title: Recommendation for a COUNCIL RECOMMENDATION on the National Reform Programme 2011 of Belgiumand delivering a Council opinion on the updated Stability Programme of Belgium 2011-2014

text:
  EUROPEISKA KOMMISSIONEN

                                 Bryssel den 7.6.2011
                                 SEK(2011) 802 slutlig

                  Rekommendation till

           RÅDETS REKOMMENDATION

       om Belgiens nationella reformprogram 2011

                  och rådets yttrande

om Belgiens uppdaterade stabilitetsprogram för 2011–2014

                {SEK(2011) 710 slutlig}
 ---pagebreak---                                             Rekommendation till

                                    RÅDETS REKOMMENDATION

                              om Belgiens nationella reformprogram 2011

                                             och rådets yttrande

                     om Belgiens uppdaterade stabilitetsprogram för 2011–2014

     EUROPEISKA UNIONENS RÅD UTFÄRDAR DENNA REKOMMENDATION

     med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 121.2
     och 148.4,

     med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av
     övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den
     ekonomiska politiken1, särskilt artikel 5.3,

     med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation2,

     med beaktande av Europeiska rådets slutsatser, och

     med beaktande av sysselsättningskommitténs yttrande,

     efter att ha hört ekonomiska och finansiella kommittén, och

     av följande skäl:

     (1)    Den 26 mars 2010 antog Europeiska rådet Europeiska kommissionens förslag om att
            lansera en ny strategi för sysselsättning och arbetstillfällen, Europa 2020. Strategin
            bygger på en utökad samordning av den ekonomiska politiken med inriktning på ett
            antal nyckelområden där åtgärder måste vidtas för att stärka den hållbara tillväxten och
            konkurrenskraften inom EU.

     (2)    Den 13 juli 2010 antog rådet en rekommendation om de allmänna riktlinjerna för
            medlemsstaternas och unionens ekonomiska politik (2010–2014) och den 21 oktober
            2010 ett beslut om riktlinjer för medlemsstaternas sysselsättningspolitik3, vilka
            tillsammans utgör de ”integrerade riktlinjerna”. Medlemsstaterna uppmanades att
            beakta de integrerade riktlinjerna i sin nationella ekonomiska politik och
            sysselsättningspolitik.

     1
            EUT L 209, 2.8.1997, s. 1.
     2
            EUT C , , s. .
     3
            Bibehålls för 2011 genom rådets beslut 2011/308/EU av den 19 maj 2011.

SV                                                      2                                              SV
 ---pagebreak---      (3)   Den 12 januari 2011 antog kommissionen den första årliga tillväxtöversikten,
           varigenom en ny era av ekonomisk styrning i EU och den första europeiska
           planeringsterminen för förhandsintegrerad politisk samordning inleddes, med
           förankring i Europa 2020-strategin.

     (4)   Den 25 mars 2011 godkände Europeiska rådet prioriteringarna för konsolidering av de
           offentliga finanserna och strukturreformer (i linje med rådets slutsatser av den 15
           februari och den 7 mars 2011 och med hänvisning till kommissionens årliga
           tillväxtöversikt). Det underströk behovet av att prioritera ett återställande av sunda
           offentliga finanser och hållbar finanspolitik, en minskning av arbetslösheten genom
           arbetsmarknadsreformer och nya insatser för att öka tillväxten. Medlemsstaterna
           uppmanades att omsätta dessa prioriteringar i konkreta åtgärder som ska ingå i deras
           stabilitets- eller konvergensprogram och nationella reformprogram.

     (5)   Den 25 mars 2011 inbjöd Europeiska rådet också de medlemsstater som deltar i euro
           plus-pakten att i tid lägga fram sina åtaganden så att de kan tas med i deras stabilitets-
           eller konvergensprogram och nationella reformprogram.

     (6)   Den 15 april 2011 överlämnade Belgien sitt uppdaterade konvergensprogram för 2011
           som täcker perioden 2011–2014, och sitt nationella reformprogram för 2011. För att
           man ska kunna beakta inbördes samband mellan de båda programmen har de granskats
           samtidigt.

     (7)   Belgien hade en stabil BNP-tillväxt med i genomsnitt 2,3 % per år under perioden
           1998–2008. Under 2009 drabbades landet av hela effekten av den globala ekonomiska
           recessionen och BNP sjönk med 2,8 %. Recessionens effekter på sysselsättningen var
           relativt begränsad. En tillfällig nedgång i antalet arbetade timmar och en nedgång i
           arbetsproduktiviteten per timme dämpade effekterna. Efter en minskning på 0,4 %
           under 2009 ökade sysselsättningen igen under 2010. Arbetslösheten ökade emellertid
           från 7 % före recessionen till 8,3 % 2010. Tack vare uppgången i världshandeln var
           återhämtningen under 2010 starkare än förväntat, och BNP växte med 2,2 %.        På
           grund av de automatiska stabilisatorernas inverkan och de diskretionära åtgärder som
           vidtogs i reaktion på krisen ökade det offentliga underskottet från 1,3 % 2008 till
           5,9 % av BNP 2009.

     (8)   Baserat på en bedömning av det uppdaterade stabilitetsprogrammet enligt rådets
           förordning (EG) nr 1466/97 anser rådet att det makroekonomiska scenario som ligger
           till grund för programmets beräkningar av de offentliga finanserna är rimligt. Även om
           det är baserat på något mindre gynnsamma tillväxtantaganden för 2011 ligger det i
           stort sett i linje med kommissionens senaste vårprognos för 2011. Efter ett underskott
           på 4,1 % 2010, vilket var bättre än förväntat, är syftet med den finanspolitiska strategi
           som beskrivs i programmet att ytterligare minska det till 3,6 % 2011 och under
           referensvärdet på 3 % senast 2012, som är den tidsfrist som rådet fastställt för
           korrigering av alltför stora underskott. Den minskning av underskottet som planeras
           för 2011 förefaller möjlig med tanke på de ganska försiktiga ekonomiska
           beräkningarna. Den finanspolitiska insatsen kommer emellertid sannolikt att hamna
           under den genomsnittliga insats på 0,75 % av BNP per år som rådet rekommenderar,
           särskilt under 2011 och 2012 då den bara skulle uppgå till 0,4 respektive 0,3 % av
           BNP (i strukturella termer). Dessutom finns inga särskilda anpassningsåtgärder för att
           underskottsmålen ska kunna uppfyllas för 2012 och därpå följande år. Slutligen

SV                                                 3                                                    SV
 ---pagebreak---             förväntas inte målet på medellång sikt – ett strukturellt överskott på 0,5 % av BNP –
            uppnås inom programperioden 2011–2014.

     (9)    Mot bakgrund av det bättre än förväntade resultatet under 2010 skulle en större
            minskning av underskottet 2011 och snabbare framsteg än beräknat mot referensvärdet
            på 3 % av BNP vara lämpligt. Utan ytterligare konsolideringsåtgärder kommer det
            dessutom inte att vara möjligt att få ett slut på det alltför stora underskottet senast 2012
            och att fortsätta att närma sig målet på medellång sikt. Eftersom skattetrycket, särskilt
            på arbetsinkomster, redan är mycket högt i Belgien, bör sådana konsolideringsåtgärder
            i huvudsak vara utgiftsbaserade.

     (10)   Den ekonomiska och finansiella krisen bröt den tidigare långsiktiga utvecklingen av
            en minskande offentlig skuld. Skuldkvoten, som hade sjunkit sedan 1993 (då den
            nådde en toppnotering på 134 % av BNP, varefter den fortsatte att sjunka till 84 % av
            BNP under 2007), har ökat igen sedan 2008 och uppgick i slutet av 2010 till 96,8 % av
            BNP. Den höga nivån på den offentliga skulden är fortfarande en betydande utmaning,
            i synnerhet eftersom de långsiktiga effekterna på de offentliga finanserna av
            befolkningens åldrande är större än genomsnittet i EU, huvudsakligen till följd av en
            relativt stor ökning av pensionsutgifterna, vilket kommer att anstränga de offentliga
            finanserna ytterligare. Att säkerställa tillräckliga primära överskott på medellång sikt
            och genomföra ytterligare reformer av socialförsäkringssystemet, särskilt
            pensionssystemet, för att stävja den beräknade betydande ökningen av åldersrelaterade
            utgifter, bör förbättra de offentliga finansernas långsiktiga hållbarhet.

     (11)   Att se till att den finansiella sektorn är stabil och väl fungerande och kan uppfylla
            realekonomins behov av finansiella förmedlingstjänster är en stor utmaning för
            Belgien. Under de senaste två åren har den finansiella sektorn i Belgien drabbats hårt
            av finanskrisen, vilket har lett till krympta balansräkningar, omfattande statligt stöd
            och ändrad tillsyn av banksektorn. Banksektorns finansiella ställning är fortfarande
            svag. I Belgien är dessutom banksektorn starkt koncentrerad och relativt stor i
            förhållande till ekonomins storlek.

     (12)   Enligt 1996 års lag om främjande av sysselsättningen och förebyggande skydd av
            konkurrenskraften ska utvecklingen av lönerna i Belgien vara i linje med
            löneutvecklingen i de tre grannländerna (Frankrike, Tyskland, Nederländerna), och
            därigenom hålla arbetskostnaderna under kontroll. Denna lag har dock inte kunnat
            förhindra en snabbare ökning av lönerna i Belgien under perioden 2005–2010 än i de
            tre grannländerna, medan produktivitetstillväxten har varit lägre. Följaktligen har
            enhetsarbetskostnaderna ökat snabbare i Belgien jämfört med dess grannländer och
            genomsnittet i euroområdet. Detta är särskilt problematiskt eftersom Belgien är
            specialiserat på varor med relativt lågt teknikinnehåll och står inför hård konkurrens
            från lågkostnadsländer. Även om lönenormen bidrar till att anpassa
            löneförhandlingarna kan den förbättras genom att hänsyn tas till skillnader i
            produktivitetstillväxt och genom att ett mer effektivt system skapas för att genomföra
            korrigeringar i efterhand om målen inte uppfylls.

