title: 2014/124/EU: Kommissionens rekommendation av den 7 mars 2014 om stärkande av principen om lika lön för kvinnor och män genom bättre insyn  Text av betydelse för EES

text:
               8.3.2014

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               L 69/112

      KOMMISSIONENS REKOMMENDATION

   av den 7 mars 2014
   om stärkande av principen om lika lön för kvinnor och män genom bättre insyn
   (Text av betydelse för EES)
   (2014/124/EU)
   EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION,
   med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 292, och
   av följande skäl:

               (1)

               Artiklarna 2 och 3.3 i fördraget om Europeiska unionen stadfäster rätten till jämställdhet mellan könen som en grundläggande värdering och en av unionens uppgifter.

               (2)

               Artiklarna 8 och 10 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (nedan kallat EUF-fördraget) fastställer att unionen ska undanröja bristande jämställdhet, främja jämställdhet mellan könen och bekämpa diskriminering på grund av kön vid utformningen av och genomförande av sin politik och verksamhet.

               (3)

               Enligt artikel 157.1 i EUF-fördraget ska var och en av medlemsstaterna se till att likalöneprincipen tillämpas på män och kvinnor som utför samma eller likvärdigt arbete.

               (4)

               Artikel 23 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna fastställer att jämställdhet mellan könen ska säkerställas på alla områden, inbegripet i fråga om anställning, arbete och lön.

               (5)

               Lika lön för samma eller likvärdigt arbete är en av de fem huvudprioriteringarna i kvinnostadgan, som bekräftar kommissionens engagemang för en kraftfull mobilisering av alla instrument, både rättsliga och andra, för att minska löneskillnaderna mellan könen. Strategin för jämställdhet 2010–2015 bygger vidare på prioriteringarna i kvinnostadgan. Enligt strategin ska kommissionen utforska olika sätt att skapa bättre insyn i lönesättningen.

               (6)

               Europaparlamentets och rådets direktiv 2006/54/EG (1) föreskriver att för samma eller likvärdigt arbete ska direkt eller indirekt könsdiskriminering avskaffas vid alla former och villkor för ersättningen. När arbetsindelningssystem används för att fastställa lönerna bör systemet använda samma kriterier för båda könen, så att man utesluter alla förutsättningar för könsdiskriminering.

               (7)

               Men i Europeiska unionen tjänar kvinnorna fortfarande i snitt 16,2 procent mindre än männen per arbetad timme (Eurostat 2011), trots att kvinnorna gjort stora framsteg i fråga om utbildning och arbetslivserfarenhet. Detta tyder på en kvarvarande löneskillnad mellan könen som hittills minskat endast mycket långsamt.

               (8)

               I kommissionens meddelande KOM(2007) 424 slutlig (2) drogs slutsatsen att kvinnor fortfarande lider av könsdiskriminering i lönesättningen och bristande jämställdhet på arbetsmarknaden vilket hindrar dem från att förverkliga sin fulla potential. Uppenbara fall av direkt lönediskriminering för exakt samma arbetsuppgifter är numera sällsynt. Men den befintliga rättsliga ramen är inte lika effektiv när det gäller tillämpningen av likalöneprincipen på samma eller likvärdigt arbete. Sådan diskriminering tas sällan till domstol, inte bara för att de drabbade inte är medvetna om orättvisorna utan också för att det är svårt för den som utsätts för lönediskriminering att faktiskt kunna hävda likalöneprincipen. Offren måste kunna påvisa de omständigheter som ger anledning att misstänka diskriminering för att få bevisbördan att gå över på arbetsgivaren. Svårigheterna späs på av otydlig lönesättning och avsaknad av information om lönenivåerna för anställda som utför samma eller likvärdigt arbete.

               (9)

               Kommissionens meddelande KOM(2010) 543 slutlig (3) tog upp ytterligare förbättringar som behövs i fråga om genomförande, tillämpning och verkställighet av unionslagstiftningen som bör prioriteras inom området smart lagstiftning.

               (10)

               Europaparlamentet antog den 18 november 2008 (4) respektive den 24 maj 2012 (5) resolutioner om lika lön för män och kvinnor med rekommendationer om tillämpningen av likalöneprincipen. Parlamentets rekommendationer omfattar åtgärder för insyn i lönesättningen och ett könsneutralt system för arbetsutvärdering och arbetsindelning.

               (11)

               I rådets slutsatser av den 6 december 2010 om ett stärkt åtagande och intensifierade åtgärder för att minska lönegapet mellan könen och om översyn av genomförandet av handlingsplanen från Peking (6) uppmanade rådet medlemsstaterna att vidta åtgärder för att komma åt orsakerna till löneskillnader mellan könen, i synnerhet åtgärder för att främja insynen i lönesättningen och en könsneutral arbetsutvärdering och arbetsindelning.

               (12)

               I meddelande COM(2013) 83 final (7) uppmanade kommissionen medlemsstaterna att göra ansträngningar för att undanröja löneskillnaderna mellan könen, ta itu med andra hinder mot kvinnornas deltagande på arbetsmarkanden och uppmuntra arbetsgivarna att ta itu med diskriminering på arbetsplatsen som ett led i ansträngningarna för en strategi för aktiv inkludering.

               (13)

               Kommissionens rapport till Europaparlamentet och rådet COM(2013) 861 final (8) uppger att tillämpningen av likalöneprincipen försvåras av bristande insyn i lönesättningen, bristande rättssäkerhet i fråga om begreppet ”likvärdigt arbete” och processuella hinder. Andra hinder är att de anställda saknar de upplysningar som krävs för att framgångsrikt kunna driva en likalönetalan, i synnerhet upplysningar om lönesättningen för olika kategorier av anställda som utför samma eller likvärdigt arbete.

               (14)

               Åtgärder på EU-nivå för att främja tillämpningen av likalöneprincipen skulle kunna hjälpa nationella myndigheter och aktörer att öka ansträngningarna för att komma åt löneskillnaderna mellan könen och lönediskrimineringen genom bättre tillämpning av gällande lagstiftning. Med full respekt för subsidiaritetsprincipen krävs ändå en effektivare tillämpning av likalöneprincipen i medlemsstaterna.

               (15)

               Den här rekommendationen bör inriktas på insynen i lönesättningen, eftersom detta är avgörande för en effektiv tillämpning av likalöneprincipen. Bättre insyn gör det möjligt att upptäcka könsrelaterad olika behandling och lönediskriminering vid företag och organisationer. Det ger de anställda, arbetsgivarna och arbetsmarknadens parter möjligheter att vidta lämpliga åtgärder för att säkra tillämpningen av likalöneprincipen. Den här rekommendationen bör föreslå en verktygslåda för åtgärder som kan hjälpa medlemsstaterna att hitta skräddarsydda lösningar för att öka insynen i lönesättningen. Medlemsstaterna bör uppmuntras att vidta åtgärder som passar för deras särskilda förutsättningar och att genomföra åtminstone en av de centrala åtgärderna för bättre insyn som föreslås i den här rekommendationen (rätten till upplysningar om lönesättning, företagsrapportering, lönerevisioner, kollektivavtal om lika lön).

               (16)

               Att ge anställda tillgång till upplysningar om löner, däribland lönetillägg och varierande ersättningar som in natura-förmåner och bonusar, för andra kategorier av anställda som utför samma eller likvärdigt arbete och om könsfördelningen, skulle öka insynen i företagets eller organisationens lönepolitik. Det skulle även öka möjligheterna att framgångsrikt föra talan i diskrimineringsärenden vid domstol och skulle därför ha en avskräckande verkan.

               (17)

               Regelbunden rapportering från arbetsgivarna om lönesättningen för olika anställningskategorier eller befattningar, som även visar könsfördelningen, skulle också öka insynen i lönesättningen och ge en tillförlitlig grund för diskussioner om åtgärder för att tillämpa likalöneprincipen. En övergripande information om lönerna bör inte krävas av sådana företag och organisationer med färre än 50 anställda som uppfyller de anställningsrelaterade krav på småföretag som fastställs i kommissionens rekommendation 2003/361/EG (9), eftersom detta skulle kunna medföra en oproportionerlig börda för dem.

               (18)

               Lönerevisioner skulle göra det lättare att analysera jämställdhetsaspekterna på lönesättningen och dra slutsatser om hur likalöneprincipen tillämpas. Sådan lönerevision skulle kunna ligga till grund för diskussioner mellan arbetsgivarna och arbetstagarorganisationer i syfte att undanröja könsbaserad lönediskriminering. Lönerevision bör inte krävas av sådana företag och organisationer med färre än 250 anställda som uppfyller de anställningsrelaterade kraven på medelstora företag som fastställs irekommendation 2003/361/EG, eftersom detta skulle kunna medföra en oproportionerlig börda för dem.

               (19)

               Att uppmuntra eller ålägga arbetsmarknadens parter att diskutera och ägna särskild uppmärksamhet åt likalöneprincipen i kollektiva förhandlingar är ett annat sätt att öka insynen i lönesättningen och ta itu med löneskillnaderna mellan könen.

               (20)

               Att sammanställa lönestatistik som visar könsfördelningen och att förse Eurostat med tillförlitlig och uttömmande statistik är viktigt för att kunna analysera och följa utvecklingen av löneskillnaderna mellan könen på europeisk nivå. Enligt rådets förordning (EG) nr 530/1999 (10) ska medlemsstaterna vart fjärde år sammanställa statistik över lönestrukturer på ett sätt som underlättar beräkningar av löneskillnaderna mellan könen. För år 2006 och 2010 redovisades löneskillnaderna mellan könen med hjälp av de uppgifter som inkom i samband med en undersökning av lönestrukturerna. Men mellan år 2007 och 2009 lämnades uppgifter om löneskillnaderna mellan könen bara på frivillig grund, ofta med förseningar och i form av preliminära uppgifter som senare kunde komma att revideras. En årlig statistik av god kvalitet skulle förbättra insynen på området och öka medvetenheten om jämställdhetsproblemen på löneområdet. Att sådana uppgifter är tillgängliga och jämförbara är avgörande för att kunna bedöma vilka framsteg som görs inom Europeiska unionen.

