               EUROPEISKA KOMMISSIONEN
            Bryssel den 23.5.2018
            COM(2018) 419 final
            Rekommendation till
            RÅDETS REKOMMENDATION
            om Österrikes nationella reformprogram 2018med avgivande av rådets yttrande om Österrikes stabilitetsprogram 2018

               Rekommendation till

               RÅDETS REKOMMENDATION

               om Österrikes nationella reformprogram 2018

                  med avgivande av rådets yttrande om Österrikes stabilitetsprogram 2018

               EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION

               med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 121.2 och 148.4,

               med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken
                  1
               , särskilt artikel 5.2,

               med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation
                  2
               ,

               med beaktande av Europaparlamentets resolutioner
                  3
               ,

               med beaktande av Europeiska rådets slutsatser,

               med beaktande av sysselsättningskommitténs yttrande,

               med beaktande av ekonomiska och finansiella kommitténs yttrande,

               med beaktande av yttrandet från kommittén för socialt skydd,

               med beaktande av yttrandet från kommittén för ekonomisk politik, och

               av följande skäl:

               (1)Den 22 november 2017 antog kommissionen den årliga tillväxtöversikten, som inledde 2018 års europeiska planeringstermin för samordning av den ekonomiska politiken. Den tog vederbörlig hänsyn till den europeiska pelaren för sociala rättigheter som proklamerades av Europaparlamentet, rådet och kommissionen den 17 november 2017. Prioriteringarna i den årliga tillväxtöversikten godkändes av Europeiska rådet den 22 mars 2018. Den 22 november 2017 antog kommissionen, på grundval av förordning (EU) nr 1176/2011, rapporten om förvarningsmekanismen, där det inte angavs att Österrike var en av de medlemsstater som skulle bli föremål för en fördjupad granskning. Samma dag antog kommissionen också en rekommendation till rådets rekommendation om den ekonomiska politiken i euroområdet som Europeiska rådet godkände den 22 mars 2018. Den 14 maj 2018 antog rådet rekommendationen om den ekonomiska politiken i euroområdet (nedan kallad rekommendationen för euroområdet).

               (2)Med tanke på att ekonomierna i den ekonomiska och monetära unionen är tätt sammanvävda bör Österrike, i egenskap av medlemsstat som har euron som valuta, säkerställa att rekommendationen för euroområdet, som den återspeglas i rekommendationerna 1 och 2, genomförs fullständigt och i tid.

               (3)Landsrapporten 2018 för Österrike
                  4
                offentliggjordes den 7 mars 2018. Den innehöll en bedömning av hur väl Österrike hade lyckats med de landsspecifika rekommendationer som rådet antog den 11 juli 2017, med uppföljningen av tidigare års rekommendationer och med sina nationella Europa 2020-mål.

               (4)Den 25 april 2018 lade Österrike fram sitt nationella reformprogram för 2018 och den 21 mars 2018 sitt konvergensprogram för samma år. För att beakta deras inbördes samband har båda programmen bedömts samtidigt.

               (5)Vid programplaneringen för de europeiska struktur- och investeringsfonderna (nedan kallade ESI-fonder) för 2014–2020 har relevanta landsspecifika rekommendationer beaktats. Enligt artikel 23 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1303/2013
                  5
                får kommissionen begära att en medlemsstat ska se över och föreslå ändringar av sin partnerskapsöverenskommelse och av relevanta program när så krävs för att stödja genomförandet av relevanta rekommendationer från rådet. Kommissionen har i riktlinjerna för tillämpning av åtgärder som sammanlänkar effektiva ESI-fonder med sund ekonomisk styrning beskrivit närmare hur den kommer att tillämpa den bestämmelsen
                  6
               .

               (6)Österrike omfattas för närvarande av stabilitets- och tillväxtpaktens förebyggande del och av skuldkriteriet. I sitt stabilitetsprogram för 2018 väntar sig regeringen en stegvis förbättring av saldot i de offentliga finanserna från ett underskott på 0,7 % av BNP 2017 till ett överskott på 0,4 % av BNP 2022. Det medelfristiga budgetmålet – ett strukturellt underskott på 0,5 % av BNP 2017 – planerar man att uppnå 2019. Enligt stabilitetsprogrammet väntas den offentliga skuldkvoten successivt minska från 78,1 % av BNP 2017 till 62,2 % av BNP 2022. Det makroekonomiska scenario som ligger till grund för dessa budgetprognoser är optimistiskt för 2018 och realistiskt efteråt. De största riskerna för den medelfristiga budgetplaneringen är de diskretionära åtgärder som planeras från och med 2020, t.ex. reformen av inkomstskatten för privatpersoner, vars nettobudgeteffekter ännu inte har specificerats fullt ut.

               (7)I stabilitetsprogrammet anges att budgetkonsekvenserna av det ovanligt stora inflödet av flyktingar och de säkerhetrelaterade åtgärderna är betydande och man lämnar uppgifter som styrker dessa extra budgetkostnaders art och omfattning. Enligt kommissionen uppgick de berättigade extra utgifterna under 2017 till 0,03 % av BNP för det ovanligt stora inflödet av flyktingar, medan inga ytterligare kostnader uppstod för säkerhetsrelaterade åtgärder. Bestämmelserna i artiklarna 5.1 och 6.3 i förordning (EG) nr 1466/97 gör det möjligt att ta hänsyn till dessa extra utgifter, eftersom inflödet av flyktingar och det allvarliga terroristhotet är ovanliga händelser som har stor inverkan på Österrikes offentliga finanser och eftersom hållbarheten inte äventyras av att man tillåter en tillfällig avvikelse från anpassningsbanan för att nå det medelfristiga budgetmålet. Därför har den nödvändiga anpassningen på väg mot det medelfristiga budgetmålet för 2017 sänkts för att ta hänsyn till de flyktingrelaterade extrakostnaderna.

               (8)Den 11 juli 2017 rekommenderade rådet att Österrike skulle säkerställa att avvikelsen från det medelfristiga budgetmålet 2018 begränsas till vad som tillåtits på grund av den exceptionella flyktingströmmens och de säkerhetsrelaterade åtgärdernas inverkan på budgeten. Detta är förenligt med att de primära offentliga utgifternas nominella tillväxt 2018 får uppgå till högst 3,3 %, vilket motsvarar en tillåten försämring av det strukturella saldot med 0,2 % av BNP. Med hänsyn till de beviljade avvikelserna finns det enligt kommissionens vårprognos 2018 en risk för en viss avvikelse från det kravet 2018 och under 2017 och 2018 tillsammans.

               (9)Österrike torde under 2019 nå det medelfristiga budgetmålet, med hänsyn till den avvikelse som tillfälligt tillåts på grund av ovanliga händelser. Detta är förenligt med att de primära offentliga utgifternas nominella tillväxt får uppgå till högst 2,9 %, vilket motsvarar en förbättring av det strukturella saldot med 0,3 % av BNP. Enligt kommissionens vårprognos 2018, och om politiken ligger fast, finns det en risk för en betydande avvikelse från det kravet 2019 till följd av avvikelsen under åren 2018 och 2019 tillsammans. Samtidigt beräknas Österrike ligga inom 0,1 % av BNP från landets medelfristiga mål 2019. Dessutom väntas Österrike iaktta skuldkriteriet 2018 och 2019. Sammantaget anser rådet att Österrike måste vara redo att vidta ytterligare åtgärder för att säkerställa efterlevnad under 2018 och följa stabilitets- och tillväxtpaktens regler 2019.

               (10)Enligt 2018 års åldranderapport utsätts den statsfinansiella hållbarheten för en medelhög risk på medellång och lång sikt på grund av den planerade ökningen av utgifterna för pensioner, hälso- och sjukvård och långvarig vård och omsorg. Österrikes offentliga utgifter för pensioner är högre än EU-genomsnittet (13,8 % jämfört med 11,2 % av BNP 2016) och väntas öka ytterligare fram till 2070 (0,5 % jämfört med -0,2 % av BNP). Även om nya reformer ger incitament att senarelägga pensioneringen gör ackumuleringen av förmånsrättigheter under det förlängda arbetslivet att den långsiktiga hållbarheten inte förbättras. Den lagstadgade pensionsåldern vid 60 för kvinnor är bland de lägsta i EU och kommer bara gradvis att anpassas från och med 2024 för att nå samma nivå som för män 2033. Generellt skulle en höjning av den lagstadgade pensionsåldern och en begränsning av rätten till förtidspensionering bidra till att öka hållbarheten för pensioner med tanke på den åldrande befolkningen.

               (11)De offentliga utgifterna för hälso- och sjukvård ligger över EU-genomsnittet (7 % jämfört med 6,8 % av BNP 2016) och väntas öka mer än EU-genomsnittet (1,3 % jämfört med 0,9 % av BNP), vilket innebär att de offentliga sjuk- och hälsovårdsutgifterna kan komma att öka till 8,3 % av BNP till 2070. Utgifterna för långvarig vård och omsorg beräknas fördubblas från 1,9 % till 3,8 % av BNP till 2070. Utgiftstaken i 2017 års lag om inkomstutjämning och reformen för att stärka primärvården och minska beroendet av sjukhusvård har börjat att stärka hållbarheten. Det fortsatt stora antalet sjukförsäkringsorgan visar att det finns möjlighet att ytterligare sänka tillsyns- och förvaltningskostnaderna. Dessutom kan effektivare upphandlingar bidra till att förbättra kvalitet och kostnadseffektivitet (t.ex. upphandlingar i hela EU, andra tilldelningskriterier än priset och samlad regionövergripande upphandling). När det gäller långvarig vård och omsorg väntas senare tids åtgärder snarare öka utgifterna än begränsa dem, t.ex. beslutet att inte längre utnyttja människors privata tillgångar för att finansiera sluten vård vid långvarigt vårdbehov.

               (12)2017 års lag om inkomstutjämning har bidragit till att harmonisera de statsfinansiella relationerna mellan de olika förvaltningsnivåerna genom att införa uppgiftsinriktad finansiering, förenkla transfereringar inom förvaltningen och ge delstaterna en egen intäktskälla. Trots reformerna är budgetreglerna fortfarande otydliga och den stora obalansen mellan befogenheterna för utgifter och skatteuppbörd kvarstår och gör att incitamenten till budgetdisciplin på subnationell nivå är svaga.

               (13)Trots 2016 års skattereform är skattebördan på arbete fortfarande hög och kommer successivt att öka om inte inkomstskatteskalan indexeras efter inflationen. Höginkomsttagare gynnades mer av reformen än låginkomsttagare, och skattebördan för låginkomsttagare är fortsatt stor. Skattereformen gynnade också män mer än kvinnor. Det verkar som att intäktskällor som är mindre tillväxthämmande, t.ex. fastighetsskatt, används i för liten utsträckning, främst på grund av att skatteunderlaget är föråldrat. Inkomsterna från fastighetsskatt är låga i Österrike, 0,2 % av BNP jämfört med EU-genomsnittet på 1,6 % av BNP 2016. Problemet skulle kunna lösas genom att man skatteväxlar bort från arbete till mindre tillväxthämmande intäktskällor.

