               EUROPEISKA KOMMISSIONEN
            Bryssel den 13.5.2015
            COM(2015) 260 final
            Rekommendation till
            RÅDETS REKOMMENDATION
            om Frankrikes nationella reformprogram 2015med avgivande av rådets yttrande om Frankrikes stabilitetsprogram 2015

               Rekommendation till

               RÅDETS REKOMMENDATION

               om Frankrikes nationella reformprogram 2015

                  med avgivande av rådets yttrande om Frankrikes stabilitetsprogram 2015

               EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION

               med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 121.2 och 148.4,

               med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken
                  1
               , särskilt artikel 5.2,

               med beaktande av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1176/2011 av den 16 november 2011 om förebyggande och korrigering av makroekonomiska obalanser
                  2
               , särskilt artikel 6.1,

               med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation
                  3
               ,

               med beaktande av Europaparlamentets resolutioner
                  4
               ,

               med beaktande av Europeiska rådets slutsatser,

               med beaktande av sysselsättningskommitténs yttrande,

               med beaktande av ekonomiska och finansiella kommitténs yttrande,

               med beaktande av yttrandet från kommittén för socialt skydd,

               med beaktande av yttrandet från kommittén för ekonomisk politik, och

               av följande skäl:

               (1)Den 26 mars 2010 godkände Europeiska rådet kommissionens förslag om en ny strategi för tillväxt och sysselsättning, Europa 2020, som bygger på stärkt samordning av den ekonomiska politiken. Strategin fokuserar på de nyckelområden där åtgärder behövs för att stärka förutsättningarna för hållbar tillväxt och konkurrenskraft i Europa.

               (2)Den 13 juli 2010 antog rådet, på grundval av kommissionens förslag, en rekommendation om de allmänna riktlinjerna för medlemsstaternas och unionens ekonomiska politik (2010–2014) och den 21 oktober 2010 ett beslut om riktlinjer för medlemsstaternas sysselsättningspolitik. Tillsammans utgör dessa de integrerade riktlinjer som medlemsstaterna uppmanades att beakta i sin nationella ekonomiska politik och sysselsättningspolitik.

               (3)Den 8 juli 2014 antog rådet en rekommendation om Frankrikes nationella reformprogram 2014 och avgav ett yttrande om Frankrikes uppdaterade stabilitetsprogram för 2014. Den 28 november 2014 avgav kommissionen i enlighet med förordning (EU) nr 473/2013
                  5
                ett yttrande om Frankrikes utkast till budgetplan för 2015
                  6
               .

               (4)Den 28 november 2014 antog kommissionen den årliga tillväxtöversikten
                  7
               , som inledde 2015 års europeiska planeringstermin för samordning av den ekonomiska politiken. Samma dag antog kommissionen, på grundval av förordning (EU) nr 1176/2011, även rapporten om varningsmekanismen
                  8
               , i vilken Frankrike angavs som en av de medlemsstater som skulle bli föremål för en fördjupad granskning.

               (5)Den 18 december 2014 godkände Europeiska rådet prioriteringarna för att främja investeringar, skynda på strukturreformerna och fortsätta med en ansvarsfull, tillväxtfrämjande konsolidering av de offentliga finanserna.

               (6)Den 26 februari 2015 offentliggjorde kommissionen 2015 års landsrapport för Frankrike
                  9
               . Den innehöll en bedömning av hur väl Frankrike hade lyckats med de landspecifika rekommendationer som antogs den 8 juli 2014. Landsrapporten innehåller också resultaten av den fördjupade granskningen i enlighet med artikel 5 i förordning (EU) nr 1176/2011. Av analysen drog kommissionen slutsatsen att Frankrike har alltför stora makroekonomiska obalanser som kräver kraftfulla politiska åtgärder och särskild övervakning. I ett läge med låg tillväxt och låg inflation, kombinerat med låg lönsamhet i företagen, och med tanke på de otillräckliga politiska åtgärderna hittills, har de risker som orsakas av en försämring av såväl den kostnadsrelaterade som den icke-kostnadsrelaterade konkurrenskraften och av en hög och ökande fransk skuldsättning ökat betydligt. Behovet av åtgärder är särskilt stort för att minska risken för negativa inverkningar på Frankrikes ekonomi och, med tanke på dess storlek, för negativa spridningseffekter till den ekonomiska och monetära unionen.

               (7)Den 30 april 2015 lade Frankrike fram sitt nationella reformprogram för 2015 och sitt stabilitetsprogram för 2015. I syfte att beakta deras inbördes samband har de båda programmen bedömts samtidigt.

               (8)Frankrike omfattas för närvarande av stabilitets- och tillväxtpaktens korrigerande del. Enligt 2015 års stabilitetsprogram planerar regeringen att korrigera det alltför stora underskottet till 2017, i enlighet med rådets rekommendationer av den 10 mars 2015, och att uppfylla det medelfristiga målet om ett strukturellt underskott på 0,4 % av BNP till 2018
                  10
               . Även om regeringen avser att uppfylla målen för det nominella underskottet som rådet angett, ligger den finanspolitiska insatsen som planeras för 2016 och 2017 under den rekommenderade nivån. Enligt stabilitetsprogrammet förväntas den offentliga skuldkvoten nå sin kulmen under 2016 med 97 % av BNP, innan den sjunker till 95,5 % under 2018. Det makroekonomiska scenario som ligger till grund för dessa finanspolitiska beräkningar är rimligt. Åtgärderna som ska stödja de planerade underskottsmålen från 2016 och framåt har dock ännu inte beskrivits tillräckligt. Enligt kommissionens vårprognos 2015 kommer målen för det nominella underskottet för 2015 att bli 3,8 % av BNP, vilket innebär att målet på 4 % av BNP uppfylls. Den finanspolitiska insatsen för det året kommer dock att bli lägre än vad rådet rekommenderar
                  11
               . När det gäller 2016 förutser kommissionen, enligt ett antagande om oförändrad politik, att det nominella underskottet kommer att nå 3,5 % av BNP, vilket är över det rekommenderade målet på 3,4 % av BNP, och att den finanspolitiska insatsen inte kommer att genomföras. Det kommer därför att krävas ytterligare strukturåtgärder under 2016. Rådet anser, på grundval av sin bedömning av stabilitetsprogrammet och med beaktande av kommissionens vårprognos 2015, att det finns risk för att Frankrike inte kommer att följa stabilitets- och tillväxtpaktens regler.

               (9)Det är av yttersta vikt att intensifiera utgiftsöversynerna och fastställa större områden där utgifterna kan minskas, så att det förväntade resultatet kan uppnås. I utgiftsminskningsmålen bör Frankrike ta hänsyn till inflationstakten som ligger nära noll. Eftersom kostnaderna för statsskulden blev lägre än förväntat på grund av lägre ränta, så bör dessa besparingar användas för att minska underskottet. Stora besparingar på kort sikt kan dessutom inte genomföras utan att ökningstakten av utgifterna för social trygghet minkar avsevärt. Dessa utgjorde 2014 26 % av BNP, nästan hälften av de offentliga utgifterna. För 2015–2017 planeras besparingar på 11 miljarder i utgifterna för hälso- och sjukvård, men ytterligare insatser behövs för att begränsa de ökande utgifterna på detta område. Framför allt finns det utrymme för att genomföra kostnadsbegränsande strategier när det gäller läkemedelspriser och utgifter för sjukhusvård. Pensionssystemet kan ställas inför ökande underskott de närmaste åren och de tidigare pensionsreformerna räcker inte för att undanröja underskottet i systemet. Det är särskilt underskotten i systemen för statstjänstemän och anställda i statskontrollerade företag som fortfarande väger tungt i det totala pensionsunderskottet. Den makroekonomiska situationen har dessutom stor påverkan på pensionssystemets hållbarhet, särskilt situationen med kompletterande pensionssystem. Det krävs krafttag för att återställa den finansiella stabiliteten i det kompletterande pensionssystemet.

               (10)Frankrike har genomfört en reform av den lokala förvaltningen i syfte att öka systemets effektivitet. Man bör nu fortsätta att genomföra den planerade minskningen av statliga bidrag och stärka kontrollen över de lokala myndigheternas utgifter, bland annat genom ett tak för de årliga ökningarna av de lokala myndigheternas skatteintäkter, med hänsyn tagen till befintliga tak för ett antal lokala skatter. Det krävs också åtgärder för att begränsa de lokala myndigheternas ökande förvaltningskostnader.

               (11)Politiska åtgärder har vidtagits för att minska arbetskraftskostnaderna och förbättra företagens vinstmarginaler med hjälp av skatteavdraget för konkurrenskraft och sysselsättning på 20 miljarder euro och ytterligare minskningar av arbetsgivarnas sociala avgifter med 10 miljarder som planerades i ansvars- och solidaritetspakten. Dessa två åtgärder står för 1,5 % av BNP och bör bidra till att minska gapet mellan Frankrike och euroområdets genomsnitt vad gäller skattekilen för arbetstagare. Genomförandet av dessa åtgärder kommer att fortsätta under 2016 men med tanke på de höga kostnaderna de medför för den offentliga budgeten, är det viktigt att bedöma effekten av dem på företagsnivå. Vid denna bedömning bör särskild hänsyn tas till den stelhet som drabbar arbets- och produktmarknaderna, framför allt vad gäller löner. Arbetskraftskostnaden vid minimilön är fortfarande hög jämfört med andra medlemsstater. Minimilönen fortsätter att utvecklas på ett sätt som inte främjar konkurrenskraft och sysselsättning. I ett läge med låg inflation kan den automatiska indexregleringen dessutom leda till högre löneökningar än vad som krävs för att bevara köpkraften.

