title: Rådets rekommendation av den 9 juli 2019 om Slovakiens nationella reformprogram 2019 med avgivande av rådets yttrande om Slovakiens stabilitetsprogram 2019

text:
               5.9.2019

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               C 301/148

      RÅDETS REKOMMENDATION
      av den 9 juli 2019
      om Slovakiens nationella reformprogram 2019 med avgivande av rådets yttrande om Slovakiens stabilitetsprogram 2019
      (2019/C 301/25)
      EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION
      med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 121.2 och 148.4,
      med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken (1), särskilt artikel 5.2,
      med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation,
      med beaktande av Europaparlamentets resolutioner,
      med beaktande av Europeiska rådets slutsatser,
      med beaktande av sysselsättningskommitténs yttrande,
      med beaktande av ekonomiska och finansiella kommitténs yttrande,
      med beaktande av yttrandet från kommittén för socialt skydd,
      med beaktande av yttrandet från kommittén för ekonomisk politik, och
      av följande skäl:

                  (1)

                  Den 21 november 2018 antog kommissionen den årliga tillväxtöversikten, som inledde 2019 års europeiska planeringstermin för samordning av den ekonomiska politiken. I den togs vederbörlig hänsyn till den europeiska pelaren för sociala rättigheter som proklamerades av Europaparlamentet, rådet och kommissionen den 17 november 2017. Prioriteringarna i den årliga tillväxtöversikten godkändes av Europeiska rådet den 21 mars 2019. Den 21 november 2018 antog kommissionen, på grundval av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1176/2011 (2), även rapporten om förvarningsmekanismen, enligt vilken Slovakien inte var en av de medlemsstater som skulle bli föremål för en fördjupad granskning. Samma dag antog kommissionen också en rekommendation till rådets rekommendation om den ekonomiska politiken i euroområdet, som godkändes av Europeiska rådet den 21 mars 2019. Den 9 april 2019 antog rådet rekommendationen om den ekonomiska politiken i euroområdet (3) (nedan kallad rekommendationen för euroområdet 2019), i vilken man fastställer fem rekommendationer för euroområdet (nedan kallade rekommendationerna för euroområdet).

                  (2)

                  Med tanke på de nära inbördes kopplingarna mellan ekonomierna i Ekonomiska och monetära unionen bör Slovakien, i egenskap av medlemsstat som har euron som valuta, säkerställa att rekommendationen för euroområdet 2019, vilken avspeglas i rekommendationerna 2 och 4, genomförs till fullo och utan onödiga dröjsmål. I synnerhet kommer åtgärder för att bekämpa korruption och förbättra rättsväsendet att göra det lättare att följa den första rekommendationen för euroområdet när det gäller kvaliteten på institutioner, att inrikta den ekonomiska politiken med koppling till investeringar i de angivna områdena kommer att göra det lättare att följa den andra rekommendationen för euroområdet om att stödja investeringar och åtgärder för att förbättra kompetens kommer att göra det lättare att följa den tredje rekommendationen för euroområdet om arbetsmarknadens funktionssätt.

                  (3)

                  Landsrapporten 2019 för Slovakien offentliggjordes den 27 februari 2019. Den innehöll en bedömning av hur väl Slovakien hade lyckats med de landsspecifika rekommendationer som rådet antog den 13 juli 2018 (4), med uppföljningen av tidigare års landsspecifika rekommendationer och med sina nationella Europa 2020-mål.

                  (4)

                  Den 25 april 2019 lade Slovakien fram sitt nationella reformprogram för 2019 och sitt stabilitetsprogram för samma år. De båda programmen har bedömts samtidigt för att deras inbördes kopplingar ska kunna beaktas.

                  (5)

                  Vid programplaneringen för de europeiska struktur- och investeringsfonderna (nedan kallade ESI-fonder) för perioden 2014–2020 har relevanta landsspecifika rekommendationer beaktats. I enlighet med artikel 23 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1303/2013 (5) får kommissionen begära att en medlemsstat ska se över och föreslå ändringar av sin partnerskapsöverenskommelse och av relevanta program när så krävs för att stödja genomförandet av relevanta rekommendationer från rådet. Kommissionen har, i riktlinjerna för tillämpning av åtgärder som sammanlänkar effektiva ESI-fonder med sund ekonomisk styrning, beskrivit närmare hur den kommer att tillämpa denna bestämmelse.

                  (6)

                  Slovakien omfattas för närvarande av stabilitets- och tillväxtpaktens förebyggande del. I sitt stabilitetsprogram för 2019 väntar sig regeringen att det totala saldot i de offentliga finanserna kommer att förbättras från ett underskott på 0,7 % av BNP 2018 till en budget i balans 2019 för att sedan vara oförändrat till 2022. På grundval av det omräknade strukturella saldot (6) kommer det medelfristiga budgetmålet – vilket har ändrats från ett strukturellt underskott på 0,5 % av BNP 2019 till 1 % av BNP 2020 – att kunna uppnås under 2020. Enligt stabilitetsprogrammet för 2019 kommer den offentliga skuldkvoten att sjunka gradvis från 47,5 % 2019 till 44,4 % 2022. Det makroekonomiska scenario som ligger till grund för dessa budgetprognoser är realistiskt. Samtidigt har de åtgärder som ska stödja de planerade underskottsmålen från 2019 och framåt inte beskrivits tillräckligt. Budgeten innefattar en ospecificerad utgiftskategori som kallas budgetreserver (uppgående till 0,7 % av BNP), vilket minskar förutsägbarheten för budgetgenomförandet.