               (14)Arbetsmarknaden fungerar bra, även om det för vissa grupper fortfarande finns utmaningar (t.ex. kvinnor och personer med invandrarbakgrund). Trots att förvärvsfrekvensen bland kvinnor generellt är hög, är arbetsmarknadsresultatet för kvinnor relativt dåligt när det gäller heltidsanställning. Andelen deltidsanställda kvinnor på 47,9 % 2016 är fortfarande en av de högsta i EU (EU-genomsnittet är 31,4 %). En bidragande orsak till detta är problem med att få tillgång till organiserad barnomsorg, inte minst utanför städerna. Den höga andelen kvinnor med deltidsanställning bidrar till fortsatt stora löneskillnader mellan män och kvinnor. Orsaken är till stor del att kvinnor tar hand om viktiga obetalda uppgifter som att sköta barn och släktingar, och att de har en lägre timlön. Den lägre timlönen påverkar också direkt kvinnors ackumulering av pensionsrättigheter och leder till en stor pensionsklyfta.

               (15)Utbildningsresultaten för missgynnade elever har inte blivit bättre. Resultatskillnaderna mellan inrikes födda elever och elever med invandrarbakgrund kvarstår. De nationella proven 2016 bekräftade att över 25 % av eleverna saknade baskunskaper i tyska. Nyare internationella undersökningar visar också att klyftan ökar för elever från missgynnade grupper och med invandrarbakgrund. Om man jämför 2012 och 2015 års Pisaundersökningar har andelen lågpresterande ökat i alla huvudämnen, dvs. matematik, läsning och naturvetenskap. Skillnaden i skolresultat mellan barn födda i Österrike och första generationens invandrare motsvarar nästan tre års skolgång.

               (16)Produktiviteten i Österrike är visserligen hög, men produktivitetsutvecklingen har varit svag de senaste åren trots stora satsningar, t.ex. investeringar i forskning och utveckling och bättre regler för nystartade företag. Övriga faktorer som bidrar till produktivitetsutvecklingen är digitalisering av företag, företagstillväxt och konkurrens i tjänstesektorn. Österrike har betydande hinder för tillträde och restriktiva regler när det gäller företagstjänster och reglerade yrken, bland annat särskilda krav på aktieinnehav, omfattande reserverade verksamhetsområden och sektorsövergripande restriktioner.
                  7
                Viktiga initiativ för att lösa problemet är de fortsatta satsningarna på att minska bördan och den planerade utvärderingen av Österrikes handelslicenslag (Gewerbeordnung).

               (17)Mer konkurrens i tjänstesektorn skulle hjälpa Österrike att sprida digitala tekniska lösningar och affärsmodeller, framför allt bland mikroföretag och små och medelstora företag. Digitaliseringen av företagen är särskilt viktig i Österrike, eftersom de utgör landets ekonomiska ryggrad. Initiativ som ”KMU Digital” och ”AT: net” och genomförandet av den digitala färdplanen för Österrike är av central betydelse. Ett annat problem gäller företagens tillväxt, särskilt när det gäller höginnovativa företag. Det finns en finansieringsflaskhals för etablerade företag som vill växa och som bland annat behöver riskkapital och tillgång till finansmarknaderna. Företag med hög tillväxt är viktiga för spridningen av nya tekniska lösningar och affärsmodeller, även digitala, och därmed också för produktivitetsökningen.

               (18)Kommissionen har inom ramen för 2018 års europeiska planeringstermin gjort en omfattande analys av Österrikes ekonomiska politik och redogjort för den i 2018 års landsrapport. Den har även bedömt stabilitetsprogrammet för 2018 och det nationella reformprogrammet för 2018 samt uppföljningen av de rekommendationer Österrike har fått tidigare år. Kommissionen har beaktat inte bara programmens relevans för hållbarheten i finanspolitiken och den socioekonomiska politiken i Österrike utan också huruvida unionens regler och riktlinjer har iakttagits, mot bakgrund av behovet att stärka den övergripande ekonomiska styrningen i unionen genom att framtida nationella beslut fattas med beaktande av synpunkter på unionsnivå.

               (19)Mot bakgrund av denna bedömning har rådet granskat stabilitetsprogrammet för 2018 och dess yttrande
                  8
                återspeglas särskilt i rekommendation 1 nedan.

               HÄRIGENOM REKOMMENDERAS Österrike att 2018 och 2019 vidta följande åtgärder:

               1.Nå det medelfristiga budgetmålet 2019, med hänsyn till den tillfälligt tillåtna avvikelsen på grund av ovanliga händelser. Sörja för pensionssystemets, hälso- och sjukvårdens och den långvariga vårdens och omsorgens hållbarhet, bland annat genom att höja den lagstadgade pensionsåldern och begränsa rätten till förtidspensionering. Effektivisera de offentliga tjänsterna, bland annat genom att bättre definiera ansvarsnivåerna för finansering och utgifter.

               2.Minska skattekilen, särskilt för låginkomsttagare, genom att skatteväxla till mindre tillväxthämmande intäktskällor. Förbättra arbetsmarknadsresultatet för kvinnor. Förbättra grundläggande färdigheter hos ungdomar från missgynnade grupper och personer med invandrarbakgrund. Stödja produktivitetsutvecklingen genom att uppmuntra digitaliseringen av företag och göra det lättare för företagen att växa genom att minska de rättsliga hindren i tjänstesektorn.

               Utfärdad i Bryssel den

                     På rådets vägnar

                     Ordförande

                     (1)

                        EGT L 209, 2.8.1997, s. 1.

                     (2)

                        COM(2018) 419 final.

                     (3)

                        P8_TA(2018)0077 och P8_TA(2018)0078.

                     (4)

                        SWD(2018) 218 final.

                     (5)

                        Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1303/2013 av den 17 december 2013 om fastställande av gemensamma bestämmelser för Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden, Sammanhållningsfonden, Europeiska jordbruksfonden för landsbygdsutveckling och Europeiska havs- och fiskerifonden, om fastställande av allmänna bestämmelser för Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden, Sammanhållningsfonden och Europeiska havs- och fiskerifonden samt om upphävande av rådets förordning (EG) nr 1083/2006 (EUT L 347, 20.12.2013, s. 320).

                     (6)

                        COM(2014) 494 final.

                     (7)

                        Rekommendationer för en lösning av problemen gjordes i januari 2017 i COM(2016) 820 och SWD (2016)436.

                     (8)

                        Enligt artikel 5.2 i rådets förordning (EG) nr 1466/97.


               EUROPEISKA KOMMISSIONEN
            Bryssel den 23.5.2018
            COM(2018) 414 final
            Rekommendation till
            RÅDETS REKOMMENDATION
            om Litauens nationella reformprogram 2018med avgivande av rådets yttrande om Litauens stabilitetsprogram 2018

               Rekommendation till

               RÅDETS REKOMMENDATION

               om Litauens nationella reformprogram 2018

                  med avgivande av rådets yttrande om Litauens stabilitetsprogram 2018

               EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION

               med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 121.2 och 148.4,

               med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken
                  1
               , särskilt artikel 5.2,

               med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation
                  2
               ,

               med beaktande av Europaparlamentets resolutioner
                  3
               ,

               med beaktande av Europeiska rådets slutsatser,

               med beaktande av sysselsättningskommitténs yttrande,

               med beaktande av ekonomiska och finansiella kommitténs yttrande,

               med beaktande av yttrandet från kommittén för socialt skydd,

               med beaktande av yttrandet från kommittén för ekonomisk politik, och

               av följande skäl:

               (1)Den 22 november 2017 antog kommissionen den årliga tillväxtöversikten, som inledde 2018 års europeiska planeringstermin för samordning av den ekonomiska politiken. Den tog vederbörlig hänsyn till den europeiska pelaren för sociala rättigheter som proklamerades av Europaparlamentet, rådet och kommissionen den 17 november 2017. Prioriteringarna i den årliga tillväxtöversikten godkändes av Europeiska rådet den 22 mars 2018. Den 22 november 2017 antog kommissionen, på grundval av förordning (EU) nr 1176/2011, rapporten om förvarningsmekanismen, där det inte angavs att Litauen var en av de medlemsstater som skulle bli föremål för en fördjupad granskning. Samma dag antog kommissionen också en rekommendation till rådets rekommendation om den ekonomiska politiken för euroområdet som Europeiska rådet godkände den 22 mars 2018. Den 14 maj 2018 antog rådet rekommendationen om den ekonomiska politiken i euroområdet (nedan kallad rekommendationen för euroområdet).

               (2)Med tanke på att ekonomierna i Ekonomiska och monetära unionen är tätt sammanvävda bör Litauen, i egenskap av medlemsstat med euron som valuta, se till att rekommendationen för euroområdet, såsom återgiven i rekommendationerna nedan, särskilt 1, genomförs fullständigt och i tid.

               (3)Landsrapporten 2018 för Litauen
                  4
                offentliggjordes den 7 mars 2018. Den innehöll en bedömning av hur väl Litauen hade lyckats med de landsspecifika rekommendationer som rådet antog den 11 juli 2017, med uppföljningen av tidigare års rekommendationer och med sina nationella Europa 2020-mål.

               (4)Den 26 april 2018 lade Litauen fram sitt nationella reformprogram för 2018 och den 30 april sitt stabilitetsprogram för 2018. De båda programmen har bedömts samtidigt för att deras inbördes samband ska kunna beaktas.

               (5)Vid programplaneringen för de europeiska struktur- och investeringsfonderna för 2014–2020 har relevanta landsspecifika rekommendationer beaktats. Enligt artikel 23 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1303/2013
                  5
                får kommissionen begära att en medlemsstat ska se över och föreslå ändringar av sin partnerskapsöverenskommelse och av relevanta program när så krävs för att stödja genomförandet av relevanta rekommendationer från rådet. Kommissionen har i riktlinjerna för tillämpning av åtgärder som sammanlänkar effektiva europeiska struktur- och investeringsfonder med sund ekonomisk styrning beskrivit närmare hur den kommer att tillämpa denna bestämmelse
                  6
               .

               (6)Litauen omfattas för närvarande av stabilitets- och tillväxtpaktens förebyggande del. I stabilitetsprogrammet för 2018 planerar regeringen ett bibehållet samlat överskott på 0,6 % av BNP från 2018 till 2020, innan det förväntas sjunka till 0,3 % av BNP 2021. Det medelfristiga budgetmålet – ett strukturellt underskott på 1 % av BNP – väntas vara uppfyllt under hela programperioden. Under 2016 och 2017 beviljades Litauen en tillfällig avvikelse kopplad till genomförandet av reformen av pensionssystemet och till strukturreformerna. Dessa avvikelser rullas framåt över tre år. Enligt stabilitetsprogrammet för 2018 kommer den offentliga skuldkvoten att sjunka från 39,7 % av BNP 2017 till 35,3 % 2021. Det makroekonomiska scenario som ligger till grund för dessa budgetprognoser är realistiskt. Samtidigt har de åtgärder som ska stödja de planerade överskottsmålen från 2019 och framåt inte beskrivits tillräckligt.

               (7)För 2017 rekommenderade rådet den 11 juli 2017 Litauen att stå fast vid det medelfristiga budgetmålet 2018, med beaktande av de tillåtna tillfälliga avvikelserna kopplade till genomförandet av reformen av pensionssystemet och till strukturreformerna. Detta är förenligt med en maximal nominell tillväxttakt för de primära offentliga nettoutgifterna
                  7
                på 6,4 % 2018, vilket motsvarar en tillåten försämring av det strukturella saldot på 0,6 % av BNP. Enligt kommissionens vårprognos 2018 kommer det strukturella saldot i Litauen att uppgå till 0,7 % av BNP 2018 och 0,6 % av BNP 2019. Det strukturella saldot förväntas således hålla sig över det medelfristiga budgetmålet båda åren. Sammantaget anser rådet att Litauen kan förväntas följa stabilitets- och tillväxtpaktens regler 2018 och 2019.

