title: Kommissionens rekommendation (EU) 2021/1970 av den 10 november 2021 om ett gemensamt europeiskt dataområde för kulturarv

text:
               12.11.2021

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               L 401/5

      KOMMISSIONENS REKOMMENDATION (EU) 2021/1970
      av den 10 november 2021
      om ett gemensamt europeiskt dataområde för kulturarv
      EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION
      med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 292, och
      av följande skäl:

                  (1)

                  Den digitala tekniken har i snabb takt ändrat våra liv och skapat nya möjligheter för samhället, däribland kulturarvsinstitutionerna. Den digitala tekniken förser dem med effektivare verktyg för att digitalisera kulturarvstillgångar och nå bredare grupper. Detta innebär fler sätt för allmänheten att få tillgång till, upptäcka, undersöka och njuta av kulturella tillgångar och ger fler möjligheter att vidareutnyttja dem för innovativa och kreativa tjänster och produkter inom olika sektorer, såsom andra kultursektorer och kreativa sektorer och turistnäringen.

                  (2)

                  I meddelandet Digital kompass 2030: den europeiska vägen in i det digitala decenniet (1) understryks att digital teknik numera är en nödvändighet för arbete, lärande, socialt liv och underhållning och för tillgång till många typer av tjänster och produkter, från hälso- och sjukvårdstjänster till kultur.

                  (3)

                  Covid-19-pandemin har belyst kulturarvssektorns starka och svaga sidor samt behovet av att påskynda dess digitala omställning så att de möjligheter som erbjuds kan utnyttjas maximalt. Många kulturinstitutioner drabbades av stora ekonomiska förluster eller tvingades stänga. Trots de ekonomiska utmaningarna till följd av pandemin har dock många ändå lyckats behålla eller till och med utvidga sin publik genom att utöka sina digitala tjänster (t.ex. publikkontakter, delning av samlingar och tillhandahållande av digitala verktyg), vilket än en gång visar hur värdefulla de är för samhället och för den europeiska ekonomin.

                  (4)

                  Kulturarvet är inte bara en central aspekt av skapandet av en europeisk identitet som bygger på gemensamma värderingar, utan ger också ett viktigt bidrag till den europeiska ekonomin och främjar innovation, kreativitet och ekonomisk tillväxt. Exempelvis utgör kulturturismen upp till 40 % av all turism i Europa (2), och kulturarvet är en viktig del av kulturturismen. Avancerad digitalisering av kulturarvstillgångar och vidareutnyttjande av sådant innehåll kan skapa nya arbetstillfällen inte bara inom kulturarvssektorn utan även inom andra kultursektorer och kreativa sektorer, såsom exempelvis videospelsbranschen och filmbranschen. Kultursektorn och den kreativa sektorn bidrar till 3,95 % av EU-mervärde (477 miljarder euro), sysselsätter 8,02 miljoner människor och omfattar 1,2 miljoner företag, varav 99,9 % är små och medelstora företag (3).

                  (5)

                  Analysen (4) i kommissionens rekommendation om digitalisering av och tillgång via internet till kulturellt material och digitalt bevarande (2011/711/EU) visade att flera av de utmaningar som kulturarvssektorn mötte för tio år sedan fortfarande finns kvar, såsom det akuta behovet av att skydda och bevara det europeiska kulturarvet och, i synnerhet, kulturarv som är hotat. Analysen visade dock också att kulturarvslandskapet förändrats avsevärt de senaste åren, genom nya behov men framför allt genom nya möjligheter som kan innebära att kulturarvets bidrag till den europeiska ekonomin ökar ytterligare. Det är därför nödvändigt att säkerställa en politik som tillgodoser dessa nya behov och förväntningar hos kulturarvssektorn, kultursektorn och den kreativa sektorn och samhället i stort.

                  (6)

                  I denna rekommendation uppmanas medlemsstaterna att inrätta lämpliga ramar för att främja kulturarvssektorns återhämtning och omställning och stödja kulturarvsinstitutionerna så att de står starkare och är mer resilienta i framtiden. Detta kommer att leda till en digitalisering, ett vidareutnyttjande och ett digitalt bevarande av högre kvalitet i hela EU och ge spridningseffekter till andra centrala sektorer av den europeiska ekonomin, såsom turism, forskning och andra kultursektorer och kreativa sektorer.

                  (7)

                  Olika medlemsstater har olika strategier för kulturarvet som i varierande grad beaktar kulturarvsinstitutionernas särskilda egenskaper och behov. En övergripande digital strategi för kulturarvssektorn, som omfattar en tydlig och konkret vision och de lämpligaste metoderna för att genomföra denna, skulle säkerställa en effektivare politik och stärka sektorn. För att uppnå en effektiv digital omställning och bygga upp förtroende och ett starkt samarbete bör medlemsstaterna involvera alla berörda parter i utarbetandet av strategin.

                  (8)

                  Utveckling av avancerad digital teknik, såsom 3D, artificiell intelligens, maskininlärning, molntjänster, datateknik, virtuell verklighet och förstärkt verklighet, har skapat helt nya möjligheter för digitalisering, onlinetillgång och digitalt bevarande. Avancerad digital teknik leder till effektivare processer (t.ex. automatiserad generering av metadata, extrahering av kunskap, automatisk översättning, textigenkänning genom system för optisk teckenigenkänning) och innehåll av högre kvalitet. Denna teknik möjliggör innovativa former av konstnärligt skapande, samtidigt som den öppnar nya sätt att digitalt interagera med och ta del av kulturellt innehåll genom medkuratering, medskapande design och crowdsourcing, som stärker allmänhetens deltagande. Artificiell intelligens, blockkedjeteknik och annan avancerad teknik kan också användas för automatisk identifiering av kulturföremål som är föremål för olaglig handel. Den ökade användningen av sådan avancerad teknik har betydande effekter på den europeiska återhämtningen och tillväxten efter covid-19-pandemin, och medlemsstaterna bör stödja den genom att vidta lämpliga åtgärder.

                  (9)

                  Medlemsstaterna och kulturarvsinstitutionerna bör även utnyttja de helt nya möjligheter som erbjuds av avancerad digital teknik för att driva på klimatåtgärder och stödja omställningen till en grönare och mer hållbar EU-ekonomi, i enlighet med den europeiska gröna given (5). Kulturarvstillgångar som digitaliseras i 3D kan exempelvis vara en källa till relevant kunskap om klimatrelaterad inverkan, anpassning och resiliens (i och med att 3D möjliggör en icke-förstörande analys av tillgångar, visualisering av skador och information för återställande och bevarande etc.). Digitala tvillingar och jordobservationsteknik kan också ha stor betydelse när det gäller att öka resiliensen mot klimatförändringar och stödja ett förebyggande bevarande av monument, byggnader och platser som ingår i kulturarvet. Digitaliseringen kan också ge stöd åt experter i kampen mot miljöbrott på specifika platser.

                  (10)

                  Det är viktigt att medlemsstaterna fortsätter sina insatser för att digitalisera (6) och digitalt bevara kulturarvstillgångar. Konkreta och mätbara resultat kan uppnås om specifika mål fastställs för digitaliseringen och bevarandet, på grundval av en analys av behoven och baserat på tydliga och objektiva kriterier. Detta är särskilt viktigt när det gäller hotat kulturarv. I sådana fall kan 3D-digitalisering på högsta detaljnivå till och med vara en nödvändighet, exempelvis för bevarande- och restaureringsändamål. Även i de fall då risken för försämring eller förstörelse är låg bör detta dock prioriteras med tanke på den stora potentialen för vidareutnyttjande av digitaliserade kulturarvstillgångar, exempelvis för innovativa erfarenheter och hållbar turism som kan stödja ekonomins allmänna återhämtning och resiliens i enlighet med målen för den europeiska gröna given. Medlemsstaterna bör också stärka sina insatser på underdigitaliserade områden, såsom byggnader, monument och platser, samt immateriellt kulturarv.

                  (11)

                  Vid sidan av bevarande- och restaureringsändamål kan 3D-tekniken också ge kulturarvsinstitutioner större möjligheter att nå en bredare publik med mer immersiva upplevelser som innefattar virtuell tillgång till platser som normalt sett inte är tillgängliga (t.ex. under vatten) eller som är tillfälligt stängda, och att nå personer med nedsatt syn genom att exempelvis erbjuda tillgängliga taktila upplevelser. Därför kan ett särskilt fokus på 3D-digitalisering av hotat kulturarv och de mest besökta kulturminnesmärkena, byggnaderna och platserna öka kulturarvets värde och potential. Detta skulle också ligga i linje med samarbetsförklaringen om stärkande av kulturarvets digitalisering från april 2019 (7), där medlemsstaterna enades om att intensifiera insatserna och tillsammans fortsätta framstegen inom ramen för ett europeiskt initiativ för 3D-digitalisering av kulturarvsartefakter, -monument och -platser.

                  (12)

                  Digitalisering innefattar dock inte per automatik ett digitalt bevarande. För att säkerställa tillgången till de digitaliserade tillgångarna på längre sikt måste medlemsstaterna noggrant planera och genomföra ett digitalt bevarande av sina tillgångar, med beaktande av alla relevanta ekonomiska, organisatoriska och tekniska utmaningar på längre sikt. De digitala bevarandemålen kan innefatta inte bara kulturarvstillgångar som anses vara prioriterade för digitalisering (dvs. hotade tillgångar, de mest besökta monumenten och platserna, eller tillgångar som ingår i digitaliserade domäner), utan också tidigare digitaliserade tillgångar.

                  (13)

                  Den nuvarande budgetramen ger medlemsstater många nya möjligheter att använda olika finansieringsflöden för att ge en ordentlig skjuts åt digitaliseringen och bevarandet och att bygga upp betydligt mer kapacitet inom kulturarvssektorn. Medlemsstaterna bör se till att sektorns aktörer är informerade om de finansieringsmöjligheter som tillhandahålls genom programmet för ett digitalt Europa, Horisont Europa (8), de sammanhållningspolitiska fonderna (9), REACT-EU (10), instrumentet för tekniskt stöd (11) och faciliteten för återhämtning och resiliens (12) för att stödja de investeringar som behövs för sektorns återhämtning och digitala omställning, för att ge en bredare tillgång till kultur och för att ha en positiv inverkan på lokalsamhällen.