                  (7)

                  Den 13 juli 2018 rekommenderade rådet Slovakien att säkerställa att den nominella ökningen av de primära offentliga nettoutgifterna (7) inte överstiger 4,1 % under 2019, vilket motsvarar en årlig strukturell anpassning på 0,5 % av BNP. Med beaktande av kommissionens höstprognos 2018, enligt vilken Slovakien kommer att ligga närmare sitt medelfristiga mål under 2019, och enligt reglerna för upphävande av frysningen av kravet på anpassning, bör den nominella ökningen av de primära offentliga nettoutgifterna inte överstiga 4,6 %, vilket motsvarar en årlig strukturell anpassning på 0,3 % under 2019. Enligt kommissionens vårprognos 2019 finns det en risk för en betydande avvikelse från den rekommenderade finanspolitiska anpassningen under 2018 och 2019 tillsammans.

                  (8)

                  Slovakien bör kunna uppnå sitt medelfristiga budgetmål 2020. Enligt kommissionens vårprognos för 2019 är detta vid oförändrad politik förenligt med en högsta nominell ökning av de primära offentliga nettoutgifterna på 4,6 %, vilket motsvarar en strukturell anpassning på 0,3 % av BNP. Enligt kommissionens vårprognos 2019 finns det vid oförändrad politik en risk för en betydande avvikelse från det kravet för åren 2019 och 2020 tillsammans. Enligt prognoserna kommer Slovakien att iaktta skuldregeln 2019 och 2020. Sammantaget anser rådet att de nödvändiga åtgärderna bör vidtas från och med 2019 för att Slovakien ska följa stabilitets- och tillväxtpaktens bestämmelser.

                  (9)

                  Slovakiens offentliga finanser står fortfarande inför medelhöga risker när det gäller den finanspolitiska hållbarheten på lång sikt. Enligt kommissionens rapport om de offentliga finansernas hållbarhet 2018 krävs en ackumulerad förbättring på 2,5 procentenheter av BNP av det strukturella primärsaldot för att stabilisera skuldkvoten på lång sikt jämfört med ett scenario med oförändrad politik. Detta beror framför allt på den väntade ökningen av utgifter för pensioner och hälso- och sjukvård som driver upp kostnaderna för en åldrande befolkning (tillsammans 1,8 procentenheter av BNP). Då födelsetalen är låga samtidigt som den förväntade livslängden i Slovakien väntas öka, beräknas äldreförsörjningskvoten (andelen äldre i förhållande till arbetskraften, dvs. andelen av befolkningen som arbetar eller utbildar sig) nästan ha tredubblats 2060. År 2016 gick det bara ungefär tre icke förvärvsarbetande personer över 65 på tio arbetande, men detta väntas öka till över sju icke förvärvsarbetande personer på tio arbetande fram till 2060 (den ekonomiska äldreförsörjningskvoten). Införandet av automatisk anpassning av pensionsåldern till den förväntade livslängden skulle gradvis förbättra pensionssystemets långsiktiga hållbarhet. Detta har betraktats som ett viktigt sätt att säkerställa rättvisa mellan generationerna och långsiktig hållbarhet. Oron över pensionssystemets långsiktiga hållbarhet har ökat sedan parlamentet den 28 mars 2019 antog en författningsändring om införande av ett tak för pensionsåldern (64 för män och kvinnor utan barn, och ett avdrag för kvinnor på ett halvår för vart och ett av de första tre barnen), vilket innebär att de automatiska anpassningarna till den förväntade livslängden inte längre kommer att tillämpas när taket uppnåtts. Enligt Slovakiens finanspolitiska råd medför pensionstaket en ytterligare ökning av utgifterna på 1,6 % av BNP, från 8,6 % 2016 till 11,4 % 2070, jämfört med ökningen på 9,8 % enligt prognosen i 2018 års åldranderapport. Detta ökar hållbarhetsriskerna avsevärt. Det har än så länge inte lagts fram några kompensationsåtgärder, och effekterna på äldres inkomst och fattigdom har inte beräknats.

                  (10)

                  Trots vissa framsteg i bekämpningen av skattefusk är efterlevnaden av skattereglerna fortfarande en utmaning och den bristande efterlevnaden av momslagstiftningen var 2016 mer än dubbelt så hög som unionsgenomsnittet. Åtgärderna i den tredje handlingsplanen förväntas ge positiva resultat, men vissa av dem har ännu inte genomförts. Exempelvis kommer införandet av elektroniska skattedeklarationer sannolikt att minska den administrativa bördan för skattebetalarna, men om man inte lyckas genomföra alla planerade åtgärder finns det risk att den sammanlagda effekten minskar. Samtidigt kan en genomtänkt ram med politiska åtgärder bidra till att minska de ofta förekommande ändringarna av skattelagstiftningen och främja en förenkling av den. Slutligen är miljö- och fastighetsbeskattningens inkomstpotential underutnyttjad jämfört med andra medlemsstater.

                  (11)

                  Den positiva utvecklingen på arbetsmarknaden, som kännetecknas av ökad sysselsättning och historiskt låga nivåer av arbetslöshet, fortsätter. Det har gjorts goda framsteg med att genomföra handlingsplanen för långtidsarbetslösa, som har bidragit till att minska antalet långtidsarbetslösa med en tredjedel på två år. Långtidsarbetslösheten ligger dock fortfarande över unionsgenomsnittet, särskilt för lågutbildade, unga och romer. Som kontrast till den sjunkande arbetslösheten har bristen på kvalificerad arbetskraft blivit ett allvarligt problem. Det är fortsatt stora regionala skillnader på arbetsmarknaden, med högre arbetslöshet främst i tre regioner i östra Slovakien och brist på arbetskraft i landets västra del. Fortsatt kapacitetsuppbyggnad för arbetsgivare och fackföreningar behövs för att främja ett mer aktivt engagemang från dem.