               (12)Frankrike bör vidta kraftfulla åtgärder för att få bort de lagstadgade miniminivåerna i arbetsrätten och de redovisningsbestämmelser som begränsar tillväxten för franska företag, särskilt små och medelstora företag. Generellt sett finns det utrymme för att öka konkurrensen inom tjänstesektorn, särskilt vad gäller yrkesmässiga tjänster, detaljhandel och nätindustrin. Den ekonomiska verksamheten begränsas av ett antal lagar och avgifter för reglerade yrken. Genom en ny lag om tillväxt, ekonomisk verksamhet och lika möjligheter har nya åtgärder för att öka konkurrensen inom juridiska yrken vidtagits och dessa kommer att bli avgörande för att avlägsna alla hinder. Frankrike bör också vidta åtgärder för att avlägsna hinder inom andra sektorer, framför allt inom hälso- och sjukvård. Principen om spärrad intagning till yrken inom hälso- och sjukvårdssektorn hindrar fortfarande tillgången till tjänster och skulle kunna ses över utan att kvaliteten och säkerheten äventyras.

               (13)Kvoten mellan skatter och BNP var 2014 en av de högsta i unionen med 45,8 %. Bolagsskatten är hög och ger negativa effekter på franska företags investeringar. Den faktiska skattesatsen som ett företag i genomsnitt betalar ligger på 38,3 %, en av de högsta i unionen. Förutom det aviserade avskaffandet av företagens sociala avgifter och minskningen av den lagstadgade skatten till 28 % år 2020, bör Frankrike öka satsningarna på att på kort sikt se till att företagsskatten bidrar till tillväxt och investering. Det krävs satsningar för att förenkla skattesystemet genom att ta bort ineffektiva skatter. Det har konstaterats att det finns över 100 skatter som ger små eller inga intäkter alls, och om de togs bort skulle det bli enklare för företag och hushåll.

               (14)Frankrikes arbetslöshetstal förblev högt under 2014 och långtidsarbetslösheten steg, vilket återspeglar den svaga ekonomiska tillväxten. Den totala arbetslösheten var 10,2 %, jämfört med 10,3 % år 2013 och 7,5 % år 2008, och det drabbade särskilt ungdomar, äldre arbetstagare och lågutbildade. Frankrike har problem med segmentering av arbetsmarknaden, där visstidsanställning blir allt vanligare vid nyrekrytering. Riktade satsningar för att minska segmenteringen, framför allt genom högre arbetsgivaravgifter för mycket korta avtal, har inte kunnat stoppa denna trend. En översyn av det rättsliga ramverket för anställningsavtal skulle kunna minska segmenteringen. Reformer på senare tid har endast gett begränsat utrymme för arbetsgivare att avvika från avtal på branschnivå. Det begränsar företagens möjligheter att anpassa personalstyrkan efter sina behov. Sektorer och företag bör få flexibilitet nog att från fall till fall och efter förhandlingar med arbetsmarknadens parter bestämma om arbetstiden ska avvika från 35 timmar per vecka. Den lag som skapade avtalen om bevarande av anställning (accords de maintien de l’emploi) har inte gett förväntat resultat. Mycket få företag har utnyttjat möjligheten att ingå företagsavtal i syfte att öka flexibiliteten i arbetsvillkoren. Detta program borde ses över så att företagen kunde få större utrymme att anpassa löner och arbetstid efter sin ekonomiska situation.

               (15)Den långvariga försämringen av arbetsmarknaden har påverkat systemet för arbetslöshetsersättning, och lett till att modellens hållbarhet har ifrågasatts. Det nya avtalet om arbetslöshetsersättning som infördes den 1 juli 2014 räcker inte till för att minska underskottet. Ett antal nya åtgärder som infördes gav 0,3 miljarder i besparingar under 2014. Dessa åtgärder förväntas minska underskottet med ytterligare 0,8 miljarder euro under 2015, från 5,2 till 4,4 miljarder, vilket ökar systemets skuld till 25,9 miljarder. Det krävs strukturåtgärder för att säkerställa systemets hållbarhet. Särskilt bör villkoren för att vara berättigad till förmåner, förmånernas minskning med tiden och kompensationsgraderna för högavlönade arbetstagare ses över.

               (16)Kommissionen har inom ramen för den europeiska planeringsterminen gjort en omfattande analys av Frankrikes ekonomiska politik och offentliggjort den i 2015 års landsrapport. Kommissionen har också bedömt stabilitetsprogrammet och det nationella reformprogrammet samt uppföljningen av de rekommendationer Frankrike fått under tidigare år. Kommissionen har inte bara beaktat programmens relevans för hållbarheten i finanspolitiken och den socioekonomiska politiken i Frankrike utan även i vilken utsträckning EU:s regler och riktlinjer har iakttagits, mot bakgrund av behovet att stärka den övergripande ekonomiska styrningen i unionen genom att framtida nationella beslut fattas med beaktande av synpunkter på EU-nivå. Rekommendationerna inom ramen för den europeiska planeringsterminen återspeglas i rekommendationerna 1–6.

               (17)Mot bakgrund av denna bedömning har rådet granskat Frankrikes stabilitetsprogram, och dess yttrande
                  12
                återspeglas särskilt i rekommendation 1.

               (18)Mot bakgrund av kommissionens fördjupade granskning och denna bedömning har rådet granskat det nationella reformprogrammet och stabilitetsprogrammet. Dess rekommendationer enligt artikel 6 i förordning (EU) nr 1176/2011 återspeglas i rekommendationerna 1–6.

               (19)I samband med den europeiska planeringsterminen har kommissionen dessutom analyserat den ekonomiska politiken i euroområdet som helhet. På grundval av analysen har rådet utfärdat särskilda rekommendationer till de medlemsstater som har euron som valuta. Frankrike bör se till att utan dröjsmål genomföra även dessa rekommendationer till fullo.

               HÄRIGENOM REKOMMENDERAS Frankrike att under 2015 och 2016 vidta följande åtgärder:

               1.Vidta verkningsfulla åtgärder enligt förfarandet vid alltför stora underskott och säkerställa en varaktig korrigering av det alltför stora underskottet till 2017 genom att stärka budgetstrategin, vidta nödvändiga åtgärder för alla åren och använda alla eventuella oförutsedda intäkter till att minska underskottet. Specificera vilka nedskärningar i budgeten som planeras för dessa år och lämna en oberoende bedömning av de främsta åtgärdernas effekt.

               2.Intensifiera satsningarna för att göra utgiftsöversynen effektiv och fastställa möjliga besparingar inom alla delar av den offentliga sektorn, inbegripet socialförsäkring och lokal förvaltning. Vidta åtgärder för att begränsa ökningar av de lokala myndigheternas förvaltningskostnader. Senast i mars 2016 vidta ytterligare åtgärder för att få pensionssystemet i balans, framför allt genom att se till att det kompletterande pensionssystemet är finansiellt hållbart på lång sikt.

               3.Se till att minskningen av arbetskraftskostnaderna genom skattekrediten för konkurrenskraft och sysselsättning och från ansvars- och solidaritetspakten fortsätter, särskilt genom att genomföra dem som planerat under 2016. Utvärdera dessa programs effektivitet mot bakgrund av stelheten på arbets- och produktmarknaden. I samråd med arbetsmarknadens parter och i enlighet med nationell praxis reformera lönesättningssystemet så att lönerna utvecklas i takt med produktiviteten. Se till att utvecklingen av minimilönen är förenlig med målen att främja sysselsättningen och konkurrenskraften.

               4.Senast i slutet av 2015 minska regelhinder för företagens tillväxt, särskilt genom att se över storlekskriterierna i föreskrifterna för att undvika tröskeleffekter. Undanröja restriktioner för tillträdet till och utövandet av lagreglerade yrken, utöver juridiska yrken, särskilt när det gäller yrken inom hälso- och sjukvård från 2015.

               5.Förenkla och effektivisera skattesystemet, bland annat genom att undanröja ineffektiva skatteutgifter. Vidta åtgärder, i syfte att främja investeringar, för att sänka skatten på produktion och skattesatsen för företags inkomstskatt, samtidigt som skattebasen för konsumtion breddas. Vidta åtgärder från 2015 för att avskaffa ineffektiva skatter som ger liten eller ingen intäkt alls.

               6.Reformera arbetsrätten för att erbjuda bättre incitament till arbetsgivare att anställa med tillsvidarekontrakt. Underlätta för avvikelser från allmänna rättsliga bestämmelser på företags- och filialnivå, framför allt vad gäller arbetstider. Senast i slutet av 2015 reformera den lag som skapade avtalen om bevarande av anställning (accords de maintien de l’emploi) så företagen använder dem oftare. Vidta åtgärder för att reformera systemet för arbetslöshetsersättning för att göra det budgetmässigt hållbart igen och erbjuda incitament för att komma tillbaka till arbetsmarknaden.

               Utfärdad i Bryssel den

                     På rådets vägnar

                     Ordförande

                     (1)
                  EGT L 209, 2.8.1997, s. 1.

                     (2)
                  EUT L 306, 23.11.2011, s. 25.

                     (3)
                  COM(2015) 260.

                     (4)
                  P8_TA(2015)0067, P8_TA(2015)0068 och P8_TA(2015)0069.

                     (5)
                  EUT L 140, 27.5.2013, s. 11.

                     (6)
                  C(2014) 8805 final.

                     (7)
                  COM(2014) 902.

                     (8)
                  COM(2014) 904.

                     (9)
                  SWD(2015) 29 final.

                     (10)
                  Jämfört med det tidigare stabilitetsprogrammet har regeringen ändrat det medelfristiga målet från ett strukturellt underskott på 0,25 % till 0,4 % av BNP. Det medelfristiga målet förväntas uppnås ett år senare än vad som förutsågs i förra årets stabilitetsprogram.

                     (11)
                  En bedömning av de verkningsfulla åtgärder som vidtagits enligt förfarandet vid alltför stora underskott kommer att göras efter den 10 juni 2015.

                     (12)
                  Enligt artikel 5.2 i rådets förordning (EG) nr 1466/97.