                  (14)

                  Det krävs betydande ekonomiska resurser för att digitalisera det europeiska kulturarvet. För att sprida de ekonomiska ansträngningarna och samtidigt snabba på arbetet med att ge allmänheten tillgång till kulturarvet samarbetar kulturarvsinstitutionerna med privata aktörer. Många av dessa samarbetsarrangemang innebär dock att privata partner beviljas exklusiva rättigheter. I Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2019/1024 (13) fastställs ett antal minimikriterier som styr vidareutnyttjandet samt praktiska arrangemang för att göra det enklare att vidareutnyttja befintliga handlingar som finns hos offentliga organ i medlemsstaterna. Direktivet föreskriver i synnerhet att kulturarvsinstitutioner som omfattas av direktivets tillämpningsområde (t.ex. museer, arkiv, bibliotek) ska följa särskilda bestämmelser om exklusiva avtal i enlighet med artikel 12 i direktivet. För att främja rättvis och icke-diskriminerande tillgång för alla till kulturarvstillgångar bör kulturarvsinstitutioner som ingår partnerskap med den privata sektorn, även de som inte omfattas av ovannämnda direktiv, sträva efter att tillämpa de principer som fastställs i ovannämnda artikel 12.

                  (15)

                  Såsom understryks i den europeiska kompetensagendan (14) har covid-19-pandemin ökat den befintliga klyftan i fråga om digitala färdigheter, medan nya typer av ojämlikhet har uppstått i och med att många yrkesverksamma saknar den nivå av digitala färdigheter som krävs på arbetsplatsen. Detta gäller även för kulturarvssektorn, där den digitala klyftan innebär att i synnerhet små institutioner (t.ex. museer) har svårt att utnyttja avancerad teknik, såsom 3D eller artificiell intelligens. I linje med den europeiska kompetensagendan och dess första flaggskeppsinitiativ, kompetenspakten, och till stöd för handlingsplanen för den europeiska pelaren för sociala rättigheter (15), bör medlemsstaterna därför fastställa särskilda mål för fortbildning eller omskolning av yrkesverksamma inom kulturarvssektorn. Som ett komplement till detta, och för att bygga vidare på Charter-projektet (Blueprint Alliance for cultural heritage) håller kultursektorn och den kreativa sektorn, som ett av 14 ekosystem som identifierats inom strategin för den inre marknaden, för närvarande på att inrätta ett storskaligt partnerskap för kompetensutveckling som bör ansluta sig till kompetenspakten.

                  (16)

                  Kulturarvsinstitutionerna har stött på olika upphovsrättsrelaterade hinder i samband med digitaliseringen och delningen av kulturarv, t.ex. kostnader för klareringsrättigheter, brist på tillräcklig upphovsrättslig expertis bland personer som arbetar med kulturarv och begränsningar av samarbeten över gränserna mellan institutioner. Särskilda åtgärder har därför vidtagits på EU-nivå för att hantera dessa utmaningar. Exempelvis omfattar Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2019/790 (16) om upphovsrätt och närstående rättigheter på den digitala inre marknaden olika bestämmelser som moderniserar ramen för den upphovsrätt som reglerar kulturarvsinstitutionernas sätt att arbeta i den digitala miljön. En av de viktigaste ändringar som införs genom direktivet är en tydlig ram för digitalisering och spridning av utgångna verk som finns i kulturarvsinstitutioners samlingar. Genom direktivet införs också harmoniserade och obligatoriska undantag för bevarandekopior som görs av kulturarvsinstitutioner och för text- och datautvinning för vetenskaplig forskning. Direktivet klargör slutligen statusen för visuella konstverk som är allmän egendom, för att öka rättssäkerheten. De nya upphovsrättsreglerna kommer i synnerhet att underlätta kulturarvsinstitutionernas kärnuppdrag, som avser samhällsintresset, genom att förbättra bevarandet och tillgången till kulturarv och genom att avsevärt underlätta användningen av verk som inte längre är kommersiellt tillgängliga, till gagn för europeisk kultur och för alla medborgare. Medlemsstaterna måste därför säkerställa ett effektivt genomförande och en effektiv tillämpning av EU-lagstiftningen om upphovsrätt så att kulturarvsinstitutioner kan dra full nytta av den upphovsrättsliga ramen, i dess aktuella version enligt i synnerhet direktiv (EU) 2019/790.

                  (17)

                  Europeana (17) har varit avgörande för att stärka samarbetet och standardiseringsarbetet över gränserna, inom EU och internationellt. Dess standardiserade ramar för delning av digitalt innehåll och metadata online, i synnerhet Europeanas datamodell (18), förklaringar om rättigheter (19) och publiceringsverktyg (20) har börjat användas allmänt inom kulturarvssektorn i Europa och internationellt. Europeanas datamodell möjliggör exempelvis en standardiserad representation av data som tillhandahålls i Europeana av kulturarvsinstitutioner från olika områden med användning av olika format. RightsStatements.org-ramen tillhandahåller ett antal standardiserade rättighetsförklaringar som kulturarvsinstitutioner kan använda för att informera allmänheten om den upphovsrättsliga statusen och vidareutnyttjandestatusen för digitala föremål. Interoperabiliteten kräver dock fortsätta ansträngningar vad gäller format och standarder för digitalt innehåll och metadata, exempelvis när det gäller 3D eller användningen av kontextuella enheter och auktoritetsfiler för semantisk interoperabilitet. I samarbetsförklaringen om stärkande av kulturarvets digitalisering från april 2019 enades medlemsstaterna om att intensifiera sina ansträngningar för att vidareutveckla och främja interoperabilitetsstandarder och -ramar i sina digitaliseringsinitiativ. Medlemsstaterna och kulturarvsinstitutionerna bör därför stärka sina insatser för att stödja eller ansluta sig till relevanta standarder och ramar i syfte att öka delningen och vidareutnyttjandet av data.

                  (18)

                  Inrättandet av ett gemensamt europeiskt dataområde för kulturarvet kommer att ge kulturarvsinstitutionerna möjlighet att utnyttja den inre marknadens omfattning, i linje med EU-strategin för data (21). Detta kommer att främja vidareutnyttjande av innehåll och stimulera kreativiteten inom olika sektorer, vilket är av värde för hela ekonomin och samhället. Det kommer i synnerhet att ge högkvalitativt innehåll och effektiv, betrodd och användarvänlig tillgång till europeiska digitala kulturarvstillgångar. Det kommer att främja ytterligare samarbeten, partnerskap och dialoger med ett nätverk av datapartner (t.ex. museer, gallerier, bibliotek och arkiv i hela Europa), aggregatorer och experter som arbetar inom det digitala kulturarvsområdet. Dataområdet kommer att bygga vidare på den nuvarande Europeana-strategin för 2020–2025 (22), som syftar till att stärka kulturarvsinstitutionerna i deras digitala omställning.

                  (19)

                  Europeana ger i dagsläget tillgång till 52 miljoner kulturarvstillgångar, varav 45 % kan vidareutnyttjas inom olika sektorer. 97,5 % av tillgångarna utgörs av bilder och texter och endast 2,47 % av audiovisuellt innehåll och 0,03 % av 3D. Ökade bidrag av högkvalitativa digitaliserade tillgångar, såsom tillgångar i 3D, skulle öka innovationen och skapandet genom användning och vidareutnyttjande av digitaliserade kulturarvstillgångar inom olika nyckelområden (t.ex. utbildning, smarta städer och miljömodellering, hållbar turism och kreativa kultursektorer). Det material som finns tillgängligt online skulle berikas om man genom dataområdet skulle tillföra ytterligare 40 miljoner digitaliserade och diversifierade typer av tillgångar till dataområdet samtidigt som vårt europeiska kulturarv skulle lyftas fram. Denna ökade omfattning skulle också möjliggöra ökat vidareutnyttjande och därmed potentiella nya tjänster och tillämpningar. Det är viktigt att kulturarvsinstitutioner står för ett omfattande bidrag till dataområdet, med stöd från medlemsstaterna.

                  (20)

                  Aggregatorer som är nationella, domänbaserade eller tematiska har en viktig roll i kulturarvslandskapet och bygger broar mellan de olika aktörerna inom och utanför kulturarvssektorn på nationell och europeisk nivå. Nationella aggregatorer aggregerar och berikar exempelvis innehåll för Europeana och ger tillgång till och främjar kulturarvstillgångarna i sitt land samt för samman värdefulla resurser och kunskaper för kulturarvssektorn. Även om de flesta aggregatorerna i EU har ett officiellt uppdrag för sin verksamhet finns det fortfarande många som behöver ett sådant och som kämpar för att säkerställa tillräckliga och hållbara resurser eller organisatoriskt stöd. Medlemsstaterna bör hantera denna utmaning genom att stärka aggregatorernas ställning, tillhandahålla lämpligt stöd och stödja deras bidrag till det gemensamma europeiska dataområdet för kulturarv.

                  (21)

                  Den väntade ökningen av de digitala tillgångarnas antal och komplexitet kommer att innebära att det krävs säkra, resilienta, effektiva och hållbara molnbaserade lösningar för behandling, tillgång och förvaltning av sådana dataset. Därför kommer medlemsstaternas stöd (23) till den europeiska federationen för infrastrukturer och tjänster cloud-to-edge att vara viktig för en effektiv tillgång till digitaliserade kulturarvstillgångar.

                  (22)

                  Denna rekommendation bygger på och ersätter rekommendation 2011/711/EU.

            HÄRIGENOM REKOMMENDERAS FÖLJANDE.
      KAPITEL I

         ALLMÄNNA BESTÄMMELSER

         Syfte och tillämpningsområde

                  1.

                  Syftet med denna rekommendation är att bana väg för ett gemensamt europeiskt dataområde för kulturarv (nedan kallat dataområdet), och på så sätt hjälpa kulturarvsinstitutionerna att snabba på sitt digitaliserings- och bevarandearbete och gripa de möjligheter som den digitala omställningen erbjuder. Rekommendationen uppmanar medlemsstaterna att inrätta lämpliga ramar för att främja kulturarvssektorns återhämtning och omställning och hjälpa kulturarvsinstitutionerna att bli mer resilienta i framtiden.

                  2.

                  Rekommendationen omfattar alla typer av kulturarv (materiellt, immateriellt, naturarv och digitaloriginal), inbegripet alla kategorier av hotat kulturarv.

         Definitioner

                  3.

                  I denna rekommendation gäller följande definitioner:

                              1)

                                 kulturarvstillgångar: tillgångar som omfattar

                                          a)

                                          materiellt kulturarv, såsom monument, arkeologiska platser, ljudmaterial och audiovisuellt material, böcker, tidskrifter, tidningar, foton, museiföremål och arkivdokument,

                                          b)

                                          immateriellt kulturarv,

                                          c)

                                          naturarv, såsom landskap och naturområden, enligt definitionen i artikel 2 i konventionen om skydd för världens kultur- och naturarv (24),

                                          d)

                                          digitaloriginal.

                              2)

                                 immateriellt kulturarv: sedvänjor, representationer, uttryck, kunskap, färdigheter – liksom de instrument, föremål, artefakter och kulturutrymmen som förknippas med dem – som samhällen, grupper och i vissa fall individer erkänner som del av sitt kulturarv i den mening som avses i artikel 2 i konventionen om skydd för världens kultur- och naturarv (25).

