title: Rådets rekommendation av den 16 februari 2010 om att få Greklands ekonomiska politik att överensstämma med de allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken och undanröja risken att den ekonomiska och monetära unionens funktion äventyras

text:
               30.3.2010

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               L 83/65

         RÅDETS REKOMMENDATION
   av den 16 februari 2010
   om att få Greklands ekonomiska politik att överensstämma med de allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken och undanröja risken att den ekonomiska och monetära unionens funktion äventyras
   (2010/190/EU)
   EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION
   med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 121.4,
   med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation, och
   av följande skäl:

               (1)

               Det senaste året har Greklands makroekonomiska och finanspolitiska situation försämrats markant och de grekiska offentliga finanserna har försämrats mycket mer än konjunkturnedgångens förväntade inverkan. Denna utveckling beror till stor del på att nationella faktorer har förstärkts under lång tid och lett till en försämring av den grekiska ekonomins finansiella nettolåneposition samt stora och ihållande yttre obalanser, vilket är en återspegling av förlorad konkurrenskraft och den markanta försämringen av den finansiella ställningen.

               (2)

               Nationell politik som berör finanspolitiken, den offentliga förvaltningens effektivitet och bristen på strukturreformer (där indikatorer visar att Grekland rankas lågt i förhållande till internationella riktmärken) har bidragit till svaga ekonomiska och finanspolitiska resultat.

               (3)

               Den nuvarande situationen innebär stora utmaningar för den grekiska ekonomins långsiktiga hållbarhet och den ekonomiska och finanspolitiska situationen kan få negativa externa effekter på andra medlemsstater i euroområdet, vilket yttrat sig i rörelser på flera medlemsstaters finansiella spreadar. Den nuvarande situationen riskerar även att äventyra den ekonomiska och monetära unionens funktion.

               (4)

               Vid olika multilaterala övervakningsinsatser har rådet och kommissionen upprepade gånger framhållit den grekiska ekonomins långsiktiga strukturproblem. Så har bland annat skett vid den finanspolitiska tillsynen inom ramen för stabilitets- och tillväxtpakten och Lissabonstrategin, där de allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken (1) utgör en allmän referensram för strukturreformer i unionen och euroområdet. Dessa innehåller rekommendationer till medlemsstater om att efterleva sina mål för de offentliga finanserna på medellång sikt och att vidta effektiva åtgärder för en snabb korrigering av alltför stora underskott, samt också söka korrigera underskott i bytesbalansen genom att genomföra strukturreformer som stärker konkurrenskraften gentemot omvärlden och bidrar till en korrigering via finanspolitiken.

               (5)

               Med anledning av den grekiska ekonomins allvarliga strukturproblem konstaterade rådet den 25 juni 2009 (2) om finanspolitiken och arbets- och varumarknaderna att det för Grekland är ”absolut nödvändigt att öka ansträngningarna för att åtgärda den makroekonomiska obalansen och de strukturella svagheterna i Greklands ekonomi”, och riktade här landsspecifika rekommendationer till Grekland, inklusive om att landet bör fortsätta den finanspolitiska konsolideringen, öka konkurrensen inom de fria yrkena, vidta reformer för att öka investeringar i forskning och utveckling, använda strukturfonderna mer effektivt, genomföra reformer av den offentliga förvaltningen och vidta omfattande arbetsmarknadsåtgärder inom ramen för en integrerad strategi för flexicurity. Samtidigt rekommenderade rådet Grekland att som medlem av euroområdet säkerställa de offentliga finansernas hållbarhet och kvalitet, modernisera den offentliga förvaltningen och genomföra unionens gemensamma flexicurity-principer.

               (6)

               I Greklands fall ligger den ekonomiska politiken och budgetpolitiken inte i linje med den landsspecifika rekommendationen enligt de allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken och inte heller med rekommendationerna till medlemsstaterna inom euroområdet, i enlighet med rådets rekommendation av den 14 maj 2008 om allmänna riktlinjer för medlemsstaternas och gemenskapens ekonomiska politik.

               (7)

               Den 15 januari 2010 lämnade Grekland in uppdateringen av sitt stabilitetsprogram för 2010 som innehåller budgetmål för perioden till 2013 och som bör ses i samband med budgeten för 2010, antagen av det grekiska parlamentet den 23 december 2009, rådet yttrade sig den 16 februari 2010 om uppdateringen av det grekiska stabilitetsprogrammet för 2010 i enlighet med artikel 5.3 i rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken (3). Den 16 februari 2010 antog rådet också ett beslut enligt artikel 126.9 i EUF-fördraget om att förelägga Grekland att vidta de åtgärder för att minska underskottet som anses nödvändiga för att undanröja situationen med ett alltför stort underskott (4) (nedan kallat rådets beslut av den 16 februari 2010).

               (8)

               För att samordningen av den ekonomiska politiken i euroområdet ska fungera väl, krävs att instrumenten enligt artikel 121 i EUF-fördraget används i rätt tid. Enligt artikel 121.4 i EUF-fördraget får kommissionen varna den berörda medlemsstaten och rekommendera rådet att lämna de rekommendationer som behövs till medlemsstaten. Mot bakgrund av situationens allvar och till säkerställande av överensstämmelse med rådets beslut av den 16 februari 2010, är det lämpligt att rådet antar de nödvändiga rekommendationerna. Dessutom kan rådet på förslag av kommissionen besluta att offentliggöra sina rekommendationer.

               (9)

               Även om de makroekonomiska villkoren under 2009 försämrades mer än myndigheterna väntat, har de offentliga finanserna försämrats mycket mer än den förväntade inverkan av en kraftigare nedgång än väntat. Försämringen är mycket ett resultat av den grekiska regeringens budgetpolitik. Det offentliga underskottet 2009 beräknas för närvarande bli 12,75 % av BNP, jämfört med målet på 3,75 % i uppdateringen av stabilitetsprogrammet från januari 2009.

               (10)

               Budgeten för 2010 antogs av det grekiska parlamentet den 23 december 2009 och angav för 2010 ett underskottsmål på 9,1 % av BNP. Samtidigt aviserade de grekiska myndigheterna att de avsåg att förstärka den finanspolitiska korrigeringen redan 2010, genom att sätta målet för de offentliga finanserna för 2010 till 8,7 % av BNP. I uppdateringen av stabilitetsprogrammet från januari 2010 bekräftades detta ändrade mål för de offentliga finanserna för 2010 på 8,7 % av BNP.

               (11)

               Befolkningens åldrande har långsiktigt klart större effekter på de offentliga finanserna än unionsgenomsnittet, framför allt på grund av den beräknade mycket stora ökningen av pensionsutgifternas andel av BNP under de närmaste årtiondena. Bland annat i kommissionens hållbarhetsrapport 2009 pekar indikatorer på mycket stora risker för de offentliga finansernas hållbarhet, vilket liksom konsolideringen av de offentliga finanserna måste åtgärdas genom reformer av pensionssystemet och hälso-/sjukvårdssystemet. Det grekiska pensionssystemet har flera typer av problem, inklusive att det är inte heltäckande. Grekland har förvisso en av de högsta genomsnittliga ersättningskvoterna i unionen – med negativa konsekvenser för viljan att arbeta, vilket särskilt yttrar sig i låg sysselsättningsgrad bland äldre arbetskraft - men landets fattigdomstal för äldre är bland de högsta. Det finns också problem med förtidspensionering som erbjuder alternativa, men dyra möjligheter till pensionering. Sjuk- och hälsovårdssystemet måste också reformeras, särskilt för att förbättra effektivitet och förvaltning då dessa förorsakat regelbundna budgetöverskridanden. Reformer av arbetsmarknaden bör stödja den ökade arbetskraftstillgången så att bidragsbasen ökas.

               (12)

               Grekland bör återta förlorad konkurrenskraft och åtgärda de stora externa obalanserna. Enligt de allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken bör Grekland här sträva efter att korrigera underskottet i bytesbalansen ”genom att genomföra strukturreformer, stärka konkurrenskraften gentemot omvärlden och […] bidra till korrigeringen via finanspolitiken”. I detta syfte bör de grekiska myndigheterna vidta varaktiga åtgärder för att få kontroll över löpande primära utgifter, inklusive offentliga lönekostnader, och skyndsamt genomföra strukturreformer på arbets- och varumarknaderna. De grekiska myndigheterna bör särskilt säkerställa att de finanspolitiska konsolideringsåtgärderna även inriktas på att höja de offentliga finansernas kvalitet inom ramen för ett heltäckande reformprogram och samtidigt utan dröjsmål genomföra politiska åtgärder för en fortsatt reform av skatteförvaltningen.

               (13)

               Flera indikatorer och analyser bekräftar att Greklands priskonkurrenskraft har försämrats starkt och oavbrutet under de senaste 10 åren. En förklaring är att lönerna ökat mer än produktivitetsökningarna. I Grekland har den offentliga sektorns löner i förhållande till den privata sektorns stigit snabbare än i andra ekonomier i euroområdet, och detta har påverkat löneförhandlingarna i stort, vilket understryker att den offentliga sektorn måste ha en ledande roll vid återställandet av återhållsam löneutveckling. Dessutom kan vissa inslag i de grekiska kollektivförhandlingarna (exempelvis förhandlingar på mellannivå) också förklara skillnaderna mellan löne- och produktivitetsutvecklingen och kräva ändringar av arbetsmarknadens parter. Med blick på framtiden måste löneförhandlingssystemet stödja löneförändringar som närmare reflekterar konkurrenskraft, produktivitetsutveckling och lokala arbetsmarknadsvillkor.

               (14)

               Den offentliga förvaltningen har varit ett stort hinder för ökad effektivitet i Grekland. I flertalet internationella jämförelser får Greklands offentliga sektor dåligt betyg och många problem anses bero på bristande administrativ kapacitet och effektivitet. Myndigheterna har åtagit sig att få den att fungera bättre. Detta bör innebära personalminskningar, förbättrad personalpolitik i offentliga organ, besparingar, ökad öppenhet och insyn, ökad rättslig säkerhet och effektivare genomförande av politik.

               (15)

               Grekland har betydande möjligheter att förbättra sitt affärsklimat och varumarknadens funktionssätt. Företagen ställs inför komplicerade, tungrodda och utdragna administrativa förfaranden. De fria yrkena är starkt reglerade och konkurrenshindren bland de största i unionen. Dessutom släpar liberaliseringen av nätverksindustrierna (exempelvis energin) efter unionsgenomsnittet, liksom öppnandet av marknader inom transportsektorn, särskilt järnvägarna. På dessa områden bör reformer öka de privata investeringarna och sysselsättningen, till låga kostnader för de offentliga finanserna. Reformer på varumarknaderna bör också kunna underlätta arbetsmarknadsreformer genom att lätta på kostnadstrycket.

               (16)

               Greklands arbetsmarknad behöver också reformeras i linje med de gemensamma principer om flexicurity som rådet noterade i sina rekommendationer från 2009 om genomförandet av sysselsättningspolitiken. Särskilt bör ungdomar uppmärksammas, eftersom ungdomar har svårt att få formell anställning. Det finns stor behov av omställningar på arbetsmarknaden bland annat genom förbättrad undervisnings- och utbildningspolitik, uppgradering av arbetskraftens kompetens och effektivisering av den aktiva arbetsmarknadspolitiken – även med stöd av Europeiska socialfonden. Det finns också ett behov att lätta på anställningsskyddslagstiftningen. Det är av central betydelse för den grekiska ekonomin att dessa rekommendationer genomförs. Sysselsättningseffekterna av de strukturåtgärder som genomförs på det ekonomiska området bör således vederbörligen beaktas.