               EUROPEISKA KOMMISSIONEN
            Bryssel den 18.5.2016
            COM(2016) 335 final
            Rekommendation till
            RÅDETS REKOMMENDATION
            om Litauens nationella reformprogram 2016med avgivande av rådets yttrande om Litauens stabilitetsprogram 2016

               Rekommendation till

               RÅDETS REKOMMENDATION

               om Litauens nationella reformprogram 2016

                  med avgivande av rådets yttrande om Litauens stabilitetsprogram 2016

               EUROPEISKA UNIONENS RÅD UTFÄRDAR DENNA REKOMMENDATION

               med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 121.2 och 148.4,

               med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken
                  1
               , särskilt artikel 5.2,

               med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation
                  2
               ,

               med beaktande av Europaparlamentets resolutioner
                  3
               ,

               med beaktande av Europeiska rådets slutsatser,

               med beaktande av sysselsättningskommitténs yttrande,

               med beaktande av ekonomiska och finansiella kommitténs yttrande,

               med beaktande av yttrandet från kommittén för socialt skydd,

               med beaktande av yttrandet från kommittén för ekonomisk politik, och

               av följande skäl:

               (1)Den 26 november 2015 antog kommissionen den årliga tillväxtöversikten
                  4
               , som inledde 2016 års europeiska planeringstermin för samordning av den ekonomiska politiken. Prioriteringarna i den årliga tillväxtöversikten godkändes av Europeiska rådet den 17–18 mars 2016. Den 26 november 2015 antog kommissionen, på grundval av förordning (EU) nr 1176/2011, rapporten om förvarningsmekanismen
                  5
               , där Litauen inte angavs som en av de medlemsstater som skulle bli föremål för en fördjupad granskning. Samma dag antog kommissionen en rekommendation till rådets rekommendation om den ekonomiska politiken för euroområdet
                  6
               . Den rekommendationen godkändes av Europeiska rådet den 18–19 februari 2016 och antogs av rådet den 8 mars 2016. Med tanke på att ekonomierna i den ekonomiska och monetära unionen är tätt sammanvävda bör Litauen, i egenskap av ett land som har euron som valuta, se till att dessa rekommendationer genomförs fullständigt och i tid.

               (2)Landsrapporten för Litauen
                  7
                offentliggjordes den 26 februari 2016. Den innehöll en bedömning av hur väl Litauen hade lyckats med de landsspecifika rekommendationer som antogs den 14 juli 2015 och med sina nationella Europa 2020-mål.

               (3)Den 29 april 2016 lade Litauen fram sitt nationella reformprogram för 2016 och sitt stabilitetsprogram för 2016. I syftet att beakta deras inbördes samband har de båda programmen bedömts samtidigt.

               (4)Vid programplaneringen för de europeiska struktur- och investeringsfonderna för 2014–2020 har relevanta landsspecifika rekommendationer beaktats. Enligt artikel 23 i förordning (EU) nr 1303/2013 får kommissionen begära att en medlemsstat ser över och föreslår ändringar av sin partnerskapsöverenskommelse och av relevanta program när så krävs för att stödja genomförandet av relevanta rekommendationer från rådet. Kommissionen har i riktlinjerna för tillämpning av åtgärder som sammanlänkar effektiva europeiska struktur- och investeringsfonder med sund ekonomisk styrning
                  8
                beskrivit närmare hur den kommer att tillämpa denna bestämmelse.

               (5)I stabilitetsprogrammet 2016 efterfrågade Litauen en tillfällig avvikelse på 0,6 % av BNP från den nödvändiga anpassningsbanan mot det medelfristiga målet 2017 för att ta hänsyn till inverkan av viktiga strukturreformer med positiv effekt på de offentliga finansernas långsiktiga hållbarhet. Men i väntan på en slutlig uppgörelse kvarstår osäkerhet om reformpaketet och genomförandet. Visserligen har Litauen det finanspolitiska utrymme som krävs för att göra en tillfällig avvikelse, men landet förefaller inte uppfylla kravet knutet till genomförandet av reformen för att kunna använda sig av klausulen om strukturreformer. Vidare är det för närvarande inte möjligt att bedöma regeringens uppskattning av vad reformen kommer att få för verkan. Därför har reformerna ännu inte fått påverka den nödvändiga anpassningen mot det medelfristiga budgetmålet 2017.

               (6)Litauen omfattas för närvarande av stabilitets- och tillväxtpaktens förebyggande del. I stabilitetsprogrammet 2016 planerar regeringen en förbättring av det totala saldot från ett underskott på 0,8 % av BNP 2016 till ett överskott på 0,9 % av BNP 2019. Det strukturella saldot förväntas bli tillfälligt sämre 2016 innan det når det medelfristiga budgetmålet på ett strukturellt underskott om 1 % av BNP 2017 och stannar över den nivån därefter. Anpassningsbanan inbegriper den strukturella pensionsreformen 2016 men omfattar inte den planerade strukturreformen 2017. Enligt stabilitetsprogrammet förväntas den offentliga skuldkvoten falla från 39,9 % 2016 till 35,7 % 2019. Det makroekonomiska scenario som ligger till grund för dessa budgetprognoser är rimligt. De åtgärder som ska stödja de planerade underskottsmålen från 2018 och framåt har inte beskrivits tillräckligt ännu. Enligt kommissionens vårprognos 2016 väntas det strukturella saldot ligga på -1,2 % av BNP 2016, vilket kan anses vara nära det medelfristiga budgetmålet, och på -0,8 % 2017, vilket är över det medelfristiga budgetmålet. Rådet anser, på grundval av sin bedömning av stabilitetsprogrammet och kommissionens vårprognos 2016, att Litauen kan förväntas följa stabilitets- och tillväxtpaktens regler.

               (7)Befolkningen i arbetsför ålder krymper på grund av dels stigande ålder och ohälsa, dels betydande nettoutvandring. Detta kan skada landets tillväxtpotential och ytterst dess framtida utveckling mot konvergens samt hotar hållbarheten i pensionssystemet samt systemen för långvarig vård och omsorg. Uppskattningsvis kommer den samlade förlusten av människor i arbetsför ålder att nå 35 % år 2030. Om det inte går att vända trenden kommer den att äventyra tillgången på lämplig arbetskraft, hållbarheten för långsiktig ekonomisk tillväxt och de sociala trygghetssystemen, särskilt pensionssystemet.

               (8)Den pågående befolkningsutvecklingen understryker att Litauen behöver en omfattande pensionsreform med fokus på medelfristig hållbarhet och risken för att pensionerna i det nuvarande pensionssystemet inte blir tillräckligt stora. Andelen äldre i Litauen som lever i fattigdom är bland de största i EU. För närvarande finns det emellertid ingen indexering av offentliga pensioner, och statens kostnad för pensioner via de sociala trygghetssystemen är relativt låg. Regeringen har ännu inte antagit några planer på att införa en indexeringsmekanism, att koppla pensionsåldern till förväntad livslängd efter 2026 och att förbättra finansieringen av den grundläggande delen av socialförsäkringspensionen.

               (9)Hälsosituationen i Litauen hör till de sämsta i EU. Särskilt är mortaliteten i åldrarna 20–64 år den högsta i EU, vilket har inverkat kraftigt på den potentiellt tillgängliga arbetskraften och på arbetskraftens produktivitet. Bland bristerna i hälso- och sjukvården återfinns överdriven användning av sjukhusvård och små resurser till friskvård och folkhälsa. Det är angeläget att angripa den negativa demografiska trenden.

               (10)Det är viktigt för Litauen att stärka investeringarna i humankapitalet för att motverka vissa av de negativa effekterna av att den arbetsföra befolkningen krymper och stödja landets övergång till en ekonomi med högre förädlingsvärde. Trots stigande utbildningsnivå har en stor andel av eleverna otillräckliga baskunskaper. Arbetet på att garantera undervisning av hög kvalitet bör fortsätta. Det är avgörande för att tackla otillräckliga studieresultat och kvalifikationer. Dessutom finns det svagheter i kvaliteten på undervisningen i den högre utbildningen och dess förmåga att främja innovation. Fortsatt lågt deltagandet i vuxenutbildning undergräver arbetet med att förbättra kvaliteten på humankapitalet och öka produktiviteten. Tecken på kompetensbrist i vissa delar av ekonomin börjar synas. Kompetensbristerna förväntas bli mer akuta i framtiden. Kraftiga löneökningar och en nedgång i produktivitetstillväxten kan försvaga konkurrenskraften. Det är därför viktigt att anpassa utbildningen bättre till arbetsmarknaden, rationalisera utbildningssystemets struktur och finansiering, utveckla livslångt lärande samt göra de aktiva arbetsmarknadsåtgärderna mer målinriktade och effektivare. Litauen har vidtagit åtgärder för att förbättra de aktiva arbetsmarknadsåtgärderna och andra tjänster för att stödja arbetssökande, men det finns fortfarande utrymme att förbättra fokus för särskilda grupper, särskilt för dem som varit arbetslösa under mycket lång tid och dem som saknar grundläggande kompetens. Fortfarande är de resurser som går till effektiva arbetsmarknadspolitiska åtgärder begränsade, och de sociala skyddsnäten i Litauen är svaga. Runt 27 % av Litauens befolkning är i riskzonen för fattigdom eller socialt utanförskap, och inkomstskillnaderna är bland de högsta i EU. Den litauiska regeringen planerar att förbättra arbetslöshetsförmånernas och det sociala biståndets täckning och se till att bidragsbeloppen räcker bättre, men den relevanta lagstiftningen har ännu inte antagits.

               (11)En omfattande översyn av arbetsrätten och den sociala modellen diskuteras för närvarande i parlamentet. Syftet är att öka flexibiliteten på arbetsmarknaden och borga för bättre säkerhet, men den relevanta lagstiftningen har ännu inte antagits. Det är viktigt att arbetsmarknadens parter deltar i genomförandet av reformen och att den sociala dialogen utvecklas.