                              3)

                                 digitaloriginal: tillgångar som skapats i digital form, såsom digital konst eller animation, virtuella museer utan analog motsvarighet eller kulturellt innehåll som skapats utanför kulturarvsinstitutionerna, t.ex. på sociala medier eller i spelbranschen.

                              4)

                                 kulturarvsinstitution: ett bibliotek eller museum som är tillgängligt för allmänheten, ett arkiv eller en film- eller ljudarvsinstitution, enligt definitionen i artikel 2.3 i direktiv (EU) 2019/790.

                              5)

                                 digitalisering: konvertering av tillgångar från analogt till digitalt format.

                              6)

                                 digital omställning: både processen för och resultatet av en användning av digital teknik för att omvandla en organisations sätt att arbeta och leverera värde.

                              7)

                                 digitalt bevarande: ett antal aktiviteter som krävs för att se till att digitala föremål kan lokaliseras, återges, användas och förstås i framtiden.

            KAPITEL II

         AVANCERAD DIGITALISERING OCH DIGITALT BEVARANDE AV KULTURARV

                  4.

                  Medlemsstaterna bör tillhandahålla och/eller regelbundet uppdatera en övergripande och framåtblickande digital strategi för kulturarvet på relevant nationell eller regional nivå för att påskynda sektorns digitala omställning. Medlemsstaterna bör samarbeta med, eller upprätta arrangemang för samverkan med, alla berörda intressenter/parter, såsom kulturarvsinstitutioner och behöriga myndigheter, för att utarbeta den digitala strategin och bör tillhandahålla resurser/stöd för genomförandet av denna.

                  5.

                  Den nationella strategin bör omfatta åtgärder för att stödja kulturarvsinstitutionernas anammande av avancerad teknik, såsom 3D, artificiell intelligens, utökad verklighet, molnteknik, datateknik och blockkedjeteknik, för att säkerställa en digitaliseringsprocess och ett digitalt bevarande som är effektivare samt mer högkvalitativt innehåll för bredare tillgång, användning och vidareutnyttjande.

                  6.

                  Den digitala strategin bör omfatta tydliga mål för digitaliseringen och det digitala bevarandet. Dessa mål bör baseras på objektiva och tydliga kriterier inbegripet

                              a)

                              hotat kulturarv,

                              b)

                              monument, byggnader och platser inom kultur- och kulturarvsområdet med flest fysiska besök, och

                              c)

                              låg digitaliseringsgrad för enskilda kategorier av kulturarvstillgångar.

                        Senast 2030 bör medlemsstaterna ha 3D-digitaliserat alla monument och platser som faller under a och 50 % av de som faller under b.
                  Senast 2025 bör medlemsstaterna ha digitaliserat 40 % av de totala målen för 2030.
                  Medlemsstaterna bör vidta de åtgärder som krävs för att säkerställa att alla digitaliserade kulturtillgångar som avses i punkt 6 a, b och c också är digitalt bevarade.

                  7.

                  Vid planeringen av digitaliseringen bör medlemsstaterna och kulturarvsinstitutionerna ta ett helhetsgrepp. De bör t.ex. beakta digitaliseringens syfte, målgruppen för användning, den högsta överkomliga kvalitetsnivån, det digitala bevarandet av de digitaliserade kulturarvstillgångarna, inbegripet sådana aspekter som format, lagring, framtida migrering, kontinuerligt underhåll och de nödvändiga långsiktiga ekonomiska resurserna och personalresurserna. Den digitala strategin bör omfatta ett entydigt och väldefinierat uppdrag för nationella eller regionala aggregatorer att samarbeta med kulturarvsinstitutionerna för att göra digitaliserade kulturarvstillgångar tillgängliga via Europeana och dataområdet. Medlemsstaterna bör i synnerhet stärka aggregatorernas roll som mellanhänder mellan Europeana och kulturarvsinstitutionerna och uppmuntra deras aktiva bidrag till dataområdet.

                  8.

                  Medlemsstaterna bör stödja partnerskap mellan kulturarvssektorn och andra sektorer, såsom högre utbildning, yrkesutbildning och fortbildning, kreativa sektorer och hållbar kulturturism, för att främja innovation som ger nya tjänster och tillämpningar.

                  9.

                  Medlemsstaterna bör främja de små och medelstora företagens deltagande, för att stödja den digitala omställningen av kulturarvssektorn, i synnerhet mot digitalisering och databaserad innovation.

                  10.

                  När kulturarvsinstitutioner ingår partnerskap med den privata sektorn bör de säkerställa att det fastställs tydliga och rättvisa villkor för vidareutnyttjandet av de digitaliserade tillgångarna, i linje med konkurrensreglerna och direktiv (EU) 2019/1024 och i synnerhet de regler för exklusiva avtal som fastställs i artikel 12 i det direktivet, om tillämpligt.

                  11.

                  Medlemsstaterna bör vidta de åtgärder som krävs för att bedöma de digitala kompetensluckor som finns i sektorn så att kulturarvsinstitutionerna kan utnyttja alla de möjligheter som den avancerade digitala tekniken erbjuder. Medlemsstaterna bör i synnerhet fastställa ambitiösa mål som ska uppnås till 2030 när det gäller fortbildning och omskolning av yrkesverksamma i kulturarvssektorn, exempelvis vad gäller datahantering och dataanalys, artificiell intelligens, avancerad digitalisering och teknik för utökad verklighet.

                  12.

                  För att främja kulturarvsinstitutionernas digitala omställning och bidra till att bredda tillgången till kulturarvet och lyfta fram kulturarvet, rekommenderas medlemsstaterna att dra full nytta av de möjligheter som den nuvarande upphovsrättsliga ramen rymmer genom att göra följande:

                              a)

                              Säkerställa ett korrekt och effektivt genomförande av de relevanta EU-bestämmelserna om upphovsrätt, i synnerhet de som fastställs i direktiv (EU) 2019/790.

                              b)

                              Följa alla parter i den effektiva praktiska tillämpningen av de nationella genomförandebestämmelserna.

                              c)

                              Nära övervaka de nationella genomförandebestämmelserna för att garantera en framgångsrik tillämpning av dem.

                              d)

                              Stödja yrkesverksamma inom kulturarvssektorn när de skaffar sig kompetens avseende upphovsrätt och licenser och genom att tillhandahålla upphovsrättslig expertis.

                  13.

                  För att finna gemensamma svar på gemensamma utmaningar i samband med avancerad digitalisering och avancerat bevarande, för att utbyta goda arbetsmetoder och för att visa upp och lyfta fram europeisk kultur och europeiska värderingar och framgångshistorier, bör medlemsstaterna uppmuntra samarbeten och partnerskap över gränserna med kulturarvsinstitutioner på internationell nivå, som komplement till de åtgärder som främjas av Unesco och Europarådet.

                  14.

                  Medlemsstaterna bör dra full nytta av alla finansieringsmöjligheter på europeisk och nationell nivå för att påskynda digitaliserings- och bevarandearbetet.

            KAPITEL III

         VÄGLEDANDE PRINCIPER FÖR ETT GEMENSAMT EUROPEISKT DATAOMRÅDE FÖR KULTURARVET

                  15.

                  Kulturarvsinstitutionerna bör ansluta sig till relevanta standarder och ramar, såsom de som används av Europeana-initiativet för delning av digitalt innehåll och metadata, inbegripet Europeanas datamodell, RightsStatements.org och Europeanas publiceringsverktyg, för att uppnå interoperabilitet på europeisk nivå. Medlemsstaterna bör vidta de åtgärder som är nödvändiga för att främja och underlätta anslutningen till sådana befintliga och framtida standarder och ramar och samarbeta på europeisk nivå för att utvidga dem inom ramen för dataområdet.

                  16.

                  Medlemsstaterna bör aktivt uppmuntra kulturarvsinstitutionerna att göra sina digitaliserade tillgångar tillgängliga via Europeana och på så sätt bidra till dataområdet, i linje med de standarder och ramar som avses i punkt 15 och med de vägledande mål som anges i bilagorna I och II.

                  17.

                  Bidragen från kulturarvsinstitutioner enligt punkt 16 bör i synnerhet innefatta 3D-digitaliserade kulturarvstillgångar för att främja europeiska kulturella höjdpunkter, öka det potentiella vidareutnyttjandet inom viktiga områden såsom samhällsvetenskap och humaniora, hållbar kulturturism, kultursektorn och den kreativa sektorn, eller bidra till att identifiera kulturföremål som är föremål för olaglig handel.

                  18.

                  Medlemsstaterna bör genom sina policyer säkerställa att data som tas fram genom offentligt finansierade digitaliseringsprojekt är och förblir möjliga att hitta, tillgängliga, interoperabla och möjliga att vidareutnyttja (nedan kallade FAIR-principerna) via digitala infrastrukturer (inklusive dataområdet) för att öka datadelningen.

                  19.

                  All offentlig finansiering för framtida digitaliseringsprojekt av kulturarvstillgångar bör villkoras med att det digitaliserade innehållet ska göras tillgängligt i Europeana och dataområdet, enligt punkt 16.

                  20.

                  Medlemsstaterna bör vidta alla åtgärder som är nödvändiga för att stödja och informera allmänheten om Europeana, i synnerhet utbildningssektorn och skolorna, även via utbildningsmaterial.

                  21.

                  Medlemsstaterna bör utnyttja den europeiska federationen för infrastrukturer och tjänster cloud-to-edge för att utöka lagringen, hanteringen och tillgången till digitaliserade kulturarvstillgångar.

            KAPITEL IV

         UPPFÖLJNING AV REKOMMENDATIONEN

      Medlemsstaterna bör informera kommissionen 24 månader efter det att den här rekommendationen har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning, och därefter vartannat år, om de åtgärder som vidtagits till följd av denna rekommendation.

         Utfärdad i Bryssel den 10 november 2021.

               På kommissionens vägnar

            Thierry BRETON

               Ledamot av kommissionen

         (1)  COM(2021) 118 final.

         (2)  UNWTO report on Tourism and Culture Synergies.

         (3)  SWD/2021/351 final.

         (4)  SWD(2021)15 final.

         (5)  COM(2019) 640 final.

         (6)  Inklusive 2D-digitalisering.

         (7)  https://digital-strategy.ec.europa.eu/en/news/eu-member-states-sign-cooperate-digitising-cultural-heritage.

         (8)  https://ec.europa.eu/info/horizon-europe_en.

         (9)  https://ec.europa.eu/regional_policy/en/2021_2027/.

         (10)  https://ec.europa.eu/regional_policy/en/newsroom/coronavirus-response/react-eu.

         (11)  https://ec.europa.eu/info/overview-funding-programmes/technical-support-instrument-tsi_sv.

         (12)  https://ec.europa.eu/info/business-economy-euro/recovery-coronavirus/recovery-and-resilience-facility_en.