               (17)

               Ett snabbare och effektivare utnyttjande av unionens struktur- och sammanhållningsfonder kan vara avgörande för om insatserna för återställd konkurrenskraft och hållbara offentliga finanser blir framgångsrika. Jämfört med andra medlemsstater har framstegen med fondutnyttjandet varit långsamma. Samtidigt som Grekland i samarbete med kommissionen söker förbättra fondutnyttjandet och de operativa programmens utformning, skulle landet kunna finansiera offentliga nyckelinvesteringar som stärker den långsiktiga tillväxtpotentialen på samma gång som den finanspolitiska konsolideringen fortskrider. Särskilt bör de operativa programmen ”Förvaltningsreform” och ”Digital konvergens” uppmärksammas, eftersom de ska främja viktiga reformer inom offentliga förvaltning som är centrala för den reformstrategi som beskrivs i uppdateringen av stabilitetsprogrammet från januari 2010. Exempelvis kan unionens strukturfonder med dessa operativa program stödja reformer inom den offentliga sektorn av hälso-/sjukvårdssystemet, arbetsförmedlingarna, livslångt lärande, bekämpande av svartarbete samt förstärkning av effektiv myndighetskontroll och efterlevnad.

               (18)

               De grekiska bankerna framstår som relativt sunda när det gäller lönsamhet och kapitaltäckning. Dessutom har sektorns återhämtningsförmåga bekräftats vid omfattande stresstester. Vidare har bankerna en låg andel nödlidande lån (cirka 7,2 % av den totala lånevolymen) och relativt låg kvot mellan utlåning och inlåning. Emellertid har den grekiska banksektorn haft svårt att få lån på interbankmarknaderna, vilket i stort sett hänvisat bankerna till Eurosystemet. Sammantaget är det grekiska banksystemet i det stora hela robust och har drabbats mindre av finanskrisen än vissa andra medlemsstater, men det är osannolikt att det inte skulle påverkas av de grekiska offentliga finansernas svårigheter. Vidare är effekterna av vissa av Greklands grannländers ekonomiska och finansiella problem av oro.

               (19)

               Den globala finansiella och ekonomiska krisens påverkan på den grekiska ekonomin gör att den resulterande omvärderingen av riskerna ytterligare ökar pressen på skuldbördan och ökar riskpåläggen för den offentliga skulden.

         HÄRIGENOM REKOMMENDERAS FÖLJANDE.

               1.

               Med beaktande av att de offentliga finanserna och ekonomin i Grekland generellt utmärks av institutionell svaghet, bör Grekland med start så snart som möjligt under 2010 utforma och genomföra ett djärvt och omfattande strukturreformpaket som är mer långtgående än de åtgärder som beskrevs i uppdateringen av stabilitetsprogrammet från januari 2010. Tydliga och detaljerade tidsplaner bör tillhandahållas för de föreslagna reformerna och under genomförandet. Grekland bör särskilt göra följande, med beaktande av hur viktigt det är att säkerställa löneförhandlingssystemets effektivitet och behovet av en allmänt återhållsam löneutveckling, mot en bakgrund av förlorad konkurrenskraft:

                           a)

                           Sänka den offentliga sektorns löneutgifter, för att se till att denna sektors lönepolitik spelar en ledande roll för den privata sektorns lönebildning och bidrar till en allmänt återhållsam löneutveckling.

                           b)

                           Rationalisera löneutbetalningssystemet för direkt anställda inom offentlig förvaltning genom tillhandahållande av enhetliga principer för lönesättning och löneplanering samt rationalisering av löneskalan. Denna lönepolitik bör utvidgas till ersättningsregler för anställda på offentliga företag.

                           c)

                           Öka lönebildningssystemets flexibilitet genom att främja mer decentraliserade löneförhandlingar på företagsnivå (exempelvis undvika att kollektivavtal utvidgas till företag som inte berörs av förhandlingarna), inklusive en frikoppling från den offentliga sektorns löneutveckling. Förbättra genomförandet av löneförhandlingslagen genom att begränsa användningen av undantagsklausulen.

               2.

               Grekland bör göra följande på grund av det trängande behovet av att reformera pensionssystemet och till följd av problemen med de offentliga finansernas långsiktiga hållbarhet:

                           a)

                           I god tid genomföra en övergripande pensionsreform för att främja de offentliga finansernas hållbarhet.

                           b)

                           Tillnärma mäns och kvinnors lagstadgade pensionsålder och införa ytterligare parametrar som automatiskt anpassar pensionsnivån och den lagstadgade pensionsåldern till förändringar av underliggande ekonomiska och demografiska faktorer.

                           c)

                           Säkerställa att övergripande arbetsmarknadsreformer stödjer ökad arbetskraftstillgång och sysselsättning för att vidga bidragsbasen.

                           d)

                           Anpassa pensionsberäkningen genom att stärka bandet mellan inbetalningar och förmåner samt prisindexera pensionerna, i stället för, som hittills, diskretionär indexering.

                           e)

                           Höja medelåldern för utträde från arbetsmarknaden genom striktare kriterier för förtidspensionering. Väsentligt minska den i dag alltför långa förteckningen över yrken som berättigar till förtidspensionering.

                           f)

                           Förenkla det fragmenterade pensionssystemet och införa en allmänt bindande lagstiftning om pensionsrättigheter, pensionsinbetalningar, ackumulering och indexering.

                           g)

                           Anta nödvändiga rättsakter redan 2010.

               3.

               Inom hälso-/sjukvård bör reformerna inriktas på följande:

                           a)

                           Översyn av hälso-/sjukvårdssystemets alltför fragmenterade struktur och dess förvaltning.

                           b)

                           Höjning av den offentliga primärvårdens kvalitet och effektivitet.

                           c)

                           Modernisering av sjukhusens administration och revision.

                           d)

                           Upphandlingsförfaranden, samtidigt med en översyn av förteckningen över köpta läkemedel.

               4.

               Den offentliga förvaltningen behöver effektiviseras. I detta syfte bör Grekland göra följande:

                           a)

                           Utforma, anta och genomföra den strategiska reform som behövs för att säkerställa en betydande förbättring av den offentliga förvaltningens insyn, öppenhet och effektivitet. Detta skulle baseras på en oberoende funktionsstudie av den offentliga förvaltningens helhetsstruktur, i syfte att öka dess effektivitet på olika politikområden, särskilt vad gäller beslutsfattande, ansvarsfördelningen mellan institutioner, nyckelministeriernas interna organisation, översikt och verkställighetsansvar samt bemanningsnivåer och personaladministration. Den uppåtgående trenden för sysselsättningen i offentlig förvaltning bör vändas.

                           b)

                           Konsolidera antalet kommuner och landsbygdskommuner, med betydande besparingar som följd.

                           c)

                           Vidta åtgärder för att trygga kostnadseffektiv, öppen och konkurrenskraftig offentlig upphandling.

               5.

               Redan 2010 bör också en förbättring av varumarknaden och företagsklimatet prioriteras. I detta syfte bör Grekland göra följande:

                           a)

                           Uppnå målen i programmet för bättre lagstiftning genom att förenkla förfarandena för start, tillståndsgivning och drift av företag. Rationalisera och förenkla Greklands regelverk genom att på alla ministerier skapa specialiserade enheter för bättre lagstiftning, stärka konsekvensanalysernas roll och generellt påskynda genomförandet av programmet för minskade administrativa bördor.

                           b)

                           Anta och genomföra klara och handlingsinriktade politiska ramar för konkurrensen, inklusive en översyn av prioriteringsregler och reform av tillämpningsförfaranden. Stärka den grekiska konkurrensmyndighetens roll och kapacitet (Hellenic Competition Commission).

                           c)

                           Skyndsamt och ambitiöst genomföra tjänstedirektivets regler.

                           d)

                           Vidta effektiva åtgärder för att öka konkurrensen inom de fria yrkena.

                           e)

                           Ytterligare främja och övervaka avregleringen av transport- och energisektorn, särskilt genom att avskaffa prisregleringen och hinder för marknadsinträde beträffande vägtransporter, genom att fullt ut genomföra det första järnvägspaketet (5) för att öppna järnvägsmarknaden samt intensifiera liberaliseringen av elsektorn genom att avveckla tidigare monopoloperatörer.

                           f)

                           Lätta på regleringen av detaljistsektorn.

               6.

               Grekland bör göra följande för ökad produktivitet och sysselsättning:

                           a)

                           Vidta omedelbara åtgärder för att bekämpa svartarbete.

                           b)

                           Se över arbetsmarknadslagstiftningen, inklusive anställningsskyddslagstiftningen, för att öka tillgången på arbetskraft.

                           c)

                           Öka efterfrågan på arbetskraft genom riktade sänkningar av arbetskostnaderna.

                           d)

                           Anta reformer inom utbildningssystemet för att höja arbetskraftens kompetensnivå och öka anpassningen till arbetsmarknadens behov.

               7.

               Mot bakgrund av svårigheterna att öka produktiviteten även med prioriterade offentliga investeringsstrategier bör Grekland vidta alla nödvändiga åtgärder för att effektivisera och intensifiera utnyttjandet av unionens strukturfonder. Uppmärksammas bör här särskilt ett snabbt och effektivt genomförande av de operativa programmen ”Förvaltningsreform” och ”Digital konvergens”, eftersom de ska främja viktiga reformer inom offentlig förvaltning som är centrala för den reformstrategi som beskrivs i uppdateringen av stabilitetsprogrammet från januari 2010.

               8.

               Grekland uppmanas rapportera om de åtgärder som vidtas med anledning av denna rekommendation och om tidsplanen för genomförandet av de strukturåtgärder som anges i uppdateringen av stabilitetsprogrammet från januari 2010, i samband med de kvartalsrapporter som föreskrivs i artikel 4.2 i rådets beslut av den 16 februari 2010.

      Denna rekommendation riktar sig till Republiken Grekland.
      Utfärdad i Bryssel den 16 februari 2010.

            På rådets vägnar

         E. SALGADO

            Ordförande

      (1)  http://ec.europa.eu/economy_finance/structural_reforms/growth_jobs/guidelines/index_en.htm

      (2)  Rådets rekommendation av den 25 juni 2009 om 2009 års uppdatering av de allmänna riktlinjerna för medlemsstaternas och gemenskapens ekonomiska politik och om genomförandet av medlemsstaternas sysselsättningspolitik (EUT L 183, 15.7.2009, s. 1).

      (3)  EGT L 209, 2.8.1997, s. 1.

      (4)  EGT L 83, 30.3.2010, s. 13.

      (5)  Direktiv 91/440/EEG (EGT L 237, 24.8.1991, s. 25), 95/18/EG (EGT L 143,27.6.1995, s. 70) och 2001/14/EG (EGT L 75, 15.3.2001, s. 29).