               (12)Återhämtningen när det gäller investeringar har varit långsam sedan den ekonomiska krisen, men EU:s struktur- och investeringsfonder kommer att ge stöd under de närmaste åren. Upptag och användning av ny teknik är inte något som har spridit sig i hela ekonomin och innovationsverksamheten är liten, vilket hämmar produktivitetstillväxten. Privata investeringar i forskning och innovation ligger också på en låg nivå, kanske för att det saknas incitament för företagen att satsa på forskning och innovation och offentlig-privat samarbete. Genom att förstärka de privata investeringarna kan man minska risken för att Litauen blir beroende av EU:s struktur- och investeringsfonder för offentliga investeringar i forskning och innovation. Högskolan lider av svagheter när det gäller kvalitet och innovationsresultat. Samarbetet med utländska universitet och forskningscentrum är begränsat. Forsknings- och innovationssystemen är splittrade och kännetecknas av överlappning och dubbelarbete. Detta hindrar Litauen från att nå den kritiska massa av forsknings- och utvecklingskapacitet som behövs för att öka innovationskunskap. Incitamenten för innovation och samarbetet mellan högskolor och företag behöver stärkas, bland annat genom att utveckla och investera i humankapitalet, vilket skulle kunna leda till att mer teknik överförs till den reala ekonomin. Genom att förbättra de litauiska företagens begränsade kapacitet att ta till sig kunskap utifrån och omsätta den i kommersiell verksamhet skulle man höja innovationsnivån.

               (13)Kommissionen har inom ramen för den europeiska planeringsterminen gjort en omfattande analys av Litauens ekonomiska politik och offentliggjort den i 2016 års landsrapport. Kommissionen har också bedömt stabilitetsprogrammet och det nationella reformprogrammet samt uppföljningen till de rekommendationer Litauen fått tidigare år. Kommissionen har beaktat inte bara programmens relevans för hållbarheten i finanspolitiken och den socioekonomiska politiken i Litauen utan även i vilken utsträckning EU:s regler och riktlinjer har iakttagits, mot bakgrund av behovet att stärka den övergripande ekonomiska styrningen i unionen genom att framtida nationella beslut fattas med beaktande av synpunkter på EU-nivå. Rekommendationerna inom ramen för den europeiska planeringsterminen återspeglas i rekommendationerna 1–3 nedan.

               (14)Mot bakgrund av denna bedömning har rådet granskat Litauens stabilitetsprogram, och dess yttrande
                  9
                återspeglas särskilt i rekommendation 1.

               HÄRIGENOM REKOMMENDERAS Litauen att under 2016 och 2017 vidta följande åtgärder:

               1.Se till att avvikelsen från det medelfristiga budgetmålet stannar inom det undantag som gjorts för den strukturella pensionsreformen 2016 och 2017. Minska skattetrycket på låginkomsttagare genom en skatteväxling till källor som hämmar tillväxt mindre och förbättra skattemoralen, särskilt när det gäller mervärdesskatt.

               2.Öka investeringarna i humankapitalet och ta itu med kompetensbrist genom att anpassa utbildningen bättre till arbetsmarknaden, höja kvaliteten på undervisningen och satsa mer på aktiva arbetsmarknadsåtgärder och vuxenutbildning. Stärka den sociala dialogens funktion. Förbättra hälso- och sjukvårdssystemets resultat genom att stärka öppenvården, förebyggande vård och friskvård. Förbättra arbetslöshetsförmånernas och det sociala biståndets täckning och se till att bidragsbeloppen räcker bättre.

               3.Vidta åtgärder för att öka produktiviteten och förbättra upptag och användning av ny teknik i hela ekonomin. Förbättra samordningen av innovationspolitiska åtgärder och främja privata investeringar, bland annat genom att utveckla alternativa finansieringssätt.

               Utfärdad i Bryssel den

                     På rådets vägnar

                     Ordförande

                     (1)
                  EGT L 209, 2.8.1997, s. 1.

                     (2)
                  COM(2016) 335 final.

                     (3)
                  P8_TA(2016)0058, P8_TA(2016)0059 och P8_TA(2016)0060.

                     (4)
                  COM(2015) 690 final.

                     (5)
                  COM(2015) 691 final.

                     (6)
                  COM(2015) 692 final.

                     (7)
                  SWD(2016) 83 final.

                     (8)
                  COM(2014) 494 final.

                     (9)
                  Enligt artikel 5.2 i rådets förordning (EG) nr 1466/97.


               EUROPEISKA KOMMISSIONEN
            Bryssel den 22.5.2017
            COM(2017) 523 final
            Rekommendation till
            RÅDETS REKOMMENDATION
            om Sloveniens nationella reformprogram 2017med avgivande av rådets yttrande om Sloveniens stabilitetsprogram 2017

               Rekommendation till

               RÅDETS REKOMMENDATION

               om Sloveniens nationella reformprogram 2017

                  med avgivande av rådets yttrande om Sloveniens stabilitetsprogram 2017

               EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION

               med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 121.2 och 148.4,

               med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken
                  1
               , särskilt artikel 5.2,

               med beaktande av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1176/2011 av den 16 november 2011 om förebyggande och korrigering av makroekonomiska obalanser
                  2
               , särskilt artikel 6.1,

               med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation
                  3
               ,

               med beaktande av Europaparlamentets resolutioner
                  4
               ,

               med beaktande av Europeiska rådets slutsatser,

               med beaktande av sysselsättningskommitténs yttrande,

               med beaktande av ekonomiska och finansiella kommitténs yttrande,

               med beaktande av yttrandet från kommittén för socialt skydd,

               med beaktande av yttrandet från kommittén för ekonomisk politik, och

               av följande skäl:

               (1)Den 16 november 2016 antog kommissionen den årliga tillväxtöversikten
                  5
               , som inledde 2017 års europeiska planeringstermin för samordning av den ekonomiska politiken. Prioriteringarna i den årliga tillväxtöversikten godkändes av Europeiska rådet den 9–10 mars 2017. Den 16 november 2016 antog kommissionen, på grundval av förordning (EU) nr 1176/2011, rapporten om förvarningsmekanismen
                  6
               , där det angavs att Slovenien var en av de medlemsstater som skulle bli föremål för en fördjupad granskning. Samma dag antog kommissionen också en rekommendation till rådets rekommendation om den ekonomiska politiken för euroområdet. Den rekommendationen godkändes av Europeiska rådet den 9–10 mars 2017 och antogs av rådet den 21 mars
                  7
               .

               (2)Med tanke på att ekonomierna i den ekonomiska och monetära unionen är tätt sammanvävda bör Slovenien, i egenskap av ett land som har euron som valuta, se till att rekommendationen för euroområdet, som återspeglas i rekommendationerna 1–3, genomförs fullständigt och i tid.

               (3)Landsrapporten 2017 för Slovenien
                  8
                offentliggjordes den 22 februari 2017. Den innehöll en bedömning av hur väl Slovenien hade lyckats med de landsspecifika rekommendationer som rådet antog den 12 juli 2016, med uppföljningen av tidigare års rekommendationer och med sina nationella Europa 2020-mål. Den innehöll också en fördjupad granskning enligt artikel 5 i förordning (EU) nr 1176/2011, vars resultat också offentliggjordes den 22 februari 2017
                  9
               . Av analysen drog kommissionen slutsatsen att Slovenien har makroekonomiska obalanser. Det är i synnerhet bristerna när det gäller banksektorn och skuldsättningen i företagssektorn samt de finanspolitiska riskerna som utgör sårbarheter. Obalanserna håller gradvis på att avvecklas mot bakgrund av att tillväxten åter förbättras. Företagsektorn har genomgått en betydande skuldminskning, och de privata investeringarna, inklusive utländska direktinvesteringar, har återupptagits, även om de ingående utländska direktinvesteringarna fortfarande ligger på en låg nivå i förhållande till jämförbara länder i regionen. Den offentliga skuldsättningen nådde sin topp 2015, och en nedåtgående justering förväntas under kommande år. Framstegen när det gäller omstruktureringen av banksektorn sammanföll med en snabbt sjunkande andel nödlidande lån, som förväntas fortsätta att sjunka. Regeringen har vidtagit relevanta åtgärder för att konsolidera och omstrukturera banksektorn och för att förbättra styrningen av statsägda företag. Det krävs dock ytterligare politiska åtgärder för att åtgärda företagens skuldsättning och kvarvarande brister i finanssektorn för att säkerställa de offentliga finansernas hållbarhet på lång sikt, och förbättra företagsklimatet.

               (4)Den 28 april 2017 lade Slovenien fram sitt stabilitetsprogram för 2017 och den 3 maj 2017 sitt nationella reformprogram. De båda programmen har bedömts samtidigt så att deras inbördes samband har kunnat beaktas.

               (5)De relevanta landsspecifika rekommendationerna har beaktats i medlemsstaternas program för de europeiska struktur- och investeringsfonderna för perioden 2014–2020. Enligt lagstiftningen om de europeiska struktur- och investeringsfonderna
                  10
                får kommissionen begära att en medlemsstat ser över och ändrar sina relevanta program för de europeiska struktur- och investeringsfonderna när så krävs för att stödja genomförandet av relevanta landsspecifika rekommendationer. Kommissionen har lämnat ytterligare vägledning om tillämpningen av dessa bestämmelser
                  11
               .

               (6)Slovenien omfattas för närvarande av stabilitets- och tillväxtpaktens förebyggande del och av övergångsreglerna för skuldkriteriet. I sitt stabilitetsprogram för 2017 förutspår regeringen att det samlade underskottet kommer att förbättras till 0,8 % av BNP under 2017 och därefter bli till ett överskott på 0,4 % av BNP år 2020. Det medelfristiga budgetmålet – en balanserad budget i strukturella termer, vilket inte uppfyller kraven i stabilitets- och tillväxtpakten – beräknas uppnås 2020. Baserat på det omräknade
                  12
                strukturella saldot kommer det medelfristiga budgetmålet emellertid inte att nås under programperioden. Enligt stabilitetsprogrammet förväntas den offentliga skuldkvoten minska till 77,0 % av BNP under 2017 och sedan fortsätta att falla till 67,5 % av BNP 2020. Det makroekonomiska scenario som ligger till grund för dessa budgetprognoser är realistiskt. Men de åtgärder som behövs för att stödja de planerade målen från och med 2017 och framåt har inte beskrivits tillräckligt.