               (8)Inkomsterna från miljöskatter och periodiska fastighetsskatter ligger fortfarande under EU-genomsnittet. Litauen har genomfört en reform av systemet för fastighetsbeskattning, som innebär viss progressivitet, och avskaffat befrielse från punktskatt på kol och koks för uppvärmning. Men det finns fortfarande utrymme att bredda skattebasen till källor som är mindre tillväxthämmande. Under de senaste åren har Litauen gjort framsteg mot att förbättra skatteuppbörden, men mervärdesskattegapet är fortfarande bland de största i EU. Litauen vidtar ytterligare åtgärder för att motverka skatteflykt och förbättra skattedisciplinen, och nyligen genomförda åtgärder visar på positiva tidiga resultat. Ännu bättre skattedisciplin skulle öka budgetinkomsterna och bidra till bättre rättvisa i skattesystemet.

               (9)I och med införandet 2018 av den nya formeln för indexreglering av pensionerna, som kopplar pensionerna till ökningen i lönesumman, förväntas de offentliga pensionsutgifternas andel av BNP ligga fast fram till 2040. Detta gör att det litauiska pensionssystemet blir finanspolitiskt hållbart. Detta beror dock främst på sämre nyttoförhållande, eftersom den totala lönekostnaden beräknas öka långsammare än lönerna på grund av att befolkning i arbetsför ålder krymper. Detta väcker farhågor om pensionernas tillräcklighet, som redan är bland de lägsta i EU. Det är också oklart hur reformen kommer att fungera i praktiken, eftersom myndigheterna är skyldiga enligt lagen att föreslå åtgärder om ersättningskvoten sjunker. Om ersättningskvoten hade hållits på en fast nivå skulle de totala pensionsutgifterna som andel av BNP öka med nästan 45 % fram till slutet av 2040-talet, vilket hade ansträngt de offentliga finanserna. Det är därför viktigt att klargöra rättsläget när det gäller pensionslagstiftningen och att säkerställa långsiktig hållbarhet för de offentliga finanserna, samtidigt som man tar itu med den låga ersättningsnivån.

               (10)Arbetsmarknaden blir snabbt stramare till följd av dels stark ekonomisk tillväxt, dels även ogynnsam demografisk utveckling och utvandring, vilket redan förorsakar kompetensbrist. I en sådan situation behövs det ett utbildningssystem som kan förse alla med relevanta färdigheter. De reformer som lanserats under det senaste året är ett steg i rätt riktning, men det är viktigt att Litauen genomför reformerna så att resultaten av landets utbildningssystem blir bättre. Finansierings- och ackrediteringsreglerna i Litauens högre utbildning hjälper fler personer till eftergymnasial utbildning, men har samtidigt bidragit till oro när det gäller utbildningens kvalitet, högskolans fragmentering och utbildningsbevisens relevans för arbetsmarknaden. Om den pågående konsolideringen av universiteten kompletteras med ändringar i ackrediterings- och finansieringsreglerna bör de nuvarande utmaningarna gå att hantera. Ihållande demografiskt tryck har dessutom påverkat effektiviteten i utbildningssystemet och gjort det än mer angeläget med jämlik tillgång till högkvalitativ och inkluderande utbildning. Ska man komma till rätta med att eleverna i Litauen lyckas sämre än genomsnittet i grundläggande färdigheter krävs det reformer av lärarnas grundläggande utbildning, yrkesutsikter och arbetsförhållanden, liksom kompletterande kvalitetsinriktade reformer.

               (11)Att få vuxna i Litauen deltar i utbildning visar på att vuxenutbildningen fortfarande är underutvecklad och misslyckas med att ge ekonomin fördelen av kompetensutveckling, innovation och bättre integrering av missgynnade grupper på arbetsmarknaden (t.ex. äldre, arbetslösa eller icke förvärvsarbetande vuxna). Trots investeringar i infrastruktur är innehållet i kursplanerna för yrkesutbildningar ofta föråldrat, och bättre anpassning till de lokala och regionala arbetsmarknadernas behov vore bra. Lärande på arbetsplatsen är ännu i en inledningsfas och kunde expanderas. De aktiva arbetsmarknadsåtgärderna omfattar ett stort kursutbud, men det kunde göras ännu större. De reformer och åtgärder som vidtagits på området under senare tid har inte fått några märkbara resultat än. I ett större sammanhang är det viktigt att ge arbetsmarknadens parter mer inflytande så att de blir mer delaktiga.

               (12)Hälso- och sjukvårdens resultat är fortfarande en utmaning, de inverkar negativt på produktiviteten, konkurrenskraften i ekonomin och livskvaliteten. Hälso- och sjukvården är fortfarande alltför inriktad på sjukhusvård, vilket innebär att det finns utrymme för att stärka primärvården. Fortsatt rationalisering av resurserna tillsammans med åtgärder för att förbättra kvaliteten på både sjukhus- och primärvård är avgörande för att hälso- och sjukvården ska blir mer ändamålsenlig. Med hjälp av friskvård och hälsofrämjande strategier bör det gå att hejda riskbeteenden beslutsamt och tidigt. Men sådana strategier är än så länge blygsamma, samtidigt som det sektorsövergripande samarbetet är underutvecklat och ansvarstagandet för resultaten inte är tillräckligt integrerat på den kommunala nivån. Stora patientavgifter, låg utgiftsnivå för hälso- och sjukvården och ineffektiv resursfördelning är faktorer som begränsar effektiviteten i hälso- och sjukvården.

               (13)Den stora andelen människor som löper risk att drabbas av fattigdom eller social utestängning, tillsammans med stora inkomstskillnader, förblir viktiga utmaningar för Litauen och dämpar utsikterna för ekonomisk tillväxt. De utgör också ett hot mot den sociala sammanhållningen och kan driva på utvandringen. Trots fortsatt ekonomisk tillväxt löper äldre, personer med funktionsnedsättning, barn, hushåll med ensamstående föräldrar och arbetslösa mycket hög risk att drabbas av fattigdom och social utestängning. Litauens skatte- och bidragssystem är bland de sämsta i EU på att justera skillnader. Vissa viktiga inledande åtgärder togs visserligen för att bekämpa fattigdom och inkomstskillnader, men landet har långt kvar till EU-genomsnittet för fattigdom och inkomstskillnader. Relativt höga skattekilar på låga inkomster kan begränsa låginkomsttagarnas lust att börja arbeta och öka risken för fattigdom och ojämlikhet. Man kan få ner fattigdom och ojämlikhet genom att dels stimulera särskilt människor från utsatta grupper och låginkomsttagare till att söka arbete, dels samla in skatter bättre och därefter ge skatte- och bidragssystemet stärkt justerande effekt. Sådana åtgärder kan också öka den sociala rättvisan.

               (14)Efter att planat ut sedan 2012 steg produktiviteten 2017 och lättade därmed trycket på kostnadskonkurrenskraften. Förbättringen beror dock främst på den privata sektorn. Effektiviteten i de offentliga investeringarna har endast förbättrats lite. Särskilt ligger effektiviteten i offentliga investeringar i forskning och utveckling liksom samarbetet mellan näringslivet och vetenskap på en låg nivå. Dessutom föll de offentliga investeringarna i forskning och utveckling kraftigt under 2016. Fragmenterad samordning och styrning av forsknings- och innovationspolitiken leder till ineffektivitet och hindrar företagen från att dra full nytta av de olika stödsystemen. Den pågående reformen av den offentliga forskningens organisation och finansiering bör efter hand bidra till att de tillgängliga resurserna används bättre.

               (15)Litauen har lyckats stärka det korruptionsförebyggande regelverket genom att anta lagstiftning om lobbyverksamhet och om skydd för visselblåsare både i offentlig och privat sektor. Men den utmaning det är att genomföra lagstiftningen återstår.  Korruptionen inom hälso- och sjukvården är fortfarande en källa till oro, trots de lovvärda resultaten av regeringens program ”rena händer”.

               (16)Kommissionen har inom ramen för den europeiska planeringsterminen 2018 gjort en omfattande analys av Litauens ekonomiska politik och redogjort för den i 2018 års landsrapport. Den har även bedömt stabilitetsprogrammet för 2018, det nationella reformprogrammet för 2018 samt uppföljningen av de rekommendationer Litauen har fått tidigare år. Kommissionen har beaktat inte bara programmens relevans för hållbarheten i finanspolitiken och den socioekonomiska politiken i Litauen utan också huruvida unionens regler och riktlinjer har iakttagits, mot bakgrund av behovet att stärka den övergripande ekonomiska styrningen i unionen genom att framtida nationella beslut fattas med beaktande av synpunkter på unionsnivå.

               (17)Mot bakgrund av denna bedömning har rådet granskat stabilitetsprogrammet för 2018 och anser att Litauen väntas följa stabilitets- och tillväxtpakten.

               HÄRIGENOM REKOMMENDERAS Litauen att 2018 och 2019 vidta följande åtgärder:

               1.Förbättra skattedisciplinen och bredda skattebasen till att omfatta källor som är mindre tillväxthämmande. Säkerställa långsiktig hållbarhet för pensionssystemet och samtidigt ta itu med pensionernas tillräcklighet.

               2.Förbättra utbildningens, även vuxenutbildningens, kvalitet, effektivitet och relevans för arbetsmarknaden. Förbättra hälso- och sjukvårdssystemets resultat genom fortsatt växling från sjukhusvård till öppenvård, stärkt friskvård, även på lokal nivå, och satsningar på överkomlig kvalitetsvård. Förbättra skatte- och bidragssystemets utformning för att minska fattigdom och inkomstskillnader.

               3.Stimulera ökande produktivitet genom effektivare offentliga investeringar som säkerställer effektiv statlig samordning av forsknings- och innovationspolitiken och angriper luckor och svagheter i offentliga åtgärder till stöd för samverkan mellan vetenskap och näringsliv.

               Utfärdad i Bryssel den

                     På rådets vägnar

                     Ordförande

                     (1)

                        EGT L 209, 2.8.1997, s. 1.

                     (2)

                        COM(2018) 414 final.

                     (3)

                        P8_TA(2018)0077 och P8_TA(2018)0078.

                     (4)

                        SWD(2018) 213 final.

                     (5)

                        Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1303/2013 av den 17 december 2013 om fastställande av gemensamma bestämmelser för Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden, Sammanhållningsfonden, Europeiska jordbruksfonden för landsbygdsutveckling och Europeiska havs- och fiskerifonden, om fastställande av allmänna bestämmelser för Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden, Sammanhållningsfonden och Europeiska havs- och fiskerifonden samt om upphävande av rådets förordning (EG) nr 1083/2006 (EUT L 347, 20.12.2013, s. 320).

                     (6)

                        COM(2014) 494 final.

                     (7)

                        De primära offentliga nettoutgifterna består av de totala offentliga utgifterna exklusive ränteutgifter, utgifter för EU-program som motsvaras fullt ut av inkomster från EU-medel och icke-diskretionära förändringar i utgifterna för arbetslöshetsförmåner. Nationellt finansierade fasta bruttoinvesteringar fördelas över fyra år. Diskretionära åtgärder på inkomstsidan eller lagstadgade inkomstökningar är inräknade. Engångsåtgärder på såväl inkomst- som utgiftssidan är avräknade.