     (13)   Arbetsmarknaden kännetecknas av flera stelheter som skapar betydande hinder för att
            börja arbeta: arbetslöshetsersättning under obegränsad tid, höga effektiva
            marginalskattesatser och hög skattekil (särskilt för lågavlönade arbetstagare),
            kombinationen av indragning av sociala förmåner och höga skatter när man börjar
            arbeta. Det finns dessutom flera incitament för äldre arbetstagare att lämna

SV                                                   4                                                     SV
 ---pagebreak---             arbetsmarknaden före den lagstadgade pensionsåldern på 65 år. Ytterligare
            reformering av aktiva arbetsmarknadsåtgärder, och en utvidgning av dem till att
            omfatta personer över 50 år, skulle bidra till att öka den totala sysselsättningsgraden
            och förbättra incitamenten för att söka arbete. Dessutom skulle ytterligare sänkningar
            som görs allt eftersom av arbetslöshetsersättningen och ersättningens varaktighet ge
            yngre arbetstagare större incitament att ge sig in på arbetsmarknaden. En
            uppstramning av kriterierna för förtidspensionering skulle uppmuntra äldre
            arbetstagare att stanna kvar bland den arbetsföra befolkningen, och äldre arbetstagare
            som har varit utan arbete under en tid att återvända till arbetsmarknaden. Slutligen är
            sysselsättningsgraden för tredjelandsmedborgare (40,9 %) mycket lägre än
            genomsnittet i EU.

     (14)   Det totala skattetrycket på arbete i Belgien är ett av de högsta i EU; en minskning av
            detta skulle därför bidra till att göra det mer attraktivt att arbeta. Med tanke på de stora
            konsolideringsinsatser som ligger framåt i tiden måste detta emellertid kompenseras
            med motsvarande ökningar av mindre snedvridande skatter (t.ex. på konsumtion eller
            genom en övergång mot miljöskatter). Belgien har mycket lägre implicita skattesatser
            på energi än angränsande länder. I kombination med den höga skattekilen på arbete
            har Belgien den lägsta andelen miljöskatter i förhållande till skatterna på arbete i hela
            EU. Detta har bidragit till en situation med hög arbetslöshet tillsammans med relativt
            hög energianvändning, vilket gör det svårare att uppnå målen för sysselsättning och
            energieffektivitet.

     (15)   Priserna på många varor och tjänster är i allmänhet högre än i andra medlemsstater,
            vilket tyder på ett lågt konkurrenstryck – särskilt inom detaljhandeln och
            nätverksindustrin – och på dålig tillsyn. Inom detaljhandeln är inträdeshinder och
            operativa begränsningar stora. Konkurrensbegränsande regler begränsar fortfarande
            öppettiderna, skyddar dominerande företag mot nya konkurrenter och hindrar
            spridningen av nya affärsmodeller och ny teknik. Ett vanligt konkurrensproblem inom
            nätverksindustrin i Belgien är de dominerande företagens starka ställning och de höga
            inträdeshindren jämfört med andra medlemsstater, vilket innebär att de tidigare
            monopolinnehavarna inom denna sektor fortfarande kan göra större vinster genom att
            ta ut högre priser än vad som skulle vara möjligt på en konkurrensutsatt marknad.

     (16)   De belgiska myndigheterna har gjort ett antal åtaganden avseende euro plus-pakten4.
            Åtagandena avser paktens fyra områden. De är inriktade på åtgärder för att minska
            underskottet, hålla energipriserna under kontroll och uppmuntra konkurrens,
            kontrollera reallöneökningarna, införa bestämmelser för tillsyn av den finansiella
            sektorn och införa åtgärder för att höja den faktiska pensionsåldern. Det finns dock
            inga uppgifter om de åtgärder som ska vidtas för att nå det mål som krävs på det
            finanspolitiska området, inte heller om hur reallöneökningar eller energipriser skulle
            kunna kontrolleras. Beträffande systemen för förtidspensionering står det inte klart om
            och när översynen av generationspakten kommer att göras, och vilken effekten av
            översynen skulle bli i form av konkreta åtgärder. Dessa åtaganden har bedömts och
            beaktats i rekommendationerna.

     4
            Närmare uppgifter om de åtaganden som gjorts inom euro plus-pakten finns i SEK(2011) 710.

SV                                                      5                                                  SV
 ---pagebreak---      (17)   Kommissionen har granskat stabilitetsprogrammet och det nationella
            reformprogrammet, inklusive euro plus-pakten5. Den har beaktat programmens
            relevans för en hållbar finanspolitik och socioekonomisk politik i Belgien, och i vilken
            utsträckning som EU:s regler och riktlinjer har iakttagits, mot bakgrund av behovet att
            stärka den övergripande ekonomiska styrningen i EU genom att framtida nationella
            beslut fattas med beaktande av synpunkter på EU-nivå. Mot denna bakgrund anser
            kommissionen att en större minskning av underskottet 2011 bör vara möjlig, och att
            ytterligare konsolideringsåtgärder bör fastställas för 2012 och därefter. I syfte att
            förbättra de offentliga finansernas hållbarhet på lång sikt krävs ytterligare reformer av
            pensionssystemet. Ytterligare åtgärder bör också vidtas för att stärka
            konkurrenskraften, hjälpa människor in på arbetsmarknaden och omfördela
            skattetrycket från arbete till konsumtion och energi samt för att skapa fler möjligheter
            för investeringar och tillväxt inom tjänstesektorn och nätverksindustrin.

     (18)   Mot bakgrund av denna bedömning, och med beaktande av rådets rekommendation av
            den 2 december 2009 i enlighet med artikel 126.7 i fördraget om Europeiska unionens
            funktionssätt, har rådet granskat Belgiens uppdaterade stabilitetsprogram för 2011, och
            dess yttrande6 återspeglas i synnerhet i dess rekommendation under punkterna 1 och 2
            nedan.

     HÄRIGENOM REKOMMENDERAS Belgien att vidta följande åtgärder under perioden
     2011–2012:

     (1)     Utnyttja den pågående ekonomiska återhämtningen till att påskynda korrigeringen av
             det alltför stora underskottet. I detta syfte bör nödvändiga åtgärder vidtas – framför
             allt på utgiftssidan – senast i 2012 års budget för strukturella insatser på i genomsnitt
             minst 0,75 % av BNP. Detta bör leda till att det offentliga underskottet hamnar klart
             under referensvärdet på 3 % av BNP senast 2012. Garantera att man närmar sig målet
             på medellång sikt med minst 0,5 % av BNP per år.

     (2)     Vidta åtgärder för att förbättra de offentliga finansernas hållbarhet på lång sikt.
             Fokus bör ligga på att införa en strategi som syftar till att hålla tillbaka de
             åldersrelaterade utgifterna, bland annat genom att förebygga tidigt utträde från
             arbetsmarknaden i syfte att öka den faktiska pensionsåldern, och att koppla den
             lagstadgade pensionsåldern till medellivslängden.

     (3)     Ta itu med de strukturella svagheterna inom den finansiella sektorn, i synnerhet
             genom att slutföra omstruktureringen av banker med behov av en lämpligt
             finansierad och hållbar affärsmodell.

     (4)     Reformera, i samråd med arbetsmarknadens parter och i enlighet med nationell
             praxis, systemet för löneförhandling och löneindexering, för att se till att
             löneökningarna bättre återspeglar utvecklingen av arbetskraftens produktivitet och
             konkurrenskraft.

     (5)     Öka deltagandet på arbetsmarknaden genom att sänka de höga skatterna och de höga
             sociala avgifterna för de lågavlönade på ett budgetmässigt neutralt sätt och genom att
             införa ett system där arbetslöshetsersättningen gradvis minskar med längden på

     5
            SEK(2011) 710.
     6
            Enligt artikel 5.3 i rådets förordning (EG) nr 1466/97.

SV                                                         6                                             SV
 ---pagebreak---              arbetslöshetsperioden. Vidta åtgärder för att omfördela skattetrycket från arbete till
             konsumtion och för att göra skattesystemet mer miljövänligt. Förbättra den aktiva
             sysselsättningspolitikens effektivitet genom åtgärder som är inriktade på äldre
             arbetstagare och utsatta grupper.

     (6)     Införa åtgärder för att öka konkurrensen inom detaljhandelssektorn genom att sänka
             inträdeshinder och minska operativa begränsningar, och införa åtgärder för att stärka
             konkurrensen på el- och gasmarknaderna genom att ytterligare förbättra
             effektiviteten inom de sektoriella tillsynsorganen och konkurrensmyndigheterna.

     Utfärdad i

                                                På rådets vägnar
                                                Ordförande

SV                                                7                                                   SV


				|

		52014DC0410

			Rekommendation till RÅDETS REKOMMENDATION om Spaniens nationella reformprogram 2014, med avgivande av rådets yttrande om Spaniens stabilitetsprogram 2014 /* COM/2014/0410 final */

Rekommendation till
RÅDETS REKOMMENDATION
om Spaniens nationella reformprogram 2014,
med avgivande av rådets yttrande om Spaniens stabilitetsprogram 2014

EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT
DENNA REKOMMENDATION
med beaktande av fördraget om Europeiska
unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 121.2 och 148.4,
med beaktande av rådets förordning (EG) nr
1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga
finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken[1], särskilt artikel 5.2,
med beaktande av Europaparlamentets och rådets
förordning (EU) nr 1176/2011 av den 16 november 2011 om förebyggande och
korrigering av makroekonomiska obalanser[2],
särskilt artikel 6.1,
med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation[3],
med beaktande av Europaparlamentets
resolutioner[4],
med beaktande av Europeiska rådets slutsatser,
med beaktande av sysselsättningskommitténs
yttrande,
med beaktande av ekonomiska och finansiella
kommitténs yttrande,
med beaktande av yttrandet från kommittén för
socialt skydd,
med beaktande av yttrandet från kommittén för
ekonomisk politik, och
av följande skäl:
(1)
Den 26 mars 2010 antog Europeiska rådet
kommissionens förslag till en ny strategi för tillväxt och sysselsättning,
Europa 2020, som bygger på en ökad samordning av den ekonomiska politiken
med inriktning på ett antal nyckelområden där åtgärder behövs för att stärka
förutsättningarna för hållbar tillväxt och konkurrenskraft i EU.
(2)
Den 13 juli 2010 antog rådet på grundval av
kommissionens förslag en rekommendation om de allmänna riktlinjerna för
medlemsstaternas och unionens ekonomiska politik (2010–2014) och den 21 oktober
2010 ett beslut om riktlinjer för medlemsstaternas sysselsättningspolitik,
vilka tillsammans utgör de integrerade riktlinjerna. Medlemsstaterna
uppmanades att beakta de integrerade riktlinjerna i sin nationella ekonomiska
politik och sysselsättningspolitik.
(3)
Den 29 juni 2012 beslutade stats- och
regeringscheferna om en tillväxt- och sysselsättningspakt, som ger ett enhetligt
ramverk för insatser på nationell nivå, EU-nivå och euroområdesnivå med hjälp
av alla tänkbara medel, instrument och politiska åtgärder. De beslutade om
insatser som ska utföras på medlemsstatsnivå och uttryckte i synnerhet sitt
helhjärtade åtagande att uppnå målen i Europa 2020-strategin och genomföra
de landsspecifika rekommendationerna.
(4)
Den 9 juli 2013 antog rådet en rekommendation
om Spaniens nationella reformprogram 2013 och avgav ett yttrande om Spaniens
uppdaterade stabilitetsprogram för 2012–2016. Den 15 november 2013 lade
kommissionen, i linje med förordning (EU) nr 473/2013[5], fram
sitt yttrande om Spaniens utkast till budgetplan för 2014[6].
(5)
Den 13 november 2013 antog kommissionen den
årliga tillväxtöversikten[7],
som markerar inledningen av 2014 års europeiska planeringstermin för samordning
av den ekonomiska politiken. Samma dag antog kommissionen, på grundval av
förordning (EU) nr 1176/2011, rapporten om varningsmekanismen[8], i vilken Spanien
identifierades som en av de medlemsstater som skulle bli föremål för en
fördjupad granskning.
(6)
Den 20 december 2013 godkände Europeiska rådet
prioriteringarna för att säkerställa finansiell stabilitet, budgetkonsolidering
och åtgärder för att främja tillväxt. Europeiska rådet betonade behovet av att
eftersträva differentierad och tillväxtvänlig budgetkonsolidering, återställa
en normal utlåning till ekonomin, främja tillväxt och konkurrenskraft, bekämpa
arbetslöshet och krisens sociala följdverkningar samt modernisera den
offentliga förvaltningen.
(7)
Den 5 mars 2014 offentliggjorde kommissionen
resultatet av sin fördjupade granskning av Spanien [9], i enlighet med artikel
5 i förordning (EU) nr 1176/2011. Av analysen drog kommissionen slutsatsen att
Spanien har makroekonomiska obalanser som kräver särskild övervakning och
beslutsamma politiska åtgärder. Tydliga framsteg har i synnerhet gjorts med
justeringen av de obalanser som identifierades som alltför stora på flera
områden förra året och återgången till positiv tillväxt har minskat riskerna.
Men obalansernas omfattning och deras inbördes samband, särskilt de höga
inhemska och externa skuldnivåerna och den höga arbetslösheten, innebär att
ekonomin fortfarande är sårbar.
(8)
Den 30 april 2014 lade Spanien fram sitt
nationella reformprogram 2014 och sitt stabilitetsprogram 2014. I syfte att
beakta deras inbördes samband har de båda programmen bedömts samtidigt.
(9)
Målet för den finanspolitiska strategin i 2014 års
stabilitetsprogram är att korrigera det alltför stora underskottet till 2016
och nå det medelfristiga målet 2017. Programmet bekräftar det medelfristiga
målet med ett saldo i balans i strukturella termer, vilket är strängare än vad
stabilitets- och tillväxtpakten kräver. Enligt programmet ska man få ner
underskottet under 3 procent av BNP år 2016, i linje med målet i rådets
rekommendation av den 21 juni 2013, men enligt planerna i programmet är
den årliga förbättringen av det (omräknade) strukturella saldot från och med
2014 mindre än vad som rekommenderas. För 2017 ska man enligt planen göra
tillräckliga framsteg mot det medelfristiga målet, men det är kanske ändå inte
tillräckligt för att nå målet det året såsom det hävdas i programmet. Enligt
programmet kommer den offentliga skuldkvoten att nå sin på 101,7 procent
av BNP år 2015 för att sedan börja sjunka. Därför ligger den finanspolitiska
strategin i programmet bara delvis i linje med stabilitets- och tillväxtpaktens
krav. Det makroekonomiska scenario som ligger till grund för prognoserna i
programmet och som inte har utarbetats eller godkänts av något oberoende organ,
är i stort sett rimligt för 2014, men hotas av vissa risker för 2015 jämfört
med kommissionens vårprognos 2014. För 2016–2017 förefaller BNP-tillväxten i
programmet något optimistisk mot bakgrund av dagens uppskattningar av ekonomins
potentiella tillväxttakt och återstående ekonomiska anpassningsbehov efter
krisen. Det finns risker som hotar justeringen av underskottet och skulden.
Dessutom finns inga tillräckligt väl beskrivna konkreta åtgärder för att stödja
målen för det totala underskottet från och med 2015 och det gäller särskilt
förändringarna i skattelagstiftningen inom ramen för den planerade
skattereformen. Andra risker gäller ansvarsförbindelser och vilken utdelning
man kan få av de planerade besparingarna på lokal och regional nivå. På grundval
av kommissionens prognoser kommer den finanspoliska insatsen under 2013–2014
att missa målet med 1,1 procentenheter i termer av (korrigerade) ändringar
i det strukturella saldot (även om denna siffra räknas upp av den senaste
metodändringen för beräkningen av potentiell output) och med 0,4 procentenheter
jämfört med den insatsmängd som ansågs nödvändig vid tidpunkten för
rekommendationen enligt förfarandet vid alltför stora underskott. Baserat på
sin bedömning av programmet och kommissionens prognos, enligt rådets förordning
(EG) nr 1466/97, anser rådet att de åtgärder som ska ligga till grund för den
finanspolitiska strategin måste specificeras noggrannare och att det krävs
ytterligare insatser för att helt uppfylla rådets rekommendation enligt
förfarandet vid alltför stora underskott.
(10)
När det gäller finanspolitikens struktur har man
gjort framsteg i fråga om rapporteringen av hur budgeten genomförs och i
tillämpningen av korrigerande åtgärder för administrativa organ som inte hållit
sig till budgeten. Det finns dock fortfarande utrymme för ytterligare
kontrollmekanismer för regioner som inte håller sig till budgeten, i enlighet
med Spaniens lag om budgetstabilititet. Nya åtgärder har införts för att
genomdriva en genomsnittstid för betalning av kommersiella leverantörer på 30
dagar på alla offentliga nivåer. En oberoende finanspolitisk institution
inrättades enlig lag i november 2013 och ordföranden utsågs i februari 2014.
Dock hade institutionen inte dragit igång sin verksamhet i tid för att
utvärdera stabilitetsprogrammet 2014. I det nationella reformprogrammet 2014 konstaterar
man att det finns ett behov av att fortsätta att förbättra hälso- och
sjukvårdens och läkemedelsutgifternas kostnadseffektivitet, till exempel genom
att centralisera inköpen av läkemedel, revidera serviceutbudet, utveckla
digitala sjukhusjournaler och förbättra förvaltningen av sjukvårdinrättningar.
Merparten av den kommande budgetkonsolideringen ska enligt planerna komma från
utgiftsbesparingar och därför skulle en systematisk genomgång av utgifterna på
alla nivåer i den offentliga förvaltningen bidra till att kartlägga de områden
där man kan göra besparingar på ett tillväxtvänligt sätt samtidigt som man
tillgodoser de mest sårbara gruppernas behov.
(11)
Spanien antog 2013 nya åtgärder för att ta itu med
den förmånliga behandlingen av skulder i bolagsbeskattningen. Under 2013 gjorde
Spanien också vissa framsteg med att förbättra efterlevnaden av
skattelagstiftningen genom att intensifiera kampen mot skattebedrägerier och
odeklarerat arbete, men stora utmaningar återstår. Under 2013 och 2014 sänkte
Spanien också de sociala avgifterna vid rekrytering av unga och för
nyanställda. Till följd av en rapport från en expertkommitté om skattereformer,
som regeringen beställt, planerar myndigheterna att lägga fram konkreta
lagförslag under det andra kvartalet 2014. Enligt det nationella
reformprogrammet 2014 ska förslagen modernisera skattesystemet, minska hindren för
anställning, främja uppbörden, främja ekonomisk utveckling, sörja för en
enhetlig marknad och finanspolitisk neutralitet och öka konkurrenskraften i den
spanska ekonomin samtidigt som de ska bidra till konsolideringen av de
offentliga finanserna. Hur reformen utformas och genomförs kommer att vara
viktigt för de ekonomiska framtidsutsikterna och de offentliga finanserna.
(12)
Den finansiella stabiliteten har fått hjälp av
rekapitaliseringen och omstruktureringen i banksektorn och det grundliga
genomförandet av ESM-programmet från juli 2012 för rekapitalisering av
finansinstitut, som slutfördes den 22 januari 2014. Finanssektorn i
Spanien står ändå inför stora utmaningar som måste övervakas och hanteras
omsorgsfullt. Förbättringarna av bankernas finansieringsvillkor överförs
dessutom bara gradvis till finansiering av små och medelstora företag. Inför
framtiden är det viktigt att se till att kreditflödet fortsätter till
livskraftiga sektorer i ekonomin medan skuldsaneringen i den privata sektorn
fortsätter. Myndigheterna har vidtagit flera åtgärder för att underlätta
företagens tillgång till bankfinansiering och annan finansering och för att
bidra till omstruktureringen av företagens skulder, men fler politiska åtgärder
är nödvändiga.
(13)
Det finns tecken på en stabilisering på
arbetsmarknaden och en beskedlig återhämtning väntas under 2014 med stigande
sysselsättning och sjunkande arbetslöshet. Men med ett årsgenomsnitt på 26,1 procent
under 2013 är arbetslösheten fortsatt mycket hög. Särskilt oroande är den höga
ungdomsarbetslösheten på 54,3 procent och toppsiffran för
långtidsarbetslösheten på 49,7 procent av den totala arbetslösheten 2013,
som dessutom är särskilt hög bland äldre och lågutbildade arbetstagare.
Tillgängliga utvärderingar av arbetsmarknadsreformen 2012 ger vid handen att
reformen – tillsammans med åtagandet från arbetsmarknadens parter om
återhållsam löneutveckling 2012–2014 – har bidragit till en högre grad av
intern flexibilitet i företagen och färre förlorade jobb, genom att man har
prioriterat kollektivavtal på företagsnivå och gett företagen större
möjligheter att välja att stå utanför kollektivavtal. Reformen har också sänkt
ersättningarna vid ogrundade uppsägningar och bidragit till att färre
uppsägningar bestridits i domstolarna samt infört ett nytt avtal för att främja
stabil rekrytering i små och medelstora företag. Ytterligare åtgärder infördes
under 2013 och tidigt under 2014 för att underlätta stabila
deltidsanställningar och tillfälligt sänka de sociala avgifterna för nya
tillsvidareanställningar. Segmenteringen är dock fortfarande ett stort problem
på den spanska arbetsmarkanden, antalet avtalstyper är fortsatt stort och
klyftan mellan avgångsvederlag för visstids- och tillsvidareanställningar är
bland de största i EU också efter reformen. Det går att notera framsteg med
reformen av de aktiva arbetsmarknadsåtgärderna, till exempel i form av
godkännandet av den årliga sysselsättningsplanen. Dock verkar arbetet med att
modernisera och stärka den offentliga arbetsförmedlingen ha blivit försenat,
vilket är ett hot mot en framgångsrik tillämpning av det nya ramverket. Den nya
jobbportalen har drabbats av förseningar. Samarbetet med privata
rekryteringsföretag går framåt, men ytterligare satsningar krävs.
(14)
Utbildningens och fortbildningens bristande
relevans för arbetsmarknaden och den stora andelen arbetslösa utan formella
kvalifikationer (35,2 procent) bidrar till både den höga ungdomsarbetslöshet
och långtidsarbetslösheten. Andelen unga som varken går någon utbildning eller
jobbar är fortfarande högre än EU-genomsnittet och ökar snabbt. Andelen elever
och studenter som hoppar av skola och utbildning i förtid är fortsatt mycket
hög (23,5 procent), även om andelen sjunker. Andelen med eftergymnasial
utbildning ligger kvar på samma nivå, men yrkesutbildningar och lärlingssystem
är fortfarande underutnyttjade och kunskaperna hos de som tar examen från
gymnasial yrkesutbildning ligger under EU-genomsnittet. Spanien arbetar med
åtgärder för att stimulera de ungas sysselsättning. Den nationella
sysselsättnings- och entreprenörskapsstrategin för ungdomar för 2013–2016, som
lades fram i mars 2013, genomförs nu, men vissa åtgärder har ännu inte
vidtagits. På grundval av strategin har Spanien vidtagit fler initiativ för att
bekämpa ungdomsarbetslösheten, i linje med målen för ungdomsgarantin. Man kan
notera vissa framsteg när det gäller att få bukt med tidiga avhopp från skolan
och främja kombinerad yrkesutbildning, men ett fullt genomförande och effektiv
användning av anslagen är fortsatt mycket viktigt. Det krävs fortsatt
samordning av kombinerad yrkesutbildning mellan alla intressenter, bland annat
beslutsfattare och utbildningsleverantörer på alla nivåer i den offentliga
sektorn och arbetsgivare, för att rationalisera systemet, främja en bättre
anpassning till arbetsmarknadens behov och sörja för större samstämmighet
mellan regionernas olika utbildningsmodeller.
(15)
Främst till följd av arbetsmarknadsläget, men också
på grund av det sociala trygghetssystemets begränsade förmåga att bekämpa
fattigdomen ligger Spanien nu under EU-genomsnittet för de viktigaste
indikatorerna som mäter fattigdom och social utestängning, där barn och unga är
särskilt utsatta. På grund av krisen är försämringen av hushållens disponibla
inkomster i Spanien en av de största och inkomstskillnaderna är också bland de
största i EU. En av de största utmaningarna består i att förenkla förfarandena
för de som söker socialt bistånd och förbättra styrningen och samordningen av
nationella, regionala och lokala institutioner. Den nationella handlingsplanen
för social integration 2013–2016 är rätt inramning för att anpassa de aktiva arbetsmarknadsåtgärderna
till de personer som har sämst anknytning till arbetsmarknaden för att komma
till rätta med barnfattigdomen och effektivisera det sociala stödet till
familjer. Dessutom har socialt bistånd och förmåner begränsade
omfördelningseffekter i olika riskgrupper, vilket tyder på att inriktningen är
dålig. Begränsad samordning mellan arbetsmarknads- och socialtjänster (även de
på regional och lokal nivå) och den administrativa arbetsbördan för att få
tillgång till program för minimiinkomster hindrar en smidig övergång från
socialt bistånd till återintegrering på arbetsmarknaden.
(16)
Spanien har gjort framsteg med sina
strukturreformer för tillväxt och konkurrenskraft och de ligger i stort sett i
linje med planerna enligt det nationella reformprogrammet 2013. Lagen om en
garanterad enhetlig marknad antogs i december 2013 och man håller på med det
komplicerade genomförandet. Lagen om entreprenörskap som antogs hösten 2013 har
lett till förbättringar av regelverket vid företags insolvens och flexiblare
bolagsformer och till rationaliserade stödprogram för internationalisering av
företag. Användningen av snabb tillståndsgivning har utökats och det har
förenklat etableringen av mindre försäljningsställen, och andra åtgärder som
vidtagits för att underlätta tillstånd för företag. Man har fortfarande inte
antagit den sekundärlagstiftning som gör att privata aktiebolag kan bildas hos
en enda kontaktpunkt med den kortare tidsåtgång som fastställdes i lagen om
entreprenörskap från september 2013. Det är dessutom mycket som talar för att
de rättsliga hindren för företagsutveckling, även beskattning, ständigt bör ses
över med tanke på skillnaden mellan Spanien och de andra euroländerna när det
gäller företagsstorlek. Den länge emotsedda reformen av de reglerade yrkena har
gång på gång drabbats av förseningar och måste skyndas på. Inget har gjorts för
att undanröja restriktionerna för etablering av större försäljningsställen. Det
spanska forsknings- och innovationssystemet måste förbättra kvaliteten på sina
vetenskapliga resultat, främja offentlig–privata samarbeten och underlätta
omvandlingen av forskning och innovation till kommersiella produkter. Under
2013 antog den spanska regeringen en nationell strategi för vetenskap, teknik
och innovation, som dock måste få stöd av offentlig finansiering. Den nya
statliga forskningsmyndigheten, som fått i uppdrag att effektivt förvalta de
offentliga FoU-investeringarna, är ännu inte igång.
(17)
Man har vidtagit betydelsefulla åtgärder för att ta
itu med underskottet när det gäller eltaxorna, främst genom att sänka
systemkostnaderna, men reformens exakta genomslag är ännu inte känt, särskilt
inte när det gäller förnybara energikällor. Regeringen tittar på olika sätt att
minimera insolventa betalmotorvägars negativa effekter på de offentliga
finanserna. Myndigheterna har startat en databas med ekonomiska, miljömässiga,
trafikrelaterade och andra indikatorer som underlag för analysen av kommande
infrastrukturinvesteringar, men har ännu inte inrättat ett oberoende organ som
kan utvärdera större infrastrukturprojekt. Effektiv konkurrens inom person- och
godstrafik på järnväg förhindras fortfarande av tekniska och rättsliga hinder
som hämmar en effektiv användning av den omfattande infrastrukturen.
(18)
Reformen av den offentliga förvaltningen går
framåt. En reform av den lokala förvaltningen antogs i december 2013 och
reformerna enligt rapporten från kommittén om den offentliga förvaltningen
pågår och kommer att fortsätta under 2014 och 2015. De rättsliga reformerna
befinner sig i olika skeden och måste slutföras. Nya insatser mot korruptionen
omfattar lagen om transparens, offentlig tillgång till information och goda
styrelseformer, som antogs i december 2013, samt två lagförslag om
partifinansiering och högre ämbetsmäns ansvar och redovisningsskyldighet. Man
håller på att genomföra den nationella planen mot odeklarerat arbete och
socialförsäkringsbedrägerier 2012–2014. Spanien har också ingått fler
internationella avtal för utbyte av information som behövs i skatteärenden och
dragit igång ett projekt med privata företag för att utvärdera eventuella
förbättringar av förmånssystemets förvaltning.
(19)
Kommissionen har inom ramen för den europeiska
planeringsterminen gjort en omfattande analys av Spaniens ekonomiska politik.
Den har bedömt stabilitetsprogrammet och det nationella reformprogrammet.
Kommissionen har inte bara beaktat programmens relevans för hållbarheten i
finanspolitiken och den socioekonomiska politiken i Spanien utan också i vilken
mån EU:s regler och riktlinjer har iakttagits, mot bakgrund av behovet att
stärka den övergripande ekonomiska styrningen i unionen genom att framtida
nationella beslut fattas med beaktande av synpunkter på EU-nivå. Kommissionens
rekommendationer inom den europeiska planeringsterminen
återspeglas i rekommendationerna 1–8 nedan.
(20)
Mot bakgrund av denna bedömning har rådet granskat
Spaniens stabilitetsprogram och dess yttrande[10]
återspeglas särskilt i rekommendation 1 nedan.
(21)
Mot bakgrund av kommissionens fördjupade granskning
och denna bedömning har rådet granskat det nationella reformprogrammet och
stabilitetsprogrammet. Dess rekommendationer enligt artikel 6 i förordning (EU)
nr 1176/2011 återspeglas i rekommendationerna 1, 2, 3, 4, 6, 7 och 8 nedan.
(22)
I samband med den europeiska planeringsterminen har
kommissionen dessutom analyserat den ekonomiska politiken i euroområdet som
helhet. På dessa grunder har rådet utfärdat särskilda rekommendationer till de
medlemsstater som har euron som valuta. Spanien bör också säkerställa ett
fullständigt och snabbt genomförande av dessa rekommendationer.
HÄRIGENOM REKOMMENDERAS Spanien att
vidta följande åtgärder under perioden 2014–2015:
1.           Stärka
den finanspolitiska strategin från och med 2014, särskilt genom att noggrant
beskriva de underbyggande åtgärderna från 2015 och framåt, för att säkerställa
en hållbar korrigering av det alltför stora underskottet till 2016 genom att
genomföra de strukturanpassningar som anges i rådets rekommendation enligt
förfarandet vid alltför stora underskott. En hållbar korrigering av de
finanspolitiska obalanserna kräver ett trovärdigt genomförande av ambitiösa
strukturreformer för att öka anpassningsförmågan och främja tillväxt och
sysselsättning. När korringen av det alltför stora underskottet är avklarad,
fortsätta med en strukturanpassning mot det medelfristiga målet på minst 0,5 procent
om året, eller mer vid goda ekonomiska förhållanden eller om det krävs för att
se till att skuldregeln iakttas, i syfte att varaktigt sänka den höga
offentliga skuldkvoten. Se till att den nya oberoende finanspolitiska
institutionen inleder sin verksamhet snarast möjligt och sörja för ett
fullständigt genomförande av de förebyggande och korrigerande åtgärderna och
genomförandeåtgärderna i lagen om budgetstabilitet på alla nivåer i den
offentliga sektorn, inklusive undanröjande av den offentliga sektorns
kommersiella skulder. Till februari 2015 systematiskt se över alla offentliga
utgifter för att se till att de blir effektiva och av hög kvalitet. Fortsätta
att förbättra kostnadseffektiviteten i hälso- och sjukvården, framför allt
genom att ytterligare rationalisera läkemedelstutgifterna, även på sjukhus, och
stärka samordningen mellan olika vårdtyper samtidigt som man upprätthåller
tillgången för utsatta grupper. I slutet av 2014 anta en omfattande
skattereform för att förenkla skattesystemet och se till att det bidrar till
tillväxt och nya arbetstillfällen, miljöskydd och intäktsstabilitet. Med detta
mål för ögonen lägga om intäkterna till mindre snedvridande skatter, till
exempel konsumtion, miljö (till exempel motorbränslen) och återkommande
fastighetsskatter, ta bort ineffektiva inkomstskatteutgifter för personer och
företag, överväga att sänka arbetsgivaravgifterna, i synnerhet för låglönejobb,
fortsätta att ta itu med den förmånliga behandlingen av skulder i bolagsbeskattningen,
samt vidta åtgärder för att se till att beskattningen inte gör att Spaniens
inre marknad fungerar dåligt. Ta hårdare tag mot skatteflykt.
2.           Fullborda reformen av
sparbankssektorn och anta sekundärlagstiftningen samt fullborda omorganisationen
av de statsägda sparbankerna för att påskynda deras fullständiga återhämtning
och bana väg för en återgång till privat ägande. Främja bankernas arbete med
att upprätthålla stark kapitaltäckning, övervaka Sarebs verksamhet för att
säkerställa en snabb avyttring av tillgångarna och samtidigt minimera
kostnaderna för skattebetalarna. Avsluta de pågående åtgärderna för att bredda
de små och medelstora företagens tillgång till finansiering, särskilt genom att
slutföra de pågående insatserna för att förbättra finansförmedling som inte
utförs av banker. Ta bort återstående flaskhalsar i regelverket om insolvens i
företag, särskilt genom att stärka konkursförvaltarnas sakkunskap och
rättsystemets förmåga att hantera insolvensärenden och ta fram ett permanent
regelverk för privatpersoners obestånd.
3.           Vidta nya åtgärder för att
minska segmenteringen på arbetsmarknaden och främja riktiga och varaktiga jobb,
bland annat genom att minska antalet avtalstyper och sörja för en balanserad
rätt till avgångsvederlag. Fortsätta att regelbundet övervaka
arbetsmarknadsreformerna. Främja en reallöneutveckling som är förenlig med
målet att skapa fler arbetstillfällen. Skärpa kraven på jobbsökande för att få
arbetslöshetsförmåner. Effektivisera och göra de aktiva arbetsmarknadsåtgärderna
mer målinriktade, däribland anställningssubventioner, särskilt för dem med
stora svårigheter att få anställning. Stärka samordningen mellan
arbetsmarknads- och utbildningsåtgärder. Snabba på moderniseringen av den
offentliga arbetsförmedlingen för att säkerställa effektivare individanpassad
rådgivning, lämplig utbildning och jobbmatchning, med särskild inriktning på
långtidsarbetslösa. Säkerställa en effektiv tillämpning av offentlig–privat
samarbete om arbetsförmedling före utgången av 2014, och kontrollera kvaliteten
på servicen. Se till att jobbportalen fungerar effektivt och kombinera detta
med fler åtgärder för att stödja arbetstagarnas rörlighet.
4.           Genomföra den nationella
sysselsättnings- och entreprenörskapsstrategin för ungdomar för 2013–2016 och
utvärdera dess genomslag. Erbjuda unga anställningar, lärlingsplatser och
praktikplatser av god kvalitet och bli bättre på att nå ut till unga arbetslösa
som inte är anmälda hos myndigheterna, i linje med målen för ungdomsgarantin.
Effektivt genomföra den nya utbildningsstrategin för att förbättra kvaliteten
på grund- och gymnasieskola. Förbättra rådgivning och stöd till grupper som
riskerar att hoppa av skolan i förtid. Förbättra yrkesutbildningens och den
högre utbildningens relevans för arbetsmarknaden, särskilt genom att stärka
samarbetet med arbetsgivarna och stödja utbildning av utbildare och handledare.