Avis juridique important

|

31995H0111

95/111/EG: Rådets rekommendation av den 20 mars 1995 om att bevilja kommissionen ansvarsfrihet för genomförandet av operationerna inom Europeiska utvecklingsfonden (1979) (femte EUF) för räkneskapsåret 1993

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 080 , 08/04/1995 s. 0043 - 0043

RÅDETS REKOMMENDATION av den 20 mars 1995 om att bevilja kommissionen ansvarsfrihet för genomförandet av operationerna inom Europeiska utvecklingsfonden (1979) (femte EUF) för räkenskapsåret 1993 (95/111/EG)EUROPEISKA UNIONENS RÅD UTFÄRDAR DENNA REKOMMENDATIONmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 206 i detta,med beaktande av andra AVS-EEG-konventionen, som undertecknades i Lorné den 31 oktober 1979,med beaktande av rådets beslut 80/1186/EEG av den 16 december 1980 om utomeuropeiska länders och territoriers associering med Europeiska ekonomiska gemenskapen (1),med beaktande av det interna avtalet från 1979 om finansiering och förvaltning av gemenskapens bistånd (2), undertecknat den 20 november 1979, och särskilt artikel 29.3 i detta,med beaktande av budgetförordningen av den 17 mars 1981, tillämplig på femte Europeiska utvecklingsfonden (3), särskilt artikel 66-70 i denna, ochmed beaktande av följande:Rådet har granskat räkenskaperna och balansräkningen för Europeiska utvecklingsfondens (1979) (femte EUF) operationer till och med den 31 december 1993, samt revisionsrättens redogörelse för räkenskapsåret 1993, tillsammans med kommissionens svar (4).I enlighet med artikel 29.3 i den interna överenskommelsen beviljas kommissionen ansvarsfrihet för förvaltningen av Europeiska utvecklingsfonden (1979) (femte EUF) av parlamentet på rådets rekommendation.Kommissionens genomförande av Europeiska utvecklingsfondens operationer (1979) (femte EUF) under räkenskapsåret 1993 har i sin helhet varit tillfredsställande.HÄRIGENOM REKOMMENDERASatt Europaparlamentet beviljar kommissionen ansvarsfrihet för genomförandet av Europeiska utvecklingsfondens operationer (1979) (femte EUF) för räkenskapsåret 1993.Utfärdad i Bryssel den 20 mars 1995.På rådets vägnarE. ALPHANDÉRYOrdförande(1) EGT nr L 361, 31.12.1980, s. 1.(2) EGT nr L 347, 22.12.1980, s. 210.(3) EGT nr L 101, 11.4.1981, s. 12.(4) EGT nr C 327, 24.11.1994, s. 264-300 och 421-435.


Avis juridique important

|

32003H0120

Kommissionens rekommendation av den 20 februari 2003 om skydd av och information till allmänheten när det gäller exponering på grund av fortsatt kontaminering med radioaktivt cesium av vissa vilda livsmedelsprodukter efter olyckan vid kärnkraftverket i Tjernobyl [delgivet med nr K(2003) 510]

Europeiska unionens officiella tidning nr L 047 , 21/02/2003 s. 0053 - 0055

Kommissionens rekommendationav den 20 februari 2003om skydd av och information till allmänheten när det gäller exponering på grund av fortsatt kontaminering med radioaktivt cesium av vissa vilda livsmedelsprodukter efter olyckan vid kärnkraftverket i Tjernobyl[delgivet med nr K(2003) 510](2003/120/EG)EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSIONEN UTFÄRDAR DENNA REKOMMENDATIONmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska atomenergigemenskapen, särskilt artiklarna 38.1 och 124, andra strecksatsen, i detta,med beaktande av yttrandet från den expertgrupp som utsetts av Vetenskapliga och tekniska kommittén i enlighet med artikel 31 i fördraget, ochav följande skäl:(1) Efter olyckan vid kärnkraftverket i Tjernobyl den 26 april 1986 hamnade betydande mängder radioaktivt material i atmosfären.(2) Nedfallet av radioaktivt cesium efter olyckan vid kärnkraftverket i Tjernobyl har drabbat ett stort antal länder utanför gemenskapen.(3) Betydande nedfall har påverkat vissa delar av territorierna i en rad medlemsstater och de länder som ansöker om medlemskap i Europeiska unionen.(4) I rådets förordning (EEG) nr 737/90 av den 22 mars 1990 om villkoren för import av jordbruksprodukter med ursprung i tredje land efter olyckan vid kärnkraftverket i Tjernobyl(1), senast ändrad genom förordning (EG) nr 616/2002(2), fastställs högsta tillåtna gränsvärden för radioaktivitet i jordbruksprodukter med ursprung i tredje land och avsedda som människoföda, som måste respekteras vid import av sådana produkter, och i samband med vilka medlemsstaterna utför kontroller.(5) I ett uttalande till rådet den 12 maj 1986 i samband med antagandet av rådets förordning (EEG) nr 1707/86 av den 30 maj 1986 om villkoren för import av jordbruksprodukter från tredje land efter olyckan vid kärnkraftverket i Tjernobyl(3) åtog sig medlemsstaterna att tillämpa samma gränsvärden för handeln inom gemenskapen.(6) Genom kommissionens förordning (EG) nr 1661/1999 av den 27 juli 1999 om tillämpningsföreskrifter för rådets förordning (EEG) nr 737/90 om villkoren för import av jordbruksprodukter med ursprung i tredje land efter olyckan vid kärnkraftverket i Tjernobyl(4), senast ändrad genom förordning (EG) nr 1608/2002(5), infördes bland annat särskilda villkor för strängare kontroll av vilda svampar som importerats från en rad länder utanför gemenskapen.(7) Medlemsstaterna har tillämpat och tillämpar fortfarande vid behov liknande kontroller och villkor för utsläppande på marknaden av livsmedel som härrör från deras nationella agro-industriella livsmedelskedja, särskilt när det gäller fårkött och renkött.(8) De åtgärder som tillämpas på medlemsstaternas territorier bygger på gällande rättsliga förpliktelser som fastställs i rådets direktiv 96/29/Euratom av den 13 maj 1996 om fastställande av grundläggande säkerhetsnormer för skydd av arbetstagarnas och allmänhetens hälsa mot de faror som uppstår till följd av joniserande strålning(6), och i artiklarna 35 och 36 i Euratomfördraget.(9) Naturliga och seminaturliga ekosystem, såsom skogar och skogsarealer, är vanligtvis naturliga livsmiljöer för vilda djur, bär och svampar, och dessa ekosystem tenderar att bibehålla radioaktivt cesium i ett cykliskt utbyte mellan övre marklager (förna), bakterier, mikrofauna, mikroflora och vegetation. Dessutom tenderar marken i sådana ekosystem som främst består av organiskt material att öka den biologiska tillgången på radioaktivt cesium.(10) Skogsväxter som sannolikt konsumeras av människor är ätbara bär, särskilt vilda bär såsom blåbär, hjortron, tranbär, hallon, björnbär och skogssmultron. Kontamineringen efter olyckan i Tjernobyl med radioaktivt cesium i vilda bär visar tecken på att minska långsamt eller förbli oförändrad, särskilt bland fleråriga arter.(11) Till följd av hur skogsmarkens typ påverkar tillgången på radioaktivt cesium fortsätter många arter av ätbara vilda svampar (kantareller, brunsopp, blek taggsvamp och andra välkända ätbara svampar) att utveckla nivåer av radioaktivt cesium som överstiger 600 Bq/kg. Arter som bildar mykhorriza genom att leva i symbios med träd och vars mycel är djupt insänkt i veden (t.ex. karljohan) påverkades mycket senare av nedfallet och uppvisar idag mycket höga halter av radioaktiv cesiumkontaminering.(12) Kontaminering med radioaktivt cesium påverkar även djurarter, såsom vilt och köttätande sötvattenfisk i sjöar i områdena med det största nedfallet. Särskilt förekomsten av arter med hög kontamineringshalt i kosten (lavarter, mossa, och särskilt vissa typer av svamp) bidrar klart till högre kontaminering av de djurarter som konsumerar dem.(13) Det antas att längden på den period under vilken en rad produkter som härrör från arter som lever eller växer i skogar och andra naturliga eller seminaturliga ekosystem är kontaminerade av radioaktivt cesium främst beror på den fysiska halveringstiden för radionukleiden, som är cirka 30 år, och därför kan man inte räkna med någon märkbar förändring av kontamineringen med radioaktivt cesium av dessa produkter under de kommande årtiondena.(14) På senare år har vissa medlemsstater lämnat uppgifter till kommissionen som visar att höga halter av radioaktivt cesium förekommer i vilt, bär, svamp och köttätande sötvattenfisk.(15) Förekomsten av viltkött, med undantag för vildsvin, som uppvisar en halt av radioaktivt cesium som överstiger 600 Bq/kg minskar långsamt, och betydande mängder viltkött som härrör från vissa delar av territorierna i flera medlemsstater och kandidatländer fortsätter att ligga över gränsvärdet.(16) I vissa regioner i Förbundsrepubliken Tyskland kan halten av radioaktivt cesium i kött från vildsvin vara tio eller flera gånger högre än halten av radioaktivt cesium i rådjur eller kronhjort. Exempelvis har förekomsten av fall av vildsvin med en halt av radioaktivt cesium på mer än 600 Bq/kg stadigt ökat sedan 1996, och uppgick till cirka 51 % år 1999 med toppvärden på mer än 10000 Bq/kg.(17) Det kan antas att kontamineringshalterna i kött från vilt, särskilt från vildsvin, i delar av territorierna i en rad andra medlemsstater och kandidatländer med liknande halter av radioaktivt cesium, motsvarar halterna i Förbundsrepubliken Tyskland.(18) Nya uppgifter tyder på att koncentrationerna av radioaktivt cesium förblir höga i köttätande sötvattenfisk i sjöar i områden med det största nedfallet, med toppvärden som överstiger 10000 Bq/kg och 5000 Bq/kg i abborre.(19) Utsläppandet på marknaden av ätbara vilda produkter sker inte nödvändigtvis genom den agro-industriella livsmedelskedjan, vilket innebär att nationell lagstadgad övervakning och kontroll kan förbigås.(20) Medlemsstaterna har underrättat befolkningen om hälsoriskerna med konsumtion av vissa livsmedelskategorier i efterdyningarna av olyckan i Tjernobyl, men allmänhetens medvetenhet om att vilda livsmedel fortfarande är kontaminerade verkar minska.(21) Även om konsekvenserna av kontaminering av vilda produkter är mycket små för allmänhetens hälsa, kan man inte bortse från hälsorisken för personer som konsumerar stora mängder av dessa produkter från områden med nedfall, och därför är det viktigt att förbättra allmänhetens medvetenhet om dessa faror.(22) Genom Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 178/2002 av den 28 januari 2002 om allmänna principer och krav för livsmedelslagstiftning, om inrättande av Europeiska myndigheten för livsmedelssäkerhet och om förfaranden i frågor som gäller livsmedelssäkerhet(7) har ett system inrättats för snabbt informationsutbyte. Det är nödvändigt att använda systemet för utbyte av information mellan medlemsstaterna vid registrerade fall av livsmedel med halter som överstiger gränsvärdet.HÄRIGENOM REKOMMENDERAS FÖLJANDE.1. För skydd av konsumenternas hälsa bör medlemsstaterna vidta lämpliga åtgärder för att se till att de gränsvärden för cesium-134 och 137 som avses i artikel 3 i förordning (EEG) nr 737/90 tillämpas i gemenskapen för utsläppande på marknaden av vilt, vilda bär, vilda svampar och köttätande sötvattenfisk.2. Medlemsstaterna bör underrätta befolkningen om hälsoriskerna i områden där dessa produkter eventuellt kan uppvisa halter över gränsvärdena.3. Medlemsstaterna bör underrätta kommissionen och de övriga medlemsstaterna om registrerade fall där sådana produkter har släppts ut på marknaden som uppvisar halter över gränsvärdena genom gemenskapens system för snabb varning som fastställs i förordning (EG) nr 178/2002.4. Medlemsstaterna bör underrätta kommissionen och de övriga medlemsstaterna om de åtgärder som vidtagits med anledning av denna rekommendation.Utfärdad i Bryssel den 20 februari 2003.På kommissionens vägnarMargot WallströmLedamot av kommissionen(1) EGT L 82, 29.3.1990, s. 1.(2) EGT L 75, 24.3.2000, s. 1.(3) EGT L 146, 31.5.1986, s. 88.(4) EGT L 197, 29.7.1999, s. 17.(5) EGT L 243, 11.9.2002, s. 7.(6) EGT L 159, 29.6.1996, s. 1.(7) EGT L 31, 1.2.2002, s. 1.