               EUROPEISKA KOMMISSIONEN
            Bryssel den 23.5.2018
            COM(2018) 415 final
            Rekommendation till
            RÅDETS REKOMMENDATION
            om Luxemburgs nationella reformprogram 2018med avgivande av rådets yttrande om Luxemburgs stabilitetsprogram 2018

               Rekommendation till

               RÅDETS REKOMMENDATION

               om Luxemburgs nationella reformprogram 2018

                  med avgivande av rådets yttrande om Luxemburgs stabilitetsprogram 2018

               EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION

               med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 121.2 och 148.4,

               med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken
                  1
               , särskilt artikel 5.2,

               med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation
                  2
               ,

               med beaktande av Europaparlamentets resolutioner
                  3
               ,

               med beaktande av Europeiska rådets slutsatser,

               med beaktande av sysselsättningskommitténs yttrande,

               med beaktande av ekonomiska och finansiella kommitténs yttrande,

               med beaktande av yttrandet från kommittén för socialt skydd,

               med beaktande av yttrandet från kommittén för ekonomisk politik, och

               av följande skäl:

               (1)Den 22 november 2017 antog kommissionen den årliga tillväxtöversikten, som inledde 2018 års europeiska planeringstermin för samordning av den ekonomiska politiken. Kommissionen tog vederbörlig hänsyn till den europeiska pelaren för sociala rättigheter som proklamerades av Europaparlamentet, rådet och kommissionen den 17 november 2017. Prioriteringarna i den årliga tillväxtöversikten godkändes av Europeiska rådet den 22 mars 2018. Den 22 november 2017 antog kommissionen, på grundval av förordning (EU) nr 1176/2011, rapporten om förvarningsmekanismen, där det inte angavs att Luxemburg var en av de medlemsstater som skulle bli föremål för en fördjupad granskning. Samma dag antog kommissionen också en rekommendation till rådets rekommendation om den ekonomiska politiken för euroområdet, som godkändes av Europeiska rådet den 22 mars 2018. Den 14 maj 2018 antog rådet rekommendationen om den ekonomiska politiken för euroområdet (nedan kallad rekommendationen för euroområdet).

               (2)Med tanke på att ekonomierna i den ekonomiska och monetära unionen är tätt sammanvävda bör Luxemburg, i egenskap av medlemsstat med euron som valuta, se till att rekommendationen för euroområdet, såsom återgiven i rekommendationerna 1–2 nedan, genomförs fullständigt och i tid.

               (3)Landsrapporten 2018 för Luxemburg
                  4
                offentliggjordes den 7 mars 2018. Enligt rapporten hade Luxemburg gjort vissa framsteg med de landsspecifika rekommendationer som antogs av rådet den 11 juli 2017, med uppföljningen av tidigare års rekommendationer och med sina nationella Europa 2020-mål.

               (4)Den 30 april 2018 lade Luxemburg fram sitt nationella reformprogram för 2018 och sitt stabilitetsprogram för 2018. De båda programmen har bedömts samtidigt för att deras inbördes samband ska kunna beaktas.

               (5)Vid programplaneringen för de europeiska struktur- och investeringsfonderna (nedan kallade ESI-fonder) för 2014–2020 har relevanta landsspecifika rekommendationer beaktats. Enligt artikel 23 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1303/2013
                  5
                får kommissionen begära att en medlemsstat ska se över och föreslå ändringar av sin partnerskapsöverenskommelse och av relevanta program när så krävs för att stödja genomförandet av relevanta rekommendationer från rådet. Kommissionen har i riktlinjerna för tillämpning av åtgärder som sammanlänkar effektiva ESI-fonder med sund ekonomisk styrning beskrivit närmare hur den kommer att tillämpa denna bestämmelse
                  6
               .

               (6)Luxemburg omfattas för närvarande av stabilitets- och tillväxtpaktens förebyggande del. Enligt stabilitetsprogrammet för 2018 planerar regeringen en minskning av det samlade överskottet från 1,5 % av BNP för 2017 till 1,1 % av BNP för 2018, därefter följt av en nästan stadig ökning till ett överskott på 2,4 % av BNP för 2022. Det medelfristiga budgetmålet – ett strukturellt underskott på 0,5 % av BNP – fortsätter att vara uppfyllt med marginal under hela programperioden. Enligt stabilitetsprogrammet för 2018 väntas den offentliga skuldkvoten ligga kvar långt under fördragets referensvärde på 60 % av BNP. Det makroekonomiska scenario som ligger till grund för dessa budgetprognoser är gynnsamt fram till 2020 och därefter realistiskt. Enligt kommissionens vårprognos 2018 beräknas det strukturella saldot uppgå till ett överskott på 0,8 % av BNP 2018 och 0,3 % av BNP 2019, vilket framför allt för 2019 är lägre än i stabilitetsprogrammet för 2018 men över det medelfristiga budgetmålet. Sammantaget anser rådet att Luxemburg kan väntas följa stabilitets- och tillväxtpaktens regler under 2018 och 2019.

               (7)Den luxemburgska ekonomin fortsätter att växa på ett sunt sätt och har klarat sig bättre än genomsnittet i euroområdet sedan den globala recessionen 2009. Den finansiella sektorn är fortsatt den viktigaste drivkraften för ekonomisk tillväxt och fortsätter att vara sund och lönsam. Detta återspeglas i stora överskott i tjänstebalansen och den totala bytesbalansen. Utrikeshandelns relativa bidrag till BNP-tillväxten utgjorde i genomsnitt 61 % 2013–2016, trots återkommande negativa handelsbalanser. Luxemburg är nettoutlånare till resten av världen, och i slutet av 2016 uppgick bruttoutlandstillgångarna och bruttoutlandsskulden till 10,5 biljoner euro. De nationella myndigheterna har vidtagit ytterligare makrotillsynsåtgärder och kontrollåtgärder, och berörda finansförmedlare håller på att anpassa sig till nationella och EU-politiska ramar.

               (8)I rekommendationen för euroområdet 2018 anges att åtgärder mot aggressiv skatteplanering är av största vikt för att förhindra en snedvridning av konkurrensen mellan företag, garantera rättvis behandling av skattebetalare och trygga de offentliga finanserna. Skattebetalares aggressiva skatteplanering mellan medlemsstaterna får spridningseffekter som kräver att EU-lagstiftningen kompletteras med samordnade nationella åtgärder. Trots storleken på landets finansiella sektor tyder den höga procentandelen utdelningar, räntor och royalties av BNP på att landets skattebestämmelser utnyttjas av företag med aggressiv skatteplanering. Majoriteten av de utländska direktinvesteringarna innehas av ”företag för särskilda ändamål”. Det faktum att ingen källskatt uppbärs för räntor och royalties till utlandet (dvs. från personer bosatta i EU till personer bosatta i tredjeland) och undantaget från källskatt på utdelningar under vissa omständigheter kan leda till att ingen skatt överhuvudtaget uppbärs för de här utbetalningarna, om de heller inte omfattas av skatt i det mottagande landet. Kommissionen noterar det positiva steg som Luxemburg tagit (t.ex. antagit ett patentboxsystem som är förenligt med internationella bestämmelser). På grundval av den senaste tidens diskussioner kommer kommissionen att fortsätta sin konstruktiva dialog för att bekämpa skattebetalares strategier för aggressiv skatteplanering.

               (9)De luxemburgska myndigheterna har under flera årtionden aktivt försökt diversifiera ekonomin genom att utveckla vissa sektorer, inklusive IKT och rymdsektorn. Eftersom arbetskraftskostnaderna är höga i landet, är det verksamheter med högre förädlingsvärde som kan utgöra alternativa tillväxtkällor. Huruvida Luxemburgs ekonomi ska kunna diversifieras beror således i stor utsträckning på branscher som är mindre känsliga för kostnadsnivån för arbetskraft. Dessa branscher bygger i hög grad på forskning och innovation, som tenderar att vara teknik- och kunskapsintensiv. Denna strategi har nyligen stärkts. Stora offentliga investeringsprojekt, inklusive FoU- och marknadsregleringar, genomförs för att utveckla dessa prioriterade sektorer. Mellan 2000 och 2016 femdubblade Luxemburg sina offentliga FoU-utgifter till 0,60 % av BNP. Till följd av dessa investeringar har landet snabbt kunnat skapa ett högpresterande offentligt forskningssystem. Även om de offentliga FoU-investeringarna ligger över genomsnittet i euroområdet, har de privata investeringarna i FoUI fortsatt att minska enligt den europeiska resultattavlan för innovation. Företagens lägre FoU-intensitet internationellt sett förklaras delvis av strukturen i den luxemburgska ekonomin, eftersom de sektorer som står för lejonparten av luxemburgska BNP (tjänster och i synnerhet den finansiella sektorn) traditionellt investerar mindre i FoU. Denna tendens är dock mer framträdande i Luxemburg än i andra EU-länder i genomsnitt, och företagens FoU-intensitet har minskat från 1,5 % av BNP 2000 till 0,64 % av BNP 2016. De privata investeringarnas nedåtgående tendens tyder på att det fortfarande finns hinder på detta område. Detta tyder också på att de offentliga FoU-ansträngningarna inte stimulerar företag att investera. Uppbyggnaden av den offentliga forskningskapaciteten måste därför bättre integreras i en övergripande strategi för innovationsekosystemet. År 2017 antogs en ny lag för att förnya FoUI-stödsystemet, och det offentliga stödet ökade därmed.

               (10)Luxemburg väntas inte nå sitt 2020-mål för minskade växthusgasutsläpp. Landet har stora problem med luftföroreningar och trafikstockningar i rusningstid, vilket förvärrar kvävedioxidhalterna och växthusgasutsläppen. Under 2015 härstammade mer än hälften av växthusgasutsläppen från transportsektorn. De låga bränsleskatterna, det stora antalet företagsbilar och de höga bostadspriserna leder till att många använder bilar och antalet gränsarbetare ökar. Bränsleskatten hör till de lägsta i EU och stimulerar till ökad bränsleanvändning och även till försäljning över gränserna. Insatser under den senaste tiden, framför allt 2016 års skattereform, har emellertid främjat en mer hållbar rörlighet, men även betydande investeringar i kollektivtrafiken. De mest brådskande utmaningarna består i att komplettera och uppgradera järnvägsinfrastrukturer.

               (11)Luxemburg arbetar fortfarande med att minska de rättsliga restriktionerna inom sektorn för företagstjänster. De senaste insatserna var särskilt inriktade på arkitekt- och ingenjörsyrkena, och ytterligare reformer för att minska restriktionerna inom dessa båda yrken har annonserats. Dessutom antogs en samlingslag i mars 2017 som medförde att administrationen förenklades (och bl.a. möjliggjorde en jämförande granskning av administrativa förfaranden). Emellertid kvarstår höga regelhinder inom sektorn för företagstjänster. Avsaknaden av en särskild likvärdighetsbedömning av försäkringskrav för yrkesutövare, som skulle tillåta tjänsteleverantörer från andra medlemsstater att tillhandahålla ett likvärdigt försäkringsskydd, kan orsaka restriktioner. Advokatyrket är särskilt drabbat av bestämmelser som är mycket restriktiva jämfört med EU-genomsnittet. Att så många verksamheter är förbehållna vissa yrkesgrupper påverkar advokaters och andra tjänsteleverantörers tillhandahållande av rättsliga rådgivningstjänster, framför allt onlinetjänster. Andra restriktioner omfattar krav på associationsform och ägande, oförenliga verksamheter och sektorsövergripande restriktioner.