               (21)

               Avsaknaden av en definition på likvärdigt arbete och tydliga bedömningskriterier för att kunna jämföra olika arbeten är ett stort hinder för att den som utsatts för lönediskriminering ska kunna väcka talan vid domstol. För att kunna bedöma om anställda utför likvärdigt arbete måste man överväga en rad olika faktorer, däribland arbetets art, de anställdas utbildning och arbetsförhållanden. Att ta in en definition av begreppet samt kriterier för arbetsutvärdering och arbetsindelning i nationell lagstiftning skulle hjälpa den som utsätts för lönediskriminering att kunna väcka talan i domstol.

               (22)

               Könsneutrala system för arbetsutvärdering och arbetsindelning inrättar på ett effektivt sätt en insynsvänlig lönesättning. Det gör det möjligt att spåra lönediskriminering som beror på undervärdering av traditionellt kvinnodominerade arbeten, eftersom de gör det möjligt att mäta och jämföra arbeten som är likvärdiga men olika till innehållet, och stöttar därmed principen om likvärdigt arbete. Medlemsstaterna, arbetsmarknadens parter och arbetsgivarna bör uppmuntras att främja utvecklingen och användningen av könsneutrala system för arbetsutvärdering och arbetsindelning, med hjälp av bilaga 1 till det arbetsdokument från kommissionens avdelningar som åtföljer rapporten om tillämpningen av direktiv 2006/54/EG (11).

               (23)

               Att engagera jämställdhetsorganen är avgörande för en verkningsfull tillämpning av likalöneprincipen. De nationella jämställdhetsorganen bör därför få befogenheter och uppgifter som omfattar bevakning av könsrelaterad lönediskriminering, däribland insynskravet. Processuella och kostnadsrelaterade hinder för dem som drabbats av lönediskriminering bör avhjälpas genom att låta jämställdhetsorganen företräda individerna. Detta skulle minska riskerna vid rättstvist för enskilda arbetstagare och skulle kunna avhjälpa den nuvarande bristen på domstolsprövningar av lönediskrimineringsärenden.

               (24)

               Genom medvetandegörande åtgärder informeras aktörerna om likalöneprincipen och dess betydelse. Medlemsstaterna bör uppmuntras att öka medvetenheten bland företag och organisationer, arbetsmarknadens parter och allmänheten för att på ett effektivt sätt främja likalöneprincipen, använda könsneutrala system för arbetsutvärdering och arbetsindelning samt mer generellt komma till rätta med löneskillnaderna mellan könen. Åtgärder krävs även inom företag och organisationer.

         HÄRIGENOM REKOMMENDERAS FÖLJANDE.
   I.   RÄCKVIDD

               1.

               Denna rekommendation ger medlemsstaterna vägledning för att hjälpa dem att tillämpa likalöneprincipen på ett bättre och mer verkningsfullt sätt för att motverka lönediskriminering och ta itu med de kvarvarande löneskillnaderna mellan könen.

         II.   INSYN I LÖNESÄTTNINGEN

               2.

               Medlemsstaterna bör uppmana arbetsgivare i den privata och den offentliga sektorn samt arbetsmarknadens parter att vidta åtgärder som ger insyn i lönepolitiken, lönernas sammansättning och lönestrukturer. De bör vidta särskilda åtgärder för att främja insynen i lönesättningen. I synnerhet bör åtgärderna omfatta en eller flera av de åtgärder som avses i punkterna 3–6 i en kombination som passar landets egna förutsättningar.

      De anställdas rätt till information om lönesättningen

               3.

               Medlemsstaterna bör vidta lämpliga och proportionerliga åtgärder för att ge de anställda möjlighet att få upplysningar som visar könsfördelningen i lönesättningen för kategorier av anställda som utför samma eller likvärdigt arbete. Upplysningarna bör även omfatta lönetillägg och andra varierande ersättningar utöver grundlönen, till exempel in natura-förmåner och bonusar.

      Lönerapportering

               4.

               Medlemsstaterna bör vidta åtgärder för att företag och organisationer med minst 50 anställda regelbundet ska informera de anställda, arbetstagarorganisationer och arbetsmarknadens parter om genomsnittslönen för olika anställningskategorier eller befattningar på ett sätt som visar könsfördelningen i kategorierna.

      Lönerevision

               5.

               Medlemsstaterna bör vidta åtgärder för att se till att lönerevision utförs i företag och organisationer med minst 250 anställda. Lönerevisionen bör inkludera en analys av andelen män och kvinnor i varje anställningskategori eller befattning, de system som används för arbetsutvärdering och arbetesindelning samt upplysningar om lönesättning och könsbaserade löneskillnader. Lönerevisionen bör på begäran lämnas ut till arbetstagarorganisationer och arbetsmarknadens parter.

      Kollektivavtal

               6.

               Utan att inskränka handlingsfriheten för arbetsmarknadens parter och i enlighet med nationell lagstiftning och praxis bör medlemsstaterna se till att likalöneprincipen och lönerevisionerna diskuteras på lämplig nivå i samband med kollektivavtal.

      Statistik och administrativa uppgifter

               7.

               Medlemsstaterna bör förbättra tillgången till aktuella uppgifter om löneskillnaderna mellan könen genom att årligen förse Eurostat med statistik i god tid. Statistiken bör innehålla uppgifter om könsfördelning, ekonomisk sektor (12), arbetstid (heltid/deltid), ägarförhållanden (privat/offentligt ägande) och ålder och bör framställas för varje år.

               8.

               Medlemsstaterna bör också förse kommissionen med uppgifter om hur många och vilken typ av lönediskrimineringsärenden som rapporteras i enlighet med punkt 18.

      Skydd av personuppgifter

               9.

               I den mån åtgärderna enligt punkterna 3–8 medför utlämning av personuppgifter bör detta ske i enlighet med nationella bestämmelser om skydd av personuppgifter, i synnerhet genomförandebestämmelserna till Europaparlamentets och rådets direktiv 95/46/EG (13).

      Begreppet likvärdigt arbete

               10.

               Enligt EU-domstolens rättspraxis bör medlemsstaterna förtydliga begreppet ”likvärdigt arbete” i sin lagstiftning. Arbetets värde bör bedömas och jämföras med hjälp av sådana objektiva kriterier som exempelvis krav på utbildning, arbetslivserfarenhet och fortbildning, färdigheter, arbetsinsats och ansvarsområden, arbetsresultat och arbetets karaktär.

      Arbetsutvärdering och arbetsindelning

               11.

               Medlemsstaterna bör främja utvecklingen och användningen av könsneutrala system för arbetsutvärdering och arbetsindelning, även i sin egenskap av arbetsgivare i den offentliga sektorn, för att förhindra, spåra och komma åt lönediskriminering som kan bero på könsrelaterad lönesättning. De bör särskilt uppmuntra arbetsgivarna och arbetsmarknadens parter att införa könsneutrala system för arbetsutvärdering och arbetsindelning.

               12.

               I fråga om könsneutrala system för arbetsutvärdering och arbetsindelning uppmanas medlemsstaterna att låta sig inspireras av bilaga 1 till arbetsdokumentet från kommissionens avdelningar som åtföljer rapporten om tillämpningen av direktiv 2006/54/EG.

         III.   ÖVERGRIPANDE BESTÄMMELSER

      Jämställdhetsorgan

               13.

               Medlemsstaterna bör se till att deras nationella jämställdhetsorgans befogenheter och ansvarsområden omfattar könsbaserad lönediskriminering och insynskravet. Medlemsstaterna bör vid behov ge jämställdhetsorganen rätt att få tillgång till de upplysningar och revisioner som avses i punkterna 4 och 5 i den här rekommendationen.

               14.

               Medlemsstaterna bör minska de processuella hindren för att väcka talan i domstol om lönediskriminering genom att ge jämställdhetsorganen rätt att företräda individer i mål om lönediskriminering.

               15.

               Medlemsstaterna bör säkerställa närmare samarbete och samordning mellan landets jämställdhetsorgan och tillsynsorgan på arbetsmarkanden.

      Tillsyn och verkställighet

               16.

               Medlemsstaterna bör säkerställa en konsekvent tillsyn av hur likalöneprincipen tillämpas och av möjligheterna att använda alla rättsmedel när det gäller lönediskriminering.

      Medvetandegörande verksamhet

               17.

               Medlemsstaterna bör öka medvetenheten bland privatägda och offentligägda företag och organisationer, arbetsmarknadens parter och allmänheten för att främja principen om lika lön för samma eller likvärdigt arbete samt insynen i lönesättningen, komma åt orsakerna till löneskillnaderna mellan könen samt ta fram verktyg för att analysera och ta itu med lönediskriminering.

         IV.   UPPFÖLJNING

               18.

               Medlemsstaterna bör vidta de åtgärder som krävs för att tillämpa den här rekommendationen och uppmanas att informera kommissionen om dessa åtgärder senast den 31 december 2015, så att kommissionen kan bevaka situationen, rapportera om framstegen med tillämpningen av rekommendationen och med utgångspunkt i detta bedöma behovet av ytterligare åtgärder.

         V.   SLUTBESTÄMMELSER

               19.

               Rekommendationen riktar sig till alla medlemsstater. Den riktar sig även till arbetsmarknadens parter, i synnerhet i medlemsstater där arbetsmarknadens parter i enlighet med nationell lagstiftning och praxis har särskilt ansvar för att genomföra likalöneprincipen i kollektivavtal.

      Utfärdad i Bryssel den 7 mars 2014.

            På kommissionens vägnar

         Viviane REDING

            Vice ordförande

      (1)  Europaparlamentets och rådets direktiv 2006/54/EG av den 5 juli 2006 om genomförandet av principen om lika möjligheter och likabehandling av kvinnor och män i arbetslivet (EUT L 204, 26.7.2006, s. 23).

      (2)  Meddelande från kommissionen till Europaparlamentet, rådet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén och Regionkommittén av den 18 juli 2007: Utjämna löneskillnaderna mellan kvinnor och män.

      (3)  Meddelande från kommissionen till Europaparlamentet, rådet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén och Regionkommittén av den 8 oktober 2010: Smart lagstiftning i Europeiska unionen.

      (4)  EUT C 16 E, 22.1.2010, s. 21.