5.           Genomföra den nationella
handlingsplanen för social integration 2013–2016 och utvärdera om den uppfyller
alla mål effektivt. Stärka den administrativa kapaciteten och samordningen
mellan arbetsförmedlingar och sociala institutioner för att kunna erbjuda
integrerade lösningar till stöd för de som riskerar fattigdom, och
rationalisera förfaranden för att stödja övergången från program för minimiinkomster
till arbetsmarknaden. Göra stödprogrammen för familjer mer målinriktade och
stärka kvaliteten på tjänster för låginkomsthushåll med barn, för att garantera
de sociala transfereringarnas progressivitet och effektivitet.
6.           Säkerställa ett ambitiöst och
snabbt genomförande av lag nr 20/1013 om en enhetlig marknad på alla
förvaltningsnivåer. Anta en ambitiös reform av de reglerade yrkena och
yrkesförbund i slutet av 2014, där man definierar vilka yrken som kräver
registrering hos ett yrkesförbund, och fastställer yrkesorgans öppenhet och
redovisningsskyldighet, avreglerar verksamhet som utan fog är förbehållna vissa
utövare och säkrar marknadsenhet när det gäller tillgång till och utövandet av
reglerade yrken i Spanien. Ytterligare minska tidsåtgång, kostnader och antal
förfaranden som krävs för att starta ett företag. Undanröja omotiverade
restriktioner för att etablera storskaliga försäljningsställen, bland annat
genom att ändra gällande regler för regional planering. Kartlägga
finansieringskällor för den nya nationella strategin för vetenskap, teknik och
innovation och se till att den nya statliga forskningsmyndigheten inleder sin
verksamhet.
7.           Efter 2013 års reform se till
att effektivt få bort underskottet i elsystemet under 2014 och vid behov även
vidta ytterligare strukturåtgärder. Ta itu med problemet med konkursmässiga
betalmotorvägar för att minimera kostnaderna för staten. Före utgången av 2014
inrätta ett oberoende organ som kan hjälpa till att utvärdera framtida stora
infrastrukturprojekt. Vidta åtgärder för att säkerställa effektiv konkurrens
inom gods- och passagerartrafik på järnväg.
8.           På alla nivåer i den
offentliga sektorn genomföra rekommendationerna från kommittén om den
offentliga förvaltningen. Stärka kontrollmekanismerna och öka insynen i
förvaltningsbesluten, särskilt på regional och lokal nivå. Fullborda och
noggrant följa de pågående insatserna för att bekämpa den svarta ekonomin och
odeklarerat arbete. Anta påbörjade reformer av rättsväsendets struktur och
organisation och se till att de antagna reformerna genomförs.
Utfärdad i Bryssel den
                                                                       På
rådets vägnar
                                                                       Ordförande
[1]               EGT L 209, 2.8.1997, s. 1.
[2]               EUT L 306, 23.11.2011, s. 25.
[3]               COM(2014) 410 final.
[4]               P7_TA(2014)0128 och P7_TA(2014)0129.
[5]               EUT L 140, 27.5.2013, s. 11.
[6]               C(2013) 8003 final
[7]               COM(2013) 800 final.
[8]               COM(2013) 790 final.
[9]               SWD(2014) 80 final.
[10]             Enligt artikel 5.2 i rådets förordning (EG) nr 1466/97.