               (7)I stabilitetsprogrammet för 2017 anges att den exceptionella tillströmningen av flyktingar haft en betydande inverkan på budgeten 2016 och 2017, och det ges även tillräckliga belägg för dessa extra budgetkostnaders art och omfattning. Enligt kommissionen uppgick de extra utgifter som kan beaktas för den exceptionella tillströmningen av flyktingar under 2016 till 0,07 % av BNP. Detta belopp är oförändrat i förhållande till 2017 års utkast till budgetplan, som bekräftade prognoserna i stabilitetsprogrammet för 2016. För 2017 ingick i stabilitetsprogrammet en begäran om 0,07 % av BNP, där kommissionen kommer att beakta ytterligare effekter motsvarande 0,01 % av BNP. Bestämmelserna i artiklarna 5.1 och 6.3 i förordning (EG) nr 1466/97 gör det möjligt att ta hänsyn till dessa extra utgifter, eftersom tillströmningen av flyktingar och de säkerhetsrelaterade åtgärderna är ovanliga händelser som har stor inverkan på Sloveniens offentliga finanser och eftersom den finanspolitiska hållbarheten inte äventyras av att landet tillfälligt tillåts avvika från anpassningsbanan mot det medelfristiga budgetmålet. Den anpassning som krävs för att nå det medelfristiga budgetmålet för 2016 har därför sänkts för att beakta dessa kostnader. I fråga om 2017 kommer en slutbedömning, också av de beloppen som kan beaktas, att göras under våren 2018, på basis av de slovenska myndigheternas faktiska uppgifter.

               (8)Den 12 juli 2016 rekommenderade rådet Slovenien att åstadkomma en årlig finanspolitisk korrigering på minst 0,6 % av BNP på väg mot det medelfristiga budgetmålet 2017. Enligt kommissionens vårprognos 2017 finns det en risk för en viss avvikelse från det kravet 2017.

               (9)Mot bakgrund av den finanspolitiska situationen och särskilt landets skuldnivå förväntas Slovenien göra ytterligare en anpassning mot ett lämpligt medelfristigt budgetmål under 2018. Enligt den överenskomna anpassningsmatrisen i enlighet med stabilitets- och tillväxtpakten innebär denna anpassning att de primära offentliga nettoutgifternas
                  13
                nominella tillväxttakt får vara högst 0,6 %. Det skulle motsvara en strukturell anpassning på 1 % av BNP. Om politiken ligger fast finns det en risk för en betydande avvikelse från det kravet under 2018. Enligt prognoserna kommer Slovenien att iaktta skuldkriteriet 2017 och 2018. Rådet anser överlag att Slovenien måste vara redo att vidta ytterligare åtgärder under 2017 och att ytterligare åtgärder kommer att krävas under 2018 för att följa stabilitets- och tillväxtpaktens regler. I enlighet med förordning (EG) nr 1466/97 bör bedömningen av budgetplanerna och utfallet emellertid ta hänsyn till medlemsstatens budgetbalans med beaktande av konjunktursvängningarna. I det meddelande från kommissionen som åtföljde de landsspecifika rekommendationerna erinrade man om att bedömningen av 2018 års utkast till budgetplan och påföljande bedömning av 2018 års utfall av budgeten kommer att behöva ta vederbörlig hänsyn till målsättningen att nå en finanspolitisk inriktning som bidrar både till att stärka den pågående återhämtningen och säkerställa hållbarheten i Sloveniens offentliga finanser. Mot denna bakgrund har kommissionen för avsikt att använda det utrymme som finns för skönsmässig bedömning med tanke på Sloveniens konjunkturläge. Det råder vidare stor osäkerhet när det gäller konjunkturläget just i Sloveniens fall, på grund av den särskilt stora ekonomiska nedgången 2008–2013 och de omfattande strukturreformer och reformer i finanssektorn som håller på att genomföras.

               (10)Genom den lag om finanspolitiska regler som antogs i juli 2015 infördes en budgetram på medellång sikt för de offentliga finanserna. För att den ska kunna tillämpas behövs vissa ändringar av lagen om offentliga finanser. Ursprungligen åtog sig regeringen att se till att den ändrade lagen om offentliga finanser skulle antas senast sex månader efter antagandet av lagen om finanspolitiska regler. Denna tidsfrist har dock senarelagts flera gånger och den ändrade lagen har ännu inte lagts fram för behandling i parlamentet. Den ändrade lagen om offentliga finanser utgör en av de rättsliga konstruktioner genom vilken direktiv 2011/85/EU om krav på medlemsstaternas budgetramverk införlivas i nationell lagstiftning, vilket medlemsstaterna var skyldiga att göra före utgången av 2013. Ledamöterna i det finanspolitiska rådet utsågs den 21 mars 2017.

               (11)Den höga offentliga skulden på 79,7 % av BNP år 2016 utgör en källa till sårbarhet för de offentliga finanserna i Slovenien. Landets befolkning åldras snabbare än befolkningen i de flesta andra medlemsstater. Slovenien står inför stora risker när det gäller den långsiktiga hållbarheten i de offentliga finanserna och landet har den högsta indikatorn av alla medlemsstater för det långsiktiga hållbarhetsgapet, vilket beror på den förväntade ökningen av offentliga utgifter för pensioner, hälso- och sjukvård och långvarig vård och omsorg.

               (12)Regeringen har lagt fram förslag till en reform av hälso- och sjukvårdssystemet. Utkastet till vård- och sjukförsäkringslag, som är den viktigaste delen av reformen, gick ut på offentligt samråd i februari 2017 och är tänkt att överlämnas till parlamentet senast till sommaren 2017. Det är viktigt att tidsplanen följs så att lagen kan träda i kraft under 2017. I december 2016 lades förslagen om ändring av hälso- och sjukvårdslagen och lagen om patienträttigheter fram och den nya lagen om apoteksverksamhet antogs. De problem som återstår gäller sjukhusens styrning och resultat, tillgodoseende av vårdbehov i primärvården för att undvika sjukhusvård, betalningssystemen för sjukhusen, utvärderingen av medicinska metoder och informationssystemen. Fördelarna med central offentlig upphandling av sjukvårdsprodukter och vårdtjänster utnyttjas dessutom fortfarande i låg utsträckning, samtidigt som man håller på att utforma en ny central offentlig upphandling av läkemedel som skulle kunna bidra till en mer öppen och kostnadseffektiv upphandling. Ytterligare en stor utmaning är att göra framsteg med reformen när det gäller långvarig vård och omsorg. Slovenien har för närvarande inget integrerat system för långvarig vård och omsorg. Ett pilotprojekt för att fastställa behoven av långvarig vård och omsorg håller på att utarbetas.

               (13)Vitboken om pensioner antogs av regeringen i april 2016 och har inlett ett offentligt samråd om pensionssystemets framtid. Ännu har dock inga konkreta lagförslag lagts fram. Utmaningarna för framtiden är att säkerställa pensionssystemets långsiktiga hållbarhet och tillräcklighet genom att man anpassar den lagstadgade pensionsåldern till den ökade förväntade livslängden och uppmuntrar senare pensionering, att få fler att omfattas av kompletterande pensionssystemen, att på lämpligt sätt hantera olika karriärvägar och att minska risken för fattigdom bland äldre.

               (14)Utvecklingen på arbetsmarknaden och på det sociala området har fortsatt att förbättras. Fler arbetstillfällen har skapats och arbetslösheten sjunker. Andelen människor som är i farozonen för fattigdom och social utestängning har sjunkit, men ligger fortfarande över EU-genomsnittet för äldre människor. Den förbättrade arbetsmarknaden ger möjlighet att skapa sysselsättning för äldre arbetstagare, men deras deltagande på arbetsmarknaden är fortfarande lågt. Under de senaste åren har det blivit allt vanligare att människor utnyttjar arbetslöshetsförsäkringen för att gå i pension. Långtidsarbetslösheten är fortfarande högre än före krisen och utgör mer än hälften av all arbetslöshet. Över 40 % av alla långtidsarbetslösa är äldre än 50 år och knappt hälften av dessa har varit arbetslösa under två år eller längre. En analys och en handlingsplan för att öka sysselsättningsgraden bland äldre arbetstagare har utarbetats och diskuterats med arbetsmarknadens parter. Om handlingsplanen genomförs i tid kan den bidra till att öka sysselsättningsgraden för äldre arbetstagare. Sysselsättningsgraden för lågutbildade arbetstagare är fortfarande låg, och den ligger klart under nivån före krisen och EU-genomsnittet. Den plan för genomförandet av aktiva arbetsmarknadspolitiska åtgärder som antogs i januari 2016 fortsätter enligt det nuvarande tillvägagångssättet samtidigt som utgifterna på detta område fortfarande är låga. Äldre och lågutbildade arbetstagare är fortfarande underrepresenterade i de aktiva arbetsmarknadspolitiska åtgärderna. Segmenteringen på arbetsmarknaden är fortfarande ett problem, trots 2013 års reform.

               (15)Andelen nödlidande lån är fortfarande hög, men minskar stadigt. Den slovenska centralbanken (Banka Slovenije) har vidtagit ett antal åtgärder som ger bankerna incitament att minska sina nödlidande lån betydligt. Skuldminskningstrycket har börjat av att avta, men kreditflödena till företagen fortsätter att minska. Framstegen med skuldminskningen har varit ojämna mellan de enskilda företagen. Konsolideringen och omstruktureringen av banksektorn fortskred med en sammanslagning av tre banker under 2016. En privatisering av Nova Ljubljanska Banka (NLB) har planerats till senast i december 2017. Ändringar av lagstiftningen har ytterligare förstärkt omstruktureringsförmågan hos förvaltningsbolaget för banktillgångar. Andelen nödlidande lån hos små och medelstora företag är fortfarande hög. För att åtgärda detta har en systematisk strategi för att minska de nödlidande lånen hos dessa företag utarbetats med hjälp av Världsbanken. Regeringen antog dessutom ett lagförslag för att inrätta ett centralt kreditregister för att möjliggöra en effektivare riskhantering och minska risken för skuldsättning.

