               EUROPEISKA KOMMISSIONEN
            Bryssel den 13.9.2017
            COM(2017) 469 final
            Rekommendation till
            RÅDETS BESLUT
            om bemyndigande att inleda förhandlingar om ett frihandelsavtal med Nya Zeeland
            {SWD(2017) 289 final}{SWD(2017) 290 final}

               MOTIVERING

               1.BAKGRUND TILL FÖRSLAGET

               ·Motiv och syfte med förslaget

               Europeiska unionen (EU) har utmärkta politiska förbindelser och mogna handels- och investeringsförbindelser med Nya Zeeland grundade på gemensamma värderingar i fråga om demokrati och mänskliga rättigheter. Nya Zeeland har slutit åtskilliga frihandelsavtal med andra länder. EU har inte något bilateralt frihandelsavtal med Nya Zeeland och det innebär att EU:s företag jämförelsevis har mindre gynnsamma villkor för tillträde till den nya zeeländska marknaden.

               I det gemensamma uttalandet av den 29 oktober 2015
                  1
                åtog sig ledarna för EU och Nya Zeeland att inleda förhandlingar för att snabbt uppnå ett djupgående och omfattande frihandelsavtal av hög kvalitet.

                  Huvudsyftet med förslaget är att skapa gynnsammare villkor för en ytterligare ökning av handeln och investeringarna mellan EU och Nya Zeeland. De allmänna målen i detta förslag är att

               ·främja en smart, hållbar och inkluderande tillväxt genom ökad handel,

               ·skapa nya jobb och anställningsmöjligheter och ökad välfärd,

               ·öka fördelarna för konsumenterna,

               ·förbättra EU:s konkurrenskraft på världsmarknaden, och

               ·stärka samarbetet om handelsrelaterade frågor med en likasinnad partner.

                  Detta är i linje med kommissionens meddelande Handel för alla – Mot en mer ansvarsfull handels- och investeringspolitik
                     2
                  . I meddelandet understryks behovet av att gå vidare med våra bilaterala förbindelser för att skapa arbetstillfällen och tillväxt genom att ta itu med hinder för handel och investeringar på ett övergripande sätt. Samtidigt finns det även ett behov av att trygga EU:s höga nivå på det sociala och miljömässiga skyddet samt bidra till andra handelsrelaterade politiska mål, däribland hållbar utveckling och de speciella behoven hos små och medelstora företag.

                  I meddelandet Handel för alla betonades det att ”Australien och Nya Zeeland är nära partner till EU, delar EU:s värden och synsätt i många frågor och spelar en viktig roll i Asien–Stillahavsområdet och i multilaterala sammanhang. Starkare ekonomiska band med dessa länder kommer också att skapa en solid grund för djupare integrering med mer omfattande värdekedjor i Asien–Stillahavsområdet. En förstärkning av dessa förbindelser bör prioriteras.”

                  Målen är  dessutom i linje med rådets slutsatser om handel av den 21 november 2014
                     3
                   där det betonades att handel med varor, tjänster och investeringar på ett betydande sätt kan bidra till att uppnå de centrala målen i de strategisk agendan för unionen i tider av förändring. I slutsatserna anges också att på grundval av de konkreta framsteg som gjorts de senaste månaderna i fråga om EU:s agenda för den bilaterala handeln bör man sträva efter att slutföra avtal med viktiga partner. Detta mål ligger också i linje med rådets slutsatser om handel och investeringar av den 27 november 2015
                     4
                   som stöder att ambitiösa, omfattande och ömsesidigt gynnsamma bilaterala handels- och investeringsavtal ingås och uppmanar kommissionen att främja förhandlingarna i Asien och Stillahavsområdet.

               ·Förenlighet med befintliga bestämmelser inom området

               De mål som beskrivs ovan är fullt förenliga med fördraget om Europeiska unionen (EU-fördraget) som fastställer att EU bör ”främja integreringen av alla länder i världsekonomin, även genom gradvis avskaffande av restriktioner för internationell handel”
                  5
               .

               Målen ligger också i linje med meddelandet Europa 2020 –  En strategi för smart och hållbar tillväxt för alla
                  6
                där det anges att EU:s handelsstrategi skulle innehålla ”[f]örslag till strategiska dialoger på hög nivå med de viktigaste partnerna för att diskutera strategiska frågor som marknadstillträde, regelverk, globala obalanser, energi och klimatförändringar, tillgång till råvaror, global fattigdom samt utbildning och utveckling”.

               Målet är även fullt förenliga med målen i kommissionens meddelande Tänk småskaligt först – En ”Small Business Act” för Europa
                  7
                från 2008 och Företaget är litet, världen stor
                  8
                från 2011. Stödet för små och medelstora företags ekonomiska verksamhet utanför EU är också förankrat i unionens övergripande konkurrenskraftsstrategi såsom den beskrivs i meddelandet För en industriell renässans i Europa
                  9
                från 2014.

               Vidare överensstämmer målen också med de principer i EU-fördraget enligt vilka unionens politik och åtgärder bör syfta till att konsolidera och stödja de mänskliga rättigheterna
                  10
                och ”bidra till utformningen av internationella åtgärder för att bevara och förbättra miljön och för en hållbar förvaltning av jordens naturresurser i syfte att garantera en hållbar utveckling”
                  11
               .

               Målen är förenliga med EU:s politik på andra områden och med Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna.

               Slutligen är målen förenliga med Junckerkommissionens prioritering att få igång tillväxten i EU igen och att öka antalet jobb utan att skapa nya skulder, dvs. den s.k. investeringsplanen (Europeiska fonden för strategiska investeringar)
                  12
                samt de särskilda prioriteringar som anges i kommissionens arbetsprogram för 2017
                  13
               .

               Denna rekommendation avser ett avtal som är menat att omfatta liberalisering av handeln med varor och tjänster, offentlig upphandling och utländska direktinvesteringar samt åtföljande åtgärder, till exempel bestämmelser om immateriella rättigheter.

               ·Förenlighet med unionens politik inom andra områden

               Beskrivning av frågan om förenlighet med befintliga bestämmelser på detta politikområde finns i avsnittet ”Förenlighet med befintliga bestämmelser inom området”.

               2.RÄTTSLIG GRUND, SUBSIDIARITETSPRINCIPEN OCH PROPORTIONALITETSPRINCIPEN

               ·Rättslig grund

               Artikel 218.3 och 218.4 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (EUF-fördraget).

               ·Subsidiaritetsprincipen (för icke-exklusiv befogenhet)

               Enligt artikel 5.3 i EU-fördraget är subsidiaritetsprincipen inte tillämplig på områden där EU har exklusiv befogenhet. I artikel 3 i EUF-fördraget anges att den gemensamma handelspolitiken är ett av de områden där unionen har exklusiv befogenhet. I denna politik ingår förhandlingar om handelsavtal i enlighet med, bland annat, artikel 207 i EUF-fördraget.

               ·Proportionalitetsprincipen

               I enlighet med proportionalitetsprincipen beaktades alla rimliga alternativ för att bedöma dessa åtgärders troliga ändamålsenlighet, såsom beskrivs närmare i konsekvensbedömningen.

               ·Val av instrument

                  Beslut av Europeiska unionens råd.

               3.RESULTAT AV EFTERHANDSUTVÄRDERINGAR, SAMRÅD MED BERÖRDA PARTER OCH KONSEKVENSBEDÖMNINGAR

               ·Efterhandsutvärderingar/kontroller av ändamålsenligheten med befintlig lagstiftning

                  Ej tillämpligt.

               ·Samråd med berörda parter

               Kommissionen har aktivt samarbetat med berörda parter och genomfört ett omfattande offentligt samråd på internet
                  14
                i syfte att samla in synpunkter om de framtida handelsförbindelserna och ekonomiska förbindelserna mellan EU och Nya Zeeland
                  15
               .

               Det offentliga samrådet på internet var öppet från och med den 11 mars till och med den 3 juni 2016. Den lanserades på webbplatsen för generaldirektoratet för handel (GD Handel) och har offentliggjorts på EU Survey (kommissionens portal för offentliga samråd). Berörda parter inom och utanför EU uppmanades att besvara frågor inom ett brett spektrum av teman rörande handel och investeringar mellan EU och Nya Zeeland.