         (13)  Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2019/1024 av den 20 juni 2019 om öppna data och vidareutnyttjande av information från den offentliga sektorn (EUT L 172, 26.6.2019, s. 56).

         (14)  COM/2020/274 final.

         (15)  COM(2021) 102 final.

         (16)  Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2019/790 av den 17 april 2019 om upphovsrätt och närstående rättigheter på den digitala inre marknaden och om ändring av direktiven 96/9/EG och 2001/29/EG (EUT L 130, 17.5.2019, s. 92).

         (17)  COM/2018/612 final.

         (18)  https://pro.europeana.eu/page/edm-documentation.

         (19)  https://rightsstatements.org/.

         (20)  https://pro.europeana.eu/post/publishing-framework.

         (21)  COM/2020/66 final.

         (22)  https://op.europa.eu/s/pjHV.

         (23)  https://digital-strategy.ec.europa.eu/en/news/towards-next-generation-cloud-europe.

         (24)  UNESCO, Convention concerning the protection of the world cultural and natural heritage, Paris, 16 november 1972.

         (25)  UNESCO Convention for the Safeguarding of the Intangible Cultural Heritage 2003, Paris, 17 oktober 2003.

         BILAGA I
         Vägledande mål för bidrag av innehåll till Europeana och dataområdet år 2030 per medlemsstat (1)

                     A

                     B

                     C

                     D

                     E

                     F

                     Antal poster den 1 februari 2021

                     Antal poster av hög kvalitet  (2) den 1 februari 2021

                     Nya poster av hög kvalitet år 2030

                     Totalt antal poster år 2030
                     [= A + C]

                     Totalt antal poster av hög kvalitet år 2030 (3)

                     [= B + C]

                     Digitala 3D-tillgångar år 2030 (4)

                        Österrike

                     2 372 357

                     1 106 942

                     1 002 892

                     3 375 249

                     2 109 834

                     401 157

                        Belgien

                     2 499 646

                     2 247 432

                     1 215 817

                     3 715 463

                     3 463 249

                     486 327

                        Bulgarien

                     94 447

                     62 647

                     329 454

                     423 901

                     392 101

                     131 782

                        Kroatien

                     67 357

                     5 456

                     235 877

                     303 234

                     241 332

                     94 351

                        Cypern

                     30 959

                     1 858

                     71 466

                     102 425

                     73 324

                     28 586

                        Tjeckien

                     881 263

                     369 602

                     889 329

                     1 770 592

                     1 258 931

                     355 732

                        Danmark

                     1 032 422

                     662 712

                     676 884

                     1 709 306

                     1 339 596

                     270 754

                        Estland

                     648 205

                     486 024

                     99 825

                     748 030

                     585 849

                     39 930

                        Finland

                     1 093 297

                     960 899

                     548 428

                     1 641 725

                     1 509 327

                     219 371

                        Frankrike

                     3 860 232

                     1 779 567

                     6 381 064

                     10 241 296

                     8 160 631

                     2 552 426

                        Tyskland

                     5 536 786

                     4 107 742

                     8 924 266

                     14 461 052

                     13 032 008

                     3 569 707

                        Grekland

                     661 593

                     383 327

                     642 175

                     1 303 768

                     1 025 502

                     256 870

                        Ungern

                     732 033

                     571 425

                     637 732

                     1 369 765

                     1 209 157

                     255 093

                        Irland

                     86 765

                     44 424

                     856 780

                     943 545

                     901 204

                     342 712

                        Italien

                     2 150 207

                     687 421

                     5 119 900

                     7 270 107

                     5 807 321

                     2 047 960

                        Lettland

                     128 505

                     113 341

                     117 705

                     246 210

                     231 046

                     47 082

                        Litauen

                     224 359

                     182 337

                     209 875

                     434 234

                     392 212

                     83 950

                        Luxemburg

                     65 600

                     1 325

                     145 567

                     211 167

                     146 893

                     58 227

                        Malta

                     50 310

                     1 006

                     46 013

                     96 323

                     47 019

                     18 405

                        Nederländerna

                     9 126 499

                     7 554 003

                     1 992 463

                     11 118 962

                     9 546 466

                     796 985

                        Polen

                     3 040 221

                     936 996

                     2 477 819

                     5 518 040

                     3 414 815

                     991 127

                        Portugal

                     203 044

                     138 963

                     727 333

                     930 377

                     866 297

                     290 933

                        Rumänien

                     135 213

                     84 549

                     1 209 889

                     1 345 102

                     1 294 438

                     483 956

                        Slovakien

                     15 106

                     453

                     341 636

                     356 742

                     342 089

                     136 654

                        Slovenien

                     598 310

                     382 081

                     166 799

                     765 109

                     548 880

                     66 720

                        Spanien

                     2 960 596

                     1 228 351

                     3 851 622

                     6 812 218

                     5 079 973

                     1 540 649

                        Sverige

                     4 307 321

                     3 047 430

                     1 098 975

                     5 406 296

                     4 146 404

                     439 590

                        EU-27

                        42 602 653

                        27 148 311

                        40 017 586

                        82 620 239

                        67 165 896

                        16 007 034

            (1)  De vägledande målen per medlemsstat står i proportion till varje medlemsstats befolkning, justerat efter medlemsstatens BNP per capita (uttryckt i köpkraftsstandard).

            (2)  Poster av hög kvalitet uppfyller kraven för minst nivå 2 (nivå 2+) i Europeanas publiceringsverktyg när det gäller innehåll och kraven för minst nivå A när det gäller metadata. Dessa standarder behövs för att främja vidareutnyttjande för olika syften.

            (3)  Medlemsstaterna uppmuntras att förbättra kvaliteten på nivå 1-poster, och därför kan det totala antalet poster av hög kvalitet komma att öka ytterligare.

            (4)  40 % av de nya posterna bör avse digitala 3D-tillgångar. Antalet digitala 3D-tillgångar som för närvarande finns tillgängliga i Europa anses vara försumbart.

         BILAGA II
         Vägledande mål för bidrag av innehåll till Europeana och dataområdet år 2025 per medlemsstat

                     A

                     B

                     C

                     D

                     E

                     F

                     Antal poster den 1 februari 2021

                     Antal poster av hög kvalitet (1) den 1 februari 2021

                     Nya poster år 2025  (2)

                     Totalt antal poster år 2025
                     [= A + C]

                     Totalt antal poster av hög kvalitet år 2025 (3)

                     [= B + C]

                     Tillgångar i 3D år 2025  (4)

                        Österrike

                     2 372 357

                     1 106 942

                     401 157

                     2 773 514

                     1 508 099

                     60 174

                        Belgien

                     2 499 646

                     2 247 432

                     486 327

                     2 985 973

                     2 733 759

                     72 949

                        Bulgarien

                     94 447

                     62 647

                     131 782

                     226 229

                     194 428

                     19 767

                        Kroatien

                     67 357

                     5 456

                     94 351

                     161 708

                     99 807

                     14 153

                        Cypern

                     30 959

                     1 858

                     28 586

                     59 545

                     30 444

                     4 288

                        Tjeckien

                     881 263

                     369 602

                     355 732

                     1 236 995

                     725 333

                     53 360

                        Danmark

                     1 032 422

                     662 712

                     270 754

                     1 303 176

                     933 465

                     40 613

                        Estland

                     648 205

                     486 024

                     39 930

                     688 135

                     525 954

                     5 989

                        Finland

                     1 093 297

                     960 899

                     219 371

                     1 312 668

                     1 180 270

                     32 906

                        Frankrike

                     3 860 232

                     1 779 567

                     2 552 426

                     6 412 658

                     4 331 993

                     382 864

                        Tyskland

                     5 536 786

                     4 107 742

                     3 569 707

                     9 106 493

                     7 677 448

                     535 456

                        Grekland

                     661 593

                     383 327

                     256 870

                     918 463

                     640 197

                     38 530

                        Ungern

                     732 033

                     571 425

                     255 093

                     987 126

                     826 518

                     38 264

                        Irland

                     86 765

                     44 424

                     342 712

                     429 477

                     387 136

                     51 407

                        Italien

                     2 150 207

                     687 421

                     2 047 960

                     4 198 167

                     2 735 381

                     307 194

                        Lettland

                     128 505

                     113 341

                     47 082

                     175 587

                     160 423

                     7 062

                        Litauen

                     224 359

                     182 337

                     83 950

                     308 309

                     266 287

                     12 593

                        Luxemburg

                     65 600

                     1 325

                     58 227

                     123 827

                     59 552

                     8 734

                        Malta

                     50 310

                     1 006

                     18 405

                     68 715

                     19 411

                     2 761

                        Nederländerna

                     9 126 499

                     7 554 003

                     796 985

                     9 923 484

                     8 350 988

                     119 548

                        Polen

                     3 040 221

                     936 996

                     991 127

                     4 031 348

                     1 928 124

                     148 669

                        Portugal

                     203 044

                     138 963

                     290 933

                     493 977

                     429 897

                     43 640

                        Rumänien

                     135 213

                     84 549

                     483 956

                     619 169

                     568 504

                     72 593

                        Slovakien

                     15 106

                     453

                     136 654

                     151 760

                     137 107

                     20 498

                        Slovenien

                     598 310

                     382 081

                     66 720

                     665 030

                     448 800

                     10 008

                        Spanien

                     2 960 596

                     1 228 351

                     1 540 649

                     4 501 245

                     2 769 000

                     231 097

                        Sverige

                     4 307 321

                     3 047 430

                     439 590

                     4 746 911

                     3 487 019

                     65 938

                        EU-27

                        42 602 653

                        27 148 311

                        16 007 034

                        58 609 687

                        43 155 345

                        2 401 055

            (1)  Poster av hög kvalitet uppfyller kraven för minst nivå 2 (nivå 2+) i Europeanas publiceringsverktyg när det gäller innehåll och kraven för minst nivå A när det gäller metadata. Dessa standarder behövs för att främja vidareutnyttjande för olika syften.

            (2)  Etappmål: 40 % av de vägledande målen för 2030.

            (3)  Medlemsstaterna uppmuntras att förbättra kvaliteten på nivå 1-poster, och därför kan det totala antalet poster av hög kvalitet komma att öka ytterligare.