               (12)Oro för budgetpolitikens hållbarhet på lång sikt kvarstår, med tanke på den förväntade ökningen av kostnaderna för en åldrande befolkning. I Luxemburg förväntas andelen omsorgsbehövande äldre öka kraftigt fram till 2070, och enligt socialministeriets senaste prognoser kommer pensionssystemet att ha ett negativt driftsresultat senast 2023. Tidigare och nuvarande överskott i pensionssystemet har emellertid sparats, och de reserver som byggts upp ser till att systemet är hållbart i ytterligare tjugo år. Enligt 2018 års åldranderapport väntas de åldersrelaterande kostnaderna öka med 13 procentenheter av BNP mellan 2016 och 2070, framför allt på grund av pensionerna (8,9 procentenheter av BNP), och överskrida hållbarhetströsklarna. Utgifterna för långvarig vård och omsorg i förhållande till BNP är en av de högsta inom EU. Trots den reform som antogs 2017 förväntas de öka med 3 procentenheter fram till 2070 från den nuvarande nivån.

               (13)Sysselsättningen bland äldre är fortfarande mycket låg, och ytterligare insatser krävs för att öka deras sysselsättning och arbetsmarknadsmöjligheter. Det är också viktigt att säkerställa de offentliga finansernas hållbarhet på lång sikt. System för förtida uttag av pension som uppmuntrar arbetstagarna att lämna arbetet är mycket allmänna, och 59,2 % av dem som nyligen gick i pension tog ut sin pension i förtid. En lag som upphävde ett system för förtida uttag av pension antogs i december 2017, men det är osäkert vilken nettoeffekt den kommer att ha på den genomsnittliga verkliga pensionsåldern och utgifterna, eftersom kraven på andra system för förtida uttag av pension lindras. Detta svaga arbetsmarknadsresultat kan även delvis förklaras med negativa ekonomiska incitament att arbeta, vilka är jämförelsevis höga för denna grupp. Om äldre ska kunna sysselsättas behövs en omfattande strategi, inklusive insatser som hjälper arbetstagare att stanna kvar längre i arbetslivet. Den s.k. ålderspakten, ett lagförslag som överlämnades till parlamentet i april 2014 och vars mål är att uppmuntra företag med fler än 150 anställda att anställa och ha kvar äldre arbetstagare genom åtgärder för att hantera åldersproblematiken, har ännu inte antagits. Inom utbildningen är utbildningsresultaten i hög grad beroende av studenternas socioekonomiska bakgrund, ett problem som Luxemburg måste ta itu med. Det är också viktigt att tillfredsställa den stora efterfrågan på specialistkompetens.

               (14)Fastighetspriserna har fortsatt att stiga. Detta kan undergräva Luxemburgs möjligheter att locka till sig och ha kvar en kvalificerad arbetskraft, som till stor del består av icke-luxemburgare. Trycket på bostadspriserna har sin grund i en djupgående klyfta mellan utbud och efterfrågan. På utbudssidan verkar bristen på mark och incitament för privatägare att sälja mark eller byggnader utgöra en flaskhals för nybygge. Mer arbete krävs för att uppmuntra till investeringar i bostadsbyggande, genom att öka incitamenten till försäljning av fastigheter, förbättra de administrativa förfarandena för bygglov och tillhandahålla subventionerade bostäder till ett överkomligt pris. Den nyligen antagna skattereformen av kapitalvinst vid fastighetsförsäljning och moderniseringen av programmet för sociala bostäder kommer troligtvis inte att öka utbudet av bostäder, med tanke på att priserna fortsätter att stiga. På efterfrågesidan är det den växande befolkningen och sysselsättningstillväxten som höjer priserna. Situationen på bostadsmarknaden förvärrar även trafikstockningarna och luftföroreningarna. De stigande bostadspriserna har även påverkat hushållens skuldsättning, vilket har ökat oron för hushållsskuldernas hållbarhet. Hushållens skuldsättning har ökat kraftigt under de senaste tio åren och uppgick till cirka 165 % av de disponibla inkomsterna 2016, vilket återspeglar fastighetsinflationen, eftersom 80 % av hushållens skulder består av bolån. De luxemburgska tillsynsmyndigheterna håller emellertid på att införa relevanta makroekonomiska åtgärder och rekommendationer som Europeiska systemrisknämnden utfärdat för att minska eventuella sårbarheter och risker för finansiell stabilitet. På basis av förslag från den nationella systemrisknämnden lade regeringen nyligen även fram en rad åtgärder, inklusive begränsningar vad gäller lån, för att undvika att hushållens sårbarhet ökar, även om förslaget ännu måste godkännas av parlamentet.

               (15)Kommissionen har inom ramen för den europeiska planeringsterminen för 2018 gjort en omfattande analys av Luxemburgs ekonomiska politik och redogjort för den i 2018 års landsrapport. Den har även bedömt stabilitetsprogrammet för 2018, det nationella reformprogrammet för 2018 samt uppföljningen av de rekommendationer Luxemburg har fått tidigare år. Kommissionen har beaktat inte bara programmens relevans för hållbarheten i finanspolitiken och den socioekonomiska politiken i Luxemburg utan också i vilken utsträckning unionens regler och riktlinjer har iakttagits, mot bakgrund av behovet att stärka den övergripande ekonomiska styrningen i unionen genom att framtida nationella beslut fattas med beaktande av synpunkter på unionsnivå.

               (16)Mot bakgrund av denna bedömning har rådet granskat stabilitetsprogrammet för 2018 och anser att Luxemburg väntas följa stabilitets- och tillväxtpakten.

               HÄRIGENOM REKOMMENDERAS Luxemburg att under 2018 och 2019 vidta följande åtgärder:

               1.Öka sysselsättningen bland äldre genom att förbättra deras sysselsättningsmöjligheter och anställbarhet och ytterligare begränsa förtida uttag av pension i syfte att även förbättra pensionssystemets hållbarhet på lång sikt.

               2.Ytterligare minska rättsliga restriktioner inom sektorn för företagstjänster.

               Utfärdad i Bryssel den

                     På rådets vägnar

                     Ordförande

                     (1)

                        EGT L 209, 2.8.1997, s. 1.

                     (2)

                        COM(2018) 415 final.

                     (3)

                        P8_TA(2018)0077 och P8_TA(2018)0078.

                     (4)

                        SWD(2018) 214 final.

                     (5)

                        Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1303/2013 av den 17 december 2013 om fastställande av gemensamma bestämmelser för Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden, Sammanhållningsfonden, Europeiska jordbruksfonden för landsbygdsutveckling och Europeiska havs- och fiskerifonden, om fastställande av allmänna bestämmelser för Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden, Sammanhållningsfonden och Europeiska havs- och fiskerifonden samt om upphävande av rådets förordning (EG) nr 1083/2006 (EUT L 347, 20.12.2013, s. 320).

                     (6)

                        COM(2014) 494 final.


               EUROPEISKA KOMMISSIONEN
            Bryssel den 23.5.2018
            COM(2018) 430 final
            Rekommendation till
            RÅDETS REKOMMENDATION
            för korrigering av den konstaterade betydande avvikelsen från anpassningsbanan för att uppnå det medelfristiga budgetmålet i Rumänien

               Rekommendation till

               RÅDETS REKOMMENDATION

               för korrigering av den konstaterade betydande avvikelsen från anpassningsbanan för att uppnå det medelfristiga budgetmålet i Rumänien

               EUROPEISKA UNIONENS RÅD [HAR ANTAGIT] [UTFÄRDAR] DENNA REKOMMENDATION [Equivalent formulae. Choose the one that best suits the rest of the text.]

               med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 121.4,

               med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken
                  1
               , särskilt artikel 10.2 andra stycket

               med beaktande av kommissionens rekommendation, och

               av följande skäl:

               (1)Enligt artikel 121 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt ska medlemsstaterna verka för sunda offentliga finanser på medellång sikt genom samordning av den ekonomiska politiken och genom multilateral övervakning för att undvika alltför stora underskott i den offentliga sektorns finanser.

               (2)Stabilitets- och tillväxtpakten syftar till att genom sunda offentliga finanser stärka förutsättningarna för prisstabilitet och stark hållbar tillväxt som kan bidra till ökad sysselsättning.

               (3)Den 16 juni 2017 rekommenderade rådet Rumänien att vidta nödvändiga åtgärder för att säkerställa att den nominella ökningen i de primära offentliga nettoutgifterna
                  2
                inte överstiger 3,3 % 2017, vilket motsvarar en årlig strukturell anpassning på 0,5 % av BNP och för in landet på en lämplig anpassningsbana mot det medelfristiga budgetmålet. Den 5 december 2017 slog rådet fast att Rumänien inte vidtagit effektiva åtgärder till följd av rådets rekommendation av den 16 juni 2017. På denna grundval utfärdade rådet den 5 december 2017 en reviderad rekommendation till Rumänien om att landet skulle vidta nödvändiga åtgärder för att säkerställa att den nominella ökningen i de primära offentliga nettoutgifterna inte överstiger 3,3 % 2018, vilket motsvarar en årlig strukturell anpassning på 0,8 % av BNP.

               (4)Enligt kommissionens vårprognos 2018 och utfallsdata för 2017 som validerats av Eurostat låg ökningen i de primära offentliga nettoutgifterna klart över utgiftsriktmärket, vilket pekar på en mycket betydande avvikelse (3,3 % av BNP). Det strukturella saldot försämrades till –3,3 % av BNP från –2,1 % av BNP 2016, vilket också pekar på en mycket betydande avvikelse från den rekommenderade strukturella anpassningen (avvikelse på 1,7 % av BNP). Storleken på den avvikelse som framgår av det strukturella saldot påverkas negativt av en högre punktskattning av potentiell BNP-tillväxt jämfört med det medelfristiga genomsnitt som ligger till grund för utgiftsriktmärket och även av en nedgång i offentliga investeringar som utjämnas i utgiftsriktmärket. Oavsett denna skillnad bekräftar båda indikatorerna en betydande avvikelse från kraven enligt stabilitets- och tillväxtpaktens förebyggande del 2017.

               (5)Den 23 maj 2018 ansåg kommissionen efter en samlad bedömning att det föreligger en betydande avvikelse från det medelfristiga budgetmålet i Rumänien och utfärdade en varning till Rumänien i enlighet med artikel 121.4 i EUF-fördraget och artikel 10.2 första stycket i förordning (EG) nr 1466/97.

               (6)Enligt artikel 10.2 andra stycket i förordning (EG) nr 1466/97 bör rådet inom en månad från det att varningen antagits rikta en rekommendation till den berörda medlemsstaten om nödvändiga politiska åtgärder. I förordningen förutses att rekommendationen ska fastställa en tidsfrist på högst fem månader inom vilken medlemsstaten ska komma till rätta med avvikelsen. På grundval av detta förefaller en tidsfrist fram till [15 oktober 2018] vara lämplig för att Rumänien ska kunna komma till rätta med avvikelsen. Under denna tidsfrist bör Rumänien rapportera om de åtgärder som vidtas till följd av denna rekommendation.

               (7)På grundval av beräkningarna av produktionsgapet i kommissionens vårprognos 2017 kommer det normala ekonomiska läget i Rumänien att kvarstå 2018 och 2019. Rumäniens offentliga skuldkvot ligger under tröskelvärdet på 60 % av BNP. Den minsta finanspolitiska konsolideringsinsats som föreskrivs i förordning (EG) nr 1466/97 och kravmatrisen, som beaktar rådande ekonomiskt läge och eventuella hållbarhetsproblem, uppgår till 0,5 % av BNP både 2018 och 2019.

               (8)Rumäniens strukturella underskott ökade med 2,1 % av BNP 2016 och med 1,2 % av BNP 2017, till 3,3 % av BNP 2017. Eftersom Rumänien misslyckats med att uppnå målen 2016 och 2017 behövs, utöver den minsta anpassning som krävts, ytterligare ansträngningar för att komma till rätta med den ackumulerade avvikelsen och få landet att återgå till en lämplig anpassningsbana. En ytterligare insats på motsvarande 0,3 % av BNP verkar lämplig med tanke på storleken på den konstaterade avvikelsen från anpassningsbanan mot det medelfristiga budgetmålet och kommer att skynda på en återgång till det medelfristiga budgetmålet.