title: Kommissionens rekommendation av den 8 september 2011 om stöd för en EU-omfattande eCall-tjänst i elektroniska kommunikationsnät för överföring av 112-samtal från fordon (så kallade eCalls) Text av betydelse för EES

text:
               22.11.2011

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               L 303/46

         KOMMISSIONENS REKOMMENDATION
   av den 8 september 2011
   om stöd för en EU-omfattande eCall-tjänst i elektroniska kommunikationsnät för överföring av 112-samtal från fordon (så kallade eCalls)
   (Text av betydelse för EES)
   (2011/750/EU)
   EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION
   med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 292, och
   av följande skäl:

               (1)

               Enligt rådets beslut 91/396/EEG av den 29 juli 1991 om införandet av ett gemensamt europeiskt larmnummer (1) skulle medlemsstaterna säkerställa att nummer 112 var infört som ett gemensamt larmnummer i det allmänna telefonnätet.

               (2)

               Enligt Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/22/EG av den 7 mars 2002 om samhällsomfattande tjänster och användares rättigheter avseende elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster (direktiv om samhällsomfattande tjänster) (2) ska medlemsstaterna säkerställa att samtal till nummer 112 besvaras och hanteras korrekt, och att alla slutanvändare kan ringa 112 avgiftsfritt.

               (3)

               I Europaparlamentets och rådets direktiv 2010/40/EU av den 7 juli 2010 om ett ramverk för införande av intelligenta transportsystem på vägtransportområdet och för gränssnitt mot andra transportslag (3) ingår ett harmoniserat tillhandahållande av en interoperabel EU-omfattande eCall-tjänst som en prioriterad åtgärd. Införandet av en sådan harmoniserad tjänst i alla fordon inom Europeiska unionen har förutsättningar att avsevärt minska antalet dödsfall och begränsa omfattningen av de skador som beror på trafikolyckor.

               (4)

               Det är viktigt att alla medlemsstater utvecklar gemensamma tekniska lösningar och metoder för nödsamtalstjänsterna. De tekniska lösningarna bör tas fram inom ramen för europeiska standardiseringsorganisationer. Detta kommer att förenkla införandet av eCall-tjänsten, säkerställa tjänstens interoperabilitet och kontinuitet inom hela EU och sänka Europeiska unionens kostnader för genomförandet.

               (5)

               En harmoniserad lösning för hela Europa skulle främja interoperabiliteten för överföring av det röst-/ljudsamtal och minimiuppsättningen uppgifter som genereras av det fordonsintegrerade eCall-systemet till larmcentralen, inklusive den exakta geografiska positionen och tidpunkten för olyckan. En harmoniserad lösning skulle också säkerställa eCall-tjänstens kontinuitet i de europeiska länderna. Genom den täta trafiken över de europeiska gränserna ökar behovet att ett gemensamt dataöverföringsprotokoll för att sådan information ska kunna komma larmcentralerna och räddningstjänsterna tillhanda utan risk för förvirring eller feltolkning.

               (6)

               För ett effektivt genomförande av en harmoniserad EU-omfattande interoperabel eCall-tjänst krävs att röst-/ljudsamtalet, tillsammans med en minimiuppsättning uppgifter som genereras av det fordonsintegrerade systemet vid olyckan, överförs automatiskt till lämplig larmcentral som kan ta emot och använda lokaliseringsuppgifterna.

               (7)

               Formerna för hur mobilnätsoperatörerna vidarebefordrar informationen till larmcentralerna bör fastställas på ett öppet och icke-diskriminerande sätt. Detta gäller även, i förekommande fall, kostnaderna.

               (8)

               En harmoniserad lösning för hela Europa skulle också kunna säkerställa interoperabiliteten för avancerade eCall-tillämpningar, såsom tillhandahållandet av ytterligare information, t.ex. från kollisionssensorer, vilken typ av farligt gods som finns i lasten eller antalet passagerare i fordonet.

               (9)

               Enligt Europaparlamentets och rådets direktiv 95/46/EG av den 24 oktober 1995 om skydd för enskilda personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter (4) och Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/58/EG av den 12 juli 2002 om behandling av personuppgifter och integritetsskydd inom sektorn för elektronisk kommunikation (direktiv om integritet och elektronisk kommunikation) (5) ska individens rätt till integritet och dataskydd respekteras, och för detta ändamål tillräckliga tekniska och organisatoriska säkerhetsåtgärder vidtas. Direktivet medger dock att räddningstjänster använder sig av lokaliseringsuppgifter utan användarens samtycke. Medlemsstaterna ska bl.a. säkerställa att det finns öppna förfaranden som reglerar det sätt på vilket den som tillhandahåller ett allmänt kommunikationsnät och/eller en allmänt tillgänglig elektronisk kommunikationstjänst har möjlighet att åsidosätta avsaknad av samtycke från en användare när det gäller behandling av lokaliseringsuppgifter, för organisationer som handhar nödsamtal och som av en medlemsstat erkänts som en sådan organisation.

               (10)

               eCall-tjänsten har utformats så att den följer rekommendationerna från Artikel 29-arbetsgruppen för skydd av personuppgifter och de rekommendationer som ingår i arbetsdokumentet om dataskydd och personlig integritet i samband med eCall-initiativet, som antogs den 26 september 2006, nämligen att fordon som är utrustade med eCall-utrustning inte ska kunna spåras under sina normala driftsförhållanden och att minimiuppsättningen uppgifter som skickas av eCall-utrustningen ska omfatta minsta möjliga information som krävs för att nödsamtalen ska kunna hanteras på ett lämpligt sätt.

               (11)

               Denna rekommendation kommer att göra det möjligt för medlemsstaterna att utforma den organisation som tar hand om eCall-samtalen så att den på bästa sätt passar deras infrastruktur för insatser vid nödsituationer.

               (12)

               Åtgärder som vidtas inom ramen för Europeiska unionens program för åtgärder till förmån för räddningstjänsten bör bidra till att räddningstjänstens målsättning integreras i unionens övriga politikområden och åtgärder, och bör vara förenliga med andra unionsåtgärder. Kommissionen kan därmed vidta åtgärder för att förbättra beredskapen hos organisationer som ingår i medlemsstaternas räddningstjänster, genom att höja deras förmåga att agera i nödlägen och förbättra teknik och metoder för ingripande och inledande av återställningsarbeten omedelbart efter en nödsituation. Detta kan omfatta larmcentralernas och räddningstjänsternas hantering och användning av eCall-information.

               (13)

               Ett framgångsrikt införande av en eCall-tjänst i hela unionen förutsätter att frågor som berör genomförandet behandlas och att tidsplaner för lanseringen av nya system samordnas. Kommissionen inrättade i februari 2009 en plattform för införande av det europeiska eCall-systemet för samarbetet mellan den offentliga och privata sektorn. I detta forum kan alla intressenter diskutera och hitta lösningar för ett harmoniserat genomförande vid en lämplig tidpunkt.

               (14)

               För att uppnå målen i denna rekommendation är en fortlöpande dialog mellan mobilnätsoperatörer, tjänsteleverantörer och offentliga myndigheter, däribland räddningstjänsterna, av yttersta vikt.

               (15)

               Mot bakgrund av den fortlöpande koncept- och teknikutvecklingen uppmanas medlemsstaterna att gynna och stödja utvecklingen av tjänster för räddningstjänsten, t.ex. för turister och resande samt för transport av farligt gods på väg, och att stödja utveckling och införande av gemensamma gränssnittsspecifikationer genom att arbeta för att sådana tjänster ska kunna samverka i hela Europa.

         HÄRIGENOM REKOMMENDERAS FÖLJANDE.

               1.

               Medlemsstaterna bör tillämpa följande harmoniserade villkor och principer för manuella eller automatiska larmsamtal från en fordonsintegrerad telematikterminal till larmcentraler via det gemensamma europeiska larmnumret 112.

               2.

               I denna rekommendation gäller följande definitioner:
               a)   räddningstjänst: ett organ som med medlemsstatens erkännande tillhandahåller omedelbar och snabb assistans i situationer där det finns ett direkt hot mot liv och lem, enskildas hälsa eller folkhälsan eller allmän säkerhet, enskild eller offentlig egendom eller miljön; assistansen kan även gälla andra situationer.
               b)   larmcentral (PSAP): den fysiska plats där nödsamtal först tas emot enligt en offentlig myndighets ansvar eller en privat organisation erkänd av den nationella regeringen. Den lämpligaste larmcentralen är den som är definierad i förväg av myndigheterna för att täcka nödsamtal från ett visst område av en viss typ (t.ex. eCalls).
               c)   eCall: nödsamtal från fordon till 112, aktiverat antingen automatiskt genom sensorer i fordonet eller manuellt, som via trådlösa mobiltelekommunikationsnät överför en standardiserad minimiuppsättning uppgifter och upprättar en ljudkanal mellan de personer som befinner sig i fordonet och den lämpligaste larmcentralen.
               d)   räddningstjänstkategorivärde: det 8-bitarsvärde som används för nödsamtal från mobiltelefoner för att indikera vilken typ av nödsamtal det rör sig om (1-Polis, 2-Ambulans, 3-Brandkår, 4-Sjöräddning, 5-Fjällräddning, 6-Manuellt initierat eCall, 7-Automatiskt initierat eCall, 8-Reserv), enligt tabell 10.5.135d i ETSI TS 124.008.
               e)   eCall-detektor eller eCall-flagga: det ”räddningstjänstkategorivärde” som har tilldelats till eCalls enligt ETSI TS 124.008 (dvs. ”6-Manuellt initierat eCall” och ”7-Automatiskt initierat eCall”) som gör det möjligt att skilja mellan 112-samtal från mobilterminaler och 112-eCalls från fordonsintegrerade terminaler och också mellan manuellt och automatiskt utlösta eCalls.
               f)   minimiuppsättning uppgifter: den information som måste skickas till larmcentralen enligt standarden EN 15722.
               g)   operatör av mobiltelekommunikationsnät eller mobilnätsoperatör: en leverantör av ett allmänt trådlöst mobilkommunikationsnät.

               3.

               Medlemsstaterna bör införa detaljerade bestämmelser för operatörer av allmänna mobilnät som är verksamma i respektive land om hanteringen av eCalls. Bestämmelserna bör till fullo överensstämma med dataskyddsbestämmelserna i direktiven 95/46/EG och 2002/58/EG. Vidare bör de ange den lämpligaste larmcentralen för att koppla eCalls.