                  (12)

                  Insatserna för att förbättra anställbarheten har begränsad omfattning och begränsat genomslag. Utbildnings- och omskolningsprogram har förstärkts, men de är fortfarande otillräckliga och inte tillräckligt målinriktade på långtidsarbetslösa och missgynnade grupper. Utbildningssystemet bidrar inte tillräckligt till den socioekonomiska utvecklingen och är underfinansierat på alla nivåer. Utbildningsresultatens låga kvalitet, romernas deltagande i ordinarie, inkluderande utbildning ända från tidig barndom och effektiv integration av elever från socioekonomiskt missgynnade miljöer i utbildningen (med tanke på den stigande andelen personer med endast grundskoleutbildning) är akuta utmaningar. Utbildningsresultaten och nivån på de grundläggande färdigheterna är fortfarande låga internationellt sett och är starkt påverkade av elevernas socioekonomiska bakgrund. Att se till att Slovakiens befolkning utrustas med bättre färdigheter för en ekonomi och ett samhälle i förändring är en utmaning. Trots successiva lönehöjningar fram till 2020 är läraryrket fortfarande oattraktivt och lärarbristen ökar. Dessutom är den inledande utbildningens kvalitet och relevans och lärarnas möjligheter till yrkesutveckling begränsade. De nuvarande åtgärderna för att främja en rättvis utbildning för alla har hittills inte motsvarat förväntningarna, och inga verkliga framsteg har gjorts vad gäller att minska segregeringen av romska elever. Regeringen har antagit en nationell reformplan för utbildning och uppfostran (2018–2027) och en första handlingsplan (2018–2019) (tillsammans med en preliminär budget) samt ny lagstiftning om kvalitetssäkring inom högre utbildning. Det är mycket viktigt att dessa åtgärder genomförs och övervakas på ett effektivt sätt för att se om de ger de förväntade resultaten.

                  (13)

                  Den låga sysselsättningen bland kvinnor beror på att den långa föräldraledigheten sällan utnyttjas av män, och späds dessutom på av begränsad tillgång till barnomsorg samt långvarig vård och omsorg till överkomlig kostnad. Den totala andelen barn i barnomsorg är extremt låg, särskilt när det gäller barn under tre års ålder. Regeringen har antagit ett nytt beslut om obligatoriskt deltagande i förskoleverksamhet från och med fem års ålder, med verkan från 2020. Det behövs dock ytterligare investeringar i och uppmuntran att delta i barnomsorg och förskola.

                  (14)

                  Även om andelen personer som riskerar fattigdom eller social utestängning ligger under unionsgenomsnittet, är nivåerna betydligt högre i ett antal regioner i södra och östra Slovakien. Tillgången till utbildning av hög kvalitet för alla utgör en betydande flaskhals, där de regionala skillnaderna är särskilt stora när det gäller andelen elever med endast grundskoleutbildning. Andra flaskhalsar gäller tillgången till hälso- och sjukvård, långvarig vård och omsorg, subventionerade boenden och andra väsentliga tjänster för missgynnade grupper, särskilt romer, liksom människor med funktionsnedsättningar samt människor som är drabbade av hemlöshet och utestängning från bostadsmarknaden. En integrerad strategi är nödvändig för att främja social inkludering för dessa grupper.

                  (15)

                  Reformer som syftar till att öka hälso- och sjukvårdssystemets kostnadseffektivitet ökar, även om det varierar mellan vård- och omsorgsområdena i hur hög grad de har genomförts. De politiska åtgärder som vidtogs efter översynen av hälso- och sjukvårdsutgifterna har gett vissa positiva resultat, främst efter en rad åtgärder för att begränsa kostnaderna för läkemedel och medicintekniska produkter. Det finns dock fortfarande utrymme för ökad effektivitet och en mer prisvärd vård genom en strategisk omfördelning av resurserna mellan vårdområdena. Vården tillhandahålls fortfarande alltför ofta på sjukhusen, som trots regelbundna skuldlättnader fortsätter att dra på sig skulder och har svårt att finansiera de investeringar som krävs för att förbättra vårdens effektivitet och kvalitet. Att stärka primärvården är avgörande för att minska onödig användning av sjukhustjänster, men det låga antalet allmänläkare och det begränsade utbudet av tjänster inom primärvården är ett hinder för att öka hälso- och sjukvårdssystemets effektivitet. Eftersom regeringen har vidtagit åtgärder för att komma till rätta med bristen på vårdpersonal kommer det att vara viktigt att låta dessa åtgärder samverka med en mer långsiktig strategi för att gradvis decentralisera tjänster från akutvården, stärka primärvården och bygga ut den förebyggande vården.

                  (16)

                  Ett splittrat forskningssystem gör att offentliga investeringar i forskning och utveckling (FoU) inte får avsedd verkan gällande att höja kvaliteten på den vetenskapliga forskningen och attraherar inte privat finansiering. Forsknings- och innovationspolitiken lider av ineffektiv samordning mellan ministerier och andra aktörer, vilket leder till att omfattande reformer försenas och misslyckas. Den mindre lyckade omvandlingen av den slovakiska vetenskapsakademin väckte oro om kontinuiteten i verksamheten, vilket ledde till att hela processen föll samman. Om riktade åtgärder inte vidtas eller misslyckas, tillsammans med begränsat engagemang hos forskningsinstitutionerna och begränsad forskningskapacitet, bidrar det sammantaget till låga privata FoU-utgifter. Totalt sett ligger nivåerna för företagens FoU fortfarande bland de lägsta i unionen, och verksamheten är inriktad på medel- och högteknologisk tillverkningsindustri, där multinationella företag dominerar. Åtgärder för att stimulera kunskapsöverföring, stärka innovationskapaciteten i industrin och förbättra samarbetet mellan näringslivet och den akademiska världen fortskrider långsamt.