               Kommissionen fick in 108 svar från många olika typer av deltagare i samrådet. En sammanfattning av svaren finns i konsekvensbedömningen och de enskilda svaren har offentliggjorts om deltagaren inte angett något annat.

               ·Insamling och användning av sakkunnigutlåtanden

                  En extern konsult fick i uppdrag att göra en förhandsanalys av de möjliga effekterna av olika scenarier för frihandelsavtalet.

                  Kommissionen har också varit i kontakt med flera berörda parter som lämnat synpunkter på specifika hinder för marknadstillträde och andra handelshinder som de mött i sina handels- och investeringsförbindelser med Nya Zeeland.

               ·Konsekvensbedömning

                  Även om konsekvensbedömningen hade en större räckvidd än denna rekommendation (den omfattade handel, investeringar och andra frågor) är dess slutsatser ändå giltiga även för rekommendationen.

                  Konsekvensbedömningen och dess åtföljande sammanfattning och det positiva yttrandet med reservationer från nämnden för lagstiftningskontroll kommer att offentliggöras.

                  Utöver konsekvensbedömningen kommer de möjliga ekonomiska, sociala, människorättsliga och miljömässiga konsekvenserna av frihandelsavtalet att granskas i en oberoende bedömning av konsekvenserna för hållbar utveckling, som kommer att utföras av externa konsulter. Bedömningen av konsekvenserna för hållbar utveckling kommer att genomföras parallellt med förhandlingarna om ett frihandelsavtal, och kommer att bygga på ett omfattande samråd med berörda parter, bland annat det civila samhället. Konsekvensbedömningen för hållbar utveckling kommer att slutföras innan frihandelsavtalet paraferas och dess slutsatser kommer att användas som underlag för förhandlingsprocessen.

               ·Lagstiftningens ändamålsenlighet och förenkling

                  Små och medelstora företag bör kunna dra nytta av nya affärsmöjligheter och göra besparingar inom ramen för frihandelsavtalet till följd av liberalisering, förstärkta rättsliga ramar, förbättrade tullförfarandena och transparentare regelverk. Konsekvensbedömningen innehåller närmare uppgifter om de potentiella effekterna för berörda parter och ekonomiska sektorer.

               ·Grundläggande rättigheter

                  I konsekvensbedömningen tar man upp frågor om grundläggande rättigheter inom sociala, miljömässiga och människorättsliga områden.

                  Dessutom bör frihandelsavtalet innehålla ett kapitel om handel och hållbar utveckling i enlighet med etablerad EU-praxis.

               4.BUDGETKONSEKVENSER

                  Frihandelsavtalet kommer att få begränsade negativa konsekvenser för EU:s budget i form av tullar till följd av tulliberaliseringen. Indirekta positiva effekter förväntas när det gäller ökningen av medel knutna till mervärdesskatt och bruttonationalinkomst.

               5.ÖVRIGA INSLAG

               ·Genomförandeplaner samt åtgärder för övervakning, utvärdering och rapportering

                  I enlighet med det åtagande som gjordes i 2015 års meddelande Handel för alla kommer en ingående efterhandsutvärdering av effekterna av frihandelsavtalet med Nya Zeeland att göras när det varit i kraft tillräckligt länge för att det ska finnas meningsfulla uppgifter att tillgå. Konsekvensbedömningen innehåller närmare uppgifter om de planerade arrangemangen för övervakning och utvärdering.

                  •
                        Förklarande dokument (för direktiv)

                  Ej tillämpligt.

               ·Ingående redogörelse för de specifika bestämmelserna i förslaget

               Ej tillämpligt.

               ·Procedurfrågor

               Kommissionen kommer att förhandla för EU:s räkning.

               I enlighet med artikel 218.4 i EUF-fördraget föreslås det att Europeiska unionens råd utser handelspolitiska kommittén till den kommitté med vilken samråd ska ske under förhandlingarna.

               Europaparlamentet kommer att informeras i alla skeden av förfarandet i enlighet med artikel 218.10 i EUF-fördraget.

               Kommissionen välkomnar det faktum att medlemmarna i Europeiska unionens råd via sina parlament i allt högre grad deltar i ett tidigt skede i handelsförhandlingar i överensstämmelse med sina institutionella förfaranden. Kommissionen uppmanar medlemmarna i Europeiska unionens råd att göra samma sak när det gäller denna rekommendation till rådets beslut, dock med vederbörlig hänsyn till rådets beslut 2013/488/EU om säkerhetsbestämmelser för skydd av säkerhetsskyddsklassificerade EU-uppgifter
                  16
               .

               Kommissionen kommer att underrätta Nya Zeeland om EU:s interna bestämmelser om transparens och om Europeiska unionens råds och Europaparlamentets tillgång till förhandlingsdokument.

               Kommissionen kommer att offentligöra denna rekommendation och dess bilaga omedelbart efter antagandet.

               Kommissionen rekommenderar att förhandlingsdirektiven offentliggörs omedelbart efter antagandet.

               Rekommendation till

               RÅDETS BESLUT

               om bemyndigande att inleda förhandlingar om ett frihandelsavtal med Nya Zeeland

               EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA BESLUT

               med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 218.3 och 218.4,

               med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation, och

               av följande skäl: förhandlingar bör inledas i syfte att ingå ett frihandelsavtal med Nya Zeeland.

               HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

               Artikel 1

               Kommissionen bemyndigas att på unionens vägnar förhandla om ett frihandelsavtal med Nya Zeeland.

               Artikel 2

               Förhandlingsdirektiven anges i bilagan.

               Artikel 3

               Förhandlingarna ska föras i samråd med handelspolitiska kommittén.

               Artikel 4

               Detta beslut och dess bilaga ska offentliggöras omedelbart efter antagandet.

               Artikel 5

               Detta beslut riktar sig till kommissionen.

               Utfärdat i Bryssel den

                     På rådets vägnar

                     Ordförande

                     (1)

                  http://europa.eu/rapid/press-release_STATEMENT-15-5947_en.htm

                     (2)

                  http://trade.ec.europa.eu/doclib/docs/2015/october/tradoc_153846.pdf

                     (3)

                  http://www.consilium.europa.eu/uedocs/cms_data/docs/pressdata/EN/foraff/145908.pdf

                     (4)
                  http://www.consilium.europa.eu/en/meetings/fac/2015/11/st14688_en15_pdf/

                     (5)
                  Artikel 21.2 e i EU-fördraget.

                     (6)

                  http://ec.europa.eu/eu2020/pdf/COMPLET%20EN%20BARROSO%20%20%20007%20-%20Europe%202020%20-%20EN%20version.pdf

                     (7)
                  http://eur-lex.europa.eu/legal-content/EN/TXT/?uri=CELEX:52008DC0394

                     (8)
                  http://eur-lex.europa.eu/legal-content/en/ALL/?uri=CELEX:52011DC0702

                     (9)
                  http://eur-lex.europa.eu/legal-content/EN/TXT/?uri=CELEX:52014DC0014

                     (10)
                  Artikel 21.2 b i EU-fördraget.

                     (11)
                  Artikel 21.2 f i EU-fördraget.

                     (12)

                  http://ec.europa.eu/priorities/jobs-growth-investment/plan/index_en.htm

                     (13)
                  https://ec.europa.eu/info/publications/work-programme-commission-key-documents-2017_en

                     (14)
                  http://trade.ec.europa.eu/consultations/index.cfm?consul_id=195

                     (15)
                  Det offentliga samrådet på internet omfattade även framtida handelsförbindelser och ekonomiska förbindelser mellan EU och Nya Zeeland.