title: Rådets rekommendation av den 11 juli 2017 om Spaniens nationella reformprogram 2017 med avgivande av rådets yttrande om Spaniens stabilitetsprogram 2017

text:
               9.8.2017

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               C 261/31

         RÅDETS REKOMMENDATION
   av den 11 juli 2017
   om Spaniens nationella reformprogram 2017 med avgivande av rådets yttrande om Spaniens stabilitetsprogram 2017
   (2017/C 261/08)
   EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION
   med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 121.2 och 148.4,
   med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken (1), särskilt artikel 5.2,
   med beaktande av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1176/2011 av den 16 november 2011 om förebyggande och korrigering av makroekonomiska obalanser (2), särskilt artikel 6.1,
   med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation,
   med beaktande av Europaparlamentets resolutioner,
   med beaktande av Europeiska rådets slutsatser,
   med beaktande av sysselsättningskommitténs yttrande,
   med beaktande av ekonomiska och finansiella kommitténs yttrande,
   med beaktande av yttrandet från kommittén för socialt skydd,
   med beaktande av yttrandet från kommittén för ekonomisk politik, och
   av följande skäl:

               (1)

               Den 16 november 2016 antog kommissionen den årliga tillväxtöversikten, som inledde 2017 års europeiska planeringstermin för samordning av den ekonomiska politiken. Prioriteringarna i den årliga tillväxtöversikten godkändes av Europeiska rådet den 9–10 mars 2017. Den 16 november 2016 antog kommissionen på grundval av förordning (EU) nr 1176/2011 rapporten om förvarningsmekanismen, där Spanien konstaterades vara en av de medlemsstater som skulle bli föremål för en fördjupad granskning. Samma dag antog kommissionen också en rekommendation till rådets rekommendation om den ekonomiska politiken för euroområdet, som Europeiska rådet godkände den 9–10 mars 2017. Den 21 mars 2017 antog rådet rekommendationen om den ekonomiska politiken för euroområdet (nedan kallad rekommendationen för euroområdet) (3).

