title: Rådets rekommendation av den 9 juli 2013 om Maltas nationella reformprogram 2013, med avgivande av rådets yttrande om Maltas stabilitetsprogram för 2012–2016

text:
               30.7.2013

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               C 217/59

      RÅDETS REKOMMENDATION

   av den 9 juli 2013
   om Maltas nationella reformprogram 2013, med avgivande av rådets yttrande om Maltas stabilitetsprogram för 2012–2016
   2013/C 217/15
   EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION
   med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 121.2 och 148.4,
   med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken (1), särskilt artikel 5.2,
   med beaktande av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1176/2011 av den 16 november 2011 om förebyggande och korrigering av makroekonomiska obalanser (2), särskilt artikel 6.1,
   med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation,
   med beaktande av Europeiska rådets slutsatser,
   med beaktande av sysselsättningskommitténs yttrande,
   med beaktande av ekonomiska och finansiella kommitténs yttrande,
   med beaktande av yttrandet från kommittén för socialt skydd,
   med beaktande av yttrandet från kommittén för ekonomisk politik, och
   av följande skäl:

               (1)

               Den 26 mars 2010 antog Europeiska rådet kommissionens förslag till en ny strategi för sysselsättning och tillväxt, Europa 2020, som bygger på en utökad samordning av den ekonomiska politiken med inriktning på ett antal nyckelområden där åtgärder behövs för att stärka förutsättningarna för hållbar tillväxt och konkurrenskraft i Europa.

               (2)

               Den 13 juli 2010 antog rådet en rekommendation om de allmänna riktlinjerna för medlemsstaternas och unionens ekonomiska politik (2010–2014) och den 21 oktober 2010 ett beslut om riktlinjer för medlemsstaternas sysselsättningspolitik (3), vilka tillsammans utgör de integrerade riktlinjerna. Medlemsstaterna uppmanades att beakta de integrerade riktlinjerna i sin nationella ekonomiska politik och sysselsättningspolitik.

               (3)

               Den 29 juni 2012 beslutade medlemsstaternas stats- och regeringschefer om en tillväxt- och sysselsättningspakt, som ger ett enhetligt ramverk för insatser på nationell nivå, EU-nivå och euroområdesnivå med hjälp av alla tänkbara medel, instrument och politiska åtgärder. De beslutade om insatser som ska utföras på medlemsstatsnivå och uttryckte i synnerhet sitt fulla åtagande att uppnå målen i Europa 2020-strategin och genomföra de landsspecifika rekommendationerna.

               (4)

               Den 10 juli 2012 antog rådet en rekommendation (4) om Maltas nationella reformprogram för 2012 och avgav sitt yttrande om Maltas stabilitetsprogram för 2012–2015.

               (5)

               Den 28 november 2012 antog kommissionen den årliga tillväxtöversikten, som markerar inledningen av 2013 års europeiska planeringstermin för samordning av den ekonomiska politiken. Den 28 november 2012 antog kommissionen, på grundval av förordning (EU) nr 1176/2011, även rapporten om varningsmekanismen, i vilken Malta identifierades som en av de medlemsstater som skulle bli föremål för en fördjupad granskning.

               (6)

               Europaparlamentet har vederbörligen involverats i den europeiska planeringsterminen, i enlighet med förordning (EG) nr 1466/97, och antog den 7 februari 2013 en resolution om sysselsättning och sociala aspekter i den årliga tillväxtöversikten 2013 och en resolution om bidraget till den årliga tillväxtöversikten 2013.

               (7)

               Den 14 mars 2013 godkände Europeiska rådet prioriteringarna för att säkerställa finansiell stabilitet, budgetkonsolidering och åtgärder för att främja tillväxt. Europeiska rådet betonade behovet av att eftersträva differentierad och tillväxtvänlig budgetkonsolidering, återställa normala villkor för utlåning till näringslivet, främja tillväxt och konkurrenskraft, ta itu med arbetslösheten och krisens sociala följdverkningar samt modernisera den offentliga förvaltningen.