                     (16)

                  http://eur-lex.europa.eu/legal-content/EN/TXT/?uri=CELEX:32013D0488

    ---documentbreak---

               EUROPEISKA KOMMISSIONEN
            Bryssel den 13.9.2017
            COM(2017) 469 final
            BILAGA
            till
            Rekommendation till rådets beslut
            om bemyndigande att inleda förhandlingar om ett frihandelsavtal med Nya Zeeland
            {SWD(2017) 289 final}{SWD(2017) 290 final}

               BILAGA

               FÖRHANDLINGSDIREKTIV FÖR ETT FRIHANDELSAVTAL MED NYA ZEELAND

               A.
                     AVTALETS ART OCH RÄCKVIDD

               Avtalet bör uteslutande innehålla bestämmelser om frågor om handel och utländska direktinvesteringar som är tillämpliga parterna emellan.

               Avtalet bör vara ambitiöst, heltäckande och helt överensstämmande med Världshandelsorganisationens (WTO) regler och skyldigheter. Förhandlingarna bör föras och slutföras med beaktande av åtaganden inom ramen för WTO-avtalet. Avtalet bör ha en hög ambitionsnivå som går utöver befintliga WTO-åtaganden.

               Avtalet bör bana väg för en gradvis och ömsesidig liberalisering av handeln med varor och tjänster samt av utländska direktinvesteringar. Det kommer att innehålla bestämmelser på andra handelsrelaterade områden i syfte att främja, underlätta och reglera denna handel och dessa utländska direktinvesteringar. Alla åtaganden inom ramen för avtalet görs för att de ska ha en direkt och omedelbar effekt på handeln och ska, där så är relevant, falla inom ramen för gemensamma EU-regler.

               Avtalet bör omfatta skyldigheter på behörighetsområden för alla berörda myndigheter och enheter i båda parterna i avtalet.

               B.
                     AVTALETS FÖRESLAGNA INNEHÅLL

               Ingress, allmänna principer

               I ingressen bör det erinras om att partnerskapet med Nya Zeeland bygger på gemensamma principer och värderingar, vilka återspeglas i partnerskapsavtalet om förbindelser och samarbete mellan EU och Nya Zeeland från 2016. Avtalet bör utgöra en del av den övergripande ram för de politiska förbindelserna och den institutionella ram som fastställs i partnerskapsavtalet.

               I syfte att liberalisera den bilaterala handeln och utländska direktinvesteringar bör avtalet också hänvisa till bl.a. följande:

               ·Principerna och målen för EU:s yttre åtgärder.

               ·Parternas åtagande att arbeta för hållbar utveckling och den internationella handelns bidrag till hållbar utveckling i ekonomiskt, socialt och miljömässigt hänseende, inklusive ekonomisk utveckling, fattigdomsminskning, full och produktiv sysselsättning och anständigt arbete för alla samt skydd och bevarande av miljön och naturresurserna.

               ·Parternas åtagande att fullt ut iaktta de rättigheter och skyldigheter som följer av WTO-medlemskapet.

               ·Parternas åtagande att öka konsumenternas välfärd genom en politik som säkerställer en hög nivå av konsumentskydd och ekonomiskt välstånd.

               ·Rätten att reglera den ekonomiska verksamheten i det allmännas intresse, att uppnå legitima samhällspolitiska mål såsom skydd och främjande av folkhälsan, sociala tjänster, offentlig utbildning, säkerhet, miljö, allmän moral, socialt skydd eller konsumentskydd, integritets- och uppgiftsskydd samt främjande och värnande av den kulturella mångfalden.

               ·Målet att avtalet bör skapa en ny ram för de ekonomiska förbindelserna mellan parterna och framför allt för utvecklingen av handeln och utländska direktinvesteringar.

               ·Parternas gemensamma målsättning att ta hänsyn till de särskilda utmaningar som små och medelstora företag står inför vid utvecklingen av handeln och utländska direktinvesteringar.

               ·Parternas åtagande att kommunicera med alla relevanta berörda parter, även den privata sektorn och det civila samhällets organisationer/företrädare.

               Mål

               Avtalet bör bekräfta det gemensamma målet att stegvis och ömsesidigt avsevärt liberalisera all handel med varor och tjänster samt utländska direktinvesteringar, i fullständig överensstämmelse med WTO-reglerna, särskilt artikel XXIV i allmänna tull- och handelsavtalet (Gatt) och artikel V i allmänna tjänstehandelsavtalet (Gats).

               Avtalet bör säkerställa en hög nivå av marknadstillträde för offentlig upphandling, och handelsrelaterade immateriella rättigheter, inbegripet geografiska beteckningar, och stärka dialog och samarbete om tekniska ramar och regelverk.

               Avtalet bör konstatera att hållbar utveckling är ett övergripande mål för parterna och bör säkra och underlätta att internationella överenskommelser och standarder på miljöområdet och det sociala området följs i syfte att främja handeln. Hållbar utveckling bör beaktas i hela avtalet och bör omfatta både sociala frågor och miljöfrågor. Avtalet bör säkerställa att parterna inte uppmuntrar handel eller utländska direktinvesteringar genom att sänka kraven i den inhemska lagstiftningen eller de inhemska normerna på miljö- eller arbetsmiljöområdet eller det arbetsrättsliga området, eller genom att luckra upp grundläggande arbetsnormer eller lagstiftning som är till för att skydda och främja kulturell mångfald.

               Handel med varor

               Import- och exporttullar och icke-tariffära åtgärder

               Avtalets syfte är att säkerställa största möjliga liberalisering av handeln. Avtalet bör omfatta praktiskt taget all varuhandel mellan parterna. Tullarna för de flesta tullpositionerna bör avskaffas när detta avtal träder i kraft. Målet med avtalet bör vara att avveckla importtullar och avgifter med liknande verkan för båda sidor, på mindre än sju år generellt sett. Undantag bör hållas till ett minimum och särskilda bestämmelser bör gälla för de känsligaste produkterna. Detta gäller t.ex. vissa jordbruksprodukter för vilka tullkvoter, längre övergångsperioder eller andra arrangemang bör övervägas.

               Förhandlingarna om tullsänkningar bör ske utifrån de tullar som EU tillämpar erga omnes den dag då förhandlingarna inleds och de tullar som Nya Zeeland tillämpar erga omnes den dag då förhandlingarna inleds.

               Alla tullar, exportavgifter eller andra åtgärder med liknande verkan bör vara förbjudna och inga nya bör införas.

               Ursprungsregler

               Ursprungsregler och bestämmelser som föreskriver administrativt samarbete bör vara handelsunderlättande och enklare och bör beakta EU:s standardutformade preferentiella ursprungsregler och EU-producenternas intressen.

               Bedrägeribekämpning

               Avtalet bör innehålla en bestämmelse om fördjupat administrativt samarbete där det anges vilka förfaranden och lämpliga åtgärder som parterna får tillämpa om det konstateras brister i det administrativa samarbetet i tullfrågor, oriktigheter eller bedrägeri.

               Hantering av administrativa fel

               Det bör också finnas bestämmelser om att parterna gemensamt kan undersöka möjligheten att vidta lämpliga åtgärder om de behöriga myndigheterna begår fel vid tillämpningen av de preferentiella ursprungsreglerna.

               Tullar och förenklade handelsprocedurer

               Avtalet bör innehålla bestämmelser för att underlätta handeln mellan parterna, samtidigt som man säkerställer att det finns fungerande kontroller. Därför bär avtalet omfatta åtaganden om regler, krav, formaliteter och förfaranden för parterna i fråga om import, export och transitering. Dessa bestämmelser bör beakta det paraferade avtalet mellan EU och Nya Zeeland om samarbete och ömsesidigt bistånd i tullfrågor eller framtida ändringar av detta.

               Avtalet bör främja det faktiska genomförandet och tillämpningen av internationella regler och standarder på tullområdet och andra handelsrelaterade förfaranden, däribland WTO:s bestämmelser, WTO:s avtal om förenklade handelsprocedurer, Världstullorganisationens instrument och den reviderade Kyotokonventionen.

               Avtalet bör innehålla bestämmelser för att främja utbyte av bästa praxis och erfarenheter på särskilda områden av gemensamt intresse. Det kan exempelvis handla om områden som modernisering och förenkling av regler och förfaranden, standardiserad dokumentation, tulltaxeklassificering, transparens, ömsesidigt erkännande och samarbete mellan olika organ.