               (16)Tillgången till alternativa finansieringskällor för kreditvärdiga företag är mycket begränsad. Den slovenska företagsfonden (Slovenski podjetniški sklad – SPS) och landets export- och utvecklingsbank (Slovenska izvozna in razvojna banka – SID) har främst tagit fram nya lånemöjligheter för små och medelstora företag, inklusive sådana åtgärder som mikrokrediter. Under 2016 införde den slovenska företagsfonden ett startkapitalprogram, som färre än 50 företag deltar i. Andra alternativa finansieringsinstrument, t.ex. riskkapital och aktier med utnyttjande av de europeiska struktur- och investeringsfonderna, skulle kunna utgöra en viktig källa till ytterligare finansiering, men den är till stor del outnyttjad.

               (17)Strategin för att utveckla den offentliga förvaltningen 2015–2020 håller på att genomföras och vissa framsteg har gjorts. Några specifika åtgärder, t.ex. antagandet av lagen om offentliganställda (Zakon o javnih usluzbencih), har dock ytterligare fördröjts. Regeringens program för att minska den administrativa bördan uppskattas ha inneburit besparingar på sammanlagt 365 miljoner euro mellan 2009 och 2015, och nästan 60 % av de 318 åtgärderna för att minska den administrativa bördan har vidtagits. De privata investeringarna hämmas dock fortfarande av komplexa och långdragna administrativa förfaranden, särskilt när det gäller byggnadssektorn och fysisk planering. Rättsväsendets effektivitet och kvalitet har förbättrats ytterligare, men det tar fortfarande lång tid att planera de första förhandlingarna i handelsrättsliga mål och stämningar kan inte lämnas in i elektronisk form. Trots att vissa viktiga reformer mot korruption har antagits, t.ex. programmet för nolltolerans mot korruption, uppfattas korruption fortfarande som ett problem och detta förefaller påverka företagens beslut. Efter de inledande framstegen med moderniseringen av reglerade yrken har reformtakten saktat in. Om man avskaffar restriktiva hinder inom reglerade yrken skulle detta kunna främja konkurrensen på sådana marknader.

               (18)Staten är fortfarande i hög grad involverad i ekonomin trots det privatiseringsprogram som inleddes under 2013. Staten är den största arbetsgivaren, kapitalförvaltaren och innehavaren av företagsskulder i Slovenien. Tillsammans med den svaga styrningen i företagssektorn har det statliga ägandets stora omfattning fått betydande finanspolitiska och ekonomiska konsekvenser. De uppskattas till 13 miljarder euro eller till ca en tredjedel av BNP 2007–2014, vilket främst beror på stabiliseringsåtgärder inom finanssektorn och på utebliven vinst i statsägda företag i förhållande till privata företag. De statsägda företagens resultat har börjat förbättras, vilket stöds av ett nytt system för företagsstyrning, men risker kvarstår. Vid utgången av 2015 visade resultaten en förbättrad lönsamhet för de företag som förvaltas av Slovenian Sovereign Holding (Slovenski državni holding d.d. – SDH), även om delmålet i förvaltningsstrategin inte nåddes. En plan för förvaltning av tillgångar för 2017, med kvantifierade resultatindikatorer för varje enskilt statsägt företag och en uppdaterad förteckning över tillgångar som ska avyttras, godkändes av regeringen i januari 2017. Samtidigt har en ändring av strategin för förvaltningen av tillgångar, som först godkändes av parlamentet 2015, ännu inte behandlas färdigt eftersom regeringen har skjutit upp sitt beslut till andra halvåret 2017. En ny styrelseordförande utnämndes i slutet av februari 2017, men det saknas fortfarande en fullständig tillsynsnämnd.

               (19)Kommissionen har inom ramen för den europeiska planeringsterminen gjort en omfattande analys av Sloveniens ekonomiska politik och offentliggjort den i 2017 års landsrapport. Den har också bedömt stabilitetsprogrammet och det nationella reformprogrammet samt uppföljningen av de rekommendationer Slovenien har fått tidigare år. Kommissionen har beaktat inte bara programmens relevans för hållbarheten i finanspolitiken och den socioekonomiska politiken i Slovenien, utan även i vilken mån EU:s regler och riktlinjer har iakttagits, mot bakgrund av behovet att stärka EU:s övergripande ekonomiska styrning genom att framtida nationella beslut fattas med beaktande av synpunkter på EU-nivå.

               (20)Mot bakgrund av denna bedömning har rådet granskat stabilitetsprogrammet, och dess yttrande
                  14
                återspeglas särskilt i rekommendation 1 nedan.

               (21)Mot bakgrund av kommissionens fördjupade granskning och denna bedömning har rådet granskat det nationella reformprogrammet och stabilitetsprogrammet. Dess rekommendationer enligt artikel 6 i förordning (EU) nr 1176/2011 återspeglas i rekommendationerna 1 och 3 nedan.

               HÄRIGENOM REKOMMENDERAS Slovenien att under perioden 2017–2018 vidta följande åtgärder:

               1.Fortsätta att föra en finanspolitik som är förenlig med kraven i den förebyggande delen av stabilitets- och tillväxtpakten, vilket innebär väsentliga finanspolitiska insatser fram till 2018. När beslut om politiken tas bör en finanspolitisk inriktning eftersträvas som bidrar både till att stärka den pågående återhämtningen och säkerställa hållbarheten i Sloveniens offentliga finanser. Anta och genomföra förslaget till reform av hälso- och sjukvårdssystemet samt anta den planerade reformen av systemet för långvarig vård och omsorg, och därigenom öka kostnadseffektiviteten, tillgängligheten och kvaliteten i vården. Fullt ut utnyttja möjligheten till central upphandling inom hälso- och sjukvården. Anta de åtgärder som behövs för att säkerställa pensionssystemets långsiktiga hållbarhet och tillräcklighet.

               2.Intensifiera ansträngningarna att öka anställbarheten hos lågutbildade och äldre arbetstagare, särskilt genom riktat livslångt lärande och aktiveringsåtgärder.

               3.Förbättra finansieringsvillkoren, inklusive genom att underlätta en hållbar avveckling av nödlidande lån och tillgång till alternativa finansieringskällor. Säkerställa ett fullständigt genomförande av strategin för förvaltningsbolaget för banktillgångar. Minska den administrativa börda för företagen som följer av reglerna om fysisk planering och byggnadslov samt säkerställa en god styrning av statsägda företag.

               Utfärdad i Bryssel den

                     På rådets vägnar

                     Ordförande

                     (1)
                  EGT L 209, 2.8.1997, s. 1.

                     (2)
                  EUT L 306, 23.11.2011, s. 25.

                     (3)
                  COM(2017) 523 final.

                     (4)
                  P8_TA(2017)0038, P8_TA(2017)0039 och P8_TA(2017)0040.

                     (5)
                  COM(2016) 725 final.

                     (6)
                  COM(2016) 728 final.

                     (7)
                  2017/C92/01.

                     (8)
                  SWD(2017) 89 final.

                     (9)
                  COM(2017) 90 final.

                     (10)
                  Artikel 23 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1303/2013 av den 17 december 2013 om fastställande av gemensamma bestämmelser för Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden, Sammanhållningsfonden, Europeiska jordbruksfonden för landsbygdsutveckling och Europeiska havs- och fiskerifonden, om fastställande av allmänna bestämmelser för Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden, Sammanhållningsfonden och Europeiska havs- och fiskerifonden samt om upphävande av rådets förordning (EG) nr 1083/2006 (EUT L 347, 20.12.2013, s. 320).

                     (11)

                        COM(2014) 494 final.

                     (12)
                  Det konjunkturrensade saldot exklusive engångsåtgärder och andra tillfälliga åtgärder, omräknat av kommissionen enligt den allmänt vedertagna metoden.

                     (13)
                  De offentliga nettoutgifterna består av de totala offentliga utgifterna exklusive ränteutgifter, utgifter för EU-program som motsvaras fullt ut av inkomster från EU-medel och icke-diskretionära förändringar i utgifterna för arbetslöshetsförmåner. Nationellt finansierad fast bruttoinvestering fördelas över fyra år. Diskretionära åtgärder på inkomstsidan eller lagstadgade inkomstökningar är inräknade. Engångsåtgärder på såväl inkomst- som utgiftssidan är avräknade.

                     (14)
                  Enligt artikel 5.2 i rådets förordning (EG) nr 1466/97.


               EUROPEISKA KOMMISSIONEN
            Bryssel den 18.5.2016
            COM(2016) 331 final
            Rekommendation till
            RÅDETS REKOMMENDATION
            om Kroatiens nationella reformprogram 2016med avgivande av rådets yttrande om Kroatiens konvergensprogram 2016

               Rekommendation till

               RÅDETS REKOMMENDATION

               om Kroatiens nationella reformprogram 2016

                  med avgivande av rådets yttrande om Kroatiens konvergensprogram 2016

               EUROPEISKA UNIONENS RÅD UTFÄRDAR DENNA REKOMMENDATION

               med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 121.2 och 148.4,

               med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken
                  1
               , särskilt artikel 9.2,

               med beaktande av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1176/2011 av den 16 november 2011 om förebyggande och korrigering av makroekonomiska obalanser
                  2
               , särskilt artikel 6.1,

               med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation
                  3
               ,

               med beaktande av Europaparlamentets resolutioner
                  4
               ,

               med beaktande av Europeiska rådets slutsatser,

               med beaktande av sysselsättningskommitténs yttrande,

               med beaktande av ekonomiska och finansiella kommitténs yttrande,

               med beaktande av yttrandet från kommittén för socialt skydd,

               med beaktande av yttrandet från kommittén för ekonomisk politik, och

               av följande skäl:

               (1)Den 26 november 2015 antog kommissionen den årliga tillväxtöversikten
                  5
               , som inledde 2016 års europeiska planeringstermin för samordning av den ekonomiska politiken. Prioriteringarna i den årliga tillväxtöversikten godkändes av Europeiska rådet den 17–18 maj 2016. Den 26 november 2015 antog kommissionen, på grundval av förordning (EU) nr 1176/2011, rapporten om förvarningsmekanismen
                  6
               , där det angavs att Kroatien var en av de medlemsstater som skulle bli föremål för en fördjupad granskning.