               4.

               Medlemsstaterna bör säkerställa att mobilnätsoperatörerna genomför tekniken för hanteringen av ”eCall-detektorn” i sina nät. Detta bör vara genomfört senast den 31 december 2014.

               5.

               Mobilnätsoperatörerna bör hantera ett eCall som vilket samtal som helst till det gemensamma europeiska larmnumret 112.

               6.

               Medlemsstaterna bör förpliktiga sina nationella myndigheter att före utgången av mars 2012 rapportera till kommissionen om vilka åtgärder som har vidtagits i fråga om denna rekommendation, och om läget när det gäller mobilnätsoperatörernas genomförande av tekniken för hanteringen av ”eCall-detektorn” i sina nät, så att kommissionen kan inleda en översyn med beaktande av de ökande kraven på larmcentralerna.

      Utfärdad i Bryssel den 8 september 2011.

            På kommissionens vägnar

         Neelie KROES

            Vice ordförande

      (1)  EGT L 217, 6.8.1991, s. 31.

      (2)  EGT L 108, 24.4.2002, s. 51.

      (3)  EUT L 207, 6.8.2010, s. 1.

      (4)  EGT L 281, 23.11.1995, s. 31.

      (5)  EGT L 201, 31.7.2002, s. 37.


title: 2014/208/EU: Kommissionens rekommendation av den 9 april 2014 om kvaliteten på företagsstyrningsrapporteringen ( ”följ eller förklara” )  Text av betydelse för EES

text:
               12.4.2014

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               L 109/43

         KOMMISSIONENS REKOMMENDATION
   av den 9 april 2014
   om kvaliteten på företagsstyrningsrapporteringen (”följ eller förklara”)
   (Text av betydelse för EES)
   (2014/208/EU)
   EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION
   med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 292, och
   av följande skäl:

               (1)

               En effektiv ram för företagsstyrning är av avgörande betydelse för samhället, eftersom välskötta företag oftast är mer konkurrenskraftiga och hållbara på lång sikt. God företagsstyrning är i första hand det berörda företagets ansvar, och regler på europeisk och nationell nivå finns för att säkra att vissa standarder följs. Dessa inbegriper lagstiftning och icke-bindande instrument, nämligen nationella företagsstyrningskoder.

               (2)

               Företagsstyrningskoderna syftar till att fastställa principer för god företagsstyrning i börsnoterade företag i Europa med utgångspunkt i insyn, ansvarighet och långsiktighet. De förser företagen med standarder och bästa praxis, så att företagen kan nå bättre resultat och därmed bidra till tillväxt, stabilitet och långsiktiga investeringar.

               (3)

               Enligt Europaparlamentets och rådets direktiv 2013/34/EU av den 26 juni 2013 om årsbokslut, koncernredovisning och rapporter i vissa typer av företag (1) måste företagen ta med en företagsstyrningsrapport i förvaltningsberättelserna, om deras överlåtbara värdepapper är upptagna till handel på en reglerad marknad i någon medlemsstat i den mening som avses i artikel 4.1.14 i Europaparlamentets och rådets direktiv 2004/39/EG av den 21 april 2004 om marknader för finansiella instrument (2).

               (4)

               Företagsstyrningsrapporten bör ge viktig information om företagsstyrningen, t.ex. information om den företagsstyrningskod/de företagsstyrningskoder som företaget tillämpar, företagets system för internkontroll och riskhantering, hur bolagsstämman fungerar och vilken makt den har, aktieägarnas rättigheter och förvaltnings-, lednings- och tillsynsorgan samt deras kommittéer.

               (5)

               Ett högkvalitativt offentliggörande av företagsstyrningen ger investerarna användbar information som underlättar deras investeringsbeslut. Det ökar även investerarnas förtroende för de företag som de investerar i. Mer allmänt kan en ökad insyn på marknaden även ge företagen ett bättre anseende och en större legitimitet bland aktörerna och i samhället som helhet.

               (6)

               Den ”följ- eller förklara”-princip som fastställs i artikel 20 i direktiv 2013/34/EU är ett viktigt inslag i europeisk företagsstyrning. Enligt denna princip måste de företag som avviker från företagsstyrningskoden i företagsstyrningsrapporten redogöra för vilka delar av koden som de avviker från och skälen till detta.

               (7)

               Samtidigt som fullständig överensstämmelse med en kod kan sända ett positivt budskap till marknaden är detta inte alltid den bästa metoden för ett företag ur ett företagsstyrningsperspektiv. Genom att avvika från en bestämmelse i koden kan ett företag i vissa fall styra sig självt på ett effektivare sätt. ”Följ- eller förklara”-metoden ger företagen flexibilitet eftersom de kan anpassa företagsstyrningen efter sin storlek, aktieägarstruktur eller sitt sektoriella särdrag. Samtidigt främjar det en kultur av ansvarighet och uppmuntrar företagen att ta större hänsyn till företagsstyrning.

               (8)

               ”Följ- eller förklara”-principen har ett stort stöd bland företag, investerare och tillsynsmyndigheter eftersom det är ett lämpligt verktyg för företagsstyrning. Liksom nämns i grönboken från 2011 om en EU-ram för bolagsstyrning (3), verkar det finnas vissa brister i hur principen tillämpas i praktiken, särskilt när det gäller kvaliteten på de förklaringar som företagen ger när de avviker från företagsstyrningskoderna. De flesta som deltog i samrådet om grönboken förordade därför ett krav på att företagen ska ge bättre förklaringar vid avsteg.

               (9)

               Enligt senare uppgifter som kommissionen har fått har det skett en gradvis förbättring på detta område. Flera medlemsstater har exempelvis inlett diskussioner eller utfärdat riktlinjer om kvaliteten på förklaringarna. Det finns dock fortfarande utrymme för ytterligare förbättring.

               (10)

               I sin resolution av den 29 mars 2012 (4), anser Europaparlamentet att ”följ- eller förklara”-metoden är ett användbart verktyg för företagsstyrning. Parlamentet välkomnar särskilt tanken om att företag ska vara skyldiga att följa en relevant kod och att avsteg från denna ska förklaras på ett begripligt sätt, vilket bör inbegripa en beskrivning av den alternativa åtgärd som vidtagits.

               (11)

               I handlingsplanen från 2012 om europeisk bolagsrätt och företagsstyrning (5) betonas vikten av högkvalitativa förklaringar, särskilt för investerare. Vidare offentliggörs ett initiativ från kommissionen om att förbättra kvaliteten på företagsstyrningsrapporter och särskilt förklaringar.

               (12)

               Syftet med denna rekommendation är att ge företagen vägledning och hjälpa dem att förbättra kvaliteten på sin företagsstyrningsrapportering. Med tanke på mångfalden i de rättsliga traditionerna och metoderna ger rekommendationerna en allmän ram som kan vidareutvecklas och anpassas efter de specifika nationella förhållandena.

               (13)

               Rekommendationen är tillämplig för företag som måste inge en företagsstyrningsrapport i enlighet med artikel 20 i direktiv 2013/34/EU och som måste ge förklaringar vid avsteg från rekommendationerna i företagsstyrningskoden/företagsstyrningskoderna.

               (14)

               Samtidigt som rekommendationen främst riktar sig till börsnoterade företag i enlighet med artikel 20 i direktiv 2013/34/EU kan även andra företag som upprättar en företagsstyrningsrapport gynnas av en bättre kvalitet på den information som de avser att offentliggöra.

               (15)

               Utöver den information som företagen i vissa medlemsstater ska ge i företagsstyrningsrapporterna ska de även rapportera om hur de tillämpar de grundläggande principerna eller rekommendationerna i koden. För att förbättra insynen ytterligare uppmuntras alla europeiska börsnoterade företag att rapportera om hur de har följt de relevanta koderna med avseende på aspekter som kan vara av största vikt för aktieägarna. Vidare bör företagen överväga att offentliggöra informationen på webben, för att göra den mer tillgänglig.

               (16)

               Det finns ingen standardmall för företagsstyrningsrapportering i unionen. Det är acceptabelt att ge information i en allmän redogörelse eller om specifika bestämmelser så länge som informationen är upplysande och användbar för aktieägare, investerare och andra aktörer. Företagen bör undvika att göra alltför generella redogörelser, som kanske inte omfattar aspekter som är viktiga för aktörerna, men även redogörelser som enbart handlar om att pricka av rutor och som är av föga informativt värde. De bör även undvika att ge omständlig information som kanske inte ger tillräcklig insikt.

               (17)

               Det är mycket viktigt att avsteg från relevanta koder och skälen till detta offentliggörs på lämpligt sätt för att aktörerna ska kunna fatta informerade beslut om företagen. Detta minskar informationsklyftan mellan företagsledarna och aktieägarna och därmed även övervakningskostnaderna för de senare. Företagen bör tydligt ange vilka rekommendationer i koden de har avvikit från och i varje enskilt fall förklara hur företaget har avvikit, skälen till detta, skälet till ett beslut om att avvika från en rekommendation, tidsramen för avvikelsen och de åtgärder som vidtagits för att se till att företagets agerande är förenligt med målen i rekommendationen och koden.

               (18)

               När företagen ger denna information bör de undvika jargong och fokusera på den särskilda situation som förklarar varför de avvikit från en viss rekommendation. Förklaringarna bör vara strukturerade, lättfattliga och användbara. På så sätt kommer det att bli lättare för aktieägarna att föra en konstruktiv dialog med företaget.

               (19)

               En effektiv ”följ- eller förklara”-metod kräver en effektiv övervakning för att företagen ska uppmuntras följa en viss företagsstyrningskod eller förklara avvikelser från denna. I grönboken från 2011 anges det att årsberättelser om bolagsstyrning som företag ger ut inte verkar kontrolleras på ett tillfredsställande sätt och att få medlemsstater har en offentlig eller specialiserad myndighet som kontrollerar att den information som tillhandahålls, särskilt förklaringarna, är fullständig.

               (20)

               Flera olika aktörer, t.ex. styrelser, revisorer och aktieägare, deltar i kontrollen av den information som företagen offentliggör. Styrelser och aktieägare har också en viktig roll att spela när det gäller att uppmuntra till kvalitativa förklaringar. I synnerhet skulle en mer aktiv kontroll från aktieägarnas sida, i egenskap av företagsägare, kunna leda till bättre företagsstyrningsmetoder.

               (21)

               Medlemsstater och organ med ansvar för företagsstyrningskoder uppmanas också att fundera på hur man i större utsträckning kan uppmärksamma den övergripande kvaliteten på förklaringar till avvikelser som ges av företagen inom ramen för de befintliga kontrollsystemen i respektive land. Ytterligare sätt att uppmuntra företagen och andra berörda parter skulle också kunna beaktas, för att förbättra kvaliteten på förklaringarna och företagsstyrningsrapporteringen i allmänhet.

               (22)

               För att säkerställa en effektiv uppföljning av denna rekommendation bör medlemsstaterna uppmärksamma de organ som ansvarar för de nationella företagsstyrningskoderna, börsnoterade företag och andra berörda parter om detta. Medlemsstaterna bör även informera kommissionen om de åtgärder som vidtas i enlighet med denna rekommendation.

         HÄRIGENOM REKOMMENDERAS FÖLJANDE.