               (2)

               Med tanke på att ekonomierna i den ekonomiska och monetära unionen är tätt sammanvävda, bör Spanien, i egenskap av en medlemsstat som har euron som valuta, se till att rekommendationen för euroområdet, som återspeglas nedan i rekommendationerna 1–3, genomförs fullständigt och i tid.

               (3)

               Landsrapporten 2017 för Spanien offentliggjordes den 22 februari 2017. Den innehöll en bedömning av hur väl Spanien hade lyckats med de landsspecifika rekommendationer som rådet antog den 12 juli 2016, med uppföljningen av tidigare års landsspecifika rekommendationer och med sina nationella Europa 2020-mål. Den innehöll också en fördjupad granskning enligt artikel 5 i förordning (EU) nr 1176/2011, vars resultat också offentliggjordes den 22 februari 2017. Av analysen drog kommissionen slutsatsen att Spanien har makroekonomiska obalanser som har betydelse för andra länder. I synnerhet leder bytesbalansöverskottet till en minskning av Spaniens nettoutlandsskulder, som ändå är fortsatt stora och exponerar landet för omsvängningar i stämningen på marknaden. Skuldsättningen i den privata sektorn har sjunkit kraftigt, i synnerhet i företagen, men hushållens skulder är fortsatt höga. Den ekonomiska tillväxten har blivit den starkaste drivkraften för de sjunkande skulderna, men riskerna för den finanspolitiska hållbarheten är fortsatt höga på medellång sikt. Det är särskilt viktigt att minska risken för att obalanserna får negativa konsekvenser för den spanska ekonomin och, med tanke på landets storlek och betydelse för andra länder, även för den ekonomiska och monetära unionen. Den finansiella sektorn är fortsatt tämligen stabil, med stöd av den pågående omstruktureringen, de låga finanseringskostnaderna och den ekonomiska återhämtningen. Många nya jobb har skapats på senare år och arbetslösheten har sjunkit snabbt, men är ändå fortsatt hög. Arbetsmarknadsreformer och måttliga löneökningar har varit viktiga drivkrafter för de många nya jobben och den stärkta konkurrenskraften på senare år.

               (4)

               Den 28 april 2017 lade Spanien fram sitt nationella reformprogram för 2017 och den 29 april 2017 sitt stabilitetsprogram för 2017. För att deras inbördes samband ska beaktas har de båda programmen bedömts samtidigt.

               (5)

               Vid programplaneringen för de europeiska struktur- och investeringsfonderna (nedan kallade ESI-fonder) för 2014–2020 har relevanta landsspecifika rekommendationer beaktats. Enligt artikel 23 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1303/2013 (4) får kommissionen begära att en medlemsstat ser över och föreslår ändringar av sin partnerskapsöverenskommelse och av relevanta program, när så krävs för att stödja genomförandet av relevanta rekommendationer från rådet. Kommissionen har i riktlinjerna för tillämpning av åtgärder som sammanlänkar effektiva ESI-fonder med sund ekonomisk styrning närmare beskrivit hur den kommer att tillämpa denna bestämmelse.

               (6)

               Spanien omfattas för närvarande av stabilitets- och tillväxtpaktens korrigerande del. Enligt stabilitetsprogrammet för 2017 planerar Spanien att korrigera det alltför stora underskottet senast 2018, i enlighet med rådets beslut av den 8 augusti 2016 med föreläggande för Spanien att vidta åtgärder för en sådan minskning av underskottet som anses nödvändig för att komma till rätta med situationen med ett alltför stort underskott (nedan kallat rådets beslut av den 8 augusti 2016). Det samlade underskottet väntas sjunka ytterligare till 0,5 % av BNP under 2020. I utgiftsprognoserna i stabilitetsprogrammet för 2017 ingår att de latenta skulderna med koppling till motorvägarna och den finansiella sektorn ska betalas, vilket motsvarar knappt 0,4 % och 0,2 % av BNP för 2017 respektive 2018. Det medelfristiga budgetmålet med en budget i balans i strukturella termer väntas inte nås inom tidshorisonten för stabilitetsprogrammet för 2017. Det omräknade strukturella saldot (5) väntas uppgå till -1,9 % av BNP 2020. Enligt stabilitetsprogrammet för 2017 ska den offentliga skuldkvoten sjunka till 98,8 % 2017, 97,6 % 2018 och 92,5 % 2020. De makroekonomiska antagandena i stabilitetsprogrammet för 2017 är realistiska fram till 2018 för att sedan bli något optimistiska. Sammantaget fortsätter den planerade måluppfyllelsen att vara beroende av de starka ekonomiska utsikterna, som dock är utsatta för risker. Andra risker för de finanspolitiska målen gäller osäkerheten kring effekterna av de nya skatteåtgärderna. Om man dessutom räknar in att de latenta skulderna betalas (de är inte medräknade i kommissionens vårprognos 2017), bygger stabilitetsprogrammet för 2017 på väsentligt större återhållsamhet på utgiftssidan än vad som prognosticerats i kommissionens prognoser för 2017 och 2018. Avslutningsvis har de åtgärder som ska stödja de planerade underskottsmålen för 2018 ännu inte heller beskrivits fullständigt.

               (7)

               Den 8 augusti 2016 uppmanade rådet Spanien att få situationen med ett alltför stort underskott att upphöra senast 2018 och att i synnerhet minska det offentliga underskottet till 4,6 % av BNP 2016, 3,1 % av BNP 2017 och 2,2 % av BNP 2018. Förbättringen av det offentliga saldot ansågs vara förenlig med en försämring av det strukturella saldot med 0,4 % av BNP 2016 och en förbättring med 0,5 % av BNP både för 2017 och 2018, på grundval av kommissionens uppdaterade vårprognos 2016. Spaniens samlade underskott uppgick till 4,5 % av BNP 2016, vilket är under målet i rådets beslut av den 8 augusti 2016. Enligt kommissionens vårprognos 2017 väntas det samlade underskottet sjunka till 3,2 % av BNP 2017 och ytterligare till 2,6 % av BNP 2018 vid ett antagande om oförändrad politik, dvs. 0,1 % respektive 0,4 % av BNP högre än målen för det samlade underskottet i stabilitetsprogrammet för 2017 och de mål som rådet ställt upp. Till skillnad från stabilitetsprogrammet för 2017 utgår denna prognos inte från antagandet att de ovan nämnda latenta skulderna betalas. Den samlade finanspolitiska insatsen under 2016–2017 väntas säkerställas med snäv mariginal, medan den under 2018 – vid antagande om oförändrad politik – inte väntas uppnå det som begärs i rådets beslut av den 8 augusti 2016. I augusti 2016 uppmanade rådet dessutom Spanien att vidta åtgärder för att stärka sitt finanspolitiska ramverk, men stabilitetsprogrammet för 2017 innehåller inga planer på att stabilitetslagens utgiftsregel i större utsträckning ska bidra mer till de offentliga finansernas hållbarhet. Sammantaget anser rådet att ytterligare åtgärder kommer att krävas, framför allt under 2018, för att följa stabilitets- och tillväxtpaktens regler och i synnerhet kraven i rådets beslut av den 8 augusti 2016.

               (8)

               Spanien saknar fortfarande ett tydligt och enhetligt ramverk för offentlig upphandling som säkerställer efterlevnad av lagstiftningen, en hög nivå av konkurrens och ekonomisk effektivitet, bland annat genom ändamålsenliga mekanismer för för- och efterhandskontroll, större öppenhet och samordning mellan upphandlande myndigheter och enheter på alla myndighetsnivåer. Regeringen har föreslagit några åtgärder under 2017 som ska stärka tillsynssystemet för upphandling, vilka just nu väntar på godkännande av parlamentet.

               (9)

               Det har gjorts framsteg i kampen mot korruptionen, i synnerhet i fråga om öppnare administrativt beslutsfattande, och mer exakt genom antagande av lagstiftning om större insyn i partifinansiering, redovisning av tillgångar och intressekonflikter. Nu skiftar fokus till genomförandet av dessa åtgärder. Trots en stark ökning av korruptionsutredningarna på lokal och regional nivå, har det emellertid inte tagits fram någon skräddarsydd förebyggande strategi för att minska risken för korruption på dessa myndighetsnivåer och inte heller finns det någon gemensam strategi för alla myndighetsnivåer. Andra svagheter har ännu inte följts upp, t.ex. luckor i den lagstiftning som skyddar visselblåsare, graden av oberoende för den nyinrättade avdelningen för intressekonflikter och bristen på reglering av lobbning. Ett annat problem gäller de långdragna rättsförfarandena i korruptionsärenden. Straffprocesslagstiftningen ändrades 2015 för att förkorta utredningarna och minska onödiga förseningar vid rättegångar i brottmål. Detta skulle dock kunna leda till en ökad risk för att tidsfristerna för förfaranden inte är tillräckligt omfattande för hanteringen av komplexa korruptionsärenden, om de bestämmelser som medger förlängning visar sig vara för restriktiva.

               (10)

               Trots en normalskattesats för moms i linje med genomsnittetet för unionen och en låg och minskande brist på efterlevnad av momsreglerna har Spanien relativt små momsintäkter. Det beror i huvudsak på att Spanien har många undantag och reducerade momssatser på olika varor och tjänster. Det har fått till följd att Spanien hade den största momsdifferensen i unionen 2014 (59 % jämfört med genomsnittet för unionen på cirka 44 %). Spaniens intäkter från miljöskatter är också bland de lägsta i unionen, trots att vissa åtgärder vidtagits på senare år, främst i energisektorn. Att beskatta föroreningar och resursanvändning kan ge ökade intäkter och medföra stora sociala och miljömässiga fördelar. Det råder också väldigt skiftande uppfattningar om miljönormer, vilket leder till att vissa miljöskatter varierar mycket på regional nivå. På utgiftssidan har regeringen gett AIReF, Spaniens oberoende finanspolitiska institut, i uppdrag att se över utgifterna på alla nivåer i den offentliga sektorn. Översynen kan hjälpa till att kartlägga områden där utgiftsbehoven kan tillgodoses genom en effektivare resursanvändning.