               (2)Landsrapporten 2016 för Kroatien
                  7
                offentliggjordes den 26 februari 2016. Den innehöll en bedömning av hur väl Kroatien hade lyckats med de landsspecifika rekommendationer som antogs av rådet den 14 juli 2015 och med sina nationella Europa 2020-mål. Den innehöll också den fördjupade granskningen i enlighet med artikel 5 i förordning (EU) nr 1176/2011. Den 8 mars 2016 lade kommissionen fram resultaten av den fördjupade granskningen
                  8
               . Av analysen drog kommissionen slutsatsen att Kroatien har alltför stora makroekonomiska obalanser. Framför allt är det viktigt att ta itu med de svagheter som är kopplade till hög skuldsättning för staten, för företagen och gentemot utlandet i ett sammanhang som präglas av hög arbetslöshet. Andra svaga punkter där det krävs särskilda politiska insatser är den finanspolitiska styrningen, förvaltningen av de statsägda företagen, den offentliga förvaltningens effektivitet och avvecklingen av nödlidande lån.

               (3)Den 28 april 2016 lade Kroatien fram sitt nationella reformprogram för 2016 och sitt konvergensprogram för 2016. För att beakta deras inbördes samband har de båda programmen bedömts samtidigt. Det nationella reformprogrammet är ganska ambitiöst. Om det genomförs helt inom de angivna tidsfristerna skulle det bidra till att de makroekonomiska obalanserna avhjälps. Det innehåller relevanta åtgärder för att förbättra förvaltningen av de offentliga finanserna, hälso- och sjukvården och företagsklimatet samt utfästelser om att genomföra ambitiösa reformer i den offentliga förvaltningen, pensionssystemet och socialförsäkringen och att förbättra styrningen av statsägda företag. Mot bakgrund av åtagandena i Kroatiens program finns det nu ingen anledning att skärpa förfarandet vid makroekonomiska obalanser.

               (4)Vid programplaneringen för de europeiska struktur- och investeringsfonderna för 2014–2020 har relevanta landsspecifika rekommendationer beaktats. Enligt artikel 23 i förordning (EU) nr 1303/2013 får kommissionen begära att en medlemsstat ser över och föreslår ändringar av sin partnerskapsöverenskommelse och av relevanta program när så krävs för att stödja genomförandet av relevanta rekommendationer från rådet. Kommissionen har i riktlinjerna för tillämpning av åtgärder som sammanlänkar effektiva europeiska struktur- och investeringsfonder med sund ekonomisk styrning
                  9
                beskrivit närmare hur den kommer att tillämpa denna bestämmelse.

               (5)Kroatien omfattas för närvarande av stabilitets- och tillväxtpaktens korrigerande del. I konvergensprogrammet 2016 förutspår regeringen att det totala underskottet kommer att ligga under 3 % av BNP – närmare bestämt på 2,6 % av BNP – under 2016, och det kommer att minska ytterligare till 1,0 % av BNP 2019. Vidare är regeringen inställd på att nå det medelfristiga budgetmålet – ett strukturellt underskott på 1,75 % av BNP – under programperioden. Den offentliga skuldkvoten nådde en topp på 86,7 % 2015 men förväntas enligt konvergensprogrammet successivt minska till 80,0 % under 2019. Prognoserna för skuldkvoten i programmet är i linje med riktvärdet för skuldminskning. Det makroekonomiska scenario som ligger till grund för dessa budgetprognoser är visserligen rimligt i reala termer, men den nominella BNP-tillväxten är högre än vad kommissionen förutspår i sin prognos, särskilt för 2016. Den förväntade minskningen av skuldkvoten är därmed avhängig av att tillväxten utvecklas så gynnsamt som förutspås, och den förutsätter väsentliga skuldminskande stock-/flödesjusteringar genom avyttring av finansiella tillgångar, vilka dock inte specificeras tillräckligt. Vidare är de åtgärder som ska stödja de planerade underskottsmålen från 2017 och framåt mestadels ospecificerade. Enligt kommissionens vårprognos 2016 förväntas det offentliga underskottet nå 2,7 % av BNP 2016, vilket är i linje med det totala underskottsmålet i rådets rekommendation enligt artikel 126.7 i EUF-fördraget. Den rekommenderade finanspolitiska insatsen i enlighet med förfarandet vid alltför stora underskott kommer man enligt prognosen att klara. Däremot tyder kommissionens prognos inte på att det framåtsyftande riktmärket för skuldminskning kommer att uppfyllas. En strukturell anpassning på 0,2 % av BNP 2017 skulle visserligen räcka för att nå det medelfristiga budgetmålet, men en större strukturell anpassning krävs för att klara riktmärket för skuldminskning. I synnerhet förefaller det lämpligt med en större anpassning än 0,5 % av BNP mot bakgrund av Kroatiens höga skuldsättning och landets nuvarande konjunkturförhållanden. För närvarande förväntas det strukturella saldot försämras med 0,2 % av BNP under 2017. Rådet anser, på grundval av sin bedömning av konvergensprogrammet och med beaktande av kommissionens vårprognos 2016, att det finns en risk för att Kroatien inte kommer att följa stabilitets- och tillväxtpaktens regler. Ytterligare åtgärder kommer därmed att krävas för att säkerställa efterlevnad 2017.

               (6)Kroatiens budgetplanering lider fortfarande av betydande svagheter trots vissa förbättringar genom 2015 års ändring av budgetlagen. Kopplingen mellan den fleråriga budgetramen och den årliga budgeten är fortfarande svag och det finns inga tydliga regler för ändringar av budgetplanerna som infaller under året. Enskilda budgetenheters strategiska planering granskas inte systematiskt och stöttar inte i tillräcklig grad samordningen av politiska prioriteringar och medelfristiga finanspolitiska mål. Budgetprocessen lägger liten vikt vid de betydande transaktioner utanför budgeten och korrigeringar i räkenskaperna som påverkar det offentliga underskottet och den offentliga skulden. De numeriska finanspolitiska reglerna är för närvarande under översyn. En av de viktigaste utmaningarna är att göra dem mer funktionsdugliga och förenliga med stabilitets- och tillväxtpakten. Ansträngningar krävs också för att förbättra det statistiska underlaget för budgetplaneringen.

               (7)Den finanspolitiska kommittén, som har i uppdrag att övervaka efterlevnaden av de finanspolitiska reglerna på nationell nivå, är nära knuten till de nationella skattemyndigheterna och underbemannad. Detta är förhållanden som inte säkerställer kommitténs politiska och funktionella oberoende. En översyn av det institutionella upplägget för den finanspolitiska kommittén och dess uppdragsbeskrivning har tillkännagivits för tredje kvartalet 2016.

               (8)Kroatien har påbörjat en reform av systemet för kommunala avgifter, vilken beskrivs som ett led i en större reform av fastighetsbeskattningen. Den sammanlagda intäkten från periodiskt återkommande fastighetsskatter och kommunala avgifter är relativt låg betraktad som andel av BNP.

               (9)Höga siffror när det gäller skatteskulder, momsbedrägerier och storleken på den svarta ekonomin är viktiga utmaningar. Åtgärder är på gång för att höja skattemoralen, bland annat utvecklas ett system för hantering av riskerna med låg skattemoral. Men indikationer på att de vidtagna åtgärderna ger resultat är ännu små.

               (10)Statsskulden är stor och fortsätter att växa, vilket gör det nödvändigt att anta en framåtsyftande, proaktiv strategi för statsskuldsförvaltning. Det finns planer på att anta en skuldförvaltningsstrategi för 2016–2018 inom kort. Kroatien saknar dock fortfarande en övergripande strategi för skuldförvaltning inbegripandes bland annat årliga lägesbedömningar som tar hänsyn till marknadsutvecklingen, en lämplig riskhanteringsstrategi och en förstärkning av uppdragsfunktionen.

               (11)En stor andel av befolkningen i arbetsför ålder är inte förvärvsaktiv. En viktig orsak är tidig pensionering, även bland män i sina bästa år. Det är möjligt att gå i förtida pension hela fem år före den lagstadgade pensionsåldern och ekonomiska incitament att arbeta fram till (och efter) den åldern är svaga. Dessutom präglas pensionssystemet av ett antal särskilda bestämmelser för särskilda grupper av arbetstagare och generösa möjligheter till förtida pension för vissa yrken. Den lagstadgade pensionsåldern för män och kvinnor håller på att jämställas och höjas till 67, men långsamt. Både nu och framgent finns en risk för att pensionerna inte räcker till, vilket innebär en hög risk för fattigdom under ålderdomen, särskilt för personer med kort tid av förvärvsverksamhet.

               (12)Problemet med liten förvärvsaktivitet förvärras av hög arbetslöshet. Liten användning av arbetskraftspotentialen hämmar tillväxten. Ungdomsarbetslösheten fortsätter att vara ett allvarligt bekymmer, som framhäver svagheter i utbildningssystemet, och det finns fortfarande utrymme för en effektivare ungdomsgaranti med bättre övervakning och utvärdering. Långtidsarbetslösheten har minskat på senare tid, men är fortfarande ungefär dubbelt så stor som EU-genomsnittet. Deltagandet i livslångt lärande är fortfarande mycket lågt på grund av ett underutvecklat vuxenutbildningssystem.