               (8)

               Den 10 april 2013 offentliggjorde kommissionen resultaten av sin fördjupade granskning av Malta i enlighet med artikel 5 i förordning (EU) nr 1176/2011. Av analysen drog kommissionen slutsatsen att Malta har makroekonomiska obalanser som motiverar övervakning och kräver politiska åtgärder. I synnerhet kräver utvecklingen inom banksektorn och fastighetsmarknaden nära övervakning. De offentliga finansernas långsiktiga hållbarhet kräver politisk uppmärksamhet.

               (9)

               Den 30 april 2013 lade Malta fram sitt nationella reformprogram för 2013 och sitt stabilitetsprogram för perioden 2012–2016. I syfte att beakta deras inbördes samband har de båda programmen bedömts samtidigt.

               (10)

               Baserat på en bedömning av stabilitetsprogrammet i enlighet med förordning (EG) nr 1466/97 anser rådet att det makroekonomiska scenario som ligger bakom de finanspolitiska beräkningarna i stabilitetsprogrammets är trovärdigt. Rådet upphävde den 4 december 2012 (5) sitt beslut om förekomsten av ett alltför stort underskott i Malta, med anledning av korrigeringen under 2011, som enligt kommissionens avdelningars höstprognos från 2012 föreföll hållbar. Under 2012 redovisade Malta dock ett underskott i de offentliga finanserna på 3,3 % av BNP, som igen låg över referensvärdet på 3 % av BNP. Målet i den budgetstrategi som beskrivs i stabilitetsprogrammet är att gradvis minska underskottet från 3,3 % av BNP år 2012 till 0,8 % av BNP år 2016, vilket innebär ett gradvist framsteg mot det medelfristiga budgetmålet. I stabilitetsprogrammet bekräftas det medelfristiga budgetmålet med en balanserad ställning i strukturella termer, vilket är mer ambitiöst än kraven i stabilitets- och tillväxtpakten, men målet planeras inte uppnås inom perioden för stabilitetsprogrammet. Underskottsmålet för 2013 i stabilitetsprogrammet förutsätter en relativt stor ökning av skatteinkomster, vilket inte helt förklaras i det underliggande makroekonomiska scenariot. Vidare saknas uppgifter om närmare åtgärder, vilket också är fallet under påföljande år. Följaktligen är förändringen i det planerade (omräknade) strukturella saldot betydligt högre än i kommissionens avdelningars prognos. Enligt den senare förbättras struktursaldot med bara ¼ procentenheter av BNP år 2013 och bara marginellt under 2014, under antagandet om en oförändrad politik.
               Den offentliga skulden beräknas ligga kvar på över referensvärdet om 60 % av BNP under hela perioden för stabilitetsprogrammet. De nationella myndigheterna beräknar att skulden ökar till 74,2 % av BNP år 2014 och därefter börjar minska till 70 % fram till 2016. I kommissionens avdelningars vårprognos för 2013 väntas skuldkvoten öka något snabbare, till 74,9 % år 2014, eftersom det primära underskottet förväntas fortsätta öka. Mot bakgrund av korrigeringen av det alltför stora underskottet under 2011 befinner sig Malta i en treårig övergångsperiod vad gäller tillämpningen av riktmärket för skuldminskning, som inleddes 2012. Malta gjorde inte tillräckliga framsteg mot förenlighet med skuldkriteriet under 2012 och beräknas inte heller göra det under 2013–2014. Även om Maltas finanspolitiska ram är ganska flexibel stöder inte dess icke-bindande natur och korta tidsplan för den finanspolitiska planeringen en sund ställning för de offentliga finanserna. Direktiv 2011/85/EU (6) om budgetramverk har ännu inte införlivats och en bestämmelse om strukturell budgetbalans, som anges i fördraget om stabilitet, samordning och styrning inom ekonomiska och monetära unionen, undertecknad den 2 mars 2012 i Bryssel, har ännu inte införts i den nationella lagstiftningen. I stabilitetsprogrammet anges regeringens avsikt att inrätta ett finanspolitiskt råd, men inga konkreta planer har lagts fram.