      (5)  P7_TA(2012)0225.

      (6)  EUT C 345, 18.12.2010, s. 1.

      (7)  Meddelande från kommissionen till Europaparlamentet, rådet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén samt Regionkommittén av den 20 februari 2013: Sociala investeringar till stöd för tillväxt och sammanhållning – inklusive genomförandet av Europeiska socialfonden 2014–2020 (s. 11).

      (8)  Rapport från kommissionen till rådet och Europaparlamentet om tillämpningen av Europaparlamentets och rådets direktiv 2006/54/EG av den 5 juli 2006 om genomförandet av principen om lika möjligheter och likabehandling av kvinnor och män i arbetslivet.

      (9)  Kommissionens rekommendation 2003/361/EG av den 6 maj 2003 om definitionen av mikroföretag samt små och medelstora företag (EUT L 124, 20.5.2003, s. 36).

      (10)  Rådets förordning (EG) nr 530/1999 av den 9 mars 1999 om strukturstatistik över löner och arbetskraftskostnader (EUT L 63, 12.3.1999, s. 6).

      (11)  Arbetsdokument från kommissionens avdelningar som åtföljer kommissionens rapport till rådet och Europaparlamentet om tillämpningen av Europaparlamentets och rådets direktiv 2006/54/EG av den 5 juli 2006 om genomförandet av principen om lika möjligheter och likabehandling av kvinnor och män i arbetslivet (SWD(2013) 512 final).

      (12)  Nace Rev. 2, avsnitt B–S utom O.

      (13)  Europaparlamentets och rådets direktiv 95/46/EG av den 24 oktober 1995 om skydd för enskilda personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter (EGT L 281, 23.11.1995, s. 31).


title: Rekommendation utfärdad av EFTAs övervakningsmyndighet av den 2 december 2009 om anmälningar, tidsfrister och samråd enligt artikel 7 i den rättsakt som det hänvisas till i punkt 5 cl i bilaga XI till EES-avtalet (Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/21/EG om ett gemensamt regelverk för elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster), i dess anpassade lydelse enligt protokoll 1 till EES-avtalet

text:
               13.10.2011

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               C 302/12

         REKOMMENDATION UTFÄRDAD AV EFTAs ÖVERVAKNINGSMYNDIGHET
   av den 2 december 2009
   om anmälningar, tidsfrister och samråd enligt artikel 7 i den rättsakt som det hänvisas till i punkt 5 cl i bilaga XI till EES-avtalet (Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/21/EG om ett gemensamt regelverk för elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster), i dess anpassade lydelse enligt protokoll 1 till EES-avtalet
   2011/C 302/05
   EFTAs ÖVERVAKNINGSMYNDIGHET (1) UTFÄRDAR DENNA REKOMMENDATION
   MED BEAKTANDE AV avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (2),
   MED BEAKTANDE AV avtalet mellan Eftastaterna om upprättande av en övervakningsmyndighet och en domstol, särskilt artikel 5.2 b,
   MED BEAKTANDE AV den rättsakt som det hänvisas till i punkt 5cl i bilaga XI till EES-avtalet Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/21/EG av den 7 mars 2002 om ett gemensamt regelverk för elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster (3) (ramdirektiv), i dess anpassade lydelse enligt protokoll 1 till EES-avtalet, särskilt artikel 19.1 i direktivet, och
   av följande skäl:

               (1)

               Enligt regelverket för elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster är de nationella regleringsmyndigheterna skyldiga att bidra till utvecklandet av den inre marknaden, genom att på ett öppet sätt samarbeta med varandra och med övervakningsmyndigheten för att säkerställa att en enhetlig regleringspraxis utarbetas, och att de direktiv som ingår i regelverket tillämpas konsekvent.

               (2)

               I syfte att säkerställa att beslut som fattas på nationella nivå inte får negativa följder för den inre marknaden eller motverkar målen i regelverket, ska den nationella regleringsmyndigheten informera övervakningsmyndigheten och andra nationella regleringsmyndigheter om sådana åtgärder som anges i artikel 7.3 i direktiv 2002/21/EG (ramdirektivet).

               (3)

               Ett ytterligare krav är att de nationella regleringsmyndigheterna ska erhålla övervakningsmyndighetens godkännande av sådana skyldigheter som omfattas av andra stycket i artikel 8.3 i den rättsakt som det hänvisas till i punkt 5 cj i bilaga XI till EES-avtalet Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/19/EG av den 7 mars 2002 om tillträde till och samtrafik mellan elektroniska kommunikationsnät och tillhörande faciliteter (4) (tillträdesdirektiv), i dess anpassade lydelse enligt protokoll 1 till EES-avtalet. Erhållandet av godkännande utgör en särskild process.

               (4)

               På begäran av de nationella regleringsmyndigheterna kommer övervakningsmyndigheten att ge dessa tillfälle att dryfta åtgärdsförslagen innan de blir föremål för en formell anmälan enligt artikel 7 i direktiv 2002/21/EG (ramdirektivet) och artikel 8.3 i direktiv 2002/19/EG (tillträdesdirektivet). Om övervakningsmyndigheten i enlighet med artikel 7.4 i direktiv 2002/21/EG (ramdirektivet) har meddelat den nationella regleringsmyndigheten att den anser att den föreslagna åtgärden skulle utgöra ett hinder för EES-avtalets funktion eller att den hyser allvarliga tvivel om att den är förenlig med EES-lagstiftningen, bör den berörda nationella regleringsmyndigheten ges tillfälle att på ett tidigt stadium uttrycka sina synpunkter med avseende på de punkter som har lagts fram av övervakningsmyndigheten.

               (5)

               I direktiv 2002/21/EG (ramdirektivet) fastställs vissa bindande tidsgränser för beaktande av anmälningar under artikel 7.

               (6)

               För att säkerställa effektiviteten i samarbetet och samrådsmekanismen enligt artikel 7 i direktiv 2002/21/EG (ramdirektivet) och garantera den rättsliga säkerheten infördes det tydliga bestämmelser för de viktigaste formella aspekterna av anmälningar enligt artikel 7, genom Eftas övervakningsmyndighets rekommendation av den 14 juli 2004 om anmälningar, tidsfrister och samråd i enlighet med artikel 7 i Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/21/EG om ett gemensamt regelverk för elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster (5). Rekommendationen av den 14 juli 2004 bör ersättas av den här rekommendationen för att ytterligare förenkla och förbättra anmälningsförfarandet och sörja för en enhetlig tillämpning av regelverket för elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster inom EES-området.

               (7)

               För att ge de nationella regleringsmyndigheterna ytterligare vägledning om innehållet i åtgärdsförslag och förbättra den rättsliga säkerheten om ett meddelandes fullständighet bör viss information tillhandahållas om vad ett förslag till åtgärd bör innehålla för att genomgå en korrekt bedömning.

               (8)

               Det bör beaktas att dels måste en effektiv bedömning garanteras, dels måste administrationen i möjligaste mån förenklas. Anmälningsmekanismen bör därför inte leda till någon onödig administrativ börda för de nationella regleringsmyndigheterna. Det skulle även vara värdefullt att klarlägga förfaranderutinerna enligt andra stycket i artikel 8.3 i direktiv 2002/19/EG (tillträdesdirektivet).

               (9)

               För att bidra till att förenkla granskningen av anmälda åtgärdsförslag och snabba på processen bör de nationella regleringsmyndigheterna använda standardformat för anmälningarna.

               (10)

               Enligt en överenskommelse mellan Eftastaterna, de avtalsslutande parterna i EES-avtalet, ska engelska användas som arbetsspråk i all kommunikation mellan Eftastaterna och övervakningsmyndigheten. Detta påverkar inte tillämpningen av den rättighet som privata parter och privata företag har att lämna in handlingar på valfritt EES-språk i enlighet med EES-avtalet.

               (11)

               För att effektivisera anmälningsmekanismen, förbättra den rättsliga säkerheten för nationella regleringsmyndigheter och marknadsaktörer och säkerställa att regleringsåtgärder kan genomföras utan dröjsmål är det önskvärt att en anmälan från en nationell regleringsmyndighet som täcker en marknadsanalys också innehåller de korrigerande åtgärder som den nationella regleringsmyndigheten föreslagit för att åtgärda de identifierade marknadsbristerna. Om åtgärdsförslaget avser en marknad som anses vara konkurrensutsatt, och korrigerande åtgärder redan existerar för den marknaden, bör anmälan också innehålla förslag om hur dessa skyldigheter ska avskaffas.

               (12)

               Ett förenklat formulär bör i normalfallet användas för vissa kategorier av åtgärdsförslag för att minska den administrativa bördan för nationella regleringsmyndigheter och övervakningsmyndigheten. Det är emellertid fortfarande möjligt att använda det normala anmälningsförfarandet för dessa kategorier av åtgärdsförslag.

               (13)

               Om en nationell regleringsmyndighet avser att upphäva skyldigheter avseende marknader som inte ingår i övervakningsmyndighetens rekommendation av den 5 november 2008 om relevanta produkt- och tjänstemarknader inom området elektronisk kommunikation vilka kan komma i fråga för förhandsreglering (6), bör anmälan av ett sådant åtgärdsförslag enligt artikel 7 i direktiv 2002/21/EG göras med det förenklade formuläret.

               (14)

               När en nationell regleringsmyndighet gör en översyn av en marknad och kan konstatera att effektiv konkurrens råder, och detta redan fastställts i en tidigare översyn, bör anmälan göras med det förenklade formuläret.

               (15)

               De nationella regleringsmyndigheterna ändrar ofta tekniska detaljer av korrigerande åtgärder som införts, för att beakta förändringar vad gäller ekonomiska indikatorer (som utrustning, arbetskraft, inflation, kapitalkostnader, hyreskostnader etc.) eller för att uppdatera prognoser eller antaganden. Ändringar eller uppdateringar av detaljer som inte ändrar de korrigerande åtgärdernas allmänna omfattning (t.ex. utvidgning av rapporteringskrav, uppgifter om föreskriven försäkringstäckning, bötesbelopp eller leveranstider) bör anmälas med det förenklade formuläret. Endast väsentliga förändringar av de korrigerande åtgärdernas art eller omfattning som har en märkbar inverkan på marknaden (som prisnivåer, ändringar av de metoder som används för att beräkna kostnader och priser, fastställande av övergångsåtgärder) bör anmälas med standardformuläret.