                  (17)

                  För att öka Slovakiens produktivitet och upprätthålla konvergensen krävs även fortsatta investeringar i bland annat digital infrastruktur, transportinfrastruktur och energieffektivitet. Det finns ett behov av att förbättra den grundläggande fasta bredbands- och 4G-täckningen och spridningen av ultrasnabbt bredband. Investeringar i energieffektivitet, särskilt inom fastighetssektorn, och miljöteknik kan vara en källa till grön tillväxt och bidra till att bevara knappa miljöresurser. För att mindre utvecklade regioner ska kunna komma i kapp och bli mer kunskapsbaserade, konkurrenskraftiga och produktiva krävs dessutom mer strategiska investeringar för att fylla luckor i infrastrukturen och förbättra transportnäten. Slovakien släpar efter när det gäller att slutföra det centrala väg- och järnvägsnätet i det transeuropeiska transportnätet, till exempel Rhen-Donau-korridoren. Brister i transportnätet kan åtgärdas genom att förbättra det befintliga kollektivtrafiknätets sammankopplingsmöjligheter, intermodalitet och driftskompatibilitet samt genom att främja hållbara transportsätt.

                  (18)

                  En tung administrativ börda och regelbörda kan inverka negativt på investeringar och innovation, särskilt för små och medelstora företag. Trots regeringens ansträngningar minskar den administrativa bördan inte tillräckligt mycket, och det slovakiska företagsklimatet halkar efter i internationella jämförelser. Lagstiftningens kvalitet och bristen på förutsägbarhet är ett problem för företagen. Dessa utmaningar bör hanteras genom ett fullständigt genomförande av Slovakiens strategi för bättre lagstiftning (RIA2020) och en förstärkning av Slovakiens centrum för bättre lagstiftning och den analytiska kapaciteten inom statsförvaltningen. Den slovakiska sektorn för fria yrkesutövare är fortfarande starkt reglerad. Regleringen är mer begränsande än det viktade unionsgenomsnittet för advokater, patentombud, väg- och vatteningenjörer, arkitekter, revisorer, turistguider och fastighetsmäklare.

                  (19)

                  Regeringen håller på att reformera praxis för offentlig upphandling väsentligt genom att se över regelverket för att förenkla handläggningen och minska transaktionskostnaderna. Den nya inriktningen på professionalisering är välkommen, men de allmänna fördelarna visar sig dock endast långsamt. I ett klimat av misstro mot offentliga institutioner måste de offentliga upphandlarna anstränga sig mer för att återfå näringslivets, mediernas och allmänhetens förtroende. Detta är ett hinder för införandet av de mycket välbehövliga nya metoderna. Ansträngningarna för att öka användningen av kvalitetskriterier måste öka för att ge mer valuta för pengarna och förbättra den strategiska användningen av offentlig upphandling.

                  (20)

                  Slovakiens offentliga förvaltning hämmas fortfarande av ineffektivitet och flaskhalsar, vilket framför allt beror på ineffektivt samarbete mellan myndigheter. Bristen på kapacitet och strategisk planering samt administrativ ineffektivitet hämmar ett smidigt genomförande av ESI-fonderna. Som en följd av detta gick Slovakien miste om 120 miljoner euro i finansiering för 2014–2020, samtidigt som fördelningen av medel till de slutliga stödmottagarna fortfarande är låg. Dessutom ledde suboptimala förberedelser av projekt som fått medel från ESI-fonderna till försenade investeringar och snäva tidsfrister för offentliga upphandlingar, vilket ökade risken för oriktigheter.

                  (21)

                  Korruption fortsätter att utgöra en utmaning, och viljan att lagföra ärenden om korruption på hög nivå har varit begränsad. Bekämpningen av korruption hindras av brister i polis- och åklagarmyndigheternas organisation och rutiner och ett svagt skydd för visselblåsare. Att förbättra rättsväsendets ändamålsenlighet, däribland dess oberoende, förblir också en utmaning. Trots vissa förbättringar i fråga om effektivitet och kvalitet kvarstår farhågor om rättsväsendets oberoende, och de fördröjda utnämningarna av domare i författningsdomstolen kan påverka rättsväsendets funktion.

                  (22)

                  Programplaneringen för unionsmedel för perioden 2021–2027 kan bidra till att åtgärda en del av de brister som identifierats i rekommendationerna, särskilt inom de områden som anges i bilaga D till 2019 års landsrapport. Slovakien skulle på detta sätt bättre kunna utnyttja dessa medel på de identifierade områdena, med beaktande av regionala skillnader. Att stärka Slovakiens administrativa kapacitet att förvalta dessa medel är en viktig faktor för att den här investeringen ska lyckas.

                  (23)

                  Kommissionen har inom ramen för 2019 års europeiska planeringstermin gjort en omfattande analys av Slovakiens ekonomiska politik och redogjort för den i 2019 års landsrapport. Kommissionen har även bedömt stabilitetsprogrammet för 2019, det nationella reformprogrammet för 2019 samt uppföljningen av de rekommendationer Slovakien har fått tidigare år. Kommissionen har beaktat inte bara programmens relevans för hållbarheten i finanspolitiken och den socioekonomiska politiken i Slovakien utan också att unionens regler och riktlinjer har iakttagits, mot bakgrund av behovet att stärka den övergripande ekonomiska styrningen i unionen genom att framtida nationella beslut fattas med beaktande av synpunkter på unionsnivå.

                  (24)

                  Mot bakgrund av denna bedömning har rådet granskat stabilitetsprogrammet för 2019 och dess yttrande (8) återspeglas nedan, särskilt i rekommendation 1.

            HÄRIGENOM REKOMMENDERAS Slovakien att 2019 och 2020 vidta följande åtgärder:

         1.