               (9)Den förbättring av det strukturella saldot med 0,8 % av BNP som krävs 2018 förutsätter att den nominella ökningen i de primära offentliga nettoutgifterna inte överstiger 3,3 % 2018 och 5,1 % 2019.

               (10)I kommissionens vårprognos 2018 förutses en fortsatt försämring av det strukturella saldot med 0,5 % av BNP 2018 och med ytterligare 0,4 % av BNP 2019. En strukturell förbättring på 0,8 % av BNP både 2018 och 2019 innebär följaktligen att landet behöver vidta åtgärder som ger en strukturell effekt motsvarande totalt 1,2 % av BNP, jämfört med referensscenariot i kommissionens vårprognos 2018.

               (11)Enligt kommissionens vårprognos 2018 kommer det offentliga underskottet att ligga på 3,4 % av BNP 2018 och 3,8 % av BNP 2019, dvs. över fördragets referensvärde på 3 % av BNP. Den strukturella anpassning som krävs verkar även lämplig för att säkerställa att Rumänien respekterar referensvärdet på 3 % av BNP med viss marginal 2018 och 2019.

               (12)Rumäniens underlåtenhet att följa tidigare rekommendationer om korrigering av den konstaterade betydande avvikelsen och risken att fördragets referensvärde överskrids gör att det krävs omedelbara åtgärder för att få landet att återgå till en försiktig finanspolitik.

               (13)Denna rekommendation bör offentliggöras.

               (14)För att uppnå de rekommenderade budgetmålen är det mycket viktigt att Rumänien antar och strikt genomför nödvändiga åtgärder och noga övervakar de löpande utgifternas utveckling.

               HÄRIGENOM REKOMMENDERAS FÖLJANDE.

               (1)Rumänien bör vidta nödvändiga åtgärder för att säkerställa att den nominella ökningen i de primära offentliga nettoutgifterna inte överstiger 3,3 % 2018 och 5,1 % 2019, vilket motsvarar en årlig strukturell anpassning på 0,8 % av BNP och för in landet på en lämplig anpassningsbana mot det medelfristiga budgetmålet.

               (2)Rumänien bör använda alla oväntade inkomster för att minska sitt underskott. Budgetkonsolideringsåtgärder bör på ett tillväxtfrämjande sätt säkerställa en varaktig förbättring av den offentliga förvaltningens strukturella saldo.

               (3)Rumänien bör senast den 15 oktober 2018 rapportera till rådet vilka åtgärder som har vidtagits till följd av denna rekommendation. Rapporten bör innehålla tillräckligt specificerade och trovärdigt aviserade åtgärder samt varje åtgärds budgeteffekt, samt uppdaterade och detaljerade budgetprognoser för 2018–2019.

               Denna rekommendation riktar sig till Rumänien.

               Utfärdad i Bryssel den

                     På rådets vägnar

                     Ordförande

                     (1)

                        EGT L 209, 2.8.1997, s. 1.

                     (2)

                        Primära offentliga nettoutgifter består av totala offentliga utgifter exklusive ränteutgifter, utgifter för EU-program som motsvaras fullt ut av EU-medel, samt icke-diskretionära förändringar i utgifterna för arbetslöshetsförmåner. Nationellt finansierade fasta bruttoinvesteringar utjämnas över en fyraårsperiod. Diskretionära åtgärder på inkomstsidan eller lagstadgade inkomstökningar är inräknade. Engångsåtgärder på såväl inkomst- som utgiftssidan är avräknade.


               EUROPEISKA KOMMISSIONEN
            Bryssel den 23.5.2018
            COM(2018) 431 final
            Rekommendation till
            RÅDETS REKOMMENDATION
            för korrigering av den konstaterade betydande avvikelsen från anpassningsbanan för att uppnå det medelfristiga budgetmålet i Ungern
            {SWD(2018) 368 final}

               Rekommendation till

               RÅDETS REKOMMENDATION

               för korrigering av den konstaterade betydande avvikelsen från anpassningsbanan för att uppnå det medelfristiga budgetmålet i Ungern

               EUROPEISKA UNIONENS RÅD [HAR ANTAGIT] [UTFÄRDAR] DENNA REKOMMENDATION [Equivalent formulae. Choose the one that best suits the rest of the text.]

               med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 121.4,

               med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken
                  1
               , särskilt artikel 10.2 andra stycket

               med beaktande av kommissionens rekommendation, och

               av följande skäl:

               1.Enligt artikel 121 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt ska medlemsstaterna verka för sunda offentliga finanser på medellång sikt genom samordning av den ekonomiska politiken och genom multilateral övervakning för att undvika alltför stora underskott i den offentliga sektorns finanser.

               2.Stabilitets- och tillväxtpakten syftar till att genom sunda offentliga finanser stärka förutsättningarna för prisstabilitet och stark hållbar tillväxt som kan bidra till ökad sysselsättning.

               3.Den 12 juli 2016 rekommenderade rådet Ungern att göra en finanspolitisk korrigering motsvarande 0,6 % av BNP under 2017, såvida landet inte lyckas nå det medelfristiga målet med en mindre insats.

               4.På grundval av kommissionens vårprognos 2018 och utfallsdata för 2017 som validerats av Eurostat låg ökningen i de offentliga utgifterna 2017, exklusive diskretionära åtgärder på inkomstsidan och engångsfaktorer, klart över utgiftsriktmärket 2017, vilket pekar på en betydande avvikelse från den nödvändiga strukturella anpassningen (avvikelse på 2,4 % av BNP). Under 2017 försämrades det strukturella saldot, som legat på –1,8 % av potentiell BNP 2016, till –3,1 % av BNP, vilket även det pekade på en betydande avvikelse (1,4 % av BNP). En samlad bedömning visade att utgiftsriktmärket påverkades negativt av tre faktorer, nämligen en alltför låg potentiell tillväxt på medellång sikt, den BNP-deflator som användes vid beräkningen av utgiftsriktmärket samt en permanent inkomsteffekt. Korrigerat för dessa faktorer förefaller utgiftsriktmärket ge en korrekt bild av den finanspolitiska justeringen och peka på en betydande avvikelse. Denna slutsats bekräftas av bedömningen av det strukturella saldot, som sedan hänsyn tagits till effekterna av minskande ränteutgifter, investeringsvolatilitet och oväntade inkomster, ändå pekar på en betydande avvikelse. Den samlade bedömningen blir därför att den konstaterade avvikelsen från det medelfristiga budgetmålet 2017 är betydande.

               5.Den [23 maj] 2018 ansåg kommissionen efter en samlad bedömning att det föreligger en betydande avvikelse från det medelfristiga budgetmålet i Ungern och utfärdade en varning till Ungern i enlighet med artikel 121.4 i EUF-fördraget och artikel 10.2 första stycket i förordning (EG) nr 1466/97.

               6.Enligt artikel 10.2 andra stycket i förordning (EG) nr 1466/97 bör rådet inom en månad från det att varningen antagits rikta en rekommendation till den berörda medlemsstaten om nödvändiga politiska åtgärder. I förordningen förutses att rekommendationen ska fastställa en tidsfrist på högst fem månader inom vilken medlemsstaten ska komma till rätta med avvikelsen. På denna grundval förefaller en tidsfrist fram till den 15 oktober 2018 vara lämplig för att Ungern ska komma till rätta med avvikelsen. Under denna tidsfrist bör Ungern rapportera om de åtgärder som vidtas till följd av denna rekommendation.

               7.Ungerns strukturella saldo 2017 beräknas ha avvikit med 1,6 % av BNP från det medelfristiga budgetmålet om ett strukturellt underskott på –1,5 % av BNP. Enligt beräkningarna av produktionsgapet i kommissionens vårprognos 2018 befinner sig Ungern i en konjunkturuppgång 2018. Ungerns offentliga skuldkvot ligger över gränsvärdet på 60 % av BNP. Den minsta finanspolitiska konsolideringsinsats som föreskrivs i förordning (EG) nr 1466/97 och kravmatrisen, som beaktar rådande ekonomiskt läge och hållbarhetsproblem, uppgår till minst 1 % av BNP 2018. Enligt kommissionens vårprognos 2018 kommer det strukturella saldot att försämras med ytterligare 0,5 % av BNP under 2018. För att uppnå en minsta strukturell förbättring på 1 % av BNP 2018 krävs därför åtgärder som ger en effekt motsvarande totalt 1,5 % av BNP, jämfört med referensscenariot i kommissionens vårprognos 2017. Med tanke på den betydande finanspolitiska konsolideringsinsats som behövs för att uppnå den minsta anpassning som krävs bör någon ytterligare korrigering utöver miniminivån på 1 % av BNP inte krävas.

               8.Den förbättring av det strukturella saldot på 1 % av BNP som krävs 2018 förutsätter att den nominella ökningen i de primära offentliga nettoutgifterna inte överstiger 2,8 % 2018.

               9.Denna rekommendation bör offentliggöras.

               10.För att uppnå de rekommenderade budgetmålen är det mycket viktigt att Ungern antar och strikt genomför nödvändiga åtgärder samt noga övervakar de löpande utgifternas utveckling.

               HÄRIGENOM REKOMMENDERAS FÖLJANDE.

               (1)Ungern bör vidta nödvändiga åtgärder för att säkerställa att den nominella ökningen i de primära offentliga nettoutgifterna inte överstiger 2,8 % 2018, vilket motsvarar en årlig strukturell anpassning på 1 % av BNP och för in landet på en lämplig anpassningsbana mot det medelfristiga budgetmålet.

               (2)Ungern bör använda eventuella oväntade inkomster för att minska sitt underskott. Budgetkonsolideringsåtgärder bör på ett tillväxtfrämjande sätt säkerställa en varaktig förbättring av den offentliga förvaltningens strukturella saldo.

               (3)Ungern bör senast den 15 oktober 2018 lämna en rapport till rådet om de åtgärder som vidtagits till följd av denna rekommendation. Rapporten bör innehålla tillräckligt specificerade och trovärdigt aviserade åtgärder och ange varje åtgärds budgeteffekt, samt innehålla uppdaterade och detaljerade budgetprognoser för 2018.

               Denna rekommendation riktar sig till Ungern.

               Utfärdad i Bryssel den

                     På rådets vägnar

                     Ordförande

                     (1)

                        EGT L 209, 2.8.1997, s. 1.


               EUROPEISKA KOMMISSIONEN
            Bryssel den23.5.2018
            COM(2018) 422 final
            Rekommendation till
            RÅDETS REKOMMENDATION
            om Rumäniens nationella reformprogram 2018med avgivande av rådets yttrande om Rumäniens konvergensprogram 2018

               Rekommendation till

               RÅDETS REKOMMENDATION

               om Rumäniens nationella reformprogram 2018

                  med avgivande av rådets yttrande om Rumäniens konvergensprogram 2018

               EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION

               med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 121.2 och 148.4,

               med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken
                  1
               , särskilt artikel 9.2,

               med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation
                  2
               ,

               med beaktande av Europaparlamentets resolutioner
                  3
               ,

               med beaktande av Europeiska rådets slutsatser,

               med beaktande av sysselsättningskommitténs yttrande,

               med beaktande av ekonomiska och finansiella kommitténs yttrande,

               med beaktande av yttrandet från kommittén för socialt skydd,

               med beaktande av yttrandet från kommittén för ekonomisk politik, och

               av följande skäl:

               (1)Den 22 november 2017 antog kommissionen den årliga tillväxtöversikten, som inledde 2018 års europeiska planeringstermin för samordning av den ekonomiska politiken. Den tog vederbörlig hänsyn till den europeiska pelaren för sociala rättigheter som proklamerades av Europaparlamentet, rådet och kommissionen den 17 november 2017. Prioriteringarna i den årliga tillväxtöversikten godkändes av Europeiska rådet den 22 mars 2018. Den 22 november 2017 antog kommissionen, på grundval av förordning (EU) nr 1176/2011, rapporten om förvarningsmekanismen, där det inte angavs att Rumänien var en av de medlemsstater som skulle bli föremål för en fördjupad granskning.