               (16)

               På vissa marknader (i synnerhet marknaderna för samtalsterminering) kan de nationella regleringsmyndigheterna komma fram till samma slutsats som en tidigare översyn och önska införa korrigerande åtgärder för ytterligare operatörer (t.ex. nya aktörer) som har samma kundbas eller total omsättning som operatörer som omfattats av en tidigare översyn. Om dessa åtgärdsförslag inte väsentligt skiljer sig från dem som redan anmälts bör det förenklade formuläret användas.

               (17)

               Ett åtgärdsförslag som anmälts med det förenklade formuläret kommer i princip inte att föranleda att övervakningsmyndigheten yttrar sig i enlighet med artikel 7.3 i direktiv 2002/21/EG (ramdirektivet).

               (18)

               För att öka öppenheten kring ett anmält åtgärdsförslag och för att underlätta informationsutbytet om sådana åtgärder mellan nationella myndigheter bör såväl standardformuläret som det förenklade formuläret innehålla en sammanfattning av huvuddragen i det anmälda åtgärdsförslaget.

               (19)

               Europeiska gruppen av regleringsmyndigheter för nät och tjänster inom området elektronisk kommunikation, som upprättades genom kommissionens beslut 2002/627/EG (7) har bekräftat att det finns ett behov av detta förfarande.

               (20)

               För att uppnå de mål som fastställs i artikel 8 i direktiv 2002/21/EG (ramdirektivet), i synnerhet behovet av att säkerställa en enhetlig regleringspraxis och konsekvent tillämpning av det direktivet, är det mycket viktigt att den anmälningsmekanism som fastställs i artikel 7 följs helt.

               (21)

               För att säkra att det nya regelverket tillämpas konsekvent i hela EES och att samarbetet mellan de nationella regleringsmyndigheterna fungerar optimalt måste informationsflödet mellan Efta och EES EG-pelare säkras. Det har därför gjorts en särskild anpassning av artikel 7.3 i direktiv 2002/21/EG (ramdirektivet) som införts genom Gemensamma EES-kommitténs beslut nr 11/2004, i vilket det anges att ”informationsutbytet mellan de nationella tillsynsmyndigheterna i Eftastaterna, å ena sidan, och de nationella tillsynsmyndigheterna i EG:s medlemsstater, å andra sidan, skall ske via Eftas övervakningsmyndighet och kommissionen”.

               (22)

               Eftas kommunikationskommitté har avgett sitt yttrande i enlighet med artikel 22.2 i direktiv 2002/21/EG (ramdirektivet).

         HÄRIGENOM REKOMMENDERAS FÖLJANDE:

               1.

               Begrepp som är definierade i direktiv 2002/21/EG (ramdirektivet) och särdirektiven har samma betydelse när de används i denna rekommendation. Dessutom används följande beteckningar med de betydelser som här anges:

                           a)

                           Rekommendation om relevanta marknader: Eftas övervakningsmyndighets rekommendation av den 5 november 2008 om relevanta produkt- och tjänstemarknader inom området elektronisk kommunikation vilka kan komma i fråga för förhandsreglering (8) och eventuella senare rekommendationer om relevanta marknader.

                           b)

                           anmälan: anmälan till övervakningsmyndigheten från en nationell regleringsmyndighet om ett förslag till åtgärder enligt artikel 7.3 i direktiv 2002/21/EG (ramdirektivet) eller en begäran enligt artikel 8.3 andra stycket i direktiv 2002/19/EG, åtföljd av det standardformulär eller förenklade formulär som bifogas denna rekommendation (bilagorna I och II).

               2.

               Anmälningar bör göras endast genom övervakningsmyndighetens elektroniska anmälningssystem.
               Handlingar som skickas via det elektroniska anmälningssystemet antas ha kommit mottagaren tillhanda samma dag som de skickats.
               Anmälningar kommer att diarieföras i den ordning som de inkommer.

               3.

               Anmälan kommer att gälla från den dag den registreras av övervakningsmyndigheten (registreringsdatum). Registreringsdatum kommer att vara den dag då en fullständig anmälan har mottagits av övervakningsmyndigheten.
               På övervakningsmyndighetens webbplats och per e-post till alla nationella registreringsmyndigheter kommer registreringsdatum för anmälan att offentliggöras, liksom vilket ärende anmälan gäller och vilka styrkande handlingar som har mottagits.

               4.

               Uppgifterna om det nationella åtgärdsförslaget, den motivering som åtgärden grundar sig på, standardformuläret (bilaga I) och det förenklade formuläret (bilaga II) ska lämnas in på engelska.

               5.

               De åtgärdsförslag som anmäls av en nationell regleringsmyndighet ska åtföljas av de handlingar som behövs för att övervakningsmyndigheten ska kunna fullgöra sina uppgifter. För de åtgärdsförslag som omfattas av punkt 6 nedan och som anmäls med det förenklade formuläret behöver övervakningsmyndigheten i princip inte några ytterligare handlingar för att fullgöra sina uppgifter.
               Åtgärdsförslag ska vara vederbörligen underbyggda.

               6.

               Följande åtgärdsförslag ska anmälas till övervakningsmyndigheten med det förenklade formuläret i bilaga II:

                           a)

                           Åtgärdsförslag avseende marknader som strukits från eller inte tidigare nämnts i rekommendationen om relevanta marknader, antingen för att marknaden befunnits konkurrensutsatt av den nationella regleringsmyndigheten eller för att den nationella regleringsmyndigheten anser att de tre kumulativa kriterier för identifiering av marknader som kan komma i fråga för förhandsreglering som avses i punkt 2 i rekommendationen om relevanta marknader inte längre uppfylls.

                           b)

                           Åtgärdsförslag avseende marknader som visserligen omfattas av den gällande rekommendationen om relevanta marknader, men som befunnits konkurrensutsatta i en tidigare översyn och som förblivit konkurrensutsatta.

                           c)

                           Åtgärdsförslag som ändrar de tekniska detaljerna i korrigerande åtgärder som införts tidigare och som inte har någon märkbar inverkan på marknaden (t.ex. årliga uppdateringar av kostnader och beräkningar av redovisningsmodeller, rapporteringstider, leveranstider).

                           d)

                           Åtgärdsförslag avseende en relevant marknad som redan har analyserats och anmälts med avseende på andra företag, där de nationella regleringsmyndigheterna ålagt andra företag att vidta liknande korrigerande åtgärder, utan några väsentliga ändringar av de principer som tillämpades i den tidigare anmälan.

               7.

               Övervakningsmyndigheten kommer, i nära samarbete med de nationella regleringsmyndigheterna, att övervaka de praktiska konsekvenserna av det förenklade anmälningsförfarandet och göra de eventuella ändringar som krävs eller lägga till andra kategorier av åtgärdsförslag som borde anmälas med det förenklade formuläret.

               8.

               Åtgärdsförslag som inte omfattas av punkt 6 ovan bör anmälas till övervakningsmyndigheten med standardformuläret i bilaga I. Åtgärdsförslag som anmäls bör innehålla var och en av de följande uppgifterna, i tillämpliga fall:

                           a)

                           Den relevanta produkt- eller tjänstemarknaden, i synnerhet en beskrivning av produkter och tjänster som ska omfattas av och uteslutas från den relevanta marknaden med beaktande av substituerbarheten på efterfråge- och utbudssidorna.

                           b)

                           Den relevanta geografiska marknaden, inklusive en väl underbyggd analys av konkurrensvillkoren med beaktande av substituerbarheten på efterfråge- och utbudssidorna.

                           c)

                           Det eller de största företag som är verksamma på denna marknad.

                           d)

                           Resultaten av analysen av den relevanta marknaden, särskilt information om närvaron eller frånvaron av effektiv konkurrens på denna marknad, samt orsakerna till detta. Av dessa skäl ska åtgärdsförslaget innehålla en analys av de olika företagens marknadsandelar och en hänvisning till andra relevanta kriterier, såsom tillämpligt, t.ex. hinder för inträde, stordriftsfördelar, vertikal integrering, kontroll över infrastruktur som är svår att kopiera, tekniska fördelar eller teknisk överlägsenhet, avsaknad eller låg grad av motverkande marknadsinflytande, lättillgängliga kapitalmarknader och finansiella resurser (eller tillgång med förmånsrätt), företagets storlek totalt sett, produkt- och tjänstediversifiering, välutvecklat distributions- och försäljningsnät, avsaknad av potentiell konkurrens och hinder för expansion.

                           e)

                           I förekommande fall, information om de företag som antingen enskilt eller tillsammans med andra kan anses ha ett betydande inflytande på marknaden i den mening som avses i artikel 14 i direktiv 2002/21/EG (ramdirektivet) och resonemanget bakom dessa uppgifter tillsammans med bevis eller andra faktauppgifter till stöd för detta.

                           f)

                           Resultaten av offentliga samråd som i ett tidigare skede har genomförts av den nationella regleringsmyndigheten.

                           g)

                           I förekommande fall ett yttrande utfärdat av den nationella konkurrensmyndigheten.

                           h)

                           Belägg för att det i samband med anmälan till övervakningsmyndigheten vidtagits lämpliga åtgärder för att anmäla åtgärden till de nationella regleringsmyndigheterna i övriga Eftastater, utom i de fall då det sker genom övervakningsmyndighetens elektroniska system.

                           i)

                           Om det gäller åtgärdsförslag som faller inom tillämpningsområdet för artiklarna 5 eller 8 i direktiv 2002/19/EG (tillträdesdirektivet) eller artikel 16 i den rättsakt som det hänvisas till i punkt 5 cm i bilaga XI till EES-avtaletEuropaparlamentets och rådets direktiv 2002/22/EG om samhällsomfattande tjänster och användares rättigheter avseende elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster (9) (direktiv om samhällsomfattande tjänster), i dess anpassade lydelse enligt protokoll 1, de särskilda lagstadgade skyldigheter som föreslås för att rå bot på bristen på effektiv konkurrens på den berörda relevanta marknaden eller, om konkurrensen på en relevant marknad har bedömts vara tillräckligt effektiv och sådana skyldigheter redan har införts där, de åtgärder som föreslås för att upphäva dessa skyldigheter.