      AVSNITT I

      Allmänna bestämmelser

               1.

               Syftet med rekommendationen är att vägleda medlemsstater, organ som ansvarar för nationella företagsstyrningskoder, företag och andra berörda parter. Vägledningen syftar till att förbättra den övergripande kvaliteten på företagsstyrningsrapporter som offentliggörs av företagen i enlighet med artikel 20 i direktiv 2013/34/EU och närmare bestämt kvaliteten på de förklaringar som företagen ger vid avsteg från rekommendationerna i företagsstyrningskoden i fråga.

               2.

               Det bör, i tillämpliga fall, göras tydlig åtskillnad i företagsstyrningskoderna mellan delar från vilka avsteg inte får göras, delar som gäller enligt ”följ- eller förklara”-principen och delar som är helt frivilliga.

      AVSNITT II

      Kvalitativa företagsstyrningsrapporter

               3.

               Enligt artikel 20.1 i direktiv 2013/34/EU ska börsnoterade företag ge information om särskilda aspekter av deras företagsstyrning i företagsstyrningsrapporten.

               4.

               För att ytterligare förbättra insynen för aktieägare, investerare och andra aktörer, och utöver den information som ska ges i de frågor som avses i punkt 3, bör företagen beskriva hur de har tillämpat relevanta rekommendationer i företagsstyrningskoderna i de frågor som är av största vikt för aktieägarna.

               5.

               Sådan information som avses i punkterna 3 och 4 bör vara tillräckligt tydlig, tillförlitlig och omfattande för att aktieägare, investerare och andra aktörer ska få en god inblick i hur företaget styrs. Dessutom bör informationen avse företagets särskilda karaktär och situation, såsom storlek, företagsstruktur och ägande eller andra relevanta kännetecken.

               6.

               För att underlätta tillgången för aktieägare, investerare och andra aktörer bör företagen rutinmässigt offentliggöra sådan information som avses i punkterna 3 och 4 på sina webbplatser och hänvisa till webbplatserna i sina förvaltningsberättelser, även om de redan ger information på annat sätt i enlighet med direktiv 2013/34/EU.

      AVSNITT III

      Kvalitativa förklaringar vid avsteg från en kod

               7.

               Enligt artikel 20.1 i direktiv 2013/34/EU ska börsnoterade företag ge en förklaring om de avviker från rekommendationerna i den kod som de omfattas av eller som de själva har beslutat om att tillämpa.

               8.

               Med avseende på punkt 7 bör företagen tydligt ange exakt vilka rekommendationer som de har avvikit från och, för varje avsteg från en individuell rekommendation,

                           a)

                           förklara på vilket sätt företaget avvikit från rekommendationen,

                           b)

                           ange skälen till avsteget,

                           c)

                           beskriva hur beslutet att avvika från rekommendationen fattades inom företaget,

                           d)

                           om avsteget är tidsbegränsat förklara när företaget planerar att följa en viss rekommendation,

                           e)

                           i tillämpliga fall beskriva den åtgärd som vidtagits i stället för att följa rekommendationen och förklara hur man med hjälp av denna åtgärd kan uppnå det underliggande målet med rekommendationen i fråga eller koden som helhet eller förklara hur det främjar en god företagsstyrning i företaget.

               9.

               Den information som avses i punkt 8 bör vara tillräckligt tydlig, tillförlitlig och omfattande för att aktieägare, investerare och andra aktörer ska kunna bedöma konsekvenserna av ett avsteg från en viss rekommendation.
               Dessutom bör informationen avse företagets särskilda karaktär och situation, såsom dess storlek samt företags- och ägandestruktur eller andra relevanta kännetecken.

               10.

               Avsteg ska förklaras på ett tydligt sätt i företagsstyrningsrapporterna så att det är lätt för aktieägare, investerare och andra aktörer att ta del av dessa. Exempelvis kan rekommendationerna ges i samma ordning som i den relevanta koden, och alla förklaringar till avsteg kan ges i samma avsnitt i företagsstyrningsrapporten, så länge som det tydligt anges vilken metod som tillämpats.

      AVSNITT IV

      Slutbestämmelser

               11.

               För att motivera företagen att följa relevanta företagsstyrningskoder eller ge bättre förklaringar till avsteg från dessa, måste en effektiv övervakning ske på nationell nivå inom ramen för de befintliga kontrollsystemen.

               12.

               Medlemsstaterna bör uppmärksamma de organ som ansvarar för nationella företagsstyrningskoder, börsnoterade företag och andra berörda parter om denna rekommendation. Medlemsstaterna uppmanas att informera kommissionen om de åtgärder som vidtas i enlighet med rekommendation senast den 13 april 2015 för att kommissionen ska kunna följa och bedöma situationen.

               13.

               Denna rekommendation riktar sig till medlemsstaterna, organ som ansvarar för nationella företagsstyrningskoder, börsnoterade företag och andra berörda parter.

      Utfärdad i Bryssel den 9 april 2014.

            På kommissionens vägnar

         Michel BARNIER

            Ledamot av kommissionen

      (1)  EUT L 182, 29.6.2013, s. 19.

      (2)  EGT L 145, 30.4.2004, s. 1.

      (3)  KOM(2011) 164, 5.4.2011.

      (4)  Europaparlamentets resolution av den 29 mars 2012 om en ram för bolagsstyrning för europeiska företag (2011/2181(INI)).

      (5)  COM(2012) 740, 12.12.2012.


title: Rådets rekommendation av den 10 juli 2012 om Greklands nationella reformprogram 2012

text:
               24.7.2012

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               C 219/38

         RÅDETS REKOMMENDATION
   av den 10 juli 2012
   om Greklands nationella reformprogram 2012
   2012/C 219/11
   EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION
   med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 121.2 och 148.4,
   med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken (1), särskilt artikel 5.2,
   med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation,
   med beaktande av Europeiska rådets slutsatser,
   med beaktande av sysselsättningskommitténs yttrande,
   efter att ha hört ekonomiska och finansiella kommittén, och
   av följande skäl:

               (1)

               Europeiska rådet antog den 26 mars 2010 kommissionens förslag om en ny strategi för sysselsättning och tillväxt – Europa 2020. Strategin bygger på ökad samordning av den ekonomiska politiken med inriktning på ett antal nyckelområden där åtgärder måste vidtas för att öka Europas potential för hållbar tillväxt och konkurrenskraft.

               (2)

               Rådet antog den 13 juli 2010 en rekommendation om de allmänna riktlinjerna för medlemsstaternas och unionens ekonomiska politik (2010–2014) och den 21 oktober 2010 ett beslut om riktlinjer för medlemsstaternas sysselsättningspolitik (2), vilka tillsammans utgör de integrerade riktlinjerna. Medlemsstaterna uppmanades att beakta de integrerade riktlinjerna i sin nationella ekonomiska politik och sysselsättningspolitik.

               (3)

               Den 12 juli 2011 antog rådet en rekommendation (3) om Greklands nationella reformprogram för 2011.

               (4)

               Den 23 november 2011 antog kommissionen den andra årliga tillväxtöversikten, vilket inledde den andra europeiska planeringsterminen för förhandsintegrerad politisk samordning förankrad i Europa 2020-strategin.

               (5)

               Europaparlamentet har vederbörligen involverats i den europeiska planeringsterminen, i enlighet med förordning (EG) nr 1466/97, och antog den 15 februari 2012 en resolution om sysselsättning och sociala aspekter i den årliga tillväxtöversikten 2012 och en resolution om bidraget till den årliga tillväxtöversikten 2012.

               (6)

               Den 2 mars 2012 godkände Europeiska rådet prioriteringarna för att säkerställa finansiell stabilitet, budgetkonsolidering och åtgärder för att främja tillväxten. Europeiska rådet betonade behovet av att genomföra differentierad, tillväxtfrämjande budgetkonsolidering, återskapa normala villkor för utlåning till näringslivet, främja tillväxt och konkurrenskraft, bekämpa arbetslösheten och krisens sociala konsekvenser och att modernisera den offentliga förvaltningen.

               (7)

               Den 2 mars 2012 uppmanade Europeiska rådet också de medlemsstater som deltar i europluspakten att i tid lägga fram sina åtaganden, så att de kan tas med i deras stabilitets- eller konvergensprogram och nationella reformprogram.

               (8)

               Den 12 april 2012 lämnade Grekland in sitt nationella reformprogram för 2012 och ofullständiga uppgifter om sina finanspolitiska planer på grund av den pågående uppdateringen av den finanspolitiska strategin på medellång sikt, vilken förväntas vara avslutad inom kort. De grekiska myndigheterna uppmanas att lämna in samtliga standardtabeller som krävs när det gäller stabilitets- och tillväxtpaktens preventiva aspekt, så snart uppdateringen av strategin är slutförd.

               (9)

               Den 21 februari 2012 godkände Eurogruppen ett andra ekonomiskt anpassningsprogram för Grekland. Genomförandet av den ekonomiska politiken i samförståndsavtalet med villkoren för den ekonomiska politiken kommer att bidra till att minska den grekiska offentliga skulden till 117 % av BNP år 2020. Eurogruppen beslöt att med offentliga medel finansiera programmet med 130 miljarder EUR till år 2014, utöver åtagandena i det första finansieringsprogrammet.

               (10)

               Delbetalningar förutsätter att kvantitativa resultatindikatorer följts och en positiv bedömning av framsteg som gjorts med avseende på de politiska kriterier som fastställs i rådets beslut 2011/734/EU av den 12 juli 2011 riktat till Grekland i syfte att förstärka och skärpa den finanspolitiska övervakningen samt förelägga Grekland att vidta de åtgärder för att minska underskottet som anses nödvändiga för att komma till rätta med situationen med ett alltför stort underskott (4) (ändrat den 8 november 2011 (5) och den 13 mars 2012 (6)) samt samförståndsavtalet om särskilda villkor för den ekonomiska politiken som undertecknades den 14 mars 2012.

               (11)

               Den 19 mars 2012 gjorde Europeiska finansiella stabiliseringsfaciliteten (EFSF) den första delbetalningen till Grekland (5,9 miljarder EUR) av den första utbetalningen (14,5 miljarder EUR) inom ramen för det nya finansieringsprogrammet. Grekland mottog även 1,6 miljarder EUR från Internationella valutafonden (IMF). Till och med maj 2012 hade Grekland mottagit 147,5 miljarder EUR i form av offentlig finansiering inom ramen för det första och andra programmet.

               (12)

               Under 2010 och 2011 gjorde Grekland vissa framsteg mot anpassningsprogrammets ambitiösa mål. Flera faktorer hindrade genomförandet: politisk instabilitet, social oro och problem med administrativ kapacitet och – mer grundläggande – en mycket kraftigare konjunkturnedgång än som tidigare beräknats. Viktiga finanspolitiska mål kunde inte uppfyllas, vilket ledde till att ytterligare konsolideringsåtgärder antogs under 2010 och 2011. Grekland åstadkom dock en betydande minskning av det offentliga underskottet: från 15,8 % av BNP år 2009 till 9,1 % år 2011.