               (11)

               Många nya jobb har tillkommit på senare år, med stöd av arbetsmarknadsreformer och återhållsamma löneökningar. Arbetslösheten har sjunkit snabbt, men är ändå fortsatt en av de högsta i unionen, särskilt bland ungdomar och lågutbildade, vilket medför risker för att de hamnar utanför arbetsmarknaden. Nästan hälften av alla arbetslösa har varit utan arbete i mer än ett år. Spanien vidtar åtgärder för att stödja ungdomar, i synnerhet genom att utvidga kriterierna för att omfattas av ungdomsgarantin (6), och för att öka det individuella stödet till långtidsarbetslösa. Åtgärdernas genomslag beror också på hur väl de regionala offentliga arbetsförmedlingarna fungerar. Det finns utrymme att stärka deras samarbete med socialtjänsten för att erbjuda ett större utbud av tjänster till arbetslösa, särskilt de långtidsarbetslösa och dem som får hjälp via system för inkomstgarantier. Samtidigt kan samarbetet mellan de offentliga arbetsförmedlingarna och arbetsgivarna stärkas, framför allt genom att öka andelen lediga jobb som förmedlas av arbetsförmedlingarna.

               (12)

               Andelen tillfälliga anställningar i Spanien är bland de högsta i unionen och många tillfälliga anställningar är mycket korta. Andelen anställningar som övergår från tillfälliga till fasta är mycket liten jämfört med genomsnittet för unionen. Den utbredda användningen av tillfälliga anställningar förknippas med lägre produktivitetsökning (även på grund av färre möjligheter till utbildning på arbetsplatsen), sämre arbetsvillkor och högre risk för fattigdom. Den senaste tidens arbetsmarknadsreformer verkar ha haft en svagt positiv effekt och minskat segmenteringen mellan tillfälliga och fasta anställningar och den pågående förstärkningen av arbetsinspektioner uppvisar positiva resultat i kampen mot missbruk av tillfälliga anställningar. Vissa inslag på den spanska arbetsmarknaden kan emellertid fortfarande göra att arbetsgivare är tveksamma till fasta anställningar, t.ex. osäkerhet vid rättsliga tvister efter uppsägningar, tillsammans med relativt sett höga avgångsvederlag till fast anställda arbetstagare. Dessutom är systemet med anställningsstöd fortsatt fragmenterat och inte tillräckligt inriktat på att främja tillsvidareanställningar. Det har nyligen tillsatts en arbetsgrupp för sysselsättningens kvalitet, men Spanien har ännu inte utarbetat en sammanhängande plan för att bekämpa segmenteringen av arbetsmarknaden, som uppföljning till 2014 års överenskommelse mellan regeringen och arbetsmarknadens parter.

               (13)

               Det råder fortfarande skillnader i behörighetskraven för inkomstgarantiprogrammen och i kopplingen mellan aktivering och skydd mellan regionerna och programmen. Vissa utsatta grupper står utanför inkomstgarantierna. Systemens begränsade effektivitet kan delvis förklaras av stora skillnader i de regionala minimiinkomstprogrammens lämplighet och tillgångsvillkor och uppdelningen av det nationella förmånssystemet i olika program som riktar sig till olika kategorier av arbetssökande och som förvaltas av olika förvaltningar. Fragmenteringen leder till avbrott i stödet till dem som behöver det och gör det svårt att erbjuda integrerade lösningar. Som svar på de många problemen ska en pågående utredning utvärdera hur effektiva de nationella och regionala programmen för inkomststöd är. Familjeförmånerna är ofta dåligt anpassade. Om man dessutom räknar med effekten av skatteavdrag, är skatte- och bidragssystemet totalt sett något regressivt. Familjer med högre inkomster använder också i högre grad barnomsorg, vilket tyder på att föräldrar med låga inkomster inte har samma tillgång. Det är enklare att få tillgång till långtidsvård, men utbudet skiljer sig åt mellan regionerna och dagens efterfrågan är ännu inte tillgodosedd.

               (14)

               Svaga utbildningsresultat påverkar potentialen för produktivitetsökningar i Spanien negativt på lång sikt. Trots betydande förbättringar på senare år är andelen unga med bara grundskoleutbildning fortfarande högst i unionen. Det råder stora regionala skillnader i fråga om förtida skolavhopp och elevernas resultat, särskilt i fråga om grundläggande färdigheter. Lärarutbildningen och det individuella stödet till eleverna är några av de faktorer som förklarar de goda resultaten i de framgångsrika regionerna. Spanien har den näst högsta andelen elever i unionen som går om en årskurs, vilket ökar risken för att eleverna hoppar av, sänker resultatförväntningarna och tynger utbildningskostnaderna. De högskoleutbildades anställbarhet är relativt låg. Studenternas och den akademiska personalens låga rörlighet, begränsade möjligheter till praktik, bristen på incitament och den stela styrningen av universiteten är fortsatta hinder för samarbete om utbildning och forskning med näringslivet.

               (15)

               För att stärka produktiviteten och konkurrenskraften skulle Spanien ha nytta av att ytterligare främja forskning och innovation. Innovationsresultaten har dock sjunkit och ligger nu på en nivå som är lägre än 2007, medan gapet mellan landet och genomsnittet för unionen har vuxit under en längre period. Dåliga innovationsresultat sammanfaller med fallande privata FoU-utgifter och talar för svagheter i regelverket för styrning av forskning och innovation. Den statliga forskningsbyrån, som ansvarar för att förvalta den centrala statliga forsknings- och innovationsfinansieringen, inledde sin verksamhet i början av 2017. Hittills har det inte funnits någon systematisk flerårig budgetplanering för stödprogrammen. Stödprogrammens effektivitet utvärderas inte heller regelbundet för att förbättra deras utformning och genomförande. På grund av bristen på incitament och den stela styrningen av universiteten är det offentlig-privata samarbetet också fortfarande dåligt och forskarnas rörlighet mellan den offentliga och privata sektorn är liten. Samordningen mellan myndighetsnivåerna är inte optimal och det har till följd att nationella och regionala strategier inte samverkar fullt ut.

               (16)

               Småföretagen i Spanien är vanligtvis mycket mindre produktiva än småföretagen i andra stora medlemsstater. Med tanke på hur många småföretag det finns i Spanien har detta en betydande inverkan på produktiviteten i ekonomin i stort. Om hindren för att starta och driva företag och få dem att växa kunde minskas, skulle detta leda till att investeringarna och produktiviteten ökar. Den spanska regeringen har antagit flera åtgärder på senare år för att göra det enklare att starta företag och få dem att växa. Reformerna måste konsolideras och genomföras fullt ut för att det ska gå att dra full nytta av dem. Lagen om en enhetlig marknad antogs 2013 och har bidragit till att undanröja de extrakostnader för företagarna som orsakas av de betydande skillnaderna och överlappningarna i företagsreglerna mellan regionerna. Företagen använder sig i allt högre grad av den klagomålsmekanism som föreskrivs i denna lag för att begära omprövning av marknadstillgång, vilket tyder på att det finns ett behov av att ytterligare förenkla tillståndsförfarandena. Det krävs större samordningen mellan relevanta offentliga förvaltningar, bland annat på sektorskonferensnivå. Detta är nödvändigt för att säkerställa att gällande och framtida lagstiftning på alla nivåer effektivt undanröjer onödiga hinder för marknadstillträde, också för nya företagsmodeller i delningsekonomin. Inom detaljhandeln fortsätter de dubbla etableringstillstånden att skapa onödiga restriktioner för marknadstillträde. Kraven för marknadstillträde i regional lagstiftning inom tjänstesektorn för fordon med förare och tjänster för korttidsuthyrning av bostäder kan inverka negativt på en balanserad utveckling av delningsekonomin. Spanien har under de första månaderna 2017 vidtagit flera åtgärder för att ge lagen om en enhetlig marknad större genomslag, t.ex. i form av den nyligen antagna handledningen för genomförandet och katalogen med god och dålig praxis i tillämpningen.

               (17)

               Regleringen av de fria yrkena är fortsatt ganska restriktiv. Protektionistiska rättigheter (”reserverad verksamhet”) beviljas selektivt till vissa tjänsteleverantörer, men exkluderar andra med liknande relevant kompetens. För ett stort antal yrken är det obligatoriskt att vara medlem i en yrkesorganisation. Restriktionsnivån är högre i Spanien än det viktade genomsnittet för unionen för civilingenjörer, arkitekter och turistguider. Det är lägre än genomsnittet för unionen för patentombud och advokater, även om tillträdet till advokatyrket är mer restriktivt än för något annat yrke i Spanien. Lagförslaget om de fria yrkena innehåller bland annat en rationalisering av medlemskap i yrkesorganisationer, men förslaget har ännu inte antagits. Syftet med reformen är också att öka insynen i yrkesorganisationerna och öka deras ansvarsskyldighet, avreglera verksamheter som är reserverade utan goda skäl och säkra enhetligheten på marknaden i fråga om tillgång till och utövande av fria yrken i Spanien.

               (18)

               Kommissionen har inom ramen för den europeiska planeringsterminen för 2017 gjort en omfattande analys av Spaniens ekonomiska politik och offentliggjort den i 2017 års landsrapport. Den har även bedömt stabilitetsprogrammet för 2017 och det nationella reformprogrammet för 2017 samt uppföljningen av de rekommendationer Spanien har fått tidigare år. Kommissionen har beaktat inte bara programmens relevans för hållbarheten i finanspolitiken och den socioekonomiska politiken i Spanien utan också huruvida unionens regler och riktlinjer har iakttagits, mot bakgrund av behovet att stärka den övergripande ekonomiska styrningen i unionen genom att tillhandahålla synpunkter på unionsnivå inför framtida nationella beslut.

               (19)

               Mot bakgrund av denna bedömning har rådet granskat stabilitetsprogrammet för 2017 och dess yttrande (7) återspeglas särskilt i rekommendation 1 nedan.

               (20)

               Mot bakgrund av kommissionens fördjupade granskning och denna bedömning har rådet granskat det nationella reformprogrammet för 2017 och stabilitetsprogrammet för 2017. Dess rekommendationer enligt artikel 6 i förordning (EU) nr 1176/2011 återspeglas i rekommendationerna 1–3 nedan.

         HÄRIGENOM REKOMMENDERAS Spanien att under 2017 och 2018 vidta följande åtgärder:

               1.