               (11)

               Efterlevnaden av skattelagstiftningen och skatteflykt fortsätter att vara en utmaning för kvaliteten på de offentliga finanserna. Myndigheterna har infört ett antal relevanta åtgärder och ytterligare åtgärder håller på att utarbetas, men genomförandet måste noga övervakas eftersom konkreta resultat ännu återstår att nå. Skatteincitamenten för företagen att dra på sig skulder är fortfarande mycket höga. Under 2012 hade Malta den näst största skillnaden i skattebehandling mellan skuld och finansiering av nya investeringar med eget kapital. Denna fördel med skuldsättning kan leda till alltför hög andel lånat kapital i företagen och ineffektiv fördelning av kapital. Malta är en av få medlemsstater utan bestämmelser som ska motverka fördelarna med skuldsättning.

               (12)

               Malta står fortfarande inför utmaningar vad gäller de offentliga finansernas hållbarhet mot bakgrund av den budgetinverkan som den åldrande befolkningen medför och som i betydande utsträckning beräknas överstiga genomsnittet i EU. Ökningen av pensionsutgifter står för mer än hälften av den totala beräknade ökningen av åldersrelaterade utgifter, medan den lagstadgade pensionsåldern fortsätter att vara låg jämfört med andra medlemsstater och den ökning av pensionsåldern som lagstiftades genom 2006 års reform genomförs långsamt. En ytterligare reform krävs för att säkerställa hållbarheten, samtidigt som tillräckliga pensioner och rättvisa mellan generationer säkerställs. Diskussioner har hållits med arbetsmarknadens parter men inga konkreta förslag om ytterligare pensionsreformer har lagts fram. Äldre arbetstagares sysselsättningsgrad är låg och en omfattande strategi för aktivt åldrande har ännu inte slutförts. Begränsad tillgång till primärvård kan i kombination med den åldrande befolkningen leda till höga hälsovårdsutgifter på lång sikt. Den administrativa kapaciteten på området offentlig upphandling är bristfällig, vilket leder till komplicerade och långa förfaranden.

               (13)

               Åtgärder som vidtas för att minska avhopp från skolan är välkomna, däribland de senaste förberedelserna av en strategi för att förhindra avhopp från skolan, också för att minska gapet mellan efterfrågan och utbudet av kompetens. Hur effektiv strategin blir kommer att bero på om den genomförs på ett korrekt sätt och i rätt tid, vilket kräver noggrann övervakning. Den otillräckliga kopplingen mellan utbildning och arbetsmarknadens behov är ett stort hinder. Det avsedda inrättandet av ett enda lärlingssystem som omfattar fler kvalificeringsnivåer förväntas också främja en arbetskraft som anpassas till arbetsmarknadens behov.

               (14)

               Malta har också vidtagit betydande åtgärder för att öka kvinnornas deltagande i arbetskraften, särskilt för att öka möjligheterna att förena arbete och familjeansvar. Kvinnornas sysselsättningsgrad fortsätter att stiga genom att man också drar fördel av en gynnsam gruppeffekt. Det finns dock utrymme för förbättring; kvinnornas sysselsättningsgrad är fortfarande låg, föräldraansvaret inverkar fortfarande i stor utsträckning på kvinnornas deltagande på arbetsmarknaden och skillnaderna i sysselsättning mellan könen är de högsta i unionen. Förstärka främjandet av flexibla arbetsformer och öka tillhandahållandet av överkomlig barnomsorg och aktiviteter efter skolan för en större andel av befolkningen kan bidra till att ytterligare öka kvinnornas sysselsättningsgrad.

               (15)

               Maltas mekanism för levnadskostnadsjustering har särskilda egenskaper som verkar minska alla eventuella negativa effekter av det samlade utfallet på arbetsmarknaden och lönejusteringarna; mekanismen ger en ökning med ett fast belopp som bara delvis kompenserar för inflation på löner som ligger över den baslön som används som referensvärde, det finns undantagsklausuler på mikro och makronivå och löneförhandlingarna är helt decentraliserade. I händelse av kraftig lågkonjunktur utgör systemet fortfarande en potentiell utmaning vad gäller reallönernas flexibilitet och hindrar därigenom anpassningen på arbetsmarknaden och hämmar konkurrenskraften. Volatiliteten på priserna på vissa komponenter i det prisindex som används i mekanismen, särskilt energipriser, kan pressa upp inflationen genom löne-prisspiraler. Därför kommer insamlingen av uppgifter om löner och produktivitet på sektorsnivå och en nära övervakning av påverkan på löneindexeringssystemet att vara avgörande för att minska de potentiella riskerna. De maltesiska myndigheterna bör noga övervaka mekanismens inverkan på ekonomin och stå beredda att reformera den.