            Uppnå det medelfristiga budgetmålet 2020. Säkerställa de offentliga finansernas långsiktiga hållbarhet, särskilt i hälso- och sjukvården och i pensionssystemen.

         2.

            Förbättra kvaliteten på och inkluderingen i utbildningen på alla nivåer och uppmuntra kompetens i linje med arbetsmarknadens behov. Förbättra tillgången till barnomsorg och långvarig vård och omsorg av god kvalitet till överkomligt pris. Främja integration av missgynnade grupper, särskilt romer.

         3.

            Inrikta den investeringsrelaterade ekonomiska politiken på hälso- och sjukvård, forskning och innovation, transporter, särskilt i fråga om hållbarhet, digital infrastruktur, energieffektivitet, de små och medelstora företagens konkurrenskraft samt subventionerat boende, med beaktande av regionala skillnader. Öka användningen av kvalitets- och livscykelrelaterade kostnadskriterier i offentlig upphandling.

         4.

            Fortsätta att förbättra rättsväsendets ändamålsenlighet, med fokus på att stärka oberoendet, även när det gäller tillsättningar av tjänster inom rättsväsendet. Öka satsningarna på att upptäcka och lagföra korruption, särskilt i fall av storskalig korruption.

         Utfärdad i Bryssel den 9 juli 2019.

               På rådets vägnar

            M. LINTILÄ

               Ordförande

         (1)  EGT L 209, 2.8.1997, s. 1.

         (2)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1176/2011 av den 16 november 2011 om förebyggande och korrigering av makroekonomiska obalanser (EUT L 306, 23.11.2011, s. 25).

         (3)  EUT C 136, 12.4.2019, s. 1.

         (4)  EUT C 320, 10.9.2018, s. 107.

         (5)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1303/2013 av den 17 december 2013 om fastställande av gemensamma bestämmelser för Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden, Sammanhållningsfonden, Europeiska jordbruksfonden för landsbygdsutveckling och Europeiska havs- och fiskerifonden, om fastställande av allmänna bestämmelser för Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden, Sammanhållningsfonden och Europeiska havs- och fiskerifonden samt om upphävande av rådets förordning (EG) nr 1083/2006 (EUT L 347, 20.12.2013, s. 320).

         (6)  Det konjunkturrensade saldot exklusive engångsåtgärder och andra tillfälliga åtgärder, omräknat av kommissionen enligt den gemensamt överenskomna metoden.

         (7)  De primära offentliga nettoutgifterna består av de totala offentliga utgifterna exklusive ränteutgifter, utgifter för unionsprogram som motsvaras fullt ut av inkomster från unionsmedel och icke-diskretionära förändringar i utgifterna för arbetslöshetsförmåner. Nationellt finansierade fasta bruttoinvesteringar är utjämnade över en fyraårsperiod. Diskretionära åtgärder på inkomstsidan eller lagstadgade inkomstökningar är inräknade. Engångsåtgärder på såväl inkomst- som utgiftssidan är avräknade.

         (8)  I enlighet med artikel 5.2 i förordning (EG) nr 1466/97.


title: Rådets rekommendation av den 9 juli 2019 om Finlands nationella reformprogram 2019 med avgivande av rådets yttrande om Finlands stabilitetsprogram 2019

text:
               5.9.2019

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               C 301/154

      RÅDETS REKOMMENDATION
      av den 9 juli 2019
      om Finlands nationella reformprogram 2019 med avgivande av rådets yttrande om Finlands stabilitetsprogram 2019
      (2019/C 301/26)
      EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION
      med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 121.2 och 148.4,
      med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken (1), särskilt artikel 5.2,
      med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation,
      med beaktande av Europaparlamentets resolutioner,
      med beaktande av Europeiska rådets slutsatser,
      med beaktande av sysselsättningskommitténs yttrande,
      med beaktande av ekonomiska och finansiella kommitténs yttrande,
      med beaktande av yttrandet från kommittén för socialt skydd,
      med beaktande av yttrandet från kommittén för ekonomisk politik, och
      av följande skäl:

                  (1)

                  Den 21 november 2018 antog kommissionen den årliga tillväxtöversikten, som inledde 2019 års europeiska planeringstermin för samordning av den ekonomiska politiken. I den togs vederbörlig hänsyn till den europeiska pelaren för sociala rättigheter som proklamerades av Europaparlamentet, rådet och kommissionen den 17 november 2017. Prioriteringarna i den årliga tillväxtöversikten godkändes av Europeiska rådet den 21 mars 2019. Den 21 november 2018 antog kommissionen, på grundval av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1176/2011 (2), även rapporten om förvarningsmekanismen, enligt vilken Finland inte var en av de medlemsstater som skulle bli föremål för en fördjupad granskning. Samma dag antog kommissionen också en rekommendation till rådets rekommendation om den ekonomiska politiken i euroområdet, som godkändes av Europeiska rådet den 21 mars 2019. Den 9 april 2019 antog rådet rekommendationen om den ekonomiska politiken i euroområdet (3) (nedan kallad rekommendationen för euroområdet 2019), i vilken man fastställer fem rekommendationer för euroområdet (nedan kallade rekommendationerna för euroområdet).

                  (2)

                  Med tanke på de nära inbördes kopplingarna mellan ekonomierna i Ekonomiska och monetära unionen bör Finland, i egenskap av medlemsstat som har euron som valuta, säkerställa att rekommendationen för euroområdet 2019, vilken återspeglas nedan i rekommendationerna 3 och 4, genomförs till fullo och utan onödiga dröjsmål. Särskilt om den investeringsrelaterade ekonomiska politiken inriktas på de angivna områdena kommer det att vara lättare att följa den andra rekommendationen för euroområdet när det gäller att gynna investeringar, medan åtgärder för att bromsa hushållens skuldsättning kommer att bidra till efterlevnad av den fjärde rekommendationen för euroområdet när det gäller att minska den privata skuldsättningen.