               9.

               Om den marknadsanalys som ligger till grund för ett åtgärdsförslag bygger på en relevant marknad som avviker från dem som anges i rekommendationen om relevanta marknader, ska den nationella regleringsmyndigheten ge en tillräckligt utförlig motivering till de kriterier som har använts för den marknadsdefinition som valts.

               10.

               Anmälningar som gjorts enligt artikel 8.3 andra stycket i direktiv 2002/19/EG (tillträdesdirektivet) bör även innehålla en tillräckligt utförlig motivering till varför andra skyldigheter än de som anges i artiklarna 9–13 i direktiv 2002/19/EG (tillträdesdirektivet) ska åläggas operatörer med ett betydande inflytande på marknaden.

               11.

               Anmälningar som faller inom tillämpningsområdet för artikel 8.5 i direktiv 2002/19/EG (tillträdesdirektivet) ska även innehålla en tillräckligt utförlig motivering till varför de planerade åtgärderna är nödvändiga för att internationella åtaganden ska kunna uppfyllas.

               12.

               Anmälningar i enlighet med standardförfarandet som innehåller de tillämpliga uppgifterna enligt punkt 8 ovan kommer att anses vara fullständiga. Om uppgifterna, inbegripet handlingarna, i anmälan är ofullständiga i väsentlig utsträckning, kommer övervakningsmyndigheten inom fem arbetsdagar att underrätta den berörda nationella regleringsmyndigheten och ange i vilken utsträckning den anser anmälan vara ofullständig. Anmälan kommer inte att registreras förrän den berörda nationella regleringsmyndigheten har inkommit med de uppgifter som krävs. I sådana fall kommer anmälan enligt artikel 7 i direktiv 2002/21/EG (ramdirektivet) först att börja gälla den dag då övervakningsmyndigheten tar emot de kompletterande upplysningarna.

               13.

               Utan att det påverkar tillämpningen av punkt 8 ovan kan övervakningsmyndigheten, efter det att en anmälan har registrerats, begära ytterligare information eller klarlägganden från den berörda nationella regleringsmyndigheten enligt artikel 5.2 i direktiv 2002/21/EG (ramdirektivet). Den nationella regleringsmyndigheten ska eftersträva att tillhandahålla den begärda informationen inom tre arbetsdagar, förutsatt att det handlar om sådan information som enkelt kan tas fram.

               14.

               Övervakningsmyndigheten kommer att kontrollera om åtgärdsförslag som görs med det förenklade formuläret tillhör de kategorier som anges i punkt 6 ovan. Om övervakningsmyndigheten anser att så inte är fallet kommer den att underrätta den berörda nationella regleringsmyndigheten inom fem arbetsdagar och be den anmälande regleringsmyndigheten att anmäla åtgärdsförslaget enligt det normala förfarandet.

               15.

               När övervakningsmyndigheten yttrar sig enligt artikel 7.3 i direktiv 2002/21/EG (ramdirektivet), kommer den att underrätta den berörda nationella regleringsmyndigheten om detta via e-post och offentliggöra yttrandet på sin webbplats.

               16.

               När en nationell regleringsmyndighet yttrar sig enligt artikel 7.3 i direktiv 2002/21/EG (ramdirektivet), ska den skicka sina synpunkter till övervakningsmyndigheten och de övriga nationella regleringsmyndigheterna via e-post.

               17.

               Övervakningsmyndigheten ska underrätta den berörda regleringsmyndigheten via e-post och offentliggöra ett meddelande på sin webbplats i de fall då övervakningsmyndigheten vid tillämpningen av artikel 7.4 i direktiv 2002/21/EG (ramdirektivet) anser att en föreslagen åtgärd skulle utgöra ett hinder för EES-avtalets funktion eller att allvarliga tvivel föreligger om att den är förenlig med EES-lagstiftningen och särskilt de mål som avses i artikel 8 i direktiv 2002/21/EG (ramdirektivet), eller om övervakningsmyndigheten senare drar tillbaka sin invändning, eller fattar beslut om att den nationella regleringsmyndigheten ska dra tillbaka sitt förslag.

               18.

               När det gäller anmälningar enligt andra stycket i artikel 8.3 i direktiv 2002/19/EG (tillträdesdirektivet), kommer övervakningsmyndigheten i enlighet med artikel 14.2 i direktiv 2002/19/EG (tillträdesdirektivet) normalt att fatta beslut om att godkänna eller förhindra att en nationell regleringsmyndighet antar den föreslagna åtgärden inom en tidsperiod som inte överstiger tre månader. Övervakningsmyndigheten får fatta beslut om att förlänga denna tidsfrist med ytterligare två månader med hänsyn till beslutets svårighetsgrad.

               19.

               En nationell regleringsmyndighet får när som helst fatta beslut om att dra tillbaka ett anmält åtgärdsförslag, och i så fall kommer den anmälda åtgärden att avlägsnas ur registret. Övervakningsmyndigheten kommer att offentliggöra ett meddelande om detta på sin webbplats.

               20.

               Om en nationell regleringsmyndighet som har mottagit ett yttrande från övervakningsmyndigheten eller en annan nationell regleringsmyndighet enligt artikel 7.3 i direktiv 2002/21/EG (ramdirektivet) antar den föreslagna åtgärden, ska den meddela övervakningsmyndigheten och andra nationella regleringsmyndigheter om på vilket sätt den har gjort sitt yttersta för att ta hänsyn till de synpunkter den har fått.

               21.

               Övervakningsmyndigheten ska, på begäran av en nationell regleringsmyndighet, informellt diskutera ett åtgärdsförslag innan detta anmäls.

               22.

               De tidsfrister som anges i direktiv 2002/21/EG (ramdirektivet) och i denna rekommendation ska beräknas på följande sätt:

                           a)

                           Om en tidsfrist uttryckt i dagar, veckor eller månader ska räknas från det ögonblick då en händelse äger rum, ska den dag då händelsen äger rum inte ingå i tidsfristen.

                           b)

                           En tidsfrist uttryckt i veckor eller månader ska upphöra vid utgången av den dag i den sista veckan eller månaden som infaller på samma veckodag eller dag i månaden som den händelse som inleder tidsfristen. I de fall då tidsfristen uttrycks i månader gäller att om den dag då tidsfristen upphör skulle infalla på en dag i månaden som inte finns i tidsfristens sista månad, ska tidsfristen upphöra vid utgången av denna månads sista dag.

                           c)

                           I tidsfristerna ska ingå allmänna helgdagar, lördagar och söndagar, utom i de fall då det särskilt anges att de inte ingår eller i de fall då tidsfristerna uttrycks i arbetsdagar. Med allmän helgdag ska avses alla sådana dagar som fastställts av den aktuella Eftastaten eller övervakningsmyndigheten.

                           d)

                           Alla dagar som inte är allmänna helgdagar, lördagar och söndagar ska räknas som arbetsdagar.

                     Om sista dagen av en tidsfrist infaller på en allmän helgdag, lördag eller söndag, ska tidsfristen upphöra vid utgången av påföljande arbetsdag.
               Övervakningsmyndigheten ska varje år offentliggöra en förteckning över allmänna helgdagar, fastställda av Eftastaterna och övervakningsmyndigheten, i EES-supplementet till Europeiska unionens officiella tidning. Eftastaterna ska på begäran lämna in en förteckning över allmänna helgdagar till övervakningsmyndigheten.

               23.

               Övervakningsmyndigheten kommer tillsammans med de nationella regleringsmyndigheterna att när det är påkallat överväga behovet av en översyn av denna rekommendation efter den tidpunkt som i översynen av regelverket, såsom det införts i EES-lagstiftningen, fastställts för införlivandet i nationell lagstiftning.

               24.

               Denna rekommendation riktar sig till Eftastaterna.

      Utfärdad i Bryssel den 2 december 2009.

            För Eftas övervakningsmyndighet

         Per SANDERUD

            Ordförande

         Kurt JÄGER

            Ledamot av kollegiet

      (1)  Nedan kallad övervakningsmyndigheten.

      (2)  Nedan kallat EES-avtalet.

      (3)  EGT L 108, 24.4.2002, s. 33. Direktivet ändrat genom förordning (EG) nr 717/2007, EUT L 171, 29.6.2007, s. 32.

      (4)  EGT L 108, 24.4.2002, s. 7.

      (5)  Antagna genom beslut nr 193/04/KOL, EUT L 113, 27.4.2006, s. 10.

      (6)  EFTAs övervakningsmyndighets rekommendation av den 5 november 2008 om relevanta produkt- och tjänstemarknader inom området elektronisk kommunikation vilka kan komma i fråga för förhandsreglering enligt den rättsakt som det hänvisas till i punkt 5cl i bilaga XI till EES-avtalet (Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/21/EG om ett gemensamt regelverk för elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster), i dess anpassade lydelse enligt protokoll 1 till EES-avtalet (nedan kallad rekommendationen om relevanta marknader). Rekommendationen antogs genom beslut nr 688/08/KOL av den 5 november 2008 om antagande av en rekommendation om relevanta marknader inom området elektronisk kommunikation vilka kan komma i fråga för förhandsreglering och offentliggjordes i EUT C 156, 9.7.2009, s.18 och EES-supplementet nr 36.

      (7)  EGT L 200, 30.7.2002, s. 38, i dess ändrade version.

      (8)  Se fotnot 5.

      (9)  EGT L 108, 24.4.2002, s. 51.

      BILAGA I

         Standardformulär för anmälan av förslag till åtgärder enligt artikel 7 i direktiv 2002/21/EG (ramdirektivet)

      (Standardformulär)

         INLEDNING

      I standardformuläret anges den sammanfattande information som nationella regleringsmyndigheter ska lämna till övervakningsmyndigheten när de anmäler åtgärdsförslag i enlighet med standardförfarandet enligt artikel 7 i direktiv 2002/21/EG.
      Övervakningsmyndigheten avser att diskutera frågor som rör genomförandet av artikel 7 med de nationella regleringsmyndigheterna, särskilt under möten som äger rum före anmälan. På motsvarande sätt uppmuntras de nationella regleringsmyndigheterna att rådfråga övervakningsmyndigheten om alla aspekter av standardformuläret och särskilt om vilken typ av information de är skyldiga att tillhandahålla eller möjligheterna att kunna underlåta att lämna viss information i samband med de marknadsanalyser som genomförs enligt artiklarna 15 och 16 i direktiv 2002/21/EG (ramdirektivet).