               (16)

               Maltas konkurrenskraft fortsätter att befinna sig i riskzonen mot bakgrund av den mycket begränsade diversifieringen och bristande miljöprestanda vad gäller dess energiutbud som leder till höga elavgifter. Den allvarliga ekonomiska situationen för den främsta energileverantören (Enemalta) bidrar till denna osäkerhet, men elanslutningen med Sicilien förväntas lätta på situationen efter 2014. Man fortsätter att fullfölja ett antal initiativ, såsom solcellsenergi, men andelen förnybara energikällor är fortsatt mycket låg och stora projekts genomförbarhet, som utvecklingen av vindkraftsparker, verkar stå på spel. Framsteg konstaterades vad gäller energieffektivitet, särskilt för offentliga byggnader, som ges stöd genom unionens finansiering. Maltas transportsystems miljöprestanda är också bristfällig. Malta skulle gynnas av en omfattande transportstrategi som söker förbättra kollektivtrafiken, vägnätet, systemets koldioxidutsläpp och uppmuntra användningen av andra typer av transport än personbilar.

               (17)

               Maltas banksektor är mycket stor jämfört med den inhemska ekonomin. Även om detta särskilt beror på banker som inte har affärer med landets egna medborgare som sin kärnverksamhet och banker med inriktning på internationell verksamhet, vilka har begränsad exponering mot den inhemska ekonomin, krävs en fortsatt strikt tillsyn av dem för att förhindra att deras verksamhet inverkar negativt på den finansiella stabiliteten. Inhemska banker fortsätter att ha en hög exponering på fastighetsmarknaden medan särskilda avsättningar till förlustreserven är relativt låga. Policydiskussioner har hållits men dessa måste omvandlas till lämpliga lagstiftningsåtgärder. Rättsväsendet lider av ineffektivitet som utgör ytterligare en risk för den ekonomiska stabiliteten. Den långa tid som krävs för att lösa insolvensärenden försvårar ett effektivt verkställande av säkerhetsinnehavarnas rättigheter. I tider med ekonomiska påfrestningar kan detta öka bördorna i bankernas balansräkningar, öka förlusterna och leda till behov av rekapitalisering.

               (18)

               Kommissionen har inom ramen för den europeiska planeringsterminen genomfört en omfattande analys av Maltas ekonomiska politik. Den har bedömt det nationella reformprogrammet och stabilitetsprogrammet samt lagt fram en fördjupad granskning. Den har beaktat inte bara programmens relevans för en hållbar finanspolitik och socioekonomisk politik i Malta utan även i vilken utsträckning som EU:s regler och riktlinjer har iakttagits, mot bakgrund av behovet av att stärka den övergripande ekonomiska styrningen i unionen genom att beakta synpunkter på EU-nivå när framtida nationella beslut fattas. Kommissionens rekommendationer inom ramen för den europeiska planeringsterminen avspeglas i rekommendationerna 1–5 nedan.

               (19)

               Mot bakgrund av denna bedömning har rådet granskat stabilitetsprogrammet och dess yttrande (7) avspeglas särskilt i rekommendation 1 nedan.

               (20)

               Mot bakgrund av kommissionens fördjupade granskning och denna bedömning har rådet granskat det nationella reformprogrammet och stabilitetsprogrammet. Dess rekommendationer enligt artikel 6 i förordning (EU) nr 1176/2011 avspeglas i rekommendationerna 2 och 5 nedan.

               (21)

               I samband med den europeiska planeringsterminen har kommissionen dessutom analyserat den ekonomiska politiken i euroområdet som helhet. På dessa grunder har rådet utfärdat särskilda rekommendationer till de medlemsstater som har euron som valuta (8). I egenskap av ett land som har euron som valuta bör Malta även säkerställa ett fullständigt och snabbt genomförande av dessa rekommendationer.