                  (3)

                  Landsrapporten 2019 för Finland offentliggjordes den 27 februari 2019. Den innehöll en bedömning av hur väl Finland hade lyckats med de landsspecifika rekommendationer som rådet antog den 13 juli 2018 (4), med uppföljningen av tidigare års rekommendationer och med sina nationella Europa 2020-mål.

                  (4)

                  Den 4 april 2019 lade Finland fram sitt nationella reformprogram för 2019 och sitt stabilitetsprogram för samma år. De båda programmen har bedömts samtidigt för att deras inbördes kopplingar ska kunna beaktas.

                  (5)

                  Vid programplaneringen för de europeiska struktur- och investeringsfonderna (nedan kallade ESI-fonder) för perioden 2014–2020 har relevanta landsspecifika rekommendationer beaktats. I enlighet med artikel 23 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1303/2013 (5) får kommissionen begära att en medlemsstat ska se över och föreslå ändringar av sin partnerskapsöverenskommelse och av relevanta program när så krävs för att stödja genomförandet av relevanta rekommendationer från rådet. Kommissionen har, i riktlinjerna för tillämpning av åtgärder som sammanlänkar effektiva ESI-fonder med sund ekonomisk styrning, beskrivit närmare hur den kommer att tillämpa denna bestämmelse.

                  (6)

                  Finland omfattas för närvarande av stabilitets- och tillväxtpaktens förebyggande del. I landets stabilitetsprogram för 2019, som baseras på antagandet om oförändrad politik och lämnades in av den förra regeringen kort före riksdagsvalet i april, planerar regeringen ett samlat budgetsaldo på - 0,3 % av bruttonationalprodukten (BNP) under 2019, jämfört med - 0,7 % av BNP under 2018. Enligt regeringen förväntas saldot förbättras ytterligare till 0 % under 2020 för att sedan försämras igen till - 0,1 % under 2021 och - 0,3 % under 2022. På grundval av det omräknade strukturella saldot (6) förväntas, baserat på antagandet om oförändrad politik, det medelfristiga budgetmålet – ett strukturellt underskott på 0,5 % av BNP – fortsätta att överträffas under hela programperioden, med beaktande av de tillfälliga avvikelser som tillåts 2019 i samband med genomförandet av strukturreformerna. Den offentliga skuldkvoten nådde en topp på 63,4 % under 2015 men minskade till 58,9 % under 2018. Enligt stabilitetsprogrammet för 2019 kommer skuldkvoten att fortsätta minska och nå 57,4 % av BNP under 2021. Den förväntas öka igen under 2022 till 57,7 % av BNP. Det makroekonomiska scenario som ligger till grund för dessa budgetprognoser verkar i stort sett realistiskt. De främsta riskerna i budgetprognoserna hänger samman med kostnaderna för en åldrande befolkning, som eventuellt kan bli högre än förväntat, och med ökad inflation.

                  (7)

                  Den 13 juli 2018 rekommenderade rådet Finland att uppnå det medelfristiga budgetmålet under 2019, med beaktande av de tillfälliga avvikelser som tillåts i samband med genomförandet av strukturreformerna. Detta är förenligt med en nominell ökning av de primära offentliga nettoutgifterna (7) på högst 2,9 % under 2019, vilket motsvarar en tillåten försämring av det strukturella saldot på 0,2 % av BNP. Enligt kommissionens vårprognos 2019 förväntas Finland uppnå det medelfristiga budgetmålet 2019, med beaktande av den avvikelse som tillåts i samband med strukturreformsklausulen.

                  (8)

                  Mot bakgrund av Finlands förväntade produktionsgap på 0,8 % bör den nominella ökningen av de primära offentliga nettoutgifterna inte överstiga 1,9 % under 2020, vilket är i linje med den strukturella anpassning på 0,5 % av BNP som svarar mot stabilitets- och tillväxtpaktens matris över anpassningskrav. Enligt kommissionens vårprognos 2019 och med oförändrad politik finns det en risk för en viss avvikelse från det kravet 2020. Sammantaget anser rådet att Finland kan förväntas följa stabilitets- och tillväxtpaktens regler under 2019 och att landet måste vara redo att vidta ytterligare åtgärder för att säkerställa överensstämmelse med stabilitets- och tillväxtpaktens regler under 2020.

                  (9)

                  I och med att befolkningen åldras och arbetskraften minskar förväntas utgifterna för pensioner, vård och särskilt omsorg (långvarig vård och omsorg) öka under de kommande årtiondena. Enligt 2018 års rapport om de offentliga finansernas hållbarhet skulle den beräknade ökningen av kostnaderna för en åldrande befolkning kräva en konsolidering av de offentliga finanserna på 2 % av BNP för att skuldkvoten ska stabiliseras på lång sikt. Förberedelserna för landskaps- och vårdreformen, som var avsedd att ta itu med dessa utmaningar och att säkerställa lika tillgång och kortare köer, avbröts efter regeringens avgång den 8 mars 2019. Andelen som uppger att deras vårdbehov inte tillgodoses ligger i Finland över unionsgenomsnittet. I synnerhet personer utanför arbetskraften har svårt att få den vård de behöver på grund av långa köer.

