP, dvs. samma mål som i 2019 års konvergensprogram. Om detta mål för det samlade underskottet skulle uppnås skulle detta endast motsvara en marginell minskning av det offentliga underskottet jämfört med 2018, trots Rumäniens starka ekonomiska tillväxt. För 2020 är myndigheterna inriktade på ett samlat underskott på 2,9 % av BNP, vilket är högre än målet på 2,7 % av BNP i 2019 års konvergensprogram. Den offentligfinansiella effekten av de rapporterade åtgärderna uppfyller inte kravet i rådets rekommendation av den 14 juni 2019.

               (5)Enligt kommissionens höstprognos 2019 beräknas ökningen i primära offentliga nettoutgifter år 2019 uppgå till 12,8 %, vilket är långt över den rekommenderade takten på 4,5 % (avvikelse med 2,5 % av BNP). Det strukturella saldot ser ut att försämras med 0,8 % av BNP i stället för den rekommenderade förbättringen med 1,0 % av BNP (avvikelse med 1,8 % av BNP). Båda pelarna pekar därmed på en avvikelse från den rekommenderade anpassningen. Den samlade bedömningen bekräftar att det förelåg en avvikelse från den rekommenderade anpassningen under 2019.

               (6)Enligt kommissionens höstprognos 2019 beräknas ökningen i primära offentliga nettoutgifter år 2020 uppgå till 11,1 %, vilket är långt över den rekommenderade takten på 5,1 % (avvikelse med 1,8 % av BNP). Det strukturella saldot ser ut att försämras med 0,8 % av BNP i stället för den rekommenderade förbättringen med 0,75 % av BNP (avvikelse med 1,6 % av BNP). Båda pelarna pekar därmed på en risk för en avvikelse från den rekommenderade anpassningen av ungefär samma omfattning. Den samlade bedömningen bekräftar att det förelåg en avvikelse från den rekommenderade anpassningen under 2020.

               (7)I kommissionens höstprognos 2019 förutses dessutom ett offentligt underskott på 3,6 % 2019 och 4,4 % 2020, vilket överskrider fördragets referensvärde på 3 % av BNP.

               (8)Ovannämnda resultat leder till slutsatsen att Rumäniens åtgärder till följd av rådets rekommendation av den 14 juni 2019 har varit otillräckliga.

               HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

               Artikel 1

               Rumänien har inte vidtagit effektiva åtgärder till följd av rådets rekommendation av den 14 juni 2019.

               Artikel 2

               Detta beslut riktar sig till Rumänien.

               Utfärdat i Bryssel den

                     På rådets vägnar

                     Ordförande

                     (1)

                        EGT L 209, 2.8.1997, s. 1.

                     (2)

                        EUT C 216, 6.7.2017, s. 1.

                     (3)

                        EUT C 223, 27.6.2018, s. 3.

                     (4)

                        EUT C 439, 20.12.2017, s. 1.

                     (5)

                        EUT C 460, 21.12.2018, s. 1.

                     (6)

                        Primära offentliga nettoutgifter omfattar totala offentliga utgifter exklusive ränteutgifter, utgifter för EU-program som till fullo uppvägs av inkomster från EU-fonder samt icke-diskretionära förändringar i utgifter för arbetslöshetsförmåner. Nationellt finansierade fasta bruttoinvesteringar är utjämnade över en fyraårsperiod. Diskretionära åtgärder på inkomstsidan eller lagstadgade inkomstökningar är inräknade. Engångsåtgärder på såväl inkomst- som utgiftssidan är avräknade.

                     (7)

                        EUT C 210, 21.6.2019, s. 1.


Rekommendation till RÅDETS REKOMMENDATION om Litauens nationella reformprogram 2019 med avgivande av rådets yttrande om Litauens stabilitetsprogram 2019