               (13)Det finns regionala skillnader i socialskyddsutgifter per capita och olikheter i behörighetskraven för allmänna sociala trygghetssystem och för system inriktade på särskilda kategorier. Vidare används bara en liten andel av den sammanlagda budgeten för social trygghet till det nationella minimiinkomstsystemet. Detta leder till ineffektivitet och ger otillräckligt skydd för de fattigaste. Arbetet på reformen av de sociala trygghetssystemen försenades när det gäller att konsolidera olika förmåner och inrätta gemensamma kontaktpunkter som enda tjänsteleverantör för social trygghet.

               (14)Fördelningen av uppgifter och befogenheter i den offentliga förvaltningen mellan centrala och lokala nivåer är komplicerad och fragmenterad. De decentraliserade administrativa uppgifterna står inte i proportion till de skattemedel de ansvariga, lokala enheterna har till sitt förfogande. Detta gör att de lokala enheterna blir starkt beroende av överföringar från statsförvaltningen och skapar betydande regionala skillnader i utbud av offentliga tjänster. Fragmenteringen av den offentliga förvaltningen inverkar negativt på tjänsteutbudet, företagsklimatet och de offentliga utgifternas effektivitet. Reformen av den offentliga förvaltningen har inte gjort några nämnvärda framsteg. En rättslig ram för frivillig sammanslagning av lokala myndigheter infördes, men något incitament att utnyttja möjligheten gavs inte. Rationaliseringen av systemet med statliga organ går långsamt.

               (15)Lönerna i den offentliga sektorn regleras genom inkonsekventa bestämmelser för alla de offentliga institutionerna i en beskrivning av arbetets komplexitet, förmåner och lönetillägg. Detta begränsar statens möjlighet att styra löneutgifterna och hämmar effektiviteten i den offentliga sektorn. Eftersom den offentliga sektorn svarar för en relativt stor andel av den totala sysselsättningen, har löneutvecklingen i den offentliga sektorn också betydelse för ekonomin i stort.

               (16)Statligt ägda företag är en mycket vanlig företeelse i Kroatien. Bristfällig företagsledning, vari ingår att det saknas lämplig resultatuppföljning, leder fortfarande till att de statsägda företagen har betydligt lägre lönsamhet än jämförbara privata bolag, och detta inverkar negativt på de offentliga finanserna. Börsnotering av de statsägda företagen kan leda till bättre styrning av dem, särskilt genom att redovisning och intern kontroll stärks. Under det senaste året gjordes långsamma framsteg mot att öppna upp statsägda företag för privat ägande.

               (17)Den nationella utvecklingsbanken, kroatiska banken för återuppbyggnad och utveckling (HBOR), en statsägd enhet, skulle kunna spela en central roll i Kroatiens återhämtning. Utlåningsverksamheten skulle kunna främja investeringar och angripa marknadsmisslyckanden på ett betydelsefullt sätt. Ett lämpligt regelverk och sund företagsstyrning behövs dock för att begränsa den risk som är förenad med dess verksamhet, särskilt eftersom HBOR i allt större utsträckning ägnar sig åt direkta lån.

               (18)Den oberoende översyn av kvaliteten på tillgångarna i HBOR:s kreditportfölj som myndigheterna planerar för 2017 är ett steg i riktning mot att bemästra utmaningarna. Under tiden är det nödvändigt att förstärka de mekanismer för övervakning och ansvarsskyldighet som gäller för HBOR.

               (19)De europeiska struktur- och investeringsfonderna har hitintills utnyttjats i liten utsträckning på grund av exempelvis otillräcklig administrativ kapacitet, betungande förfarandena och ett begränsat antal startklara projekt.

               (20)Företagsklimatet i Kroatien lider fortfarande av allvarliga brister som inverkar negativt på investeringsviljan. Många skatteliknande avgifter på företag håller fortfarande tillbaka näringslivet. Regelverket för tjänsteleverantörer och reglerade yrken är fortfarande restriktivt. Det finns restriktioner för tillträde till och utövandet av vissa reglerade yrken, t.ex. jurister och skatterådgivare. Kroatien har undersökt behovet av restriktionerna och om de är proportionerliga, men åtgärderna har blivit fördröjda. Dessutom drabbas reglerade yrken och företag av stora administrativa bördor.

               (21)Rättslig instabilitet och upplevd låg kvalitet på lagstiftningen inverkar också negativt på företagsklimatet. Långdragna förfaranden, stora eftersläpningar och inkonsekvent rättspraxis innebär att kvaliteten och effektiviteten hos rättsväsendet, särskilt handelsdomstolarna, står inför utmaningar. IKT-systemen är underutvecklade särskilt när det gäller kommunikationen med parterna i rättsliga förfaranden och elektronisk leverans av domstolshandlingar.

               (22)Avvecklingen av nödlidande lån är av avgörande betydelse när det gäller att ta itu med skuldsättningen i ekonomin. I detta avseende har viktiga steg tagits genom att man har stärkt regelverket för företag före och vid insolvens och antagit ett insolvensförfarande för enskilda. Verkan av de nya regelverken behöver följas upp noggrant. Rättslig osäkerhet när det gäller hur avskrivningar ska behandlas skattemässigt hindrar dock fortfarande bankerna från att avveckla sina nödlidande lån snabbt.

               (23)Kommissionen har inom ramen för den europeiska planeringsterminen gjort en omfattande analys av Kroatiens ekonomiska politik och offentliggjort den i 2016 års landsrapport. Kommissionen har också bedömt konvergensprogrammet och det nationella reformprogrammet och hur Kroatien hörsammat de rekommendationer man fått under tidigare år. Kommissionen har beaktat inte bara programmens relevans för hållbarheten i finanspolitiken och den socioekonomiska politiken i Kroatien utan även i vilken utsträckning EU:s regler och riktlinjer har iakttagits, mot bakgrund av behovet att stärka EU:s övergripande ekonomiska styrning genom att framtida nationella beslut fattas med beaktande av synpunkter på EU-nivå. Rekommendationerna inom ramen för den europeiska planeringsterminen återspeglas i rekommendationerna 1–5 nedan.

               (24)Mot bakgrund av denna bedömning har rådet granskat konvergensprogrammet, och dess yttrande
                  10
                återspeglas särskilt i rekommendation 1.

               (25)Mot bakgrund av kommissionens fördjupade granskning och denna bedömning har rådet granskat det nationella reformprogrammet och konvergensprogrammet. Dess rekommendationer enligt artikel 6 i förordning (EU) nr 1176/2011 återspeglas i rekommendationerna 1–5.

               HÄRIGENOM REKOMMENDERAS Kroatien att under 2016 och 2017 vidta följande åtgärder:

               1.Se till att det alltför stora underskottet korrigeras på ett varaktigt sätt senast 2016. Därefter uppnå en årlig korrigering av de offentliga finanserna på minst 0,6 % av BNP 2017. Använda alla oförutsedda intäkter till att driva på minskningen av den offentliga skuldkvoten. Senast i september 2016 stärka de numeriska finanspolitiska reglerna och förbättra den finanspolitiska kommitténs oberoende och uppdragsbeskrivning. Senast i slutet av 2016 förbättra budgetplaneringen och stärka den fleråriga finanspolitiska ramen. Senast i slutet av 2016 inleda en reform av den periodiskt återkommande fastighetsskatten. Stärka regelverket för förvaltningen av statsskulden. Anta och börja genomföra en skuldförvaltningsstrategi för 2016–2018.

               2.Senast i slutet av 2016 vidta åtgärder för att motverka förtida pensionering, påskynda övergången till den högre lagstadgade pensionsåldern och anpassa pensionssystemen för särskilda grupper till det allmänna systemet. Erbjuda lämpliga möjligheter till kompetenshöjning och omskolning för att förbättra anställbarheten hos befolkningen i arbetsför ålder med fokus på lågutbildade och långtidsarbetslösa. Konsolidera sociala förmåner genom att inskränka de särskilda ordningarna, likrikta behörighetskraven, integrera administrationen och koncentrera stödet på de mest behövande.

               3.Senast i slutet av 2016 börja minska fragmenteringen och förbättra fördelningen av uppgifter och befogenheter inom den offentliga förvaltningen i syfte att förbättra effektiviteten och minska regionala skillnader i utbudet av offentliga tjänster. I samråd med arbetsmarknadens parter, harmonisera regelverket för lönesättningen i den offentliga sektorn. Stärka övervakningen av statsägda företags resultat och ansvarsskyldigheten för deras styrelser. Påskynda börsnotering av statsägda företag och avyttring av statliga tillgångar.

               4.Väsentligt minska skatteliknande avgifter. Avlägsna obefogade rättsliga restriktioner som gör det svårt att tillträda och utöva reglerade yrken. Minska den administrativa bördan för företag.

               5.Vidta åtgärder för att förbättra kvaliteten och effektiviteten inom rättsväsendet i handels- och förvaltningsdomstolar. Underlätta avvecklingen av nödlidande lån, särskilt genom att förbättra beskattningen vid avveckling av nödlidande lån.

               Utfärdad i Bryssel den

                     På rådets vägnar

                     Ordförande

                     (1)
                  EGT L 209, 2.8.1997, s. 1.

                     (2)
                  EUT L 306, 23.11.2011, s. 25.

                     (3)
                  COM(2016) 331 final.

                     (4)
                  P8_TA(2016)0058, P8_TA(2016)0059 och P8_TA(2016)0060.

                     (5)
                  COM(2015) 690 final.

                     (6)
                  COM(2015) 691 final.

                     (7)
                  SWD(2016) 80 final/2.

                     (8)
                  COM(2016) 95 final.

                     (9)
                  COM(2014) 494 final.

                     (10)
                  Enligt artikel 9.2 i rådets förordning (EG) nr 1466/97.