         KORREKT OCH FULLSTÄNDIG INFORMATION

      All information som lämnas av de nationella regleringsmyndigheterna ska vara korrekt, fullständig och sammanfattad i standardformuläret nedan. Avsikten med detta formulär är inte att det ska ersätta det anmälda åtgärdsförslaget, utan att det ska göra det möjligt för övervakningsmyndigheten och de nationella regleringsmyndigheterna i andra EES-stater att kontrollera att åtgärdsförslaget verkligen innehåller all den information som är nödvändig för att övervakningsmyndigheten ska kunna fullgöra sina uppgifter enligt artikel 7 i direktiv 2002/21/EG (ramdirektivet) inom den tidsfrist som föreskrivs i det direktivet.
      Den information som begärs ska inordnas under de avsnitt och punkter som föreskrivs i standardformuläret, med hänvisningar till de ställen i den fulla texten i åtgärdsförslaget som informationen är hämtad från.

         SPRÅK

      Standardformuläret bör fyllas i på engelska.

         Avsnitt 1

         Marknadsdefinition

      I tillämpliga fall vänligen ange följande:

                  1.1

                  Relevant produkt- eller tjänstemarknad. Är denna marknad specificerad i rekommendationen om relevanta produkt- och tjänstemarknader?

                  1.2

                  Relevant geografisk marknad.

                  1.3

                  En kortfattad sammanfattning av yttrandet från den nationella konkurrensmyndigheten om ett sådant yttrande har inhämtats.

                  1.4

                  En kortfattad översikt över de resultat som hittills kommit fram genom det offentliga samrådet om den föreslagna marknadsdefinitionen (exempelvis hur många synpunkter som kom in, vilka respondenter som instämde med den föreslagna marknadsdefinitionen och vilka respondenter som hade en avvikande mening).

                  1.5

                  Om den definierade relevanta marknaden avviker från dem som finns upptagna i förteckningen i rekommendationen om relevanta marknader, en sammanfattning av de viktigaste motiven till den föreslagna marknadsdefinitionen med hänvisning till sektion 2 i övervakningsmyndighetens riktlinjer av den 14 juli 2004 för marknadsanalyser och bedömning av betydande marknadsinflytande enligt gemenskapens regelverk för elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster (1), samt de tre huvudkriterier som anges i skäl 6–14 i rekommendationen om relevanta marknader och avsnitt 2.2 i den motivering som fogats till kommissionens motsvarande rekommendation om relevanta marknader (2).

         Avsnitt 2

         Fastställande av vilka företag som har betydande marknadsinflytande

      I tillämpliga fall vänligen ange följande:

                  2.1

                  Namn på de företag som har fastställts ha betydande marknadsinflytande, enskilt eller tillsammans.
                  Om tillämpligt, namn på de företag som inte längre anses ha betydande marknadsinflytande.

                  2.2

                  De kriterier som använts för att fastställa att företag har betydande inflytande på marknaden, enskilt eller tillsammans.

                  2.3

                  Namn på de viktigaste företag (konkurrenter) som är aktiva på den relevanta marknaden.

                  2.4

                  Marknadsandelarna för de företag som angetts ovan samt information om hur dessa marknadsandelar har beräknats (t.ex. omsättning eller antal abonnenter).

            Vänligen ge en kortfattad sammanfattning av följande:

                  2.5

                  Yttrandet från den nationella konkurrensmyndigheten om ett sådant yttrande har inhämtats.

                  2.6

                  De resultat som hittills framkommit genom det offentliga samrådet om vilka företag som har betydande marknadsinflytande (exempelvis hur många synpunkter som kom in, vilka respondenter som instämde med den föreslagna marknadsdefinitionen och vilka respondenter som hade en avvikande mening).

         Avsnitt 3

         Lagstadgade skyldigheter

      I tillämpliga fall vänligen ange följande:

                  3.1

                  Rättslig grund för de skyldigheter som skall införas, bibehållas, ändras eller upphävas (artiklarna 9–13 i direktiv 2002/19/EG [tillträdesdirektivet]).

                  3.2

                  Skälen till att införandet, bibehållandet eller ändringen av företagens skyldigheter anses vara proportionella och motiverade mot bakgrund av målen i artikel 8 i direktiv 2002/21/EG (ramdirektivet). Alternativt ange de stycken, avsnitt eller sidor i åtgärdsförslaget där denna information kan utläsas.

                  3.3

                  Om de korrigerande åtgärder som föreslås är andra än de som anges i artiklarna 9–13 i direktiv 2002/19/EG (tillträdesdirektivet), vänligen ange vilka ”exceptionella omständigheter” enligt artikel 8.3 i detta direktiv som motiverar att sådana åtgärder införs. Alternativt ange de stycken, avsnitt eller sidor i åtgärdsförslaget där denna information kan utläsas.

         Avsnitt 4

         Fullföljandet av internationella åtaganden

      Med avseende på tredje strecksatsen i första stycket i artikel 8.3 i direktiv 2002/19/EG (tillträdesdirektivet), i förekommande fall vänligen ange följande:

                  4.1

                  Huruvida det ifrågavarande åtgärdsförslaget avser införa, ändra eller upphäva skyldigheter för marknadsaktörer på det sätt som anges i artikel 8.5 i direktiv 2002/19/EG (tillträdesdirektivet).

                  4.2

                  Namn på de berörda företagen.

                  4.3

                  Vilka av Eftastatens internationella åtaganden som ska fullföljas.

         (1)  Riktlinjer utfärdade av Eftas övervakningsmyndighet av den 14 juli 2004 om marknadsanalyser och bedömning av betydande marknadsinflytande i enlighet med regelverket för elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster enligt bilaga XI till avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet, antagna genom beslut nr 194/04/KOL, EUT C 101, 27.4.2006, s. 1 och EES-supplement nr 21, 27.4.2006, s. 1.

         (2)  Motivering som åtföljer kommissionens rekommendation om relevanta produkt- och tjänstemarknader inom området elektronisk kommunikation vilka kan komma i fråga för förhandsreglering enligt Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/21/EG om ett gemensamt regelverk för elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster, SEK(2007) 1483 slutlig.

      BILAGA II

         Förenklat formulär för anmälan av förslag till åtgärder enligt artikel 7 i direktiv 2002/21/EG (ramdirektivet)

      (Förenklat formulär)

         INLEDNING

      I det förenklade formuläret anges den sammanfattande information som nationella regleringsmyndigheter ska lämna till övervakningsmyndigheten när de anmäler åtgärdsförslag i enlighet med det förenklade förfarandet enligt artikel 7 i direktiv 2002/21/EG (ramdirektivet).
      Det är inte nödvändigt att bifoga förslaget till regleringsåtgärd eller några andra handlingar till det förenklade formuläret. Det förenklade formuläret ska dock innehålla en hänvisning till den Internetadress där förslaget till åtgärd kan läsas.

                              1.

                              En eller flera marknader som har strukits från eller inte tidigare nämnts i rekommendationen om relevanta marknader anses vara konkurrensutsatt(a) eller anses inte uppfylla de tre kriterierna

                  Beskriv kortfattat innehållet i det anmälda åtgärdsförslaget. Uppge den berörda relevanta marknaden och ange skälen till att marknaden präglas av en effektiv konkurrens eller att de tre kumulativa kriterierna inte är uppfyllda:

                  Ange referens för anmälan enligt artikel 7 för de tidigare införda åtgärderna:

                  Godkänner den nationella konkurrensmyndigheten åtgärdsförslaget när det gäller analysen av den relevanta marknaden?

                  Ja
                  
                  Om nej, ange kortfattat skälen:

                  Nej
                  

                  Internetreferens till den föreslagna åtgärden:

                  Kommentar:

                              2.

                              En eller flera marknader som i en tidigare marknadsöversyn befunnits konkurrensutsatta är fortfarande konkurrensutsatta

                  Redogör kortfattat för innehållet i åtgärdsförslaget och ange den berörda relevanta marknaden:

                  Ange referens för anmälan enligt artikel 7 för de tidigare införda åtgärderna:

                  Har marknadsdefinitionen ändrats jämfört med tidigare anmälda åtgärdsförslag?

                  Ja
                  
                  Om ja, beskriv kortfattat:

                  Nej
                  

                  Godkänner den nationella konkurrensmyndigheten åtgärdsförslaget när det gäller analysen av den relevanta marknaden?

                  Ja
                  
                  Om nej, ange kortfattat skälen:

                  Nej
                  

                  Internetreferens till den föreslagna åtgärden:

                  Kommentar:

                              3.

                              Ändring av tekniska detaljer i en tidigare införd korrigerande åtgärd

                  Sammanfatta de anmälda ändringarna i de korrigerande åtgärderna och ange den berörda relevanta marknaden:

                  Motivera varför ni anser att åtgärdsförslaget utgör en ändring av en teknisk detalj i en korrigerande åtgärd och att den korrigerande åtgärdens karaktär eller allmänna räckvidd inte förändrats:

                  Ange referens för anmälan enligt artikel 7 för de tidigare införda åtgärderna:

                  Internetreferens till den föreslagna åtgärden:

                  Kommentar:

                              4.

                              Införande för andra aktörer av korrigerande åtgärder som redan analyserats och anmälts för andra företag som har liknande kundbas eller total omsättning på telemarknader, utan någon ändring av de principer som tillämpats av den nationella regleringsmyndigheten i den tidigare anmälan

                  Sammanfatta innehållet i det anmälda åtgärdsförslaget och ange den berörda relevanta marknaden:

                  Ange referens för anmälan enligt artikel 7 för de tidigare införda åtgärderna:

                  Namnge de operatörer som åläggs skyldigheter enligt detta åtgärdsförslag:

                  Godkänner den nationella konkurrensmyndigheten åtgärdsförslaget när det gäller analysen av den relevanta marknaden?