               (2)Landsrapporten 2018 för Rumänien
                  4
                offentliggjordes den 7 mars 2018. Den innehöll en bedömning av hur väl Rumänien hade lyckats med de landsspecifika rekommendationer som rådet antog den 11 juli 2017, med uppföljningen av tidigare års rekommendationer och med sina nationella Europa 2020-mål.

               (3)Den 10 maj 2018 lade Rumänien fram sitt nationella reformprogram för 2018 och den 14 maj sitt konvergensprogram för 2018. De båda programmen har bedömts samtidigt för att deras inbördes samband ska kunna beaktas.

               (4)Vid programplaneringen för de europeiska struktur- och investeringsfonderna för 2014–2020 har relevanta landsspecifika rekommendationer beaktats. Enligt artikel 23 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1303/2013
                  5
                får kommissionen begära att en medlemsstat ska se över och föreslå ändringar av sin partnerskapsöverenskommelse och av relevanta program när så krävs för att stödja genomförandet av relevanta rekommendationer från rådet. Kommissionen har i riktlinjerna för tillämpning av åtgärder som sammanlänkar effektiva europeiska struktur- och investeringsfonder med sund ekonomisk styrning beskrivit närmare hur den kommer att tillämpa denna bestämmelse
                  6
               .

               (5)Rumänien omfattas för närvarande av stabilitets- och tillväxtpaktens förebyggande del. I konvergensprogrammet för 2018 planerar regeringen ett samlat underskott på 2,95 % av BNP 2018, och räknar med att det därefter kommer att minska gradvis till 1,45 % av BNP 2021. Det medelfristiga budgetmålet, dvs. ett strukturellt underskott på 1 % av BNP, räknar man inte med att nå under programperioden fram till 2021. Det omräknade strukturella saldot väntas ligga på -2,1 % 2021. Enligt konvergensprogrammet kommer den offentliga skuldkvoten att ligga kvar under 40 % av BNP fram till 2021. Det makroekonomiska scenario som ligger till grund för de här budgetprognoserna är gynnsamt. För övrigt har de åtgärder som ska stödja de planerade underskottsmålen inte beskrivits tillräckligt.

               (6)Den 16 juni 2017 beslutade rådet i enlighet med artikel 121.4 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (nedan kallat EUF-fördraget) att en konstaterad betydande avvikelse från det medelfristiga målet inträffade i Rumänien 2016. På grund av den fastställda betydande avvikelsen rekommenderade rådet den 16 juni 2017 Rumänien att vidta nödvändiga åtgärder för att säkerställa att de primära offentliga nettoutgifterna
                  7
                inte ökade nominellt mer än 3,3 % 2017, vilket motsvarar en årlig strukturell anpassning på 0,5 % av BNP. Den 5 december 2017 fann rådet att Rumänien inte hade vidtagit verksamma åtgärder som svar på rådets rekommendation av den 16 juni 2017 och utfärdade en reviderad rekommendation. I den nya rekommendationen uppmanade rådet Rumänien att vidta nödvändiga åtgärder för att säkerställa att de primära offentliga nettoutgifterna inte ökar nominellt mer än 3,3 % 2018, vilket motsvarar en årlig strukturell anpassning på 0,8 % av BNP. Den XX juni 2018 fann rådet att Rumänien inte hade vidtagit verksamma åtgärder som svar på rådets rekommendation av den 5 december 2017. Baserat på 2017 års faktiska utfall konstaterades i Rumänien en betydande avvikelse från den rekommenderade anpassningen 2017. I enlighet med artikel 121.4 i EUF-fördraget och artikel 10.2 i rådets förordning (EG) nr 1466/97 utfärdade kommissionen den 23 maj 2018 en varning till Rumänien om att en betydande avvikelse från anpassningsbanan mot det medelfristiga budgetmålet konstaterades 2017. Den XX juni 2018 antog rådet därefter ännu en rekommendation där det bekräftas att Rumänien måste vidta nödvändiga åtgärder för att säkerställa att de primära offentliga nettoutgifterna inte ökar nominellt mer än 3,3 % 2018, vilket motsvarar en årlig strukturell anpassning på 0,8 % av BNP. Enligt kommissionens vårprognos 2018 finns det en risk för avvikelse från den rekommendationen 2018.

               (7)Den XX juni 2018 rekommenderade rådet Rumänien att vidta nödvändiga åtgärder för att säkerställa att de primära offentliga nettoutgifterna inte ökar nominellt mer än 5,1 % 2019, vilket motsvarar en årlig strukturell anpassning på 0,8 % av BNP. Enligt kommissionens vårprognos 2018 finns det en risk för avvikelse från det kravet 2019. Baserat på kommissionens vårprognos 2018 väntas vidare ett underskott i de offentliga finanserna på 3,4 % och 3,8 % av BNP för 2018 och 2019, vilket är över referensvärdet på 3 % i fördraget. Sammantaget anser rådet att väsentliga ytterligare åtgärder kommer att behövas från och med 2018 om Rumänien ska lyckas följa stabilitets- och tillväxtpaktens regler, mot bakgrund av kraftigt försämrade ekonomiska utsikter och i överensstämmelse med rekommendationen till Rumänien av den XX juni 2018 för korrigering av den betydande konstaterade avvikelsen från anpassningsbanan mot det medelfristiga budgetmålet.

               (8)Rumäniens finanspolitiska planering bortser många gånger från budgetramen trots att landet behöver en ansvarsfull finanspolitik. Rumäniens lag om finanspolitiskt ansvar införlivar finanspakten med nationell lagstiftning. Reglerna i lagen är bra, men i praktiken tillämpas de ofta inte. Det strukturella underskottet ökade 2016 över det medelfristiga målet, vilket strider mot underskottsregeln. Budgeten för såväl 2017 som 2018 inriktades på ett samlat underskott på 3 % av BNP, vilket innebär en försämring av det strukturella saldot jämfört med regeln. De två ändringar i budgeten som gjordes under 2017 bröt mot förbuden att öka taken för de totala och primära underskotten respektive öka personalstyrkan och de totala offentliga utgifterna under det löpande budgetåret. Dessutom lämnades 2017, liksom tidigare år, uppdateringen av den finanspolitiska strategin till parlamentet långt efter föreskriven sista dag, vilket omöjliggör långsiktig budgetplanering.

               (9)Skattedisciplinen är fortfarande låg, särskilt när det gäller att betala mervärdesskatt. Rumänien har haft begränsad framgång under det senaste året med den upprepade landsspecifika rekommendationen att stärka skattedisciplinen och skatteuppbörden. Skillnaden mellan den mervärdesskatt som förväntas i teorin och den som faktiskt inbetalas är fortfarande mycket stor. För att förbättra efterlevnaden införde myndigheterna delbetalningar. Detta är valfritt, utom för insolventa företag och skattebetalare med stora utestående momsskulder. Systemet har dock ännu inte gett några synbara resultat. Planen att använda elektroniska kassaapparater anslutna till skattemyndighetens it-system väntar fortfarande på att sättas i verket.

               (10)Den finansiella sektorn fungerar allt bättre, men vissa tendenser påkallar vaksamhet. Banksektorn är väl kapitaliserad, och kvaliteten på tillgångarna har blivit bättre. Dock kräver flera initiativ till lagstiftning, som kan inverka negativt på avvecklingen av nödlidande lån liksom på krediter och investeringar, noggrann uppföljning. Den senaste tidens neddragning av bidragen till de förfinansierade pensionsfonderna i den andra pelaren har lindrat finanspolitiska bekymmer i det korta perspektivet, men den kan få negativa återverkningar på kapitalmarknaderna.

               (11)Läget på arbetsmarknaden har stramats åt till följd av att fler är i sysselsättning och att den arbetsföra befolkningen krymper på grund av att befolkningen åldras och många utvandrar. Samtidigt har Rumänien stor outnyttjad arbetskraftspotential, och flera grupper såsom unga, romer, långtidsarbetslösa och personer med funktionshinder har svårt att komma ut på arbetsmarknaden. Under det senaste året har framstegen i Rumänien varit små med den landsspecifika rekommendationen att stärka riktade aktiveringsåtgärder och integrerade offentliga tjänster med fokus på grupper som befinner sig längst från arbetsmarknaden. Trots ökade ekonomiska incitament för rörlighet har deltagandet i aktiva arbetsmarknadsåtgärder förblivit mycket lågt, och den administrativa bördan har varit stor. De offentliga sysselsättningsprogrammen med lokal förankring har lyckats dåligt med att ge deltagarna relevant kompetens och stödja övergången till vanlig sysselsättning. Det finns ingen uppföljning på individnivå för långtidsarbetslösa och personer som får socialt bistånd. Samarbetet mellan å ena sidan offentliga arbetsförmedlingar, å andra sidan social- och utbildningstjänsteleverantörer eller externa leverantörer är begränsat.

               (12)Risken för fattigdom eller social utestängning är mycket hög. Barnfamiljer, personer med funktionsnedsättning, romer och landsbygdsbefolkningen drabbas särskilt hårt. De stora inkomstskillnaderna håller i sig, också för att skatte- och bidragssystemet lyckas dåligt med att mildra inkomstskillnader förorsakade av marknaden. Det sociala referensindexet, som utgör underlag för beräkningen av de viktigaste sociala förmånerna har inte uppdaterats sedan 2008. Lagen om inkluderande minimiinkomst, som planerades för 2018, hade gett det sociala biståndet bättre täckning och fått det att räcka bättre. Men ikraftträdandet sköts upp i mer än ett år. Den lägre pensionsåldern för kvinnor leder till lägre pensioner, vilket förvärrar fattigdomen bland äldre och skillnaderna i sysselsättning mellan könen.

               (13)Arbetsmarknadens parter tar mycket liten del i arbetet med att utforma och genomföra ekonomiska och sociala reformer. Det tas ofta ingen hänsyn till synpunkter från arbetsmarknadens parter, inte ens när de är överens. Rumäniens regelverk för kollektiva avtalsförhandlingar bäddar inte för fungerande arbetsmarknadsrelationer. Dialogen mellan arbetsmarknadens parter kännetecknas av låg kollektivförhandlingsnivå, särskilt på sektorsnivå, och litet medlemskap i fackföreningar och arbetsgivarorganisationer. Höga krav på representativitet och vaga sektorsdefinitioner är bland de största hindren för en ändamålsenligare dialog mellan arbetsmarknadens parter. Lagändringar inriktade på ett bättre regelverk har gjort få framsteg hittills.

               (14)Under de senaste åren har minimilönen höjts flera gånger på ett godtyckligt sätt. Sedan 2015 har nettominimilönen stigit med mer än 60 %. 2017 fick ungefär 30 % av arbetstagarna minimilönen, vilket betyder att löneskalan är kraftigt sammanpressad. Ett förslag till en objektiv mekanism för höjningar av minimilönen har godkänts av arbetsmarknadens parter men inte satts i verket av regeringen.