               Avtalet bör bidra till konvergens i fråga om förenklade handelsprocedurer, vid behov med utgångspunkt i relevanta internationella standarder och instrument.

               Avtalet bör säkerställa att tullmyndigheterna faktiskt och verkningsfullt skyddar de immaterialrättsliga rättigheterna för alla varor under tullkontroll.

               I bestämmelserna om förenklade handelsprocedurer bör avtalet beakta de utmaningar som små och medelstora företag står inför, men samtidigt säkerställa likvärdiga förutsättningar för alla ekonomiska aktörer.

               Avtalet bör syfta till upprättandet av ett protokoll om ömsesidigt administrativt bistånd i tullfrågor, som omfattar bistånd vid tullbedrägeriutredningar (t.ex. bistånd på begäran, bistånd på eget initiativ och sekretess), alternativt innehålla en hänvisning till protokollet till avtalet mellan EU och Nya Zeeland om samarbete och ömsesidigt administrativt bistånd i tullfrågor.

               Icke-tariffära handelshinder

               Avtalet bör ta upp handelsrelaterade regleringsfrågor och icke-tariffära handelshinder. Avtalet bör därför förbjuda alla förbud, begränsningar och andra icke-tariffära handelshinder som inte kan motiveras av de allmänna undantagen nedan och som kan utgöra ett medel för godtycklig diskriminering eller en förtäckt begränsning av handeln mellan parterna. Prioritet bör ges åt bestämmelser och förfaranden för att säkra att oberättigade icke-tariffära handelshinder avskaffas. Avtalet bör också omfatta lämpliga förfaranden för att förhindra icke-tariffära hinder och andra onödiga handelshinder. Avtalet bör också ta upp lokaliseringskrav.

               Produktspecifika icke-tariffära hinder bör åtgärdas genom metoden med krav och bud, vid sidan av samtal om tullmedgivanden. Med tanke på hur viktigt det är att främja målen med avtalet och förbättra marknadstillträdet så att det går ett steg längre än vad de horisontella bestämmelserna medger, bör avtalet innehålla sektorspecifika åtaganden om icke-tariffära hinder.

               Avtalet bör innehålla bestämmelser om statliga handelsföretag med en bedömning av eventuella snedvridningar av konkurrensen och hinder för handel som detta skulle kunna ge upphov till.

               Tekniska föreskrifter, standarder och förfaranden för bedömning av överensstämmelse

               Parterna bör inte enbart bekräfta bestämmelserna i WTO-avtalet om tekniska handelshinder, utan också fastställa bestämmelser som bygger på och kompletterar WTO-bestämmelserna, i syfte att underlätta tillträdet till varandras respektive marknader.

               Avtalet bör innehålla ett antal allmänna principer (t.ex. proportionalitets-, öppenhets- och icke-diskrimineringsprinciperna samt principen om att undvika otillbörliga begränsningar) och bestämmelser som bygger på och utgör ett komplement till WTO-reglerna. Målen bör bland annat vara att öka transparensen, främja ändamålsenlig lagstiftning, anta relevanta internationella standarder, sträva efter att uppnå förenlighet och konvergens mellan parternas tekniska föreskrifter och överensstämmelsebedömningar på grundval av internationella standarder, harmonisera provnings- och certifieringskrav, t.ex. genom ett riskbaserat tillvägagångssätt vid bedömning av överensstämmelse (bland annat användning av egen försäkran om överensstämmelse inom sektorer där det är möjligt och lämpligt) och bestämmelser som syftar till att uppnå överensstämmelse mellan provningskrav i ett antal prioriterade sektorer samt främja användningen av ackreditering.

               Avtalet bör innehålla bestämmelser som syftar till att sprida information till importörer och exportörer.

               Förhandlingarna bör ta upp förhållandet mellan avtalet och det befintliga avtalet om ömsesidigt erkännande i syfte att förbättra genomförandet av avtalet och möjliggöra ett effektivare samarbete.

               Sanitära och fytosanitära åtgärder

               Parterna bör bygga vidare på och gå utöver det befintliga WTO-avtalet om sanitära och fytosanitära åtgärder, i syfte att underlätta tillträdet till varandras marknader samtidigt som man värnar om människors, djurs och växters hälsa. Kapitlet om sanitära och fytosanitära åtgärder bör omfatta frågor som rör transparens, proportionalitet, onödiga dröjsmål, harmonisering, erkännande av likvärdighet och alternativa åtgärder, regionalisering, förfaranden för kontroll, inspektion och godkännande, revisioner, importkontroller, nödåtgärder, godkännande av inrättningar utan föregående inspektion, tillämpning av EU-omfattande godkännandeprocesser (enda kontaktpunkt), regleringssamarbete, förbättrat samarbete om antimikrobiell resistens, samt inrättandet av en mekanism för att skyndsamt kunna ta upp särskilda handelsproblem som rör sanitära och fytosanitära åtgärder.

               Förhandlingarna bör följa bestämmelserna i de förhandlingsdirektiv som antogs av rådet den 20 februari 1995 (rådsdokument 4976/95). Förhandlingarna bör ta upp förhållandet mellan avtalet och det befintliga avtalet mellan EU och Nya Zeeland om sanitära åtgärder som tillämpas inom handeln med levande djur och animaliska produkter, samtidigt som innehållet bevaras och ett effektivt samarbete föreskrivs.

               Djurskydd

               Avtalet bör främja ett fortsatt samarbete och utbyte om djurskyddsfrågor, för att bl.a. diskutera eventuella åtaganden rörande överensstämmelse i djurskyddsbestämmelser mellan parterna.

               Skyddsåtgärder

               Avtalet bör innehålla en klausul om skyddsåtgärder som anger att en part får vidta lämpliga åtgärder i enlighet med WTO-avtalet om tillämpning av artikel XIX i Gatt 1994 eller WTO-avtalet om skyddsåtgärder. Avtalet bör också säkerställa att sådana skyddsåtgärder får minsta möjliga snedvridande verkan på den bilaterala handeln.

               För att maximera liberaliseringsåtagandena och säkerställa ett nödvändigt skydd, med beaktande av känsliga sektorers specifika förutsättningar, bör avtalet i princip innehålla en bilateral skyddsklausul varigenom en part, delvis eller fullständigt, får dra in handelsförmåner om en ökning av importen av en produkt från den andra parten orsakar eller riskerar att orsaka allvarlig skada för dess inhemska industri.

               Antidumpnings- och utjämningsåtgärder

               Avtalet bör innehålla en klausul om antidumpnings- och utjämningsåtgärder som anger att en part får vidta lämpliga åtgärder mot dumpning och/eller utjämningsbara subventioner i enlighet med WTO-avtalet om tillämpning av artikel VI Gatt 1994 eller WTO-avtalet om subventioner och utjämningsåtgärder. Avtalet bör också innehålla åtaganden som går utöver WTO-bestämmelserna inom detta område, i enlighet med EU:s bestämmelser och tidigare avtal.

               Det bör i avtalet erkännas att gröna boxen-betalningar inte snedvrider priserna och bör därför i princip inte omfattas av antidumpningsåtgärder eller utjämningsåtgärder.

               Handel med tjänster, utländska direktinvesteringar och den digitala handeln

               I enlighet med artikel V i allmänna tjänstehandelsavtalet (Gats) bör avtalet ha en betydande sektorstäckning och bör omfatta alla leveranssätt. Avtalet bör inte på förhand utesluta något från sitt tillämpningsområde, förutom audiovisuella tjänster liksom tjänster som tillhandahålls och verksamhet som utförs vid utövandet av statliga befogenheter. Förhandlingarna bör syfta till att stegvis och ömsesidigt liberalisera handeln med tjänster och utländska direktinvesteringar genom att avskaffa begränsningar vad gäller marknadstillträdet och nationell behandling, utöver parternas WTO-åtaganden och de bud som lämnats i samband med förhandlingarna om tjänstehandelsavtalet. Avtalet bör innehålla regler om krav i samband med utländska direkinvesteringar.