            (4)  Etappmål för digitala 3D-tillgångar: 15 % av 2030-målen.


title: Rådets rekommendation av den 16 november 2021 om ordningsföljden för fullgörande av de mer bindande åtaganden som gjorts inom ramen för det permanenta strukturerade samarbetet (Pesco) och om fastställande av mer exakta mål samt om upphävande av rekommendationen av den 15 oktober 2018 2021/C 464/01

text:
               17.11.2021

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               C 464/1

      RÅDETS REKOMMENDATION
      av den 16 november 2021
      om ordningsföljden för fullgörande av de mer bindande åtaganden som gjorts inom ramen för det permanenta strukturerade samarbetet (Pesco) och om fastställande av mer exakta mål samt om upphävande av rekommendationen av den 15 oktober 2018
      (2021/C 464/01)
      EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION
      med beaktande av fördraget om Europeiska unionen, särskilt artikel 46.6,
      med beaktande av protokoll nr 10 om det permanenta strukturerade samarbete som inrättas genom artikel 42 i fördraget om Europeiska unionen, fogat till fördraget om Europeiska unionen och till fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,
      med beaktande av rådets beslut (Gusp) 2017/2315 av den 11 december 2017 om upprättande av permanent strukturerat samarbete och om fastställande av förteckningen över deltagande medlemsstater (1),
      med beaktande av förslaget från unionens höga representant för utrikes frågor och säkerhetspolitik, och
      av följande skäl:

                  (1)

                  I artikel 4.2 b i beslut (Gusp) 2017/2315 föreskrivs att rådet ska anta beslut och rekommendationer om ordningsföljden för fullgörande av de mer bindande åtaganden som anges i bilagan till det beslutet under de två på varandra följande inledande etapperna (åren 2018–2020 och 2021–2025) och ange, i början av varje etapp, de mer exakta målen för fullgörandet av de mer bindande åtagandena.

                  (2)

                  Den 15 oktober 2018 antog rådet en rekommendation (rekommendationen av den 15 oktober 2018) om ordningsföljden för fullgörandet av de mer bindande åtaganden som gjorts inom ramen för det permanenta strukturerade samarbetet (Pesco) och om fastställande av mer exakta mål (2) för etapperna 2018–2020 och 2021–2025.
                  I enlighet med punkterna 4 och 27 i rekommendationen av den 15 oktober 2018 bör rådet anta en andra uppsättning mer exakta mål för etappen 2021–2025. Såsom anges i rådets slutsatser av den 20 november 2020 om den strategiska översynen av Pesco 2020 bör rådet se över den rekommendationen i början av nästa etapp 2021 i syfte att fastställa mål och konkreta resultat för Pescos nästa etapp 2021–2025 i enlighet med den strategiska översynsprocessen.

                  (3)

                  Mot bakgrund av slutsatserna av den 20 november 2020 bör resultaten och rekommendationerna i den samordnade årliga försvarsöversikten användas som underlag för målen och de konkreta resultaten för Pescos nästa etapp (2021–2025).

                  (4)

                  I enlighet med rådets beslut (Gusp) 2020/1639 (3) får en tredjestat undantagsvis bjudas in att delta i ett Pesco-projekt, och ge projektet ett betydande mervärde samt bidra till att stärka Pesco och den gemensamma säkerhets- och försvarspolitiken (GSFP) och uppfylla mer bindande åtaganden.

                  (5)

                  Rådet bör därför anta ytterligare en rekommendation och upphäva rekommendationen av den 15 oktober 2018.

            HÄRIGENOM REKOMMENDERAS FÖLJANDE.
      I.   Syfte och tillämpningsområde

                  1.

                  Mot bakgrund av rådets slutsatser av den 20 november 2020 om den strategiska översynen av Pesco kommer det övergripande målet för den andra inledande etappen fram till 2025 att vara att fullgöra de mer bindande åtaganden som de deltagande medlemsstaterna har gjort gentemot varandra, inbegripet genom att, i linje med underrättelsen om Pesco (4), verka för ett sammanhållet heltäckande styrkepaket som bidrar till uppfyllandet av EU:s ambitionsnivå. Ett sådant sammanhållet heltäckande styrkepaket bör vidareutvecklas av medlemsstaterna inom ramen för den strategiska kompassen. (5)

                  2.

                  Syftet med denna rekommendation är att säkerställa ett gemensamt tillvägagångssätt och möjliggöra för de deltagande medlemsstaterna att fullgöra de mer bindande åtaganden som anges i bilagan till beslut (Gusp) 2017/2315. Den ska underlätta den årliga bedömningsprocess som föreskrivs i artikel 6 i det beslutet, på grundval av en komplett uppsättning relevanta uppgifter, inbegripet färdplaner. I syfte att hjälpa de deltagande medlemsstaterna att planera fullgörandet av de mer bindande åtagandena och underlätta bedömningen av framstegen med Pesco i rapporten från unionens höga representant för utrikes frågor och säkerhetspolitik (den höga representanten) omfattar denna rekommendation etappmål och milstolpar, och därmed sammanhängande framstegsindikatorer, inbegripet för operativa åtaganden i syfte att inom ramen för medlemsstaternas resurser och förmåga med en skälig andel bidra till motsvarande styrkebidrag för GSFP-uppdrag och GSFP-insatser. Dessa uppgifter bör tillhandahållas årligen av de deltagande medlemsstaterna i deras nationella genomförandeplaner, som ska ses över och, vid behov, uppdateras i enlighet med artikel 3.2 i det beslutet. Säkerhetsbestämmelserna i rådets beslut 2013/488/EU (6) bör även tillämpas på de nationella genomförandeplanerna och andra relevanta dokument, baserat på den information de innehåller. De deltagande medlemsstaterna bör med stöd av Pescos sekretariat säkerställa öppenhet bland samtliga deltagande medlemsstater och ytterligare utveckla samstämmighet och enhetlighet med avseende på den information som krävs och tillhandahålls inom ramen för Pesco och andra försvarsrelaterade initiativ, inbegripet den samordnade årliga försvarsöversikten. Samstämmigheten mellan olika försvarsrelaterade initiativ bör utvecklas och stärkas ytterligare, bland annat vad gäller medlemsstaternas rapportering, i syfte att lätta den administrativa bördan och förbättra kvaliteten på de nationella genomförandeplanerna. I detta arbete bör de lärdomar som dragits i slutet av den första inledande etappen av Pesco (2018–2020) beaktas, särskilt genom den relaterade strategiska översynsprocessen.

                  3.

                  I enlighet med de åtaganden som anges i bilagan till beslut (Gusp) 2017/2315, och utan att ändra dessa eller införa nya åtaganden, ger denna rekommendation vägledning om ordningsföljden för fullgörande av dessa åtaganden för etappen 2021–2025 och fastställer mer exakta mål för varje åtagande samt betonar att de deltagande medlemsstaterna bör genomföra dessa åtaganden snarast, särskilt de åtaganden som skulle ha fullgjorts senast 2020.

                  4.

                  De mer exakta mål som avses i avsnitt II, som i tillämpliga fall även omfattar framstegsindikatorer för särskilda åtaganden, kommer att göra det möjligt för de deltagande medlemsstaterna att på ett strukturerat och transparent sätt planera för fullgörandet av de mer bindande åtagandena och att tillhandahålla detaljerade och bedömningsbara uppgifter om de framsteg som gjorts i fråga om fullgörandet av varje åtagande i deras nationella genomförandeplaner. Det bör säkerställas att de deltagande medlemsstaterna, i enlighet med den strategiska översynen av Pesco, håller regelbundna diskussioner sinsemellan i rådets berörda förberedande organ, särskilt om de områden där insatserna måste upprätthållas eller förbättras.

                  5.

                  Syftet är att anpassa de befintliga mer exakta målen på grundval av de lärdomar som dragits av den första inledande etappen i syfte att hjälpa de deltagande medlemsstaterna att bättre uppnå de konkreta målen och underlätta genomförandet vad gäller fullgörandet av de mer bindande åtagandena så snart som möjligt och senast i slutet av 2025. Särskild uppmärksamhet bör ägnas åt de områden där det behövs förbättring, även på projektnivå i enlighet med slutsatserna om den strategiska översynen av Pesco och för att säkerställa kontinuerliga framsteg efter de två på varandra följande inledande etapperna (åren 2018–2020 och 2021–2025). I slutet av de två på varandra följande inledande etapperna 2025 kommer rådet att dels genomföra en strategisk översynsprocess för att bedöma varje deltagande medlemsstats fullgörande av de mer bindande åtaganden för Pesco som anges i beslut (Gusp) 2017/1315, dels uppdatera och om så är nödvändigt förbättra dessa åtaganden mot bakgrund av det som uppnåtts genom Pesco, så att åtagandena återspeglar unionens föränderliga säkerhetsmiljö och operativa behov samt medlemsstaternas och unionens förmågeutvecklingsprioriteringar. I början av 2026, efter den strategiska översynsprocess som angetts ovan, bör rådet i det sammanhanget anta en tredje uppsättning mer exakta mål, uppdaterade och om så är nödvändigt förbättrade, och därvid beakta artikel 4.2 c i beslut (Gusp) 2017/2315.

            II.   Ordningsföljd för fullgörande av åtagandena genom fastställande av mer exakta mål
      Åtagandena 1–5

                  6.

                  Åtagande 1: De deltagande medlemsstaterna bör i sina nationella genomförandeplaner ange exakta finansiella uppgifter om utvecklingen av de sammanlagda försvarsutgifterna i reala termer (7) jämfört med det föregående året, inklusive i absoluta tal, och därigenom visa en plan för en regelbunden ökning av utgifterna. I det avseendet bör de deltagande medlemsstaterna i sina nationella genomförandeplaner även ange de utgiftsprognoser som de har enats om på nationell nivå för kommande år. De deltagande medlemsstater som även är medlemmar i Nato och som har utgifter som motsvarar eller överstiger Natos tillämpliga riktlinje för försvarsutgifter bör ge en indikation på om de planerar att bibehålla eller ändra denna nivå av försvarsutgifter. Inom ramen för deras nationella genomförandeplaner kommer arbetet i riktning mot eller bibehållandet eller överskridandet av Natos nuvarande tillämpliga riktlinje för försvarsutgifter (8) att anses visa på en positiv utveckling när det gäller fullgörandet av detta mer bindande åtagande. Med utgångspunkt i den information som anges i de nationella genomförandeplanerna kommer den höga representantens årliga rapport även att ge en detaljerad översyn över utvecklingen av de deltagande medlemsstaternas försvarsutgifter i enlighet med artikel 6.3 i beslut (Gusp) 2017/2315.

                  7.

                  Åtagande 2: Var och en av de deltagande medlemsstaterna bör ange exakta finansiella uppgifter i sina nationella genomförandeplaner om hur de har för avsikt att bidra till det gemensamma riktmärket (9) på 20 % för försvarsinvesteringar. Dessa uppgifter bör ge en prognos om ökningen jämfört med det föregående året, i reala termer, som procentandel av den sammanlagda försvarsbudgeten. De siffror som tillhandahålls bör omfatta investeringar för försvarsupphandling och forskning och utveckling (FoU). De deltagande medlemsstater vars utgifter redan uppgår till eller överstiger (det gemensamma) riktmärkets nivå bör ge en indikation på om de planerar att bibehålla eller ändra dessa utgiftsnivåer.

                  8.