               Säkerställa efterlevnaden av rådets beslut av den 8 augusti 2016, däribland också åtgärder för att stärka det finanspolitiska ramverket och ramverket för offentlig upphandling. Göra en omfattande översyn av utgifterna för att kartlägga områden där det är möjligt att förbättra utgiftseffektiviteten.

               2.

               Stärka samordningen mellan regionala arbetsförmedlingar, socialtjänster och arbetsgivare för att bättre tillgodose de arbetssökandes och arbetsgivarnas behov. Vidta åtgärder för att främja avtal om tillsvidareanställningar. Ta itu med regionala skillnader och fragmentering i system för inkomstgarantier och förbättra stödet till familjer, däribland tillgången till barnomsorg av god kvalitet. Göra den högre utbildningen mer relevant för arbetsmarknaden. Ta itu med de regionala skillnaderna i utbildningsresultat, i synnerhet genom att stärka lärarutbildningen och stödet till enskilda studenter.

               3.

               Säkerställa adekvata och varaktiga investeringar i forskning och innovation och stärka styrningen av dessa på alla myndighetsnivåer. Säkerställa ett grundligt och snabbt genomförande av lagen om en enhetlig marknad för gällande och kommande lagstiftning.

      Utfärdad i Bryssel den 11 juli 2017.

            På rådets vägnar

         T. TÕNISTE

            Ordförande

      (1)  EGT L 209, 2.8.1997, s. 1.

      (2)  EUT L 306, 23.11.2011, s. 25.

      (3)  EUT C 92, 24.3.2017, s. 1.

      (4)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1303/2013 av den 17 december 2013 om fastställande av gemensamma bestämmelser för Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden, Sammanhållningsfonden, Europeiska jordbruksfonden för landsbygdsutveckling och Europeiska havs- och fiskerifonden, om fastställande av allmänna bestämmelser för Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden, Sammanhållningsfonden och Europeiska havs- och fiskerifonden samt om upphävande av rådets förordning (EG) nr 1083/2006 (EUT L 347, 20.12.2013, s. 320).

      (5)  Det konjunkturrensade saldot exklusive engångsåtgärder och andra tillfälliga åtgärder, omräknat av kommissionen enligt den allmänt vedertagna metoden.

      (6)  Rådets rekommendation av den 22 april 2013 om att inrätta en ungdomsgaranti (EUT C 120, 26.4.2013, s. 1).

      (7)  Enligt artikel 5.2 i förordning (EG) nr 1466/97.


title: Europeiska centralbankens rekommendation av den 14 december 2009 till Europeiska unionens råd om externa revisorer för Central Bank and Financial Services Authority of Ireland (ECB/2009/26)

text:
               18.12.2009

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               C 308/1

      EUROPEISKA CENTRALBANKENS REKOMMENDATION

   av den 14 december 2009
   till Europeiska unionens råd om externa revisorer för Central Bank and Financial Services Authority of Ireland
   (ECB/2009/26)
   2009/C 308/01
   ECB-RÅDET HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION
   med beaktande av stadgan för Europeiska centralbankssystemet och Europeiska centralbanken, särskilt artikel 27.1 i denna, och
   av följande skäl:

               (1)

               Räkenskaperna för Europeiska centralbanken (ECB) och de nationella centralbankerna granskas av oavhängiga externa revisorer som ECB-rådet har rekommenderat och Europeiska unionens råd godkänt.

               (2)

               Förordnandet för de nuvarande externa revisorerna för Central Bank and Financial Services Authority of Ireland löpte ut efter revisionen avseende räkenskapsåret 2008. Det är därför nödvändigt att utse externa revisorer från och med räkenskapsåret 2009.

               (3)

               Central Bank and Financial Services Authority of Ireland har utsett Deloitte & Touche som sina externa revisorer för räkenskapsåren 2009 till 2011.

         HÄRIGENOM REKOMMENDERAS FÖLJANDE.
   Det rekommenderas att Deloitte & Touche utses till externa revisorer för Central Bank and Financial Services Authority of Ireland för räkenskapsåren 2009 till 2011.

      Utfärdad i Frankfurt am Main den 14 december 2009.

         Jean-Claude TRICHET

            ECB:s ordförande


Avis juridique important

|

52003HB0011

Europeiska centralbankens rekommendation av den 3 oktober 2003 till Europeiska unionens råd om externa revisorer för Banque centrale du Luxembourg (ECB/2003/11)

Europeiska unionens officiella tidning nr C 247 , 15/10/2003 s. 0016 - 0016

Europeiska centralbankens rekommendationav den 3 oktober 2003till Europeiska unionens råd om externa revisorer för Banque centrale du Luxembourg(ECB/2003/11)(2003/C 247/06)ECB-RÅDET HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATIONmed beaktande av Stadgan för Europeiska centralbankssystemet och Europeiska centralbanken, särskilt artikel 27.1 i denna, ochav följande skäl:(1) Europeiska centralbankens (ECB:s) och Eurosystemets nationella centralbankers räkenskaper skall granskas av oavhängiga externa revisorer som ECB-rådet rekommenderat och Europeiska unionens råd godkänt.(2) Uppdraget för Banque centrale du Luxembourgs nuvarande externa revisorer kommer inte att förnyas när det efter fem år löper ut vid slutet av 2003. Det är därför nödvändigt att utse externa revisorer från och med 2004.(3) Banque centrale du Luxembourg har valt nya externa revisorer i överensstämmelse med sina upphandlingsregler och ECB anser att de uppfyller de erforderliga kraven.(4) De externa revisorernas uppdragstid skall vara ett år med möjlighet till förlängning.HÄRIGENOM REKOMMENDERAS:Deloitte &  Touche Luxembourg som externa revisorer för Banque centrale du Luxembourg för räkenskapsåret 2004.Denna rekommendation skall offentliggöras i Europeiska unionens officiella tidning.Utfärdad i Frankfurt am Main den 3 oktober 2003.Willem F. DuisenbergECB:s ordförande


Avis juridique important

|

32004H0406(01)

Rådets rekommendation av den 30 mars 2004 om riktlinjer för provtagning av beslagtagen narkotika

Europeiska unionens officiella tidning nr C 086 , 06/04/2004 s. 0010 - 0011

Rådets rekommendationav den 30 mars 2004om riktlinjer för provtagning av beslagtagen narkotika(2004/C 86/04)EUROPEISKA UNIONENS RÅD UTFÄRDAR DENNA REKOMMENDATIONmed beaktande av Förenta nationernas allmänna narkotikakonvention från 1961, ändrad genom ändringsprotokollet från 1972,med beaktande av Förenta nationernas konvention om psykotropa ämnen från 1971,med beaktande av Förenta nationernas konvention mot olaglig hantering av narkotika och psykotropa ämnen från 1988,med beaktande av Europeiska unionens handlingsplan mot narkotika 2000-2004, som godkändes av Europeiska rådet i Feira i juni 2000,med beaktande av rådets beslut 2001/419/RIF av den 28 maj 2001 om översändande av prover med kontrollerade ämnen(1),med beaktande av de riktlinjer för representativ provtagning av narkotika som antogs av ENFSI (Europeiska nätverket av kriminaltekniska institut) i november 2003, ochav följande skäl:(1) Ett av Europeiska unionens mål är att successivt inrätta ett område med frihet, säkerhet och rättvisa.(2) Inom detta område är det viktigt att driva en övergripande och effektiv kamp mot brottslighet, däribland brottslighet med anknytning till den organiserade narkotikahandeln.(3) Med termerna narkotika och psykotropa ämnen avses de ämnen som finns upptagna i förteckningarna i Förenta nationernas konventioner samt varje ämne som är föremål för åtgärder eller kontroll enligt artikel 5.1 i gemensam åtgärd 97/396/RIF av den 16 juni 1997 om informationsutbyte, riskbedömning och kontroll av syntetiska droger(2).(4) Insamling, analys och spridning av objektiva, tillförlitliga och jämförbara uppgifter om förekomsten av narkotika bör säkerställas, i enlighet med Europeiska unionens handlingsplan mot narkotika.(5) Enligt Europeiska unionens handlingsplan mot narkotika bör medlemsstaterna genom sina kriminaltekniska laboratorier utbyta information om analyser av insamlade prover av beslagtagna syntetiska droger.(6) För detta ändamål bör riktlinjer för provtagning övervägas.(7) Dessa riktlinjer bör vara praktiskt användbara och får inte leda till att laboratorierna får en orimlig arbetsbörda, som medför att undersökningarna inte kan genomföras inom godtagbar tid.(8) Dessa riktlinjer bör även ha till syfte att garantera ett oavbrutet skydd för översända prover för att i största möjliga mån säkerställa att proverna skall kunna godtas som bevis vid förfaranden som gäller narkotikarelaterade brott.(9) Att använda sådana riktlinjer i dessa frågor skulle bidra till att förbättra rättsliga beslut och domar samt underlätta arbetet för de tjänstemän som har till uppgift att på olika nivåer bekämpa narkotika.HÄRIGENOM REKOMMENDERAS medlemsstaternaatt i det skede som omfattar provtagning av beslagtagen narkotika för analys1. där detta ännu inte sker, införa system för provtagning som följer internationellt godtagna riktlinjer samt tillämpa dessa riktlinjer, särskilt i de fall då resultaten av provtagningen kan förmodas vara relevanta för andra medlemsstater,2. betrakta riktlinjerna från Europeiska nätverket av kriminaltekniska institut från november 2003 om representativ provtagning av narkotika som en god grund för att garantera provtagningsförfarandet,3. beakta att miniminormerna för provtagning vid stora internationella fall ära) en detaljerad rapport (beskrivning av prover, provnummer, vägning, paketering, ursprung, yttre kännetecken, utseende, bilder osv.) om det beslag som gjorts av de brottsbekämpande myndigheterna för kriminalteknikernas och domstolens bruk,b) en provtagningsteknik som grundar sig på hypergeometriska eller baysianska metoder, 95-procentig tillförlitlighet och 50-procentig proportionsnivå (minst hälften av produkterna) eller den metod som FN rekommenderar,4. beakta att de miniminormer för provtagning som används i en medlemsstat kan övervägas också i övriga medlemsstater, i enlighet med nationell lagstiftning,5. vidta lämpliga åtgärder som garanterar ett oavbrutet skydd vid översändandet av prover.(1) EGT L 150, 6.6.2001, s. 1.(2) EGT L 167, 25.6.1997, s. 1.