               Dessutom bör avtalet innehålla regleringsordningar. I detta syfte bör förhandlingarna omfatta bland annat

               ·bestämmelser om transparens och ömsesidigt erkännande,

               ·horisontella bestämmelser om inhemsk reglering, såsom de som säkerställer opartiskhet och rättssäkerhet avseende licensiering och krav på och förfaranden för kvalificering, och

               ·bestämmelser för specifika sektorer, inklusive telekommunikationstjänster, finansiella tjänster, leveranstjänster samt internationella sjötransporttjänster.

               Mot bakgrund av den ökande digitaliseringen av handeln bör förhandlingarna leda till bestämmelser som omfattar digital handel och gränsöverskridande dataflöden, betrodda tjänster och autentiseringstjänster samt icke begärda meddelanden via direkt marknadsföring, och bör ta upp oberättigade krav på datalokalisering, utan att låta EU:s regler om skydd av personuppgifter varken omfattas eller påverkas av förhandlingarna.

               Avtalet får innehålla förfarandemässiga åtaganden om fysiska personers inresa och vistelse för affärsändamål enligt parternas åtaganden gällande leveranssätt 4. Samtidigt bör inget i avtalet hindra parterna från att tillämpa sina nationella lagar, författningar och krav avseende inresa och vistelse, förutsatt att de därigenom inte upphäver eller minskar de förmåner som tillkommer en part enligt detta avtal. De lagar, författningar och krav avseende arbetsvillkor och arbetstagares rättigheter som finns i EU ska fortsatt tillämpas.

               Avtalet bör bekräfta rätten att reglera ekonomisk verksamhet i det allmännas intresse för att uppnå berättigade mål för den offentliga politiken såsom skydd och främjande av folkhälsan, sociala tjänster, offentlig utbildning, säkerhet, miljön, allmän moral, socialt skydd eller konsumentskydd, integritetsskydd och skydd av personuppgifter samt främjande och skydd av den kulturella mångfalden. Den höga kvaliteten på EU:s offentliga tjänster bör bevaras i enlighet med fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (EUF-fördraget) och särskilt protokoll nr 26 om tjänster av allmänt intresse, och med beaktande av EU:s reservationer på detta område, inklusive Gats.

               Kapitalrörelser och betalningar

               Avtalet bör syfta till ett avskaffande av restriktioner för löpande betalningar och kapitalrörelser i samband med transaktioner som liberaliserats inom ramen för detta avtal samt omfatta en frysningsklausul. Avtalet bör innehålla skydds- och undantagsbestämmelser (t.ex. om unionens ekonomiska och monetära politik och betalningsbalans) som överensstämmer med EUF-fördragets bestämmelser om fri rörlighet för kapital

               Immateriella rättigheter

               Avtalet bör komplettera och bygga på avtalet om handelsrelaterade aspekter av immaterialrätter (Trips-avtalet), och syfta till att säkerställa en hög skyddsnivå och verkställighet av alla former av immateriella rättigheter.

               Kapitlet om immateriella rättigheter bör omfatta bestämmelser om upphovsrätt och närstående rättigheter, varumärken, formgivning, patent, växtförädlarrätt, skydd av ej offentliggjord information inklusive affärshemligheter, geografiska beteckningar och förbättrat säkerställande av skyddet för dessa. Avtalet bör eftersträva förbättrat verkställande av skyddet för immateriella rättigheter, inbegripet i den digitala miljön och vid gränserna (även vid export).

               Genom avtalet bör lämpliga samarbetsmekanismer inrättas mellan parterna för att stödja genomförandet av kapitlet om immateriella rättigheter, samt en regelbunden dialog om frågor som rör immateriella rättigheter för att utbyta information om framsteg på lagstiftningsområdet hos parterna, erfarenhetsutbyte om säkerställande av skyndsamt samråd i förhållande till tredjeländer.

               Utan att det påverkar relevanta multilaterala diskussioner i detta sammanhang bör förhandlingarna omfatta frågor som rör genetiska resurser, traditionell kunskap och folklore.

               Geografiska beteckningar

               Avtalet bör föreskriva ett direkt skydd genom avtalet av en förteckning över geografiska beteckningar (vin, spritdrycker, jordbruksprodukter och livsmedel) på en hög skyddsnivå som bygger på artikel 23 i Trips-avtalet, inklusive mot högre domstols rätt att döma i ett mål som en lägre instans ännu inte avgjort, förbättrat säkerställande av skydd, samexistens med äldre vedertagna varumärken, skydd mot efterkommande generiska produkter samt möjlighet att lägga till nya geografiska beteckningar. Frågor rörande enskilda äldre rättigheter, till exempel avseende växtförädlarrätt och rättigheter, varumärken, generiska eller andra legitima äldre användningar bör beaktas. Dessutom kommer förhandlingarna att omfatta arrangemang för skydd av geografiska beteckningar på marknader i tredjeländer.

               Offentlig upphandling

               Med utgångspunkt i respektive åtaganden enligt WTO-avtalet om offentlig upphandling bör avtalet syfta till ett omfattande och förbättrat tillträde till marknaderna för offentlig upphandling. Detta bör omfatta omfattande och ömsesidigt godtagbara upphandlingsmöjligheter på alla myndighetsnivåer, statliga enheter (”crown entities”), statligt ägda företag och företag med speciella eller exklusiva rättigheter och upphandling av varor, tjänster och offentliga arbeten. Detta innebär att parterna erkänner särdragen och de känsliga frågorna i sina respektive upphandlingsmiljöer. Det bör också övervägas om avtalet bör omfatta åtaganden för offentlig-privata partnerskap/koncessioner i överensstämmelse med respektive lagstiftning på detta område. Parterna erkänner vikten av principen om nationell behandling för att säkerställa en behandling som inte är mindre gynnsam än för lokalt etablerade leverantörer och tjänsteleverantörer.

               Förfarandemässiga åtaganden bör grundas på de regler, förfaranden och krav som fastställs i WTO-avtalet om offentlig upphandling. Åtagandena bör särskilt säkerställa rättssäkerheten (såsom att inkludera verkningsfulla översynsmekanismer) och transparens vid den upphandling som omfattas. Bestämmelser om transparens bör också övervägas för att säkerställa klarhet om tillämpliga upphandlingsregler och om tillgängliga upphandlingsmöjligheter för att ge företagen lättillgänglig information.

               Handel och konkurrens

               Avtalet bör innehålla bestämmelser om konkurrens och om tillämpningen av konkurrensbestämmelserna.

               Avtalet bör innehålla bestämmelser om subventioner. Det bör även ta upp statligt ägda företag, företag med monopolrättigheter och företag med särskilda rättigheter eller privilegier.

               Små och medelstora företag

               Avtalet bör innehålla ett särskilt kapitel om små och medelstora företag. Avtalet bör hjälpa de små och medelstora företagen att fullt ut utnyttja avtalets handelsmöjligheter, bland annat genom arrangemang för informationsutbyte om kraven för marknadstillträde och en lämplig institutionell struktur.

               Handel och hållbar utveckling

               Avtalet bör innehålla bestämmelser om de arbetsrättsliga aspekter och miljöaspekter av handel och hållbar utveckling som är relevanta i samband med handel och utländska direktinvesteringar. Avtalet bör innehålla bestämmelser som främjar efterlevnad och ett effektivt genomförande av relevanta internationellt överenskomna principer och regler, inklusive Internationella arbetstagarorganisationens (ILO) grundläggande arbetsrättsliga normer och grundläggande konventioner samt multilaterala miljöavtal, inbegripet de som rör klimatförändringar.

               Avtalet bör bekräfta parternas rätt att lagstifta på det arbetsrättsliga området och miljöområdet, i enlighet med sina internationella åtaganden, och för att uppnå en hög skyddsnivå. Avtalet bör innehålla bestämmelser om att skyddsnivån för arbetstagare och miljön inte får försämras i syfte att främja handel och utländska direktinvesteringar. Detta bör omfatta ett åtagande om att inte göra avsteg från eller underlåta att tillämpa den nationella arbetsrättsliga lagstiftningen och miljölagstiftningen.