                  Ja
                  
                  Om nej, ange kortfattat skälen:

                  Nej
                  

                  Internetreferens till den föreslagna åtgärden:

                  Kommentar:


title: Europeiska centralbankens rekommendation av den 13 november 2006 till Europeiska unionens råd om externa revisorer för Banco de España (ECB/2006/18)

text:
               21.11.2006

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               C 283/16

      EUROPEISKA CENTRALBANKENS REKOMMENDATION

   av den 13 november 2006
   till Europeiska unionens råd om externa revisorer för Banco de España
   (ECB/2006/18)
   (2006/C 283/10)
   ECB-RÅDET HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION
   med beaktande av stadgan för Europeiska centralbankssystemet och Europeiska centralbanken, särskilt artikel 27.1 i denna, och
   av följande skäl:

               (1)

               Räkenskaperna för Europeiska centralbanken (ECB) och de nationella centralbankerna i Eurosystemet granskas av oavhängiga externa revisorer som ECB-rådet har rekommenderat och Europeiska unionens råd godkänt.

               (2)

               Enligt artikel 4.2 i lagen om Banco de Españas självstyre samt artiklarna 29.3 och 31 i Banco de Españas arbetsordning granskas Banco de Españas räkenskaper av oavhängiga externa revisorer i enlighet med vad som föreskrivs i artikel 27 i stadgan, samt enligt villkoren i lag 19/1988 om granskning av räkenskaper (1) avseende valbarheten, uppdraget och rotationen av revisorerna.

               (3)

               Uppdraget för Banco de Españas nuvarande externa revisorer kommer att avslutas efter revisionen för räkenskapsåret 2005. Det är därför nödvändigt att utse externa revisorer från och med räkenskapsåret 2006.

               (4)

               Banco de España har valt Deloitte, S.L. som sina externa revisorer för räkenskapsåren 2006-2008 och uppdraget kan därefter förnyas varje år fram till räkenskapsåret 2012.

         HÄRIGENOM REKOMMENDERAS FÖLJANDE.
   Det rekommenderas att Deloitte, S.L. utses som externa revisorer för Banco de España för räkenskapsåren 2006-2008 och uppdraget kan därefter förnyas varje år fram till räkenskapsåret 2012.

      Utfärdad i Frankfurt am Main den 13 november 2006.

         Jean-Claude TRICHET

            ECB:s ordförande

      (1)  Ändrad genom lag 44/2002 om reformåtgärder för finansiella system.


				|

		52012DC0312

			Rekommendation till RÅDETS REKOMMENDATION om Finlands nationella reformprogram 2012 och till rådets yttrande om Finlands uppdaterade stabilitetsprogram för 2012–2015 /* COM/2012/0312 final */