                  Åtagande 3: De deltagande medlemsstaterna bör i sina nationella genomförandeplaner tillhandahålla detaljerade uppgifter om hur och genom vilka metoder de strävar efter att öka antalet gemensamma och samverkansinriktade strategiska försvarsförmågeprojekt, samt deras storlek och inverkan, även med angivelse av budgetsiffror och de särskilda projekt som får eller har fått ekonomiskt bistånd från unionen. I detta sammanhang bör var och en av de deltagande medlemsstaterna tillhandahålla exakta finansiella uppgifter om hur de planerar att bidra till uppnåendet i reala termer av det gemensamma riktmärket för materielupphandling inom det europeiska samarbetet – 35 % av de sammanlagda utgifterna för materiel – och det gemensamma riktmärket för det europeiska samarbetet inom forskning och teknisk utveckling (FoTU) på försvarsområdet – 20 % av de sammanlagda försvarsutgifterna inom FoTU. De deltagande medlemsstater vars utgifter redan uppgår till dessa nivåer bör ge en indikation om de planerar att bibehålla eller ändra dessa utgiftsnivåer.

                  9.

                  Åtagande 4: I syfte att underlätta övervakningen av de faktiska årliga framstegen bör var och en av de deltagande medlemsstaterna tydligt i sina nationella genomförandeplaner ange exakta finansiella uppgifter om hur de kommer att bidra i syfte att närma sig 2 % av de sammanlagda försvarsutgifterna (gemensamt riktmärke) som en andel av de sammanlagda försvarsutgifterna för FoTU på försvarsområdet, inklusive utgiftsprognoser.

                  10.

                  Åtagande 5: De deltagande medlemsstaterna uppmanas att varje år utnyttja sina nationella genomförandeplaner för att dela med sig av sina erfarenheter när det gäller att planera och bidra till fullgörandet av åtagandena 1–4 mot bakgrund av de mer exakta mål som anges ovan. I slutet av 2025 kommer en översyn att göras av dessa åtaganden på grundval av de uppgifter om utgifter som anges i de nationella genomförandeplanerna, i syfte att vid behov anpassa indikatorerna och målen för åtagandena, inför rådets godkännande.

            Åtagandena 6–11

                  11.

                  Åtagande 6: Senast 2025 kommer de deltagande medlemsstaterna att ha gjort framsteg när det gäller att systematiskt överväga och på bästa sätt utnyttja unionens verktyg och initiativ för förmågeutveckling, såsom förmågeutvecklingsplanen och den samordnade årliga försvarsöversikten, för att skapa underlag för och uppnå större samstämmighet i beslutsfattandet, fastställandet av prioriteringar och försvarsplaneringen på nationell nivå, vilket säkerställer samstämmighet i resultaten med respektive Natoprocesser, i fall då kraven överlappar varandra, samtidigt som de båda organisationernas skilda karaktär och respektive ansvarsområden och medlemskap erkänns. För medlemsstaternas del skulle detta innebära att de lyfter fram sin väsentliga roll i förmågeutvecklingen inom unionen, inbegripet genom att ange vilka områden de föredrar för utvecklingen av samverkansinriktad försvarsförmågeverksamhet inom unionen med hänvisning till resultaten och rekommendationerna i den samordnade årliga försvarsöversikten. De deltagande medlemsstaterna bör för detta ändamål ange i sina nationella genomförandeplaner hur de genomför unionens prioriteringar för förmågeutveckling i förmågeutvecklingsplanen, inbegripet genom fastställande av nationella prioriteringar, och redogöra för sina planer och mål för de respektive prioriteringar som ska uppnås under de kommande åren.

                  12.

                  Åtagande 7: Varje deltagande medlemsstat bör årligen i sina nationella genomförandeplaner ange hur de bäst har använt unionens tillgängliga verktyg och processer och hur de planerar att gå vidare i denna strävan. I detta ingår att stödja processen för den samordnade årliga försvarsöversikten, bland annat genom tillhandahållande av all relevant information som begärts, bilaterala dialoger inom den samordnade årliga försvarsöversikten och utbyte av de nationella försvarsöversynerna, när så är möjligt. De deltagande medlemsstaterna bör i sina nationella genomförandeplaner ta med information om hur de har genomfört och/eller planerar att använda de genomförbara rekommendationerna i rapporterna från den samordnade årliga försvarsöversikten.

                  13.

                  Åtagande 8: På årsbasis kommer de deltagande medlemsstaterna att på bästa möjliga sätt utnyttja Europeiska försvarsfonden till stöd för sina samverkansinriktade förmågeutvecklingsprojekt. De deltagande medlemsstaterna bör i sina nationella genomförandeplaner ange för vilka av EU:s prioriteringar för förmågeutveckling, som godkänts inom ramen för fokusområdena för förmågeutvecklingsplanen och den samordnade årliga försvarsöversikten, ekonomiskt stöd från EU har tagits emot eller skulle kunna ansökas om i framtiden och, i möjligaste mån, ange hur stor andel av de nationella försvarsinvesteringarna som de har avsatt eller planerar att avsätta till dessa samverkansinriktade projekt. De deltagande medlemsstaterna bör i sina nationella genomförandeplaner ange användbarheten och mervärdet av EU-finansieringen av de nationella insatserna för försvarsförmågeutveckling. Före utgången av 2025 bör de deltagande medlemsstaterna dessutom ange sin avsikt att säkerställa uppföljning av resultaten av såväl den förberedande åtgärden för försvarsrelaterad forskning (2017–2019), det europeiska försvarsindustriella utvecklingsprogrammet (2019–2020) som Europeiska försvarsfonden för samverkansinriktade projekt med ett fastställt EU-mervärde.

                  14.

                  Åtagande 9: De deltagande medlemsstaterna bör upprätta en förteckning över relevanta pågående samverkansinriktade förmågeutvecklingsprojekt i enlighet med förmågeutvecklingsplanen i Pesco samt inom andra ramar och ange planerad start för och planerat slutförande av harmoniseringen av kraven. Den planerade starten för harmoniseringen av förmågekraven bör också anges för planerade och avsedda projekt. Detta bör göras för de kommande åren, med särskilt fokus på att åtgärda de förmågebrister som identifierats genom förmågeutvecklingsplanen och med beaktande av den samordnade årliga försvarsöversikten.

                  15.

                  Åtagande 10: De deltagande medlemsstaterna bör i sina nationella genomförandeplaner kartlägga de förmågor och anläggningar som de har planerat att göra tillgängliga och tillhandahålla för att användas gemensamt av andra deltagande medlemsstater, med konkreta exempel som utbildning, övningar, militärbaser och logistiskt stöd, med uppgift om vilka av dessa som är tillgängliga när det gäller insatser. I de nationella genomförandeplanerna skulle de deltagande medlemsstaterna också kunna kartlägga vilka förmågor, inklusive infrastruktur, som tillhandahålls av andra deltagande medlemsstater, som skulle kunna utgöra en grund för samarbete. I de nationella genomförandeplanerna bör det anges hur ett sådant samarbete skulle kunna optimera de tillgängliga resurserna och förbättra deras övergripande effektivitet, inbegripet genom att lämna information om potentiella besparingar, om sådan information finns tillgänglig. De deltagande medlemsstaterna bör använda samarbetsdatabasen (Codaba), särskilt för att underlätta informationsutbytet om deras relevanta försvarsplaner och försvarsintressen i detta avseende. De deltagande medlemsstaterna bör regelbundet lämna uppgifter till databasen och rapportera om detta i sina nationella genomförandeplaner.

                  16.

                  Åtagande 11: De deltagande medlemsstaterna bör i sina nationella genomförandeplaner redogöra för hur de kommer att utöka samarbetet om it-försvar, inklusive genom befintliga initiativ eller nya samarbetsverksamheter. De bör i sina nationella genomförandeplaner ange hur de planerar att bibehålla eller, senast 2025, ytterligare öka sitt deltagande i multinationella cyberövningar och sitt samarbete inom ramen för EDA och Europeiska säkerhets- och försvarsakademin (Esfa). De deltagande medlemsstaterna bör senast 2025 dessutom ange hur de avser att upprätta regelbundet samarbete med andra deltagande medlemsstater om it-försvar och därtill relaterad verksamhet, såsom informationsutbyte, utbildning och operativt stöd, men även förmågeutveckling. Information från de nationella genomförandeplanerna om de deltagande medlemsstaternas samarbete om it-försvar och deras bidrag till it-försvar och därtill relaterad verksamhet, inbegripet förmågeutveckling, kommer att ingå i den höga representantens årsrapport om läget i fråga om genomförandet av Pesco som en bilaga.

            Åtagandena 12–14

                  17.

                  Åtagande 12: Senast 2025 bör de deltagande medlemsstaterna göra följande:

                              a)

                              Delåtagande 12.1:

                                          —

                                          Bidra till EU:s styrkekatalog med alla nationella förmågor som kan sättas in och som motsvarar kraven i EU:s senaste behovskatalog för ett sammanhållet heltäckande styrkepaket för EU i linje med underrättelsen om Pesco (10), som bygger på det EU-styrkepaket som fastställs i framstegskatalogen (11). I enlighet med principen om en enda uppsättning av styrkor bör de deltagande medlemsstaternas bidrag vara i linje med instruktionerna för förmågemålsprocessen och bör omfatta alla resurser som kan sättas in (inbegripet högkvarter och förmågor som kan användas för att stödja uppdrag och insatser). De deltagande medlemsstaterna bör rapportera dessa bidrag i sina nationella genomförandeplaner.

                                          —

                                          Inrikta sig på den framtida tillgången på förmågor som behövs för fullgörandet av förmågemålen med hög påverkansgrad, och därmed optimera de planerade bidragen till EU:s styrkekatalog på kort och medellång sikt. Tonvikt bör läggas vid fullgörandet av alla kortsiktiga förmågemål med hög påverkansgrad. Deras planeringsinsatser kommer att mätas genom förmågemålsprocessen. De deltagande medlemsstaterna bör rapportera dessa planeringsinsatser i sina nationella genomförandeplaner.

                              b)

                              Delåtagande 12.2: I enlighet med EU:s militära koncept för snabbinsatser komplettera databasen för snabbinsatser för att göra den till ett användbart verktyg för militär planering och därmed bidra till att EU:s ambitionsnivå uppfylls. Genom att medverka till databasen för snabbinsatser, och utan att det påverkar tillämpningen av några konstitutionella krav när det gäller beslut om insättande, signalerar de deltagande medlemsstaterna sitt potentiella bidrag i form av tillgängliga enheter, förmågor och relevant stödinfrastruktur som snabbt kan sättas in eller användas i militära GSFP-uppdrag eller GSFP-insatser för att stödja EU:s ambitionsnivå. I detta syfte bör varje deltagande medlemsstat i databasen för snabbinsatser uppdatera förteckningen över sina tillgängliga militära enheter och förmågor inför den årliga konferensen för samordning av militära snabbinsatser. Detta inbegriper uppdatering eller komplettering av databaser avseende land, hav och luft och angivande av beredskapsnivån för förmågor och styrkor i förekommande fall. Utan att det påverkar kraven på klassificering bör denna del av databasen för snabbinsatser vara tillgänglig för de deltagande medlemsstaterna för att det ska bli lättare att kunna göra en första bedömning av möjligheten att inleda ett militärt GSFP-uppdrag eller en militär GSFP-insats. I detta avseende skulle en scenariobaserad prognos om enheter och förmågor som bygger på en behovsanalys på grundval av illustrativa scenarier göra det möjligt för de deltagande medlemsstaterna att bidra till databasen för snabbinsatser på ett mer korrekt sätt. De deltagande medlemsstaterna bör ta upp sina bidrag till denna databas i sina nationella genomförandeplaner.