               Avtalet bör främja att handel och utländska direktinvesteringar i större utsträckning bidrar till hållbar utveckling, bland annat genom att ta upp frågor såsom underlättande av handel med miljö- och klimatvänliga varor och tjänster och främjande av frivilliga system för hållbar utveckling och för företagens sociala ansvar, med beaktande av internationellt erkända instrument.

               Avtalet bör också innehålla åtaganden som främjar handel med naturresurser som erhållits lagligt och hanterats på ett hållbart sätt, särskilt vad gäller biodiversitet, vilda djur och växter, skogsbruksprodukter samt fiske och bör täcka relevanta internationella instrument och internationell praxis. Det bör också främja handel som stödjer en klimattålig utveckling med låga utsläpp.

               Avtalet bör innehålla lämpliga bestämmelser för ett effektivt genomförande och en effektiv övervakning av bestämmelserna, samt förfaranden för att hantera eventuella tvister mellan parterna och möjliggöra deltagande av det civila samhället.

               Energi och råmaterial

               Avtalet bör innehålla bestämmelser om de aspekter som rör handel och utländska direktinvesteringar på området energi och råmaterial. Förhandlingarna bör syfta till att säkerställa ett öppet, transparent, icke-diskriminerande och förutsebart företagsklimat och att begränsa konkurrensbegränsande praxis på detta område. Avtalet bör också innehålla regler som stödjer och ytterligare främjar handel och utländska direktinvesteringar inom sektorn för förnybar energi. Avtalet bör också förbättra samarbetet på dessa områden.

               Transparens vad gäller bestämmelser

               Avtalet bör innehålla bestämmelser om följande:

               ·Offentliggörande, inbegripet offentliggörande av åtgärder med allmän tillämpning, på ett på ett icke-diskriminerande sätt och med rimliga tidsfrister för synpunkter på förslag till åtgärder med allmän tillämpning.

               ·Förfrågningar och kontaktpunkter, med mekanismer för att svara på frågor från berörda parter avseende föreslagna eller gällande åtgärder.

               ·Administrativa förfaranden som grundas på och överensstämmer med lagstiftningen, som säkerställer att information om åtgärder med allmän tillämpning finns tillgänglig för intresserade personer och att rimlig möjlighet ges dem som berörs av ett förfarande att lämna synpunkter före en slutlig administrativ åtgärd.

               ·Lämpliga möjligheter att pröva och överklaga en administrativ åtgärd på områden som omfattas av avtalet.

               ·Främjande av lagstiftning av god kvalitet och god administrativ praxis.

               Regleringssamarbete

               Avtalet bör omfatta övergripande bestämmelser om samstämmiga och transparenta regelverk för att man ska kunna utveckla, anta och genomföra effektiva, kostnadseffektiva och mer kompatibla regelverk i syfte att underlätta handeln. Avtalet bör innehålla bestämmelser om främjande av informationsutbyte, ökad användning av god regleringspraxis och förbättrat regleringssamarbete.

               Man bör därför överväga att införa regleringssamarbete på vissa områden som inte ingår i den nuvarande ramen och mekanismer för att identifiera eventuella hinder som man kan komma till rätta med genom lagstiftningssamarbete.

               Institutionella bestämmelser och slutbestämmelser

               Det bör skapas en tydlig rättslig och institutionell koppling mellan detta avtal och partnerskapsavtalet. På så sätt säkras en extern samstämmighet, särskilt när det gäller de olika bestämmelsernas befintlighet och tillämpning samt tillfälligt eller slutgiltigt upphävande av dem.

               Avtalet bör föreskriva att ett särskilt övergripande organ inrättas som ska övervaka tillämpningen av avtalet. Vid behov kan det inrättas kommittéer eller arbetsgrupper för särskilda områden som bör vara underställda det övergripande organet.

               Tvistlösning och medling

               Avtalet bör innehålla en effektiv och bindande tvistlösningsmekanism med ett skyndsamt förfarande, särskilt för skiljenämndens sammansättning och förfaranden. Tvistlösningsmekanismen bör vara transparent, öppen och innovativ. Den bör omfatta bestämmelser om en flexibel och snabb medlingsmekanism.

               Allmänna undantag

               Avtalet bör omfatta allmänna undantag, som är tillämpliga på de relevanta delarna av avtalet, inbegripet med avseende på säkerhet, betalningsbalans, tillsyn och beskattning.

               Giltiga språk

               Avtalet bör vara lika giltigt på alla officiella EU-språk och bör innehålla en språkklausul om detta.

               Övriga frågor

               Avtalet bör erkänna vikten av konsumentskyddsfrågor och stödja ett effektivt konsumentskydd, även i den digitala miljön.

               Efter en analys av kommissionen och samråd med handelspolitiska kommittén och i enlighet med EU-fördragen, får avtalet innehålla ytterligare bestämmelser som rör handeln och de ekonomiska förbindelserna avseende vilka ett ömsesidigt intresse har uttryckts under förhandlingarna.

               Waitangi

               Avtalet bör beakta de nya zeeländska myndigheternas skyldigheter i förhållande till Waitangi-avtalet. I detta sammanhang bör åtgärder som vidtas i enlighet med denna bestämmelse inte utgöra ett medel för godtycklig eller omotiverad diskriminering mot personer från den andra parten eller som en förtäckt begränsning av handeln med varor och tjänster och av utländska direktinvesteringar.


				|

		52014PC0147

			Rekommendation till RÅDETS BESLUT om godkännande av kommissionens ingående, på Europeiska atomenergigemenskapens vägnar, av associeringsavtalet mellan Europeiska unionen och Europeiska atomenergigemenskapen och deras medlemsstater, å ena sidan, och Republiken Moldavien, å andra sidan /* COM/2014/0147 final */

			   	MOTIVERING
1.           BAKGRUND TILL FÖRSLAGET
Detta förslag har utarbetats inför planerna på
undertecknande, provisorisk tillämpning och ingående av associeringsavtalet
mellan EU och Republiken Moldavien för att godkänna kommissionens ingående av
associeringsavtalet på Europeiska atomenergigemenskapens (Euratoms) vägnar.
Eftersom Euratom också är part i
associeringsavtalet mellan Europeiska unionen och dess medlemsstater, å ena
sidan, och Republiken Moldavien, å andra sidan, utarbetar kommissionen en
separat rekommendation för rådets godkännande av kommissionens ingående av de
delar av avtalet som omfattas av fördraget om upprättandet av Europeiska
atomenergigemenskapen (Euratom).
För Euratoms undertecknande och ingående av
internationella avtal tillämpas andra förfaranden. Framför allt ska sådana
avtal, i enlighet med artikel 101 i Euratomfördraget, ingås av kommissionen med
rådets godkännande. Det är därför nödvändigt att anta separata beslut för EU:s
respektive Euratoms undertecknande och ingående av associeringsavtalet.
När det gäller ingåendet av
associeringsavtalet på Euratoms vägnar rekommenderar kommissionen att rådet ger
sitt godkännande i enlighet med artikel 101 andra stycket i fördraget om
upprättandet av Europeiska atomenergigemenskapen.
Mot bakgrund av resultaten
av de förhandlingar som nämns i förslaget till rådets beslut om undertecknande
på EU:s vägnar och provisorisk tillämpning av associeringsavtalet mellan EU och
Republiken Moldavien, liksom i förslaget till rådets beslut om ingående av
associeringsavtalet mellan EU och Republiken Moldavien, föreslår kommissionen
att rådet beslutar att associeringsavtalet mellan Europeiska unionen och
Europeiska atomenergigemenskapen och deras medlemsstater, å ena sidan, och
Republiken Moldavien, å andra sidan, bör undertecknas på unionens vägnar och
att rådet utser den eller de personer som ska ha rätt att underteckna avtalet
på unionens vägnar.
När rådet har gett sitt
godkännande och motsvarande kommissionsbeslut föreligger kan kommissionen
underteckna och ingå associeringsavtalet på Euratoms vägnar.
2.           FÖRSLAGETS RESULTAT OCH
RÄTTSLIGA ASPEKTER
Kommissionen rekommenderar att rådet, i
enlighet med artikel 101 andra stycket i fördraget om upprättandet av
Europeiska atomenergigemenskapen, godkänner ingåendet av associeringsavtalet
mellan Europeiska unionen och Europeiska atomenergigemenskapen och deras
medlemsstater, å ena sidan, och Republiken Moldavien, å andra sidan, när det
gäller frågor som faller under Euratoms behörighet.
Texten till avtalet åtföljer denna rekommendation.