               (15)Kompetensutbudet släpar efter i förhållande till ekonomins behov. Låg utbildningsnivå i grundläggande färdigheter och digital kompetens har en negativ effekt på konkurrenskraften, sysselsättningen och konvergensen. Få deltar i vuxenutbildning. Ett system för att anpassa de aktiva arbetsmarknadsåtgärderna till efterfrågan på kompetens har ännu inte införts, och förmågan att förutse kommande kompetensbehov och uppskatta de förväntade effekterna av den nya tekniken är svag. Utbildning till praktiska yrken är fortfarande ett andrahandsval, och utbildningarna är inte tillräckligt väl anpassade till arbetsmarknadens behov eller till specialiseringsstrategierna på region- eller branschnivå.

               (16)Utbildningssystemets svaga resultat är en del av förklaringen till de stora skillnaderna mellan människors framtidsutsikter och till Rumäniens tillväxtutsikter i ett längre perspektiv. Att erbjuda inkluderande, grundläggande kvalitetsutbildning är en utmaning, särskilt för romer och barn på landsbygden. Det behövs en övervakningsmetod för att tackla segregeringen i skolan. Andelen elever som lämnar skolan i förtid sjunker men är fortfarande hög. Ett system som varnar tidigt och fångar upp barn på väg att hoppa av skolan håller på att utvecklas, men fokus på kvalitetsutbildning är svagt. Trots vissa insatser står kvalitetssäkringsarbetet i skolor och i den högre utbildningen inför utmaningar. Mycket få skaffar sig högskoleutbildning. Relativt lite investeras i utbildning, och missgynnade skolor i synnerhet saknar lämpligt stöd.

               (17)Befolkningens hälsa är bättre, men den ligger fortfarande under EU-standard. Tillgången till hälso- och sjukvård är fortfarande en utmaning, med negativ inverkan på barns utveckling, anställbarhet och hälsosamt åldrande. Låg finansieringsgrad och ineffektiv resursanvändning hämmar hälso- och sjukvårdssystemet, detta mot bakgrund av stor brist på läkare och sjuksköterskor. Tillgången till hälso- och sjukvården inskränks av vanligt förekommande underhandsbetalningar och de långa avstånden till hälso- och sjukvårdsinrättningar. Rumänien har gjort vissa framsteg med den landsspecifika rekommendationen att bekämpa informella betalningar, och ett tillsynssystem håller på att införas, men de konkreta resultaten har ännu inte bedömts. Den landsspecifika rekommendationen att växla till öppenvård har haft begränsad framgång hittills. Det pågående arbetet på att genomföra den nationella hälsostrategin hålls tillbaka av ändrade prioriteringar och dålig investeringsplanering.

               (18)Strategisk planering, den offentliga samrådsprocessen och lagstadgade konsekvensbedömningar har litet inflytande över utformningen, genomförandet och uppföljningen av politiken. Detta skadar regelverkens kvalitet och förutsägbarhet. Återkommande ändringar i lagstiftningen, t.ex. ändringar i skattelagen, inverkar vidare negativt på företagsklimatet. Berörda parters medverkan vid utformningen och genomförandet av reformerna är svag, och någon genuin dialog förekommer sällan, trots att de relevanta institutionella strukturerna finns. Former för att hantera de berörda parternas synpunkter i offentliga samråd ger inte några garantier för ordentlig uppföljning. Detta exemplifierades nyligen när man avstod från ett förslag om en objektiv metod för att höja minimilönen, trots att det var godkänt av arbetsmarknadens parter och hade åtgärdat en landsspecifik rekommendation. Inga konkreta resultat har uppnåtts på reformer av den offentliga förvaltningen. Antagandet av relevant lagstiftning om personalförvaltning i den offentliga förvaltningen har försenats. Regeringens generalsekretariat spelar en begränsad roll vid kvalitetskontroll av politikens utformning.

               (19)Låg kvalitet på infrastrukturen, bl.a. på områdena transporter, avfall och avloppsvatten, begränsar Rumäniens tillväxtutsikter. Offentliga investeringar kännetecknas av låg effektivitet särskilt vid projektberedning och prioritetssättning. Väg-, järnvägs- och vattenledsinfrastrukturens allmänna skick och tillförlitlighet kommer fortfarande till korta, reformen av transportsektorn går framåt mycket långsamt. Framstegen i reformen av avfallsförvaltningen är också långsamma, medan sektorerna för fast avfall och för avloppsvatten båda står inför utmaningar. Huvudplanen för transporter och den nationella planen för avfallsförvaltning är tänkta att ge handfast ledning för investeringar och att stärka förvaltningsförmågan i sektorn, men samordningen mellan projektplanering och strategisk planering har hittills varit begränsad. Rumänien gjorde vissa framsteg med den landsspecifika rekommendationen att stärka prioritetssättningen och beredningen för offentliga investeringsprojekt.

               (20)Effektiv och transparent offentlig upphandling är fortfarande centralt för att Rumänien ska kunna nå strategiska mål och ta itu med viktiga utmaningar, däribland effektiva offentliga utgifter, kamp mot korruption samt främjande av innovation och hållbar tillväxt för alla. Rumänien har gjort vissa framsteg med de landsspecifika rekommendationerna att genomföra strategin för offentlig upphandling, men planen har ännu inte genomförts fullt ut. Samtidigt är det fortfarande en utmaning att öka effektiviteten i offentlig upphandling och att använda den mer strategiskt, att säkerställa verksam revision och bekämpa bedrägerier. Det krävs kontinuerlig övervakning av att vidtagna åtgärder förblir i kraft och av att reformer inte avvecklas. Svårigheterna att uppnå effektivitet och transparens i offentliga upphandlingar gäller i synnerhet de stora infrastrukturinvesteringarna i regionsjukhusen i Iaşi, Cluj och Craiova.

               (21)Statsägda företag har en nyckelroll i sådana viktiga infrastruktursektorer som energi och järnvägar. Men operativt och finansiellt presterar de sämre än de privata motsvarigheterna. Styrningen av de statsägda företagen har avsevärt försvagats på senare tid, med som resultat att framstegen med landsspecifika rekommendationer från 2015 och 2016 gått tillbaka. Det är inte bara så att tillämpningen av den nya lagstiftningen har varit långsam, det pågår också försök att undandra ett antal företag från dess tillämpningsområde. Vidare har offentliggörandet av ekonomiska uppgifter om statsägda företag försenats. Ett resultat av detta är att grundläggande förutsättningar för effektiv användning av offentliga resurser skadas, och utrymme medges för snedvridande investeringsbeslut. I februari 2018 uppmanade konstitutionsdomstolen parlamentet att se över undantagen.

               (22)Utvecklingen under det gångna året har inneburit ett ifrågasättande av huruvida Rumäniens betydande framsteg när det gäller att reformera rättsväsendet och bekämpa korruption på hög nivå är oåterkalleliga och uthålliga. Rättsväsendets oberoende ifrågasätts och de rättsliga institutionerna och den rättsliga ramen för bekämpning av korruption utsätts för påtryckningar, medan arbetet på de återstående utmaningarna hålls tillbaka alltmer. Genomförandet av den nationella strategin 2016–2020 för korruptionsbekämpning och arbetet på ytterligare åtgärder för att förebygga och bekämpa korruption framskrider på teknisk nivå, men mer påtagligt politiskt stöd behövs, eftersom korruption och problem med förvaltningen av den offentliga sektorn kvarstår på alla nivåer och är bland de viktigaste utmaningarna för företagsklimatet.

               (23)Inom ramen för samarbets- och kontrollmekanismen fortsätter kommissionen att övervaka reformen av rättsväsendet och kampen mot korruption i Rumänien. Därför omfattas de områdena inte av de landsspecifika rekommendationerna för Rumänien, men de har betydelse för utvecklingen av en positiv socioekonomisk miljö i landet.

               (24)Kommissionen har inom ramen för den europeiska planeringsterminen för 2018 gjort en omfattande analys av Rumäniens ekonomiska politik och redogjort för den i 2018 års landsrapport. Den har även bedömt konvergensprogrammet för 2018, det nationella reformprogrammet för 2018 samt uppföljningen av de rekommendationer Rumänien har fått tidigare år. Kommissionen har beaktat inte bara programmens relevans för hållbarheten i finanspolitiken och den socioekonomiska politiken i Rumänien utan också huruvida unionens regler och riktlinjer har iakttagits, mot bakgrund av behovet att stärka den övergripande ekonomiska styrningen i unionen genom att framtida nationella beslut fattas med beaktande av synpunkter på unionsnivå.

               (25)Mot bakgrund av denna bedömning har rådet granskat konvergensprogrammet för 2018, och dess yttrande
                  8
                återspeglas särskilt i rekommendation 1 nedan.

               HÄRIGENOM REKOMMENDERAS Rumänien att under 2018 och 2019 vidta följande åtgärder:

               1.Säkerställa efterlevnad av rådets rekommendation av den XX juni 2018 att korrigera den betydande avvikelsen från anpassningsbanan mot det medelfristiga budgetmålet. Säkerställa full tillämpning av budgetramen. Stärka skattedisciplinen och skatteuppbörden.

               2.Slutföra den inkluderande minimiinkomstreformen. Förbättra dialogen mellan arbetsmarknadens parter. Säkerställa att minimilönenivån sätts på basis av objektiva kriterier. Förbättra kompetensutveckling och tillgången på grundläggande kvalitetsutbildning, särskilt för romer och barn på landsbygden. Förbättra tillgången till hälso- och sjukvård, även genom växling till öppenvård.

               3.Öka förutsägbarheten i beslutsfattandet genom att besluta om systematisk och verkningsfull användning av konsekvensbedömningar, samråd och samverkan med berörda parter vid utformning och genomförande av reformer. Förbättra beredning och prioritetssättning vid stora infrastrukturprojekt samt snabba upp genomförandet, särskilt på områdena transporter, avfall och avloppsvatten. Förbättra öppenhet och effektivitet i offentliga upphandlingar. Stärka styrningen av statsägda företag.

               Utfärdad i Bryssel den

                     På rådets vägnar

                     Ordförande

                     (1)

                        EGT L 209, 2.8.1997, s. 1.

                     (2)

                        COM(2018) 422 final.

                     (3)

                        P8_TA(2018)0077 och P8_TA(2018)0078.

                     (4)

                        SWD(2018) 221 final.

                     (5)

                        Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1303/2013 av den 17 december 2013 om fastställande av gemensamma bestämmelser för Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden, Sammanhållningsfonden, Europeiska jordbruksfonden för landsbygdsutveckling och Europeiska havs- och fiskerifonden, om fastställande av allmänna bestämmelser för Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden, Sammanhållningsfonden och Europeiska havs- och fiskerifonden samt om upphävande av rådets förordning (EG) nr 1083/2006 (EUT L 347, 20.12.2013, s. 320).

                     (6)

                        COM(2014) 494 final.

                     (7)

                        De primära offentliga nettoutgifterna består av de totala offentliga utgifterna exklusive ränteutgifter, utgifter för EU-program som motsvaras fullt ut av inkomster från EU-medel och icke-diskretionära förändringar i utgifterna för arbetslöshetsförmåner. Nationellt finansierade fasta bruttoinvesteringar fördelas över fyra år. Diskretionära åtgärder på inkomstsidan eller lagstadgade inkomstökningar är inräknade. Engångsåtgärder på såväl inkomst- som utgiftssidan är avräknade.

                     (8)

                        Enligt artikel 5.2 i rådets förordning (EG) nr 1466/97.