         HÄRIGENOM REKOMMENDERAS Malta att vidta följande åtgärder under perioden 2013–2014:

               1.

               Specificera och genomföra de åtgärder som krävs för att uppnå de årliga strukturella anpassningar som anges i rådets rekommendationer enligt förfarandet vid alltför stora underskott för att korrigera det alltför stora underskottet fram till 2014 på ett hållbart och tillväxtfrämjande sätt och begränsa tillgången till engångsåtgärder och tillfälliga åtgärder. Efter att ha korrigerat det alltför stora underskottet, fullfölja strukturella anpassningsinsatser i lämplig takt för att nå det medelfristiga budgetmålet fram till 2019. Införa en bindande, regelbaserad flerårig finanspolitisk ram under 2013. Säkerställa konkreta resultat genom de åtgärder som vidtagits för att höja efterlevnaden av skattelagstiftningen och bekämpa skatteflykt, samt vidta åtgärder för att minska fördelarna med skuldsättning inom företagsbeskattningen.

               2.

               Säkerställa långsiktig hållbarhet i de offentliga finanserna, fortsätta reformera pensionssystemet för att begränsa de beräknade utgiftsökningarna, inbegripet genom åtgärder såsom att påskynda en höjning av den lagstadgade pensionsåldern genom att anpassa den lagstadgade pensionsåldern eller pensionsförmåner till förändringar i den förväntade livslängden samt uppmuntra privat pensionssparande. Vidta åtgärder för att främja äldre arbetstagares anställningsbarhet genom att slutföra och genomföra en omfattande strategi för aktivt åldrande. Fullfölja hälso- och sjukvårdsreformer för att öka sektorns kostnadseffektivitet, särskilt genom att stärka tillgången till offentlig primärvård. Förbättra effektiviteten och minska de offentliga förfarandenas längd vid upphandling.

               3.

               Fortsatta politiska insatser för att minska avhopp från skolan, särskilt genom att inrätta ett omfattande övervakningssystem och öka utbildningens anpassning till arbetsmarknadens behov genom att åtgärda brister i kompetens, också genom den tillkännagivna reformen av lärlingssystemet. Fortsätta ge stöd för att förbättra kvinnors deltagande på arbetsmarknaden genom att främja flexibla arbetsformer, särskilt genom att öka tillgången på överkomlig barnomsorg och aktiviteter efter skolan.

               4.

               Fortsatta insatser för att diversifiera energimix och energikällor, särskilt genom att öka användningen av förnybar energi och i tid fullborda elanslutningen med Sicilien. Bibehålla insatserna för att främja energieffektiviteten och minska utsläppen från transportsektorn.

               5.

               Vidta åtgärder för att ytterligare stärka bestämmelserna om avsättningar till förlustreserven i banksektorn för att minska potentiella risker till följd av exponeringen på fastighetsmarknaden. Bibehålla politiska insatser för att säkra en strikt tillsyn av banksektorn, inbegripet av banker som inte har affärer med landets egna medborgare som sin kärnverksamhet och banker med inriktning på internationell verksamhet. Förbättra rättsväsendets effektivitet, exempelvis genom att minska den tid som behövs för att handlägga insolvensärenden.

      Utfärdad i Bryssel den 9 juli 2013.

            På rådets vägnar

         R. ŠADŽIUS

            Ordförande

      (1)  EGT L 209, 2.8.1997, s. 1.

      (2)  EUT L 306, 23.11.2011, s. 25.

      (3)  Upprätthålls för 2013 genom rådets beslut 2013/208/EU av den 22 april 2013 om riktlinjer för medlemsstaternas sysselsättningspolitik (EUT L 118, 30.4.2013, s. 21).

      (4)  EUT C 219, 24.7.2012, s. 61.

      (5)  Rådets beslut 2012/778/EU av den 4 december 2012 (EUT L 342, 14.12.2012, s. 43).

      (6)  Rådets direktiv 2011/85/EU av den 8 november 2011 om krav på medlemsstaternas budgetramverk (EUT L 306, 23.11.2011, s. 41).

      (7)  Enligt artikel 5.2 i förordning (EG) nr 1466/97.

      (8)  Se sidan 97 i detta nummer av EUT.