För
unionen är den rättsliga grunden för ingående av detta avtal artikel 217
jämförd med artikel 218.6 a och artikel 218.8 andra stycket i EUF-fördraget.
För
Euratom är den rättsliga grunden för detta avtal artikel 101 i fördraget om
upprättandet av Europeiska atomenergigemenskapen.
Det
bifogade förslaget utgör, tillsammans med kommissionens beslut om ingående, det
rättsliga instrumentet för ingående av associeringsavtalet på Euratoms vägnar.
Att kommissionen har överlämnat sitt
förslag som ett avtal mellan unionen och dess medlemsstater, å ena sidan, och
Republiken Moldavien, å andra sidan, hänger samman med att avtalet hade sin
upprinnelse under de fördragsbestämmelser som gällde före Lissabonfördragets
ikraftträdande.
Enligt artikel 102 i Euratomfördraget får ett
avtal inte träda i kraft på Euratoms vägnar förrän alla berörda medlemsstater
har underrättat kommissionen om att avtalet kan tillämpas enligt bestämmelserna
i deras nationella rättsordning.
Rekommendation till
RÅDETS BESLUT
om godkännande av kommissionens ingående, på
Europeiska atomenergigemenskapens vägnar, av associeringsavtalet mellan
Europeiska unionen och Europeiska atomenergigemenskapen och deras
medlemsstater, å ena sidan, och Republiken Moldavien, å andra sidan
EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT
DETTA BESLUT
med beaktande av fördraget om upprättandet av
Europeiska atomenergigemenskapen, särskilt artikel 101 andra stycket,
med beaktande av kommissionens rekommendation,
och
av följande skäl:
(1)       Den 15 juni 2009 bemyndigade rådet
kommissionen att inleda förhandlingar med Republiken Moldavien om ingående av
ett nytt avtal mellan Europeiska unionen och Republiken Moldavien som ska
ersätta avtalet om partnerskap och samarbete.[1]

(2)       Med hänsyn till de nära
historiska förbindelserna och de allt starkare banden mellan parterna samt
deras önskan att stärka och bredda förbindelserna på ett målmedvetet och
innovativt sätt, slutfördes förhandlingarna om associeringsavtalet mellan
Europeiska unionen och Europeiska atomenergigemenskapen och deras
medlemsstater, å ena sidan, och Republiken Moldavien, å andra sidan (nedan
kallat avtalet) genom att avtalet paraferades den 29 november 2013.
(3)       Kommissionen föreslår rådet
att avtalet undertecknas på unionens vägnar och tillämpas provisoriskt i
enlighet med artikel 465 i avtalet i avvaktan på att det ingås vid en senare
tidpunkt.
(4)       Avtalet omfattar också frågor
som faller under Euratoms behörighet, nämligen artikel 77 i.
(5)       Undertecknandet och ingåendet
av avtalet är föremål för ett separat förfarande när det gäller frågor som
omfattas av fördraget om Europeiska unionen och fördraget om Europeiska
unionens funktionssätt.
(6)       Avtalet bör därför ingås även
på Europeiska atomenergigemenskapens vägnar när det gäller frågor som omfattas
av Euratomfördraget.
(7)       Enligt artikel 102 i
Euratomfördraget får ett avtal inte träda i kraft på Europeiska
atomenergigemenskapens vägnar förrän medlemsstaterna har underrättat Europeiska
kommissionen om att avtalet kan tillämpas enligt bestämmelserna i deras nationella
rättsordning.
(8)       Europeiska kommissionens
ingående av avtalet på Europeiska atomenergigemenskapens vägnar bör godkännas.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
Europeiska
kommissionens ingående, på Europeiska atomenergigemenskapens vägnar, av associeringsavtalet
mellan Europeiska unionen och Europeiska atomenergigemenskapen och deras
medlemsstater, å ena sidan, och Republiken Moldavien, å andra sidan, godkänns
härmed.[2]
[3]
Artikel 2
Detta beslut träder i kraft dagen efter det
att det har antagits.
Utfärdat i Bryssel den
                                                                       På
rådets vägnar
                                                                       Ordförande
[1]               EGT L 181, 24.6.1998, s. 1.
[2]               Texten till avtalet åtföljer beslutet om undertecknande
på Europeiska unionens vägnar och provisorisk tillämpning av
associeringsavtalet mellan Europeiska unionen och Europeiska
atomenergigemenskapen och deras medlemsstater, å ena sidan, och Republiken
Moldavien, å andra sidan.
[3]               EUT: Vänligen för in EUT-hänvisningen för beslutet i
dokument […] i fotnoten ovan.


               EUROPEISKA KOMMISSIONEN
            Bryssel den 13.5.2015
            COM(2015) 243 final
            Rekommendation till
            RÅDETS BESLUT
            om upphävande av beslut 2009/589/EG om förekomsten av ett alltför stort underskott i Polen

               Rekommendation till

               RÅDETS BESLUT

               om upphävande av beslut 2009/589/EG om förekomsten av ett alltför stort underskott i Polen

               EUROPEISKA UNIONENS RÅD UTFÄRDAR DENNA REKOMMENDATION

               med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 126.12,

               med beaktande av kommissionens rekommendation, och

               av följande skäl:

               (1)Den 7 juli 2009 beslutade rådet, på rekommendation från kommissionen, i enlighet med artikel 104.6 i fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen att det förelåg ett alltför stort underskott i Polen.

               (2)I enlighet med artikel 104.7 i EG-fördraget och artikel 3.4 i rådets förordning (EG) nr 1467/97 av den 7 juli 1997 om påskyndande och förtydligande av tillämpningen av förfarandet vid alltför stora underskott
                  1
               , och på grundval av en rekommendation från kommissionen, utfärdade rådet samma dag en rekommendation till Polen, i vilken landet uppmanas att senast 2012 korrigera det alltför stora underskottet.

               (3)Den 21 juni 2013 konstaterade rådet att Polen vidtagit effektiva åtgärder, men oväntade negativa ekonomiska händelser med stora negativa effekter på de offentliga finanserna hade inträffat efter antagandet av den ursprungliga rekommendationen. Rådet ansåg, efter en rekommendation från kommissionen, att de villkor som anges i artikel 3.5 i förordning (EG) nr 1467/97 var uppfyllda för att utfärda en ny rekommendation till Polen enligt artikel 126.7 i fördraget, i syfte att få det alltför stora underskottet att upphöra senast 2014
                  2
               .

               (4)Den 10 december 2013 beslutade rådet i enlighet med fördragets artikel 126.8 att Polen inte hade vidtagit effektiva åtgärder som svar på rådets rekommendation av den 21 juni 2013 om att korrigera sitt alltför stora underskott senast 2014
                  3
               , och rekommenderade Polen i enlighet med artikel 126.7 i EUF-fördraget att få situationen med det alltför stora offentliga underskottet att upphöra senast år 2015
                  4
               . Polen rekommenderades att uppnå ett nominellt underskott på 4,8 % av BNP år 2013, 3,9 % av BNP år 2014 och 2,8 % av BNP år 2015 (frånräknat effekten av överföringar av tillgångar från den andra pelaren i pensionssystemet). Baserat på den makroekonomiska prognos som låg till grund för rådets rekommendation, var detta liktydigt med en förbättring av det strukturella saldot med 1 % av BNP år 2014 och 1,2 % år 2015. Polen rekommenderades också att strikt genomföra de åtgärder som landet redan hade meddelat och antagit, samt komplettera dem med ytterligare åtgärder för att uppnå en varaktig korrigering av det alltför stora underskottet senast 2015. Polen gavs en tidsfrist till den 15 april 2014 för att rapportera om de åtgärder som vidtagits för att följa denna rekommendation.

               (5)Den 2 juni 2014 konstaterade kommissionen att inga ytterligare åtgärder i förfarandet vid alltför stora underskott krävdes vid den tidpunkten.