                  (10)

                  Läget på den finska arbetsmarknaden har blivit stramare i takt med att befolkningen i arbetsför ålder minskar och andelen vakanser ökar. Samtidigt är arbetskraftsdeltagandet och sysselsättningsgraden i Finland lägre än i de övriga nordiska länderna, och den strukturella arbetslösheten var fortfarande 7 % under 2018. Detta beror delvis på bidragsfällorna och arbetslöshetsfällorna, som är ett hinder för ett bättre utnyttjande av arbetskraften. Det komplicerade förmånssystemet och kombinationen av olika typer av bidrag hör till hindren för att få ut människor i arbetslivet igen. Förmånerna fasas snabbt ut när inkomsterna ökar, och det finns därför en risk för att det inte är tillräckligt ekonomiskt lönsamt att börja arbeta. Osäkerhet i fråga om förmånernas storlek och karenstid gör det mindre attraktivt att ta emot kortvariga anställningar eller deltidsarbete. De preliminära slutsatserna av försöket med basinkomst offentliggjordes i februari 2019 och ger ett visst underlag för en ändring av det sociala trygghetssystemet så att förmåner och inkomster kan kombineras mer effektivt.

                  (11)

                  Det behövs satsningar på aktiv inkludering, särskilt bland de grupper som befinner sig längst bort från arbetsmarknaden, för att öka arbetskraftsdeltagandet som liksom sysselsättningen ligger nära nivåerna före krisen. Omfattande reformer som syftar till att öka arbetskraftsdeltagandet skulle kunna skapa bättre möjligheter på arbetsmarknaden för vissa grupper. Detta gäller personer med invandrarbakgrund, kvinnor i barnafödande ålder, lågutbildade män, personer som delvis kan arbeta och personer med funktionsnedsättning. Vissa tjänster för arbetslösa och personer utanför arbetskraften är utspridda på olika myndigheter och tjänsteleverantörer. För att hjälpa dessa grupper att komma in på arbetsmarknaden och stanna kvar där krävs det skräddarsydda och integrerade tjänster och strategier för aktivering och rehabilitering. Långa perioder med vård- och omsorgsansvar för kvinnor är en orsak till klyftan mellan könen när det gäller sysselsättningsgrad och löner. Regeringen tog initiativ till en reform av familjeledighetssystemet men lyckades inte driva igenom den.

                  (12)

                  För att främja en hållbar tillväxt för alla i Finland måste man se till att det finns ett tillräckligt utbud av arbetskraft i en tid av demografisk och teknisk förändring. Genom investeringar i kompetens, särskilt färdigheter som är relevanta på arbetsmarknaden, kan man hantera de utmaningar som följer av strukturomvandlingar inom ekonomin. Den tekniska förändringen gör att arbetskraften behöver kontinuerlig fortbildning och omskolning i form av flexibla inlärningsmöjligheter, även inom vuxenutbildningen och den allmänna och yrkesinriktade utbildningen. Detta bör leda till ökad yrkesmässig rörlighet som minskar kompetensglappen och bidrar till att tillgodose arbetsmarknadens behov i framtiden.

                  (13)

                  Det finns risk för att Finland inte kommer att uppnå målet om en återvinningsgrad för kommunalt avfall på 50 % senast 2020. Framför allt ökar förbränningen av kommunalt avfall (60 % år 2017, jämfört med 55 % år 2016).

                  (14)

                  Finlands offentliga utgifter för forskning och utveckling håller på att stabiliseras, men däremot har den privata sektorns FoU-investeringar sedan 2009 minskat mest av alla medlemsstater. Trots att den makroekonomiska situationen har blivit bättre under de senaste åren har den privata sektorns investeringar i forskning och utveckling ännu inte återhämtat sig. Det krävs fler investeringar i forskning och utveckling för att strukturomvandlingen ska gynna kunskapsintensiva sektorer och stärka tillväxtpotentialen på lång sikt. Samarbete mellan universitet och högskolor samt näringslivet utgör dessutom fortfarande ett av de största hindren för utveckling av innovativa produkter som får genomslag på marknaden.

                  (15)

                  Finland har en geografiskt spridd befolkning och flaskhalsar på transportområdet kan hindra människor från att flytta för att hitta arbete. Strategiska investeringar i transportinfrastruktur kan förbättra arbetskraftens rörlighet och därigenom stärka arbetsmarknadens funktionssätt. Eftersom transportkostnaderna har en relativt stor inverkan på det slutliga priset på produkter i Finland jämfört med andra medlemsstater skulle en sammanlänkning av infrastrukturen kunna underlätta tillträdet till utländska marknader.

                  (16)

                  Strategiska investeringar för att fasa ut användningen av fossila bränslen inom energiintensiva industrier och i transportsektorn kan göra det möjligt att uppnå långsiktiga ekonomiska och klimatrelaterade mål. Finland är ledande inom innovation som rör ren energi och när det gäller den privata sektorns FoU-investeringar inom detta område. Genom att göra fler av de utlovade investeringarna i en del av programmen för ren energi före 2021 skulle Finland kunna nå sina mål om koldioxidneutralitet. Finland har ambitiösa mål när det gäller att öka andelen biobränslen men även elektrifiering är ett kostnadseffektivt alternativ för utfasning av fossila bränslen i transportsektorn, med tanke på hur långt utfasningen av fossila bränslen har kommit inom elproduktionen.

                  (17)

                  Låga räntor och förbättrade ekonomiska utsikter har ökat den sammanlagda lånestocken, särskilt genom bostadsaktiebolag (som erbjuder en speciell form av bostadsägande). Samtidigt ökar konsumentkrediterna snabbt, och en allt större andel av lånen beviljas av utländska banker, andra finansinstitut än kreditinstitut, företag som beviljar smålån och genom person-till-person-lån. Hushållens skuldsättning är därför fortfarande på en historiskt sett hög nivå (67 % av BNP 2017). De flesta lånen har rörlig ränta, vilket innebär en risk om räntorna stiger på medellång sikt. Finansinspektionen i Finland har beslutat om ett antal åtgärder för att bromsa hushållens stigande skuldsättning. Ingen snar aktiv minskning av skulderna förväntas dock, framför allt eftersom räntorna är fortsatt låga och hushållens optimism ligger på en hög nivå.