               (13)

               Den 18 april 2012 antog kommissionen meddelandet Tillväxt för Grekland. I detta belyses de positiva effekter som ett fullständigt och effektivt genomförande av det ekonomiska anpassningsprogrammet kan få genom att lägga grunden till tillväxt, investeringar och en förbättring av den sociala situationen. Meddelandet påminner om att Grekland kan få kraft och konkret hjälp genom att ingå i unionen och euroområdet. Det understryks att de reformer som föreskrivs i det andra ekonomiska anpassningsprogrammet ska återställa den grekiska ekonomins möjligheter till tillväxt och skapande av arbetstillfällen samt skapa ett rättvisare samhälle. Det beskriver det omfattande finansiella stöd som tillhandahålls Grekland och betonar att Greklands partner och särskilt kommissionen är beredda att ange hur man genom snabba insatser och EU-stöd kan dra största möjliga nytta av de åtgärder som ska genomföras först.

               (14)

               Den ekonomiska krisen och påföljande finanspolitiska konsolideringsåtgärder har påverkat Greklands möjligheter att uppnå Europa 2020-målen, särskilt de sociala målen. Emellertid kommer på medellång sikt sysselsättningen att öka och fattigdom samt socialt utanförskap att begränsas genom strukturreformerna, särskilt på arbetsmarknaden, liberaliseringen av flera sektorer och ett antal åtgärder för att förbättra företagsklimatet. Detta kommer nämligen att främja konkurrensen, öka produktiviteten och minska produktionskostnaderna. Trots den ekonomiska krisen har Grekland fortsatt arbeta för att uppnå miljömålen i Europa 2020.

               (15)

               Det pågår en strategisk omprogrammering av strukturfonderna, med inriktning på att stödja ungdomars sysselsättning respektive konkurrenskraften (särskilt för små och medelstora företag). De nya åtgärderna innebär förstärkta insatser när det gäller sysselsättningspass, utbildning, yrkeskvalifikationer samt tillgång till finansiering för små och medelstora företag.

               (16)

               Grekland har gjort flera åtaganden inom europluspakten. Åtgärderna och genomförandet av åtgärderna från 2011 avser främjande av sysselsättningen, förbättring av konkurrenskraften, ökning av de offentliga finansernas hållbarhet och förstärkning av den finansiella stabiliteten.

         HÄRIGENOM REKOMMENDERAS Grekland att vidta följande åtgärder:
   Genomföra åtgärderna enligt beslut 2011/734/EU, ändrat den 8 november 2011 och den 13 mars 2012, samt enligt samförståndsavtalet med villkoren för den ekonomiska politiken, som undertecknades den 14 mars 2012.

      Utfärdat i Bryssel den 10 juli 2012.

            På rådets vägnar

         V. SHIARLY

            Ordförande

      (1)  EGT L 209, 2.8.1997, s. 1.

      (2)  Upprätthålls för 2012 genom rådets beslut 2012/238/EU av den 26 april 2012 om riktlinjer för medlemsstaternas sysselsättningspolitik (EUT L 119, 4.5.2012, s. 47).

      (3)  EUT C 213, 20.7.2011, s. 12.

      (4)  EUT L 296, 15.11.2011, s. 38.

      (5)  EUT L 320, 3.12.2011, s. 28.

      (6)  EUT L 113, 25.4.2012, s. 8.


title: Rådets rekommendation av den 9 juli 2013 om Tysklands nationella reformprogram 2013, med avgivande av rådets yttrande om Tysklands stabilitetsprogram för 2012–2017

text:
               30.7.2013

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               C 217/33

      RÅDETS REKOMMENDATION

   av den 9 juli 2013
   om Tysklands nationella reformprogram 2013, med avgivande av rådets yttrande om Tysklands stabilitetsprogram för 2012–2017
   2013/C 217/09
   EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION
   med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 121.2 och 148.4,
   med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken (1), särskilt artikel 5.2,
   med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation,
   med beaktande av Europeiska rådets slutsatser,
   med beaktande av sysselsättningskommitténs yttrande,
   med beaktande av ekonomiska och finansiella kommitténs yttrande,
   med beaktande av yttrandet från kommittén för socialt skydd,
   med beaktande av yttrandet från kommittén för ekonomisk politik, och
   av följande skäl:

               (1)

               Den 26 mars 2010 antog Europeiska rådet kommissionens förslag till en ny strategi för sysselsättning och tillväxt, Europa 2020, som bygger på en ökad samordning av den ekonomiska politiken med inriktning på ett antal nyckelområden där åtgärder behövs för att stärka förutsättningarna för hållbar tillväxt och konkurrenskraft i Europa.

               (2)

               Den 13 juli 2010 antog rådet en rekommendation om de allmänna riktlinjerna för medlemsstaternas och unionens ekonomiska politik (2010–2014) och den 21 oktober 2010 ett beslut om riktlinjer för medlemsstaternas sysselsättningspolitik (2), vilka tillsammans utgör de integrerade riktlinjerna. Medlemsstaterna uppmanades att beakta de integrerade riktlinjerna i sin nationella ekonomiska politik och sysselsättningspolitik.

               (3)

               Den 29 juni 2012 beslutade medlemsstaternas stats- och regeringschefer om en tillväxt- och sysselsättningspakt, som ger ett enhetligt ramverk för insatser på nationell nivå, EU-nivå och euroområdesnivå med hjälp av alla tänkbara medel, instrument och politiska åtgärder. De beslutade om insatser som ska utföras på medlemsstatsnivå och uttryckte i synnerhet sitt fulla åtagande att uppnå målen i Europa 2020-strategin och genomföra de landsspecifika rekommendationerna.

               (4)

               Den 10 juli 2012 antog rådet en rekommendation (3) om Tysklands nationella reformprogram för 2012 och avgav sitt yttrande om Tysklands stabilitetsprogram för 2012–2016.

               (5)

               Den 28 november 2012 antog kommissionen den årliga tillväxtöversikten som markerar inledningen av 2013 års europeiska planeringstermin för samordning av den ekonomiska politiken. Den 28 november 2012 antog kommissionen dessutom, på grundval av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1176/2011 av den 16 november 2011 om förebyggande och korrigering av makroekonomiska obalanser (4), sin andra rapport om varningsmekanismen, i vilken Tyskland inte identifierades som en av de medlemsstater som skulle bli föremål för en fördjupad granskning.

               (6)

               Europaparlamentet har vederbörligen involverats i den europeiska planeringsterminen, i enlighet med förordning (EG) nr 1466/97, och antog den 7 februari 2013 en resolution om sysselsättning och sociala aspekter i den årliga tillväxtöversikten 2013 och en resolution om bidraget till den årliga tillväxtöversikten 2013.

               (7)

               Den 14 mars 2013 godkände Europeiska rådet prioriteringarna för att säkerställa finansiell stabilitet, budgetkonsolidering och åtgärder för att främja tillväxt. Europeiska rådet betonade behovet av att eftersträva differentierad och tillväxtvänlig budgetkonsolidering, återställa normala villkor för utlåning till näringslivet, främja tillväxt och konkurrenskraft, ta itu med arbetslösheten och krisens sociala följdverkningar samt modernisera den offentliga förvaltningen.

               (8)

               Den 12 april 2013 lade Tyskland fram sitt nationella reformprogram för 2013 och den 17 april 2013 sitt stabilitetsprogram för perioden 2012–2017. I syfte att beakta deras inbördes samband har de båda programmen bedömts samtidigt

               (9)

               Baserat på en bedömning av stabilitetsprogrammet enligt förordning (EG) nr 1466/97 anser rådet att Tysklands offentliga finanser på det hela taget varit sunda och att det medelfristiga budgetmålet har uppnåtts. Det makroekonomiska scenariot för budgetprognoserna i programmet är trovärdigt. De makroekonomiska prognoserna i stabilitetsprogrammet är i stora drag i linje med kommissionens avdelningars vårprognos 2013 vad gäller den ekonomiska tillväxtens tempo och mönster under 2013 och 2014, samt med kommissionens uppskattning av Tysklands potentiella tillväxttakt på medellång sikt. Syftet med den budgetstrategi som beskrivs i stabilitetsprogrammet är att säkerställa att det medelfristiga budgetmålet uppnås även framöver. Stabilitetsprogrammet bekräftar det tidigare medelfristiga budgetmålet på -0,5 % av BNP. Det medelfristiga budgetmålet är i linje med kraven i stabilitets- och tillväxtpakten. Tyskland uppnådde ett strukturellt budgetöverskott, och därmed sitt medelfristiga budgetmål, under 2012. Enligt stabilitetsprogrammet kommer det (omräknade) strukturella saldot (5) att förbli positivt under 2013 och 2014, vilket i stora drag överensstämmer med kommissionens avdelningars vårprognos 2013, och därmed ges utrymme för automatiska stabilisatorer att komma till sin rätt. Tyskland efterlevde även utgiftsriktmärket för stabilitets- och tillväxtpakten under 2012. Enligt föreliggande uppgifter från stabilitetsprogrammet kommer tillväxten av de offentliga utgifterna, efter diskretionära åtgärder på inkomstsidan, att överstiga utgiftsriktmärket under 2013, men efterleva det under 2014. Enligt stabilitetsprogrammet planeras bruttoskulden sjunka till 80½ % av BNP under 2013 och fortsätta att sjunka därefter.
               Efter korrigering av det alltför stora underskottet 2011 befinner sig Tyskland i en övergångsperiod i fråga om efterlevnad av skuldkriteriet, och har gjort tillräckliga framsteg mot att uppfylla skuldkriteriet under 2012. Om stabilitetsprogrammet genomförs som planerat gör landet också tillräckliga framsteg mot uppfyllandet av skuldkriteriet under 2013 och skuldriktmärket kommer att uppnås i slutet av övergångsperioden 2014. På det hela taget förefaller målen för underskott och skuld realistiska.

               (10)

               Tyskland har endast gjort begränsade satsningar för mer kostnadseffektiva utgifter inom hälso-/sjukvård och långtidsvård. Tidigare reformer av hälsosektorn och årets reformer av långtidsvården förefaller otillräckliga för att uppväga de förväntade framtida kostnadsökningarna. Tyskland förefaller vara på god väg att uppfylla det nationella målet för utbildning och forskning men bör sträva efter ännu ambitiösare uppföljningsmål för att komma ikapp de mest innovativa ekonomierna.

               (11)

               Tyskland utnyttjar inte i tillräcklig utsträckning de tillväxtvänliga inkomstkällorna. Tillämpningen av minskad mervärdesskattesats, för närvarande på 7 %, för ett numera relativt stort antal varor och tjänster skulle kunna begränsas, och mervärdesskatteförvaltningen skulle kunna ses över för att öka effektiviteten, förbättra skatteuppbörden och bekämpa bedrägerier. Tyskland har särskilt låga inkomster från periodiskt återkommande fastighetsskatter (motsvarande 0,5 % av BNP 2011 mot 1,3 % i EU-27). Detta kan lämna utrymme för en ökning av intäkterna från den kommunala fastighetsskatten (Grundsteuer), bland annat genom att se över skatteunderlaget.

               (12)

               Det har gjorts vissa framsteg med genomförandet av bestämmelsen om budgetjämvikt (skuldbromsen) som ingår i grundlagen sedan förra årets rekommendation, Det verkar emellertid som om specifika genomförandebestämmelser fortfarande måste införas i de flesta förbundsstaterna om man vill kunna använda skuldbromsen effektivt i det årliga budgetförfarandet.