                              c)

                              Delåtagande 12.3: Bedöma huruvida påskyndad politisk uppslutning på nationell nivå är genomförbar, med samtidig respekt för sina konstitutionella krav, bland annat genom en eventuell översyn, om detta inte redan har gjorts, av sitt nationella beslutsförfarande i syfte att skapa förbättringar. I tillämpliga fall bör även beslutsförfaranden inom ramen för snabbinsatser genom övningar av Polex-typ och relevanta resultat tas upp i de nationella genomförandeplanerna.

                              d)

                              Delåtagande 12.4:

                                          —

                                          Efter resurser och förmåga ha tillhandahållit väsentligt stöd till militära GSFP-uppdrag och GSFP-insatser i syfte att uppfylla förteckningarna över krav och därmed följa den överenskomna ambitionsnivån för GSFP-uppdrag och GSFP-insatser. I detta syfte ska de deltagande medlemsstaterna tillhandahålla en skälig andel till styrkebidrag vars parametrar bör fastställas av de deltagande medlemsstaterna så snart som möjligt och senast sommaren 2022.

                                          —

                                          Dessa bidrag till de militära GSFP-uppdragen och GSFP-insatserna, som återges i en tabell, kommer att tas med i den höga representantens årsrapport om genomförandet av Pesco som en bilaga och bör lyftas fram på ett positivt sätt. Deltagande medlemsstater bör i sina nationella genomförandeplaner årligen rapportera sina bidrag till uppfyllandet av förteckningarna över krav för de militära GSFP- insatserna och GSFP- uppdragen, i syfte att bibehålla eller öka dessa bidrag och på så sätt tillhandahålla en skälig andel till styrkebidrag för GSFP-uppdrag och GSFP-insatser.

                                          —

                                          Inom denna process kan deltagande medlemsstater också hänvisa till sina nationella och internationella åtaganden som bidrar till europeisk och internationell fred och säkerhet.

                                          —

                                          Dessa inslag bör öka insynen i de deltagande medlemsstaternas insatser, så att betydande bidrag kan erkännas. De bör också användas för att uppmuntra och stödja medlemsstaterna att öka sina bidrag, inom ramen för sina resurser och sin förmåga, till GSFP-uppdrag och GSFP-insatser. I detta syfte skulle rekommendationer tillhandahållas, och genomförandet av dessa rekommendationer skulle regelbundet ses över, även på politisk nivå.

                              e)

                              Delåtagande 12.5: Bekräfta sina betydande och återkommande bidrag till EU:s stridsgrupper, i princip minst fyra år i förväg, och förbereda och utbilda de styrkor och förmågor de bidrar med i enlighet med stridsgruppskonceptet och EU:s vägledning för förberedelser för stridsgrupper. För det ändamålet bör de deltagande medlemsstaterna så snart som möjligt bidra till att fylla tjänstgöringslistan för EU:s stridsgrupper och låta sina bidrag avspeglas i sina nationella genomförandeplaner. Varje deltagande medlemsstats bidrag till tjänstgöringslistan för EU:s stridsgrupper för en femårsperiod kommer att tas med i den höga representantens årsrapport om genomförandet av Pesco som en bilaga.

                              f)

                              Delåtagande 12.6: På ett konkret sätt ha bidragit till genomförandet av EU:s handlingsplan om militär rörlighet och Pesco-projekten på detta område, med förbehåll för nationell suveränitet, nationellt beslutsfattande och nationella lagar och andra författningar, bland annat genom att på nationell nivå arbeta vidare med de fyra åtgärder som man enades om i rådets slutsatser av den 25 juni 2018 om säkerhet och försvar. För det ändamålet bör de deltagande medlemsstaterna i enlighet med punkt 18 i de slutsatserna utveckla nationella planer för genomförande av militär rörlighet, bevilja tillståndet till förflyttning över gränserna och det diplomatiska godkännandet inom fem arbetsdagar samt överväga att förkorta denna period ytterligare för enheter för snabba insatser, inrätta ett starkt sammankopplat nätverk av nationella kontaktpunkter, inbegripet mandatet för dessa och öva militär rörlighet vid nationella och multinationella övningar, så snart som möjligt men senast 2024. Deltagande medlemsstater som ännu inte har utvecklat nationella planer för genomförande av militär rörlighet bör omedelbart göra det och tillhandahålla dessa nationella bidrag via den gemensamma arbetsplattformen och låta dem avspeglas i sina nationella genomförandeplaner. De deltagande medlemsstaternas insatser i detta avseende bör ingå i den höga representantens årsrapport om genomförandet av Pesco som en bilaga.

                  18.

                  Åtagande 13: När det gäller styrkors interoperabilitet bör de deltagande medlemsstaterna göra följande:

                              a)

                              Delåtagande 13.1:

                                          —

                                          Använda EU:s vägledning för förberedelser för stridsgrupper, inbegripet de gemensamma utvärderings- och valideringskriterierna för stridsgruppsstyrkepaketet, vilka överensstämmer med Nato-standarder, samtidigt som den nationella certifieringen bibehålls. De deltagande medlemsstaterna bör i sina nationella genomförandeplaner ange hur de utbildar och certifierar sina styrkor, till exempel genom att utveckla ett EU-övningsprogram för stridsgrupper för förberedelsefasen och genom att genomföra en slutlig Livex-övning som en del av paketet för certifiering av stridsgrupper.

                                          —

                                          I sina nationella genomförandeplaner ange hur de avser att genomföra gemensamma tekniska standarder och driftsstandarder som ska användas av alla de deltagande medlemsstaternas styrkor, samtidigt som behovet av att säkerställa interoperabilitet och samstämmighet mellan unionen och Nato och behovet av att ha de nödvändiga förutsättningarna för maximal interoperabilitet erkänns, så att alla deltagande medlemsstater kan fullgöra sina åtaganden.

                              b)

                              Delåtagande 13.2: I sina nationella genomförandeplaner ange sitt aktuella deltagande, eller sina ansträngningar för att delta, och sin avsikt att där så är möjligt förbättra deltagandet och bidraget till europeiska multinationella strukturer, särskilt de som är tillgängliga för unionen. De deltagande medlemsstaternas bidrag till europeiska multinationella strukturer kommer att tas med i den höga representantens årsrapport om genomförandet av Pesco som en bilaga.

                  19.

                  Åtagande 14:

                              —

                              I enlighet med artikel 75.1 om översynen av rådets beslut (Gusp) 2021/509 (12) om inrättande av en europeisk fredsfacilitet bör de deltagande medlemsstaterna åta sig att överväga, fastställa och uppmuntras till att föreslå alternativ och möjligheter för utvecklingen av en ambitiös ansats när det gäller gemensam finansiering av militära GSFP-insatser och GSFP-uppdrag, som går utöver vad som fastställs som gemensam kostnad i enlighet med beslut (Gusp) 2021/509. I detta avseende uppmanas de deltagande medlemsstaterna att bedöma de kostnader för vilka berättigande till särskild finansiering har begärts under året på ad hoc-basis och/eller kostnader som kan föreslås ur ett nationellt perspektiv, som att de likaledes potentiellt berättigar till gemensam finansiering. I enlighet med översynsklausulen i beslut (Gusp) 2021/509, antingen vid de planerade översynerna av det beslutet vart tredje år, eller på begäran av en medlemsstat, uppmanas deltagande medlemsstater att gemensamt och vederbörligen överväga dessa förslag inom kommittén för den europeiska fredsfaciliteten så att de kan ligga till grund för diskussionen i rådet om eventuella ändringar av förteckningen över gemensamma kostnader.

                              —

                              Vidare uppmanas de deltagande medlemsstaterna även att i sina förslag även inkludera möjliga andra sätt att bidra till finansieringen av kostnaderna för de militära GSFP-insatserna och GSFP-uppdragen. De deltagande medlemsstaterna uppmanas att i sina nationella genomförandeplaner inkludera sina iakttagelser avseende båda aspekterna.

                              —

                              Dessutom skulle en mer systematisk användning av befintliga ekonomiska incitament (t.ex. momsbefrielse för ad hoc-projekt inom EDA) till stöd för försvarssamarbete, inbegripet för militära GSFP-uppdrag och GSFP-insatser, kunna undersökas.

            Åtaganden 15–17

                  20.

                  Åtagande 15: Senast 2025 bör de deltagande medlemsstaterna ha ökat antalet och omfattningen av sina förmågeutvecklingsprojekt och ha gjort framsteg med genomförandet av projekten, vilka bidrar till att fylla de luckor i förmåga som har konstaterats i förmågeutvecklingsplanen (inklusive förmågemål med hög påverkansgrad) och som beskrivs i unionens förmågeutvecklingsprioriteringar, inbegripet i relaterade strategiska sammanhangsfall och genom användning av den samordnade årliga försvarsöversiktens resultat och rekommendationer, inbegripet de möjligheter till samverkan som identifierats, särskilt fokusområdena. I detta sammanhang krävs det att de deltagande medlemsstaterna ägnar ytterligare uppmärksamhet åt samarbete inom följande områden: motverkande av hybridhot, klimatförändringar, energitrygghet, sjöfartsskydd, rymdrelaterade aspekter och ny och disruptiv teknik, inbegripet artificiell intelligens. De deltagande medlemsstaterna bör tillhandahålla sina planer för de kommande åren genom att i finansiella termer beskriva antalet och den uppskattade omfattningen av sina samverkansinriktade projekt samt tillhandahålla information om sina nationella projekt för att åtgärda förmågebrister som identifierats i förmågeutvecklingsplanen. De deltagande medlemsstaterna bör också ge en bedömning av hur viktiga dessa projekt är för att uppnå förbättrad strategisk autonomi i unionen och en mer integrerad, hållbar, innovativ och konkurrenskraftig europeisk försvarsteknisk och försvarsindustriell bas, som förblir öppen för samarbete. När det gäller de verksamheter som har en industriell eller teknisk dimension bör de deltagande medlemsstaterna ange vilken typ av europeisk industrisektor eller teknik som de avser att stärka.

                  21.