               (6)I enlighet med artikel 4 i protokollet om förfarandet vid alltför stora underskott som fogats till fördragen ska kommissionen tillhandahålla de uppgifter som ska användas för genomförandet av förfarandet. Som en del av tillämpningen av detta protokoll ska medlemsstaterna två gånger per år – före den 1 april och den 1 oktober – lämna uppgifter om budgetunderskott och skuldkvot och därmed sammanhängande nyckeltal i enlighet med artikel 3 i rådets förordning (EG) nr 479/2009 av den 25 maj 2009 om tillämpningen av protokollet om förfarandet vid alltför stora underskott som är fogat till fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen
                  5
               .

               (7)Rådet bör fatta besluta om att upphäva ett beslut om förekomsten av ett alltför stort underskott på grundval av anmälda uppgifter. Ett beslut om förekomsten av ett alltför stort underskott bör dessutom bara upphävas om i) kommissionens prognoser tyder på att underskottet inte kommer att överstiga tröskelvärdet 3 % av BNP under prognosperioden
                  6
               . och ii) skuldkvoten uppfyller skuldriktmärkets framåtblickande inslag.

               (8)I enlighet med stabilitets- och tillväxtpakten bör dessutom hänsyn tas till de reformer av pensionssystemet som inför ett system med flera pelare, varav den ena innebär obligatoriska avsättningar till ett fullt finansierat pensionssystem.

               (9)Följande slutsatser är motiverade på grundval av de uppgifter som kommissionen (Eurostat) lämnade i enlighet med artikel 14 i förordning (EG) nr 479/2009, efter Polens anmälan i april 2015, samt på grundval av konvergensprogrammet och kommissionens vårprognos 2015:

               –Det offentliga underskottet uppgick 2014 till 3,2 % av BNP. Eftersom denna uppgift kan anses ligga nära referensvärdet och Polens skuldkvot på lång sikt ligger under referensvärdet 60 % som en del av BNP, omfattas Polen av bestämmelserna om systemiska pensionsreformer i artikel 2.7 i förordning (EG) nr 1467/97. Den polska systemiska pensionsreformen från 1999 upphävdes genom en lag som antogs i december 2013. På grundval av detta upphävande överfördes en del av de tillgångar som ackumulerats i de privata, helfinansierade pensionsfonderna (som utgör den andra pelaren i det polska pensionssystemet) till det offentliga sociala trygghetssystemet (första pelaren i det polska pensionssystemet). Den andra pelaren i pensionssystemet förlorade dessutom sin samhällsomfattande täckning eftersom deltagande inte längre var obligatoriskt. Till följd av detta gjorde 2013 års upphävande att den systematiska karaktären av 1999 års reform avslutades. Fram till slutet av juli 2014 gick emellertid samtliga deltagares sociala bidrag alltjämt till den andra pelaren. Dessa bidrag är nettokostnader för 1999 års systemiska pensionsreform och ska beaktas när korrigeringen av det alltför stora underskottet bedöms. Totala direkta nettokostnader för perioden januari–juli 2014 uppskattas till 0,4 % av BNP, och räcker således som förklaring till att underskottet i de offentliga finanserna överstiger fördragets referensvärde på 3 % av BNP under 2014.

               –I det konvergensprogram som den polska regeringen lämnade in den 30 april 2015 är målen för underskottet 2,7 % av BNP år 2015 och 2,3 % år 2016. I kommissionens vårprognos 2015 beräknas underskottet uppgå till 2,8 % av BNP år 2015 och, om det antas att politiken förblir oförändrad, till 2,6 % år 2016. Underskottet förväntas således ligga kvar under fördragets referensvärde på 3 % av BNP under prognosperioden.

               –Kommissionen bedömer att det strukturella saldot kommer att förbättrats med 0,9 % av BNP år 2014 (dvs. efter justeringar för konjunkturcykeln och netto efter engångsåtgärder och andra tillfälliga åtgärder).

               –Den offentliga sektorns bruttoskuld uppgick till 50,1 % under 2014. I kommissionens vårprognos 2015 beräknas den offentliga bruttoskulden uppgå till 50,9 % av BNP år 2015 och 50,8 % av BNP år 2016, det vill säga under referensvärdet på 60 % av BNP.

               (10)Rådet påminner om att Polen från och med 2015, som är året efter korrigeringen av det alltför stora underskottet, omfattas av stabilitets- och tillväxtpaktens förebyggande del och i tillräcklig takt bör göra framsteg mot det medelfristiga budgetmålet, inklusive respektera utgiftsriktmärket. I kommissionens vårprognos 2015 beräknas det strukturella saldot förbättras med 0,2 % av BNP både 2015 och 2016, under antagande att politiken förblir oförändrad. På grundval av en samlad bedömning, förväntas Polen kunna genomföra den nödvändiga anpassningen till det medelfristiga budgetmålet under 2015, med utgångspunkt i utgiftsökningarna netto under riktmärket, medan det finns risk för vissa avvikelser från den nödvändiga anpassningen under 2016, eftersom strukturanpassningen inte uppfyller kravet under 2016 och ytterligare åtgärder därför kommer att krävas under det året.

               (11)Enligt artikel 126.12 i fördraget ska ett rådsbeslut om förekomsten av ett alltför stort underskott upphävas när det alltför stora underskottet i den berörda medlemsstaten enligt rådets uppfattning har korrigerats.

               (12)Enligt rådets uppfattning har det alltför stora underskottet i Polen korrigerats och beslut 2009/589/EG bör därför upphävas.

               (13)Rådet erinrar om att 1999 års systemiska pensionsreform ersatte ett system med offentligt pensionssystem med tre pelare fasta pensionsbelopp som bygger på fastställda bidrag. Det främsta målet med reformen var att förbättra hållbarheten i det polska pensionssystemen, särskilt med tanke på den mycket svåra demografiska utveckling som Polen står inför. Genom upphävandet av den systemiska reformen i slutet av 2013 växte åter den första offentliga pelaren, som till skillnad från den andra pelaren inte är helfinansierad, utan är ett avgiftsdefinierat tilläggspensionssystem. Samtidigt som vissa budgetlättnader uppnås på kort sikt, innebär inte upphävandet av 1999 års reform någon förbättring av offentliga finanserna, eftersom de kortsiktiga fördelarna med högre sociala avgifter och lägre räntebetalningar kommer att uppvägas av högre framtida pensionsutbetalningar från det offentliga pensionssystemet. Upphävandet av 1999 års systemiska pensionsreformer medför totalt vissa risker för Polens offentliga finanser på lång sikt

               HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

               Artikel 1

               Efter en allsidig bedömning fastslås härmed att det alltför stora underskottet i Polen har korrigerats.

               Artikel 2

               Beslut 2009/589/EG ska upphöra att gälla.

               Artikel 3

               Detta beslut riktar sig till Republiken Polen.

               Utfärdat i Bryssel den

                     På rådets vägnar

                     Ordförande

                     (1)
                  EGT L 209, 2.8.1997, s. 6.

                     (2)
                  Rådets rekommendation av den 21 juni 2013 i syfte att få situationen med ett alltför stort offentligt underskott i Polen att upphöra.

                     (3)
                  Rådets beslut 2013/758/EU av den 10 december 2013 om fastställande av att Polen inte har vidtagit effektiva åtgärder för att följa rådets rekommendation av den 21 juni 2013.

                     (4)
                  Rådets rekommendation av den 2 december 2013 i syfte att få situationen med ett alltför stort offentligt underskott i Polen att upphöra.

                     (5)
                  EGT L 145, 10.6.2009, s. 1.

                     (6)
                  I enlighet med Närmare angivelser för genomförandet av stabilitets- och tillväxtpakten samt riktlinjer för stabilitets- och konvergensprogrammens innehåll och utformning av den 3 september 2012 (”Specifications on the implementation of the Stability and Growth Pact and Guidelines on the format and content of Stability and Convergence Programmes”). Se även följande länk:

                     http://ec.europa.eu/economy_finance/economic_governance/sgp/pdf/coc/code_of_conduct_en.pdf