               (13)

               Finanssektorn har genomgått en kraftig anpassning och ramverket för reglering och tillsyn har förstärkts. Kommissionens beslut om statliga stöd har fortsatt att driva på omstruktureringen av Landesbanken. Det förefaller emellertid fortfarande finnas administrativa hinder för marknadsdriven konsolidering inom banksektorn, som påverkar finanssektorns allmänna effektivitet.

               (14)

               Tyskland har endast vidtagit begränsade åtgärder för att undanröja betydande hinder för den person som inte tjänar huvudinkomsten i hushållet, och tillgängligheten till barnomsorg på heltid och heldagsskola bör ytterligare ökas. Tyskland har gjort vissa framsteg med att förbättra missgynnade personers utbildningsresultat, men alla förbundsstater bör fortsätta att med eftertryck försöka skapa ett skolsystem som ger lika möjligheter för alla. Hittills har endast begränsade politiska insatser gjorts för att minska den höga skattekilen för låginkomsttagare. Åtgärderna för att förbättra integrationen av långtidsarbetslösa på arbetsmarknaden bör utökas. Tyskland bör göra mer för att minska de höga skatterna och socialförsäkringsavgifterna på låga löner. Ytterligare insatser krävs för att förbättra övergången från vissa typer av avtal, som minijobb, till mer hållbara avtalsformer och på så sätt undvika splittring av arbetsmarknaden. Reallönerna ligger fortfarande under nivån för år 2000, vilket har bidragit till den strukturella minskningen av arbetslösheten från 8 % till 5,5 %, men lönerna har börjat växa dynamiskt sedan des, utan att få negativ inverkan på konkurrenskraften. Samtidigt har löneskillnaderna ökat.

               (15)

               Tyskland strävar efter att minimera de sammanlagda ekonomiska kostnaderna för omvandlingen av energisystemet. Detta har gett vissa inledande resultat, men de sammanlagda kostnaderna har fortsatt att stiga och stora risker och potentiella effektivitetsbrister kvarstår. Tyskland gör betydande insatser för att skynda på utbyggnaden av energinäten. Samordningen av landets nationella energipolitik med grannländernas är otillräcklig.

               (16)

               Läget i tjänstesektorn har inte ändrats nämnvärt sedan 2012 och det finns fortfarande hinder för tillträde till och utövande av vissa yrken. Tyskland bör göra mer för att öppna sin tjänstesektor genom att avlägsna omotiverade begränsningar och inträdeshinder, vilket skulle medföra lägre prisnivåer och överkomligare tjänster för låginkomstgrupper. Inom många hantverkssektorer, bland annat byggsektorn, finns det fortfarande krav på att man ska ha hantverkarutbildning (Meisterbrief) eller motsvarande kvalifikation för att få rätt att driva ett företag. Byggsektorn omfattas också av restriktioner i fråga om förfaranden för marknadskommunikation och tillståndsgivning. Många yrkestjänster omfattas dessutom av bestämmelser avseende associationsform och aktieinnehav. Tyskland skulle kunna undersöka huruvida allmänhetens intresse inte skulle kunna skyddas lika väl med mindre omfattande reglering. Skillnaderna i rättsliga bestämmelser mellan förbundsstaterna tyder också på att det finns utrymme för ytterligare insatser för att identifiera de minst betungande rättsliga arrangemangen och utvidga dem till att omfatta hela landet, och därigenom minska den administrativa bördan för företagen. Den effektiva konkurrensen inom järnvägssektorn är liten. Vad gäller offentlig upphandling är värdet på de avtal som de tyska myndigheterna offentliggör inom ramen för unionens upphandlingslagstiftning anmärkningsvärt lågt. Det rättsliga förfarandet för översyn av lagen mot konkurrensbegränsningar har ännu inte slutförts. Inom detaljhandelssektorn begränsas nytillträdet till marknaden kraftigt av plan- och bygglagen.

               (17)

               Kommissionen har inom ramen för den europeiska planeringsterminen genomfört en omfattande analys av Tysklands ekonomiska politik. Den har bedömt det nationella reformprogrammet och stabilitetsprogrammet. Den har beaktat inte bara programmens relevans för en hållbar finanspolitik och socioekonomisk politik i Tyskland utan även i vilken utsträckning EU:s regler och riktlinjer har iakttagits, mot bakgrund av behovet att stärka den övergripande ekonomiska styrningen i unionen genom att framtida nationella beslut fattas med beaktande av synpunkter på EU-nivå. Kommissionens rekommendationer inom ramen för den europeiska planeringsterminen återspeglas i rekommendationerna 1–4 nedan.

               (18)

               Mot bakgrund av denna bedömning har rådet granskat stabilitetsprogrammet, och dess yttrande (6) återspeglas särskilt i rekommendation 1 nedan

               (19)

               I samband med den europeiska planeringsterminen har kommissionen dessutom analyserat den ekonomiska politiken i euroområdet som helhet. På dessa grunder har rådet utfärdat särskilda rekommendationer till de medlemsstater som har euron som valuta (7). I egenskap av ett land som har euron som valuta bör Spanien även säkerställa ett fullständigt och snabbt genomförande av dessa rekommendationer.

         HÄRIGENOM REKOMMENDERAS Tyskland att vidta följande åtgärder under perioden 2013–2014:

               1.

               Som planerat bevara en sund finanspolitisk position som säkerställer att det medelfristiga budgetmålet uppnås över programperioden. Fortsätta en tillväxtfrämjande politik med extra insatser för att göra de offentliga utgifterna för sjuk- och långtidsvård kostnadseffektivare genom bättre integration av vården och ökad fokusering på förebyggande och rehabilitering samt självständigt boende. Effektivisera skattesystemet, bland annat genom att bredda mervärdesskattebasen och se över den kommunala fastighetsskattebasen. Använda allt tillgängligt utrymme för ökade och effektivare tillväxtfrämjande utgifter för utbildning och forskning på alla nivåer i den offentliga förvaltningen. Slutföra genomförandet av skuldbromsen på ett samstämmigt sätt i alla delstater och införa vältimade och relevanta övervakningsförfaranden och korrigeringsmekanismer.

               2.

               Bibehålla villkor som möjliggör löneökningar för att främja inhemsk efterfrågan. I detta syfte bör de höga skatterna och socialförsäkringsavgifterna sänkas, särskilt för lågavlönade, och missgynnade personers utbildningsresultat förbättras. Bibehålla lämpliga åtgärder för aktivering och integration, särskilt för långtidsarbetslösa. Underlätta övergången från icke-standardanställning som minijobb till mer hållbara anställningsformer. Vidta åtgärder för att öka incitamenten för att arbeta och främja arbetstagares anställbarhet, i synnerhet för den person som inte tjänar huvudinkomsten i hushållet och lågutbildade arbetstagare, inte minst för att förbättra deras inkomster. I detta syfte avlägsna de skattemässiga hindren för de personer som inte tjänar huvudinkomsten i hushållet och ytterligare öka tillgången på barnomsorg på heltid och heldagsskolor.

               3.

               Förbättra samordningen sin energipolitik med grannländernas, och begränsa de sammanlagda kostnaderna för omstruktureringen av energisystemet till ett minimum, bland annat genom att fortsatt se över kostnadseffektiviteten för energipolitiska instrument avsedda att uppnå målen för förnybar energi, och genom att fortsätta att driva på utbyggnaden av de nationella och gränsöverskridande el- och gasnäten.

               4.

               Vidta åtgärder för att stimulera konkurrens inom tjänstesektorn, inbegripet vissa hantverk, särskilt inom byggbranschen, och fria yrken för att främja inhemska tillväxtkällor. Snarast vidta åtgärder för att kraftigt öka värdet på offentliga avtal som är öppna för upphandling. Anta och genomföra den anmälda rättsliga reformen för att förbättra efterlevnaden av konkurrenslagstiftningen i fråga om konkurrenshinder. Undanröja restriktioner i fråga om markanvändning som otillbörligen begränsar nytillträde i detaljhandelssektorn. Vidta ytterligare åtgärd för att undanröja de kvarstående konkurrenshindren på järnvägsmarknaderna. Fortsätta insatserna för att konsolidera banksektorn, bland annat genom att förbättra de administrativa ramarna.

      Utfärdad i Bryssel den 9 juli 2013.

            På rådets vägnar

         R. ŠADŽIUS

            Ordförande

      (1)  EGT L 209, 2.8.1997, s. 1.

      (2)  Upprätthålls för 2013 genom rådets beslut 2013/208/EU av den 22 april 2013 om riktlinjer för medlemsstaternas sysselsättningspolitik (EUT L 118, 30.4.2013, s. 21).

      (3)  EUT C 219, 24.7.2012, s. 35.

      (4)  EUT L 306, 23.11.2011, s. 25.

      (5)  Det konjunkturrensade saldot exklusive engångsåtgärder och andra tillfälliga åtgärder, omräknat av kommissionen enligt den allmänt vedertagna metoden och baserat på uppgifterna i programmet.

      (6)  Enligt artikel 5.2 i förordning (EG) nr 1466/97.

      (7)  Se sidan 97 i detta nummer av EUT.


title: Rådets rekommendation av den 8 mars 2005 om beviljande av ansvarsfrihet för kommissionen för genomförandet av operationerna inom Europeiska utvecklingsfonden (nionde EUF) för räkenskapsåret 2003

text:
               23.3.2005

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               L 77/11

         RÅDETS REKOMMENDATION
   av den 8 mars 2005
   om beviljande av ansvarsfrihet för kommissionen för genomförandet av operationerna inom Europeiska utvecklingsfonden (nionde EUF) för räkenskapsåret 2003
   (2005/253/EG)
   EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR UTFÄRDAT DENNA REKOMMENDATION
   med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,
   med beaktande av AVS–EEG-partnerskapsavtalet, som undertecknades i Cotonou den 23 juni 2000 (1),
   med beaktande av den interna överenskommelsen om finansiering och förvaltning av gemenskapsstödet inom ramen för finansprotokollet till AVS-EG-partnerskapsavtalet (2), genom vilken bland annat nionde Europeiska utvecklingsfonden (nionde EUF) inrättas, särskilt artikel 32.3 i denna överenskommelse,
   med beaktande av budgetförordningen av den 27 mars 2003, tillämplig på nionde Europeiska utvecklingsfonden (3), särskilt artiklarna 96–103 i denna,
   efter att ha granskat räkenskaperna och balansräkningen för nionde EUF:s operationer till och med den 31 december 2003, samt revisionsrättens redogörelse för räkenskapsåret 2003, tillsammans med kommissionens svar (4), och
   av följande skäl:

               (1)

               I enlighet med artikel 32.3 i den ovannämnda interna överenskommelsen skall kommissionen beviljas ansvarsfrihet för den ekonomiska förvaltningen av nionde EUF av Europaparlamentet på rådets rekommendation.

               (2)

               Kommissionens genomförande av nionde EUF:s operationer under räkenskapsåret 2003 har i sin helhet varit tillfredsställande.

         HÄRIGENOM REKOMMENDERAS
   att Europaparlamentet beviljar kommissionen ansvarsfrihet för genomförandet av nionde EUF för räkenskapsåret 2003.

      Utfärdad i Bryssel den 8 mars 2005.

            På rådets vägnar

         J.-C. JUNCKER

            Ordförande

      (1)  EGT L 317, 15.12.2000, s. 3.

      (2)  EGT L 317, 15.12.2000, s. 355.

      (3)  EUT L 83, 1.4.2003, s. 1.

      (4)  EUT C 293, 30.11.2004, s. 315.