			   	Rekommendation till
RÅDETS REKOMMENDATION
om Finlands nationella reformprogram 2012
och till rådets yttrande om Finlands uppdaterade stabilitetsprogram för
2012–2015
EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT
DENNA REKOMMENDATION
med beaktande av fördraget om Europeiska
unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 121.2 och 148.4,
med beaktande av rådets förordning (EG) nr
1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga
finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken[1], särskilt artikel 5.2,
med beaktande av Europaparlamentets och rådets
förordning (EU) nr 1176/2011 av den 16 november 2011 om förebyggande och
korrigering av makroekonomiska obalanser[2],
särskilt artikel 6.1,
med beaktande av Europeiska kommissionens
rekommendation[3],
med beaktande av Europaparlamentets resolutioner[4],
med beaktande av Europeiska rådets slutsatser,
med beaktande av sysselsättningskommitténs
yttrande,
efter att ha hört ekonomiska och finansiella
kommittén, och
av följande skäl:
(1)(1)   Den 26 mars 2010 antog Europeiska rådet Europeiska kommissionens
förslag till en ny strategi för sysselsättning och tillväxt – Europa 2020.
Strategin bygger på en utökad samordning av den ekonomiska politiken med
inriktning på ett antal nyckelområden där åtgärder måste vidtas för att
stimulera Europas potential för hållbar tillväxt och konkurrenskraft.
(2)(2)   Den 13 juli 2010 antog rådet en rekommendation om de allmänna
riktlinjerna för medlemsstaternas och unionens ekonomiska politik (2010–2014)
och den 21 oktober 2010 ett beslut om riktlinjer för medlemsstaternas
sysselsättningspolitik[5],
vilka tillsammans utgör de så kallade integrerade riktlinjerna. Medlemsstaterna
uppmanades att beakta de integrerade riktlinjerna i sin nationella ekonomiska
politik och sysselsättningspolitik.
(3)(3)   Den 12 juli 2011 antog rådet en rekommendation om Finlands
nationella reformprogram för 2011 och yttrade sig om Finlands uppdaterade
stabilitetsprogram för 2011–2014.
(4)(4)   Den 23 november 2011 antog kommissionen den andra årliga tillväxtöversikten,
som markerar inledningen av den andra europeiska planeringsterminen för
förhandsintegrerad politisk samordning, med förankring i Europa 2020-strategin.
Den 14 februari 2012 antog kommissionen, på grundval av förordning (EU)
1176/2011, rapporten om förvarningsmekanismen[6],
i vilken Finland identifierades som ett av de medlemsländer som kommer att bli
föremål för en fördjupad granskning.
(5)(5)   Den 2 mars 2012 godkände Europeiska rådet prioriteringarna för
säkerställande av finansiell stabilitet, konsolidering av de offentliga
finanserna och åtgärder för att främja tillväxt. Rådet underströk behovet av
att på ett differentierat och tillväxtfrämjande sätt konsolidera de offentliga
finanserna, återinföra normala utlåningsvillkor i ekonomin, främja tillväxt och
konkurrenskraft, ta itu med arbetslösheten och de sociala konsekvenserna av
krisen, och modernisera den offentliga förvaltningen.
(6)(6)   Den 2 mars 2012 uppmanade Europeiska rådet också de medlemsstater
som deltar i europluspakten att i tid lägga fram sina åtaganden, så att de kan
tas med i deras stabilitets- eller konvergensprogram och nationella
reformprogram.
(7)(7)   Den 19 april 2012 lade Finland fram sitt stabilitetsprogram för
perioden 2012–2015 och sitt nationella reformprogram för 2012. I syfte att
beakta inbördes samband mellan de båda programmen har de bedömts samtidigt.
Kommissionen har också i en fördjupad granskning enligt artikel 5 i förordning
(EU) nr 1176/2011 bedömt huruvida Finland har drabbats av makroekonomiska
obalanser. Kommissionen drog av sin fördjupade granskning[7] slutsatsen att Finland upplever
obalans, men den är inte alltför stor.
(8)(8)   På grundval av bedömningen av stabilitetsprogrammet i enlighet
med artikel 5.1 i rådets förordning (EG) nr 1466/97, anser rådets att det
makroekonomiska scenario som ligger till grund för budgetberäkningarna i
programmet är rimliga för perioden 2012–2013, och BNP-tillväxten som förväntas
i programmet är i linje med kommissionens vårprognos 2012. Beräkningarna är
också realistiska för åren 2014 och 2015 eftersom de förutser att
BNP-tillväxten kommer att vara avsevärt lägre än före krisen och lägre än under
återhämtningsåren 2010–2011. Det huvudsakliga budgetmålet för Finlands
stabilitetsprogram 2012 är att minska underskottet i statsbudgeten genom att
minska utgifterna och öka inkomsterna. Eftersom den offentliga budgeten är den
främsta orsaken till underskottet i statsbudgeten, kommer en förbättring av
budgetställningen att bidra till att balansera den offentliga sektorns
finanser. Det medelfristiga budgetmålet om ett överskott på 0,5 % av BNP i
strukturella termer återspeglar på ett adekvat sätt kraven i stabilitets- och
tillväxtpakten. På grundval av den (omräknade) strukturella budgetsaldot[8] har Finland uppnått det
medelfristiga budgetmålet 2011, men kommer att avvika från det marginellt under
2012–2015. Ökningstakten för de offentliga utgifterna, om man tar diskretionära
åtgärder på inkomstsidan i beaktande, överensstämmer med riktmärket för
utgifter i stabilitets- och tillväxtpakten för alla år utom 2015. Programmet
syftar till att balansera de offentliga finanserna till och med 2015 och uppnå
ett överskott från och med 2016. Skuldkvoten är betydligt lägre än 60 % av
BNP och enligt programmet kommer skuldnivån att nå en topp 2014 på nära 52 %
av BNP för att sedan börja avta. Det finns fortfarande ett märkbart
hållbarhetsgap i Finlands offentliga finanser, främst till följd av en snabbt
avtagande demografisk försörjningskvot orsakad av åldrande befolkning.
Hållbarhetsgapet i de offentliga finanserna måste övervakas kontinuerligt och
åtgärderna justeras i enlighet med detta. Finlands finanspolitiska ram är
förankrad i mångåriga utgiftstak, men dessa omfattar för närvarande inte den
kommunala sektorn.
(9)(9)   Produktiviteten i den offentliga tjänstesektorn har minskat under
det senaste årtiondet. Finländska myndigheter har redan genomfört flera
reformer för att behandla frågan, men genomförandet av dem har gått långsamt,
särskilt på kommunal nivå. Dessutom pågår en landsomfattande kommunreform och
ett produktivitetsprojekt för statsförvaltningen. Ytterligare
produktivitetsvinster och kostnadsinbesparingar kunde uppnås genom att
uppmuntra mer konkurrens i skyddade privata och offentliga servicesektorer,
genom ytterligare avreglering av produkt- och arbetsmarknaden.
(10)(10)           Under det senaste året har den finländska regeringen
infört nya åtgärder för att minska ungdoms- och långtidsarbetslöshet.
Åtgärderna omfattade ett pilotprogram för att minska långtidsarbetslöshet och
en social garanti för unga presenterades. De åtgärder som presenterades är
ambitiösa och relevanta, men måste nu genomföras med tydligt fokus på att höja
målgruppernas kompetensnivå och arbetsmarknadsställning. Med tanke på den
demografiska förändringen är det viktigt att man lyckas öka arbetskraftsdeltagandet
för äldre arbetstagare för att säkerställa hållbara offentliga finanser och
kunna tillgodose framtida arbetskraftsbehov. Medellivslängden har ökat snabbare
än vad som förutsågs under 2005 års pensionsreform, och med tiden kan därför
det nuvarande intervallet för lagstadgad pensionsålder visa sig vara för lågt.
I sitt program åtog regeringen sig att öka den effektiva pensionsåldern till
62,4 år innan 2025. I mars 2012 gick arbetsmarknadens parter med på flera
åtgärder för att förlänga yrkeslivet. Regeringen har förbundit sig att
genomföra en pensionsreform senast den 1 januari 2017. Nu behöver fokus ligga
på att genomföra den överenskomna handlingslinjen på kort sikt.
(11)(11)           Rättsliga hinder inom tjänstesektorn i Finland är
fortfarande restriktiva och marknadskoncentrationen är inte bara hög inom
detaljhandeln utan även inom produktionen. Inom detaljhandeln för livsmedel har
Finland den högsta graden av marknadskoncentration, och matpriserna är bland de
högsta i Europa. Konkurrensrättsliga böter har traditionellt sett varit låga i
Finland, vilket gjort att deras avskräckande effekt har ifrågasatts. Vissa
framsteg har gjorts på det konkurrenspolitiska området, såsom en ny nationell
konkurrenslag och en ny lag om planering av markanvändning och anläggningsarbeten.
Regeringen åtar sig också att lansera ett nytt projekt för konkurrensfrämjande.
Detta bör läggas fram snarast i syfte att ytterligare stärka förutsättningarna
för konkurrens på produkt- och tjänstemarknaderna.
(12)(12)           Produktivitetstillväxten stagnerar i Finland och
finländska exportföretag har förlorat marknadsandelar på de utländska
marknaderna under de senaste åren. Enhetsarbetskostnaderna har ökat, dock inte
inom tillverkningssektorn. Tillväxten inom vissa industrier som dominerar för
närvarande, särskilt elektronik och papper, verkar ha nått sin kulmen och i
allmänhet minskar tillverkningens andel av BNP. Finland exporterar
investerings- och insatsvaror huvudsakligen till utvecklade, långsamt växande
ekonomier, och dess produkter har begränsad närvaro i snabbt växande
utvecklingsländer Finlands ekonomi måste bli mer varierad både när det gäller
företag och exportmarknader för att kunna utveckla flera starka exportörer i
framtiden. Trots tidigare starka resultat för finländsk FoU och innovation
riskerar Finlands rankning som EU-ledande inom innovation försämras utan en
betydande ökning i antalet innovativa företag med hög tillväxt. Detta kräver
ett underlättande av innovation, vilket skulle möjliggöra en övergång från
FoU-stadiet till utveckling av säljbara produkter, och det skulle uppmuntra
genombrott på snabbt växande exportmarknader. På kort sikt kommer det också att
vara avgörande att man utnyttjar och sprider IKT-kunnande även inom andra
finländska industrier, inklusive den offentliga sektorn. I fråga om
lönetillväxt möjliggör trepartslöneavtalet från 2011 blygsamma löneökningar
under 2012 och 2013, vilket borde förbättra Finlands relativa ställning
gentemot sina huvudsakliga handelspartner.
(13)(13)            Finland har
gjort ett flertal åtaganden inom europluspakten. Dessa åtaganden, som
presenterades 2011, handlar om att förbättra konkurrenskraften,
sysselsättningsgraden och de offentliga finansernas hållbarhet, stärka den
finansiella stabiliteten och trygga samordnad beskattning. Kommissionen har bedömt
genomförandet av åtagandena inom europluspakten. Resultaten från denna
bedömning har tagits i beaktande i rekommendationerna.
(14)(14)           Inom ramen för den europeiska terminen har kommissionen
genomfört en heltäckande analys av Finlands ekonomiska politik. Den har bedömt
stabilitetsprogrammet och det nationella reformprogrammet och presenterade en
fördjupad översikt. Den har beaktat inte bara programmens relevans för en
hållbar finanspolitik och samhällsekonomisk politik i Finland, utan även i
vilken utsträckning EU:s regler och riktlinjer har uppfyllts, mot bakgrund av
behovet att stärka den övergripande ekonomiska styrningen i EU genom att
framtida nationella beslut fattas med beaktande av synpunkter på EU-nivå. Dess
rekommendationer under den europeiska terminen speglas i rekommendationerna 1
till 5 nedan.
(15)(15)           Mot bakgrund av denna bedömning har rådet granskat
Finlands stabilitetsprogram och dess yttrande[9]
återspeglas i synnerhet i rekommendation 1 nedan.
(16)     Mot bakgrund av resultaten
från kommissionens fördjupade granskning och dess bedömning har rådet granskat
Finlands nationella reformprogram för 2012 och Finlands stabilitetsprogram.
Dess rekommendationer under artikel 6 i förordning (EU) nr 1176/2011 speglas
särskilt i följande rekommendationer.
HÄRIGENOM REKOMMENDERAS att Finland
vidtar åtgärder under perioden 2012-2013 i enlighet med följande:
1.1.        Bevara en sund ställning i de offentliga finanserna under
2012 och framåt genom att korrigera all avvikelse från det medelfristiga
budgetmålet som tryggar de offentliga finansernas långsiktiga hållbarhet. I
detta syfte, förstärka och strikt genomföra den finanspolitiska strategin,
stödd av tillräckligt specificerade åtgärder, för år 2013 och framåt, inklusive
uppnå riktmärket för de offentliga utgifterna. Fortsatt årlig utvärdering av
omfattningen på det åldersrelaterade hållbarhetsgapet och justering av
offentliga intäkter och utgifter i enlighet med de långsiktiga målen och
behoven. Integrera den kommunala sektorn bättre i systemet med mångåriga
utgiftstak.
2.2.        Vidta ytterligare åtgärder för att uppnå
produktivitetsökningar och kostnadsbesparingar för offentliga tjänster,
inbegripet strukturella förändringar och effektivitetshöjande
regionförvaltningsreformer i syfte att lösa de problem som uppstår till följd
av en åldrande befolkning.
3.3.        Genomföra pågående åtgärder för att förbättra ungas och
långtidsarbetslösas ställning på arbetsmarknaden, med särskilt fokus på
kompetensutveckling. Vidta ytterligare åtgärder för att uppmuntra äldres
arbetskraftsdeltagande, bland annat genom att begränsa möjligheterna till
tidigt utträde från arbetsmarknaden. Vidta åtgärder för att höja den
lagstadgade pensionsåldern i enlighet med den ökade förväntade livslängden.
4.4.        Fortsätta att stärka konkurrensen på produkt- och tjänstemarknaderna,
speciellt inom detaljhandeln, genom att säkerställa att den nya
konkurrenslagstiftningen genomförs effektivt och det nya programmet för
främjande av sund konkurrens. Fortsätta att ytterligare öppna upp den kommunala
upphandlingen av tjänster för anbudsförfaranden och försäkra neutral konkurrens
mellan privata och offentliga företag. Vidta ytterligare åtgärder för att
säkerställa att konkurrensrättsliga böter är tillräckligt avskräckande.
5.5.        För att stärka produktivitetstillväxten och den externa
konkurrenskraften, fortsätta med insatser för att diversifiera
näringslivsstrukturen, speciellt genom att skynda på införandet av planerade
åtgärder för att bredda innovationsbasen, medan man fortsätter att rikta in
löne- och produktivitetsutvecklingen.
Utfärdad i Bryssel den
                                                                       På
rådets vägnar
                                                                       Ordförande
[1]               EGT L 209, 2.8.1997, s. 1
[2]               EUT L 306, 23.11.2011,
s. 25.
[3]               KOM(2012) 312 slutlig.
[4]               P7_TA(2012)0048 och P7_TA(2012)0047
[5]               Rådets beslut 2012/238/EU av den 26 april 2012.
[6]               KOM(2012) 68 slutlig.
[7]               Kommissionens arbetsdokument (2012) 154 slutlig.
[8]               Konjunkturrensade engångsåtgärder och tillfälliga
åtgärder, omräknade av kommissionens enheter på basis av informationen i
programmet enligt den allmänt vedertagna metoden.
[9]               Enligt artikel 5.2 i rådets förordning (EG) nr 1466/97.


title: Europeiska Centralbankens rekommendation av den 3 april 2009 till Europeiska unionens råd om externa revisorer för De Nederlandsche Bank (ECB/2009/8)

text:
               22.4.2009

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               C 93/1

      EUROPEISKA CENTRALBANKENS REKOMMENDATION

   av den 3 april 2009
   till Europeiska unionens råd om externa revisorer för De Nederlandsche Bank
   (ECB/2009/8)
   2009/C 93/01
   ECB-RÅDET HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION
   med beaktande av stadgan för Europeiska central-banks-systemet och Europeiska central-banken, särskilt artikel 27.1 i denna, och
   av följande skäl:

               (1)

               Räkenskaperna för Europeiska centralbanken (ECB) och de nationella centralbankerna granskas av oavhängiga externa revisorer som rekommenderats av ECB-rådet och godkänts av Europeiska unionens råd.

               (2)

               Den 12 juli 2005 utsågs Josephus Andreas Nijhuis, auktoriserad revisor och ordförande i styrelsen för PricewaterhouseCoopers Accountants N.V. (”PWC”) som agerar på personligt uppdrag, som extern revisor för De Nederlandsche Bank (DNB) från och med räkenskapsåret 2005 på obegränsad tid.

               (3)

               Josephus Andreas Nijhuis avgick från PWC med verkan från och med den 1 oktober 2008. Det är därför nödvändigt att DNB utser nya revisorer.

               (4)

               DNB önskar utse PWC som sina externa revisorer för räkenskapsåren 2008 till 2011.

         HÄRIGENOM REKOMMENDERAS FÖLJANDE.
   Det rekommenderas att PricewaterhouseCoopers Accountants N.V. utses till externa revisorer för De Nederlandsche Bank för räkenskapsåren 2008 till 2011.

      Utfärdad i Frankfurt am Main, den 3 april 2009.

         Jean-Claude TRICHET

            ECB:s ordförande