                  Åtagande 16: De deltagande medlemsstaterna bör i sina nationella genomförandeplaner återspegla lämpliga beslut som har fattats och åtgärder som har vidtagits på nationell nivå för att ytterligare prioritera en samverkansinriktad europeisk ansats i samband med framtida projekt som syftar till att fylla de luckor i förmåga som har konstaterats på nationell nivå. En aktiv användning av Codaba samt de möjligheter till samverkan som föreslås i den samordnade årliga försvarsöversikten och särskilt fokusområdena, skulle kunna underlätta fullgörandet av detta åtagande. De deltagande medlemsstaterna bör i sina nationella genomförandeplaner upprätta en förteckning över samverkansinriktade projekt och multinationella verksamheter med vilka de avser att åtgärda de brister som konstaterats på nationell nivå samt ange hur de avser att öka användningen av samverkansinriktade ansatser i detta avseende.

                  22.

                  Åtagande 17: Eftersom alla deltagande medlemsstater bidrar till ett eller flera Pesco-projekt bör de nationella genomförandeplanerna innehålla uppgifter om deras totala bidrag i resurser och expertis över tid till Pesco-projekt och om hur dessa projekt har strategisk inverkan på förhållandena när det gäller unionens och de deltagande medlemsstaternas försvarsförmåga. Detta skulle också kunna avspegla den roll som de deltagande medlemsstaterna avser att ha inom förmågeutvecklingen i ett europeiskt sammanhang.

            Åtagandena 18–20

                  23.

                  Åtagande 18: Under Pescos hela etapp 2021–2025 bör de deltagande medlemsstaterna säkerställa att de utnyttjar EDA på bästa sätt som europeiskt forum för gemensam förmågeutveckling. De deltagande medlemsstaterna bör i det syftet i sina nationella genomförandeplaner ange vilka projekt de deltar i samt den därmed sammanhängande finansiella volym som kanaliseras via EDA, med siffrorna för 2020 som referensvärde och ett treårsperspektiv som minimistandard för varje uppdatering av de nationella genomförandeplanerna, och med angivande av den planerade verksamheten för de påföljande åren, inklusive förmågeområden och typ av verksamhet som planeras, i enlighet med nationell lagstiftning. De deltagande medlemsstaterna uppmanas att i sina nationella genomförandeplaner ange på vilket sätt och under vilka omständigheter de överväger att som samverkansinriktad programledningsorganisation i första hand använda Organisationen för gemensamt försvarsmaterielsamarbete (Occar) samt, om så är lämpligt, lämna information om de beslut som har fattats i samband med valet av en annan multinationell programledningsorganisation, samtidigt som Occar har övervägts som ett alternativ. Detta påverkar inte tillämpningen av Europaparlamentets och rådets direktiv 2009/81/EG (13).

                  24.

                  Åtagande 19: Under Pescos hela etapp 2021–2025 bör de deltagande medlemsstaterna visa att deras samverkansinriktade förmågeprojekt, inbegripet Pesco-projekt, bidrar till att främja konkurrenskraft, effektivitet och innovation inom försvarsindustrin i hela unionen genom att stödja och möjliggöra det gränsöverskridande samarbetet, inbegripet för små och medelstora företag, och stärka och förbättra försörjningstryggheten i fråga om försvarsprodukter och försvarsteknik. I enlighet med uttalandet från Europeiska rådets medlemmar av den 26 februari 2021 skulle de deltagande medlemsstaterna också sträva efter att gynna forskning, teknisk utveckling och innovation och att minska Europas strategiska beroendeförhållanden inom kritisk teknik och viktiga värdekedjor, utan att det påverkar nationella beslutsförfaranden.

                              a)

                              I de nationella genomförandeplanerna bör det anges närmare hur en lämplig industripolitik, om en sådan finns, styr utvecklingen av samverkansinriktade förmågeutvecklingsprojekt för att undvika onödiga överlappningar, varvid det bör anges vilka områden av industrin som stärks och de områden inom vilka överlappningar har förhindrats.

                              b)

                              De deltagande medlemsstaterna kommer att rapportera om vilka samarbetsprogram som mottar samfinansiering från unionen genom det europeiska försvarsindustriella utvecklingsprogrammet och/eller Europeiska försvarsfonden i enlighet med åtagandena 3 och 8.

                  25.

                  Åtagande 20:

                              a)

                              Under Pescos hela etapp 2021–2025 bör de deltagande medlemsstaterna visa att deras samarbetsprogram gagnar enheter som genererar ett mervärde på unionens territorium (t.ex. aspekter som rör genererade resultat och immateriella rättigheter, tekniska förbättringar samt skapande av marknadsmöjligheter). I enlighet med artikel 7.5 i beslut (Gusp) 2020/1639 bör det i de nationella genomförandeplanerna, där så är lämpligt, anges vilka relevanta enheter som omfattas av samarbetsprogram samt hur detta inverkar på den europeiska försvarstekniska och försvarsindustriella basen.

                              b)

                              De deltagande medlemsstaterna kommer, i enlighet med direktiv 2009/81/EG, att visa att de anskaffningsstrategier som de har genomfört 2021–2025 inverkar positivt på den europeiska försvarstekniska och försvarsindustriella basen. Detta kan göras genom en förteckning över försvarsinvesteringens absoluta volym och den relativa andel som anslagits för lösningar som har utvecklats och framställts inom unionen. I synnerhet bör de nationella genomförandeplanerna innehålla information om förmåge- och teknikområden i enlighet med vad som överenskommits i förmågeutvecklingsplanen samt om anskaffningsstrategi när det gäller förmågeprojekt med en industriell dimension.

            III.   Det fortsatta arbetet

                  26.

                  Efter antagandet av denna rekommendation kommer de deltagande medlemsstaterna att se över och uppdatera sina nationella genomförandeplaner i enlighet därmed samt, senast den 10 mars 2022, och därefter årligen senast samma dag, överlämna dem till Pescos sekretariat, i enlighet med artikel 3.2 i beslut (Gusp) 2017/2315, inför den bedömningsprocess som föreskrivs i artikel 6.3 i det beslutet. Vartannat år bör de nationella genomförandeplanerna åtföljas av ett politiskt uttalande på hög nivå i vilket de deltagande medlemsstaterna kan redogöra för de viktigaste resultat som uppnåtts och ange specifika nationella prioriteringar och dela med sig av sina erfarenheter när det gäller att planera och bidra till fullgörandet av samtliga mer bindande åtaganden. För att säkerställa politisk drivkraft bör de deltagande medlemsstaterna och den höga representanten även fortsättningsvis föra regelbundna politiska diskussioner på hög nivå.

                  27.

                  Med beaktande av underrättelsen om Pesco, som även hänvisar till den särskilda karaktären hos vissa medlemsstaters säkerhets- och försvarspolitik, och med hänsyn tagen till resultatet av den strategiska kompassen, kommer de deltagande medlemsstaterna, mot bakgrund av den strategiska översynsprocess som ska genomföras senast vid utgången av 2025, att bedöma fullgörandet av samtliga åtaganden inom ramen för Pesco samt diskutera och besluta om nya åtaganden, i syfte att inleda en ny etapp mot en europeisk säkerhets- och försvarsmässig integration. I linje med resultatet av den strategiska översynsprocessen bör rådet i början av 2026 anta en tredje uppsättning mer exakta mål, uppdaterade och om så är nödvändigt förbättrade, och därvid ta hänsyn till artikel 4.2 c i beslut (Gusp) 2017/2315.

                  28.

                  Den höga representanten bör från och med 2022 beakta denna rekommendation i årsrapporten om Pesco, som kommer att stödja bedömningen av varje deltagande medlemsstats fullgörande av de mer bindande åtagandena.

                  29.

                  Rekommendationen av den 15 oktober 2018 upphör att gälla.

         Utfärdad i Bryssel den 16 november 2021.

               På rådets vägnar

            J. BORRELL FONTELLES

               Ordförande

         (1)  EUT L 331, 14.12.2017, s. 57.

         (2)  EUT C 374, 16.10.2018, s 1.

         (3)  Rådets beslut (Gusp) 2020/1639 av den 5 november 2020 om fastställande av de generella villkor enligt vilka tredjestater i undantagsfall skulle kunna bjudas in att delta i enskilda Pesco-projekt (EUT L 371, 6.11.2020, s. 3).

         (4)  Särskilt bilaga I – Principer för det permanenta strukturerade samarbetet.

         (5)  Såsom anges i rådets slutsatser om säkerhet och försvar av den 17 juni 2020: ”med utgångspunkt i hotanalysen och andra möjliga tematiska bidrag kommer den strategiska kompassen att fastställa politiska riktlinjer och specifika mål och syften”.

         (6)  Rådets beslut 2013/488/EU av den 23 september 2013 om säkerhetsbestämmelser för skydd av säkerhetsskyddsklassificerade EU-uppgifter (EUT L 274, 15.10.2013, s. 1).

         (7)  I enlighet med Europeiska försvarsbyråns (EDA) förteckning över definitioner av försvarsuppgifter (EDA201807105).

         (8)  Natos nuvarande tillämpliga riktlinje för försvarsutgifter på 2 % av BNP är endast tillämplig på de deltagande medlemsstater som också är medlemmar i Nato, och den utgör inte något överenskommet mål för Pesco.

         (9)  I november 2007 godkände EDA:s styrelse fyra gemensamma riktmärken för investeringar: 20 % av de sammanlagda försvarsutgifterna för materielupphandling (inklusive FoU/FoTU), 35 % av de sammanlagda utgifterna för materiel vid materielupphandling inom det europeiska samarbetet, 2 % av de sammanlagda försvarsutgifterna för forskning och teknisk utveckling (FoTU) på försvarsområdet, och 20 % av de sammanlagda utgifterna för FoTU på försvarsområdet för europeiskt samarbete inom FoTU på försvarsområdet.

         (10)  Särskilt bilaga I – Principer för det permanenta strukturerade samarbetet.

         (11)  Syftet med förmågemålsprocessen, särskilt styrkekatalogen, är att få full insikt i de potentiellt tillgängliga styrkorna för GSFP-uppdrag och GSFP-insatser och därtill hörande förmågor, utan att det påverkar eller är kopplat till styrkebidragsprocesser för GSFP-uppdrag och GSFP-insatser.

         (12)  Rådets beslut (Gusp) 2021/509 av den 22 mars 2021 om inrättande av en europeisk fredsfacilitet och om upphävande av beslut (Gusp) 2015/528 (EUT L 102, 24.3.2021, s. 14).

         (13)  Europaparlamentets och rådets direktiv 2009/81/EG av den 13 juli 2009 om samordning av förfarandena vid tilldelning av vissa kontrakt för byggentreprenader, varor och tjänster av upphandlande myndigheter och enheter på försvars- och säkerhetsområdet och om ändring av direktiven 2004/17/EG och 2004/18/EG (EUT L 216, 20.8.2009, s. 76).