                  (18)

                  Det finns för närvarande inget heltäckande kreditregister (dvs. ett register som innehåller både positiv och negativ information om gäldenärer) som omfattar de största bankerna i Finland. Avsaknaden av ett sådant register gör det svårt för bankerna att få en tydlig översikt över hushållens totala skuldsättning. Under det senaste året har vissa förberedande åtgärder vidtagits i syfte att inrätta ett sådant register.

                  (19)

                  Programplaneringen för unionsmedel för perioden 2021–2027 kan bidra till att åtgärda en del av de brister som identifierats i rekommendationerna, särskilt inom de områden som anges i bilaga D till 2019 års landsrapport. Finland skulle på detta sätt bättre kunna utnyttja dessa medel på de identifierade områdena, med beaktande av regionala skillnader.

                  (20)

                  Kommissionen har inom ramen för 2019 års europeiska planeringstermin gjort en omfattande analys av Finlands ekonomiska politik och redogjort för den i 2019 års landsrapport. Kommissionen har även bedömt stabilitetsprogrammet för 2019, det nationella reformprogrammet för 2019 samt uppföljningen av de rekommendationer Finland har fått tidigare år. Kommissionen har beaktat inte bara programmens relevans för hållbarheten i finanspolitiken och den socioekonomiska politiken i Finland utan också att unionens regler och riktlinjer har iakttagits, mot bakgrund av behovet att stärka den övergripande ekonomiska styrningen i unionen genom att framtida nationella beslut fattas med beaktande av synpunkter på unionsnivå.

                  (21)

                  Mot bakgrund av denna bedömning har rådet granskat stabilitetsprogrammet för 2019 och dess yttrande (8) återspeglas nedan, särskilt i rekommendation 1.

            HÄRIGENOM REKOMMENDERAS Finland att 2019 och 2020 vidta följande åtgärder:

         1.

            Säkerställa att de primära offentliga nettoutgifternas nominella ökning inte överstiger 1,9 % under 2020, vilket motsvarar en årlig strukturell anpassning på 0,5 % av BNP. Skapa mer kostnadseffektiva social- och hälsovårdstjänster som alla har tillgång till.

         2.

            Förbättra incitamenten att arbeta och stärka kompetens och aktiv inkludering, särskilt genom välintegrerade tjänster för arbetslösa och personer utanför arbetskraften.

         3.

            Inrikta den investeringsrelaterade ekonomiska politiken på forskning och innovation, en övergång till koldioxidsnål energi samt hållbara transporter, med beaktande av regionala skillnader.

         4.

            Skärpa övervakningen av hushållens skuldsättning och inrätta ett kreditregistersystem.

         Utfärdad i Bryssel den 9 juli 2019.

               På rådets vägnar

            M. LINTILÄ

               Ordförande

         (1)  EGT L 209, 2.8.1997, s. 1.

         (2)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1176/2011 av den 16 november 2011 om förebyggande och korrigering av makroekonomiska obalanser (EUT L 306, 23.11.2011, s. 25).

         (3)  EUT C 136, 12.4.2019, s. 1.

         (4)  EUT C 320, 10.9.2018, s. 112.

         (5)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1303/2013 av den 17 december 2013 om fastställande av gemensamma bestämmelser för Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden, Sammanhållningsfonden, Europeiska jordbruksfonden för landsbygdsutveckling och Europeiska havs- och fiskerifonden, om fastställande av allmänna bestämmelser för Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden, Sammanhållningsfonden och Europeiska havs- och fiskerifonden samt om upphävande av rådets förordning (EG) nr 1083/2006 (EUT L 347, 20.12.2013, s. 320).

         (6)  Det konjunkturrensade saldot exklusive engångsåtgärder och andra tillfälliga åtgärder, omräknat av kommissionen enligt den gemensamt överenskomna metoden.

         (7)  De primära offentliga nettoutgifterna består av de totala offentliga utgifterna exklusive ränteutgifter, utgifter för unionsprogram som motsvaras fullt ut av inkomster från unionsmedel och icke-diskretionära förändringar i utgifterna för arbetslöshetsförmåner. Nationellt finansierade fasta bruttoinvesteringar är utjämnade över en fyraårsperiod. Diskretionära åtgärder på inkomstsidan eller lagstadgade inkomstökningar är inräknade. Engångsåtgärder på såväl inkomst- som utgiftssidan är avräknade.

         (8)  I enlighet med artikel 5.2 i förordning (EG) nr 1466/97.


title: Rådets rekommendation av den 9 juli 2019 om Sveriges nationella reformprogram 2019 med avgivande av rådets yttrande om Sveriges konvergensprogram 2019

text:
               5.9.2019

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               C 301/159

      RÅDETS REKOMMENDATION
      av den 9 juli 2019
      om Sveriges nationella reformprogram 2019 med avgivande av rådets yttrande om Sveriges konvergensprogram 2019
      (2019/C 301/27)
      EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION
      med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 121.2 och 148.4,
      med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken (1), särskilt artikel 9.2,
      med beaktande av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1176/2011 av den 16 november 2011 om förebyggande och korrigering av makroekonomiska obalanser (2), särskilt artikel 6.1,
      med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation,
      med beaktande av Europaparlamentets resolutioner,
      med beaktande av Europeiska rådets slutsatser,
      med beaktande av sysselsättningskommitténs yttrande,
      med beaktande av ekonomiska och finansiella kommitténs yttrande,
      med beaktande av yttrandet från kommittén för socialt skydd,
      med beaktande av yttrandet från kommittén för ekonomisk politik, och
      av följande skäl:

                  (1)

                  Den 21 november 2018 antog kommissionen den årliga tillväxtöversikten, som inledde 2019 års europeiska planeringstermin för samordning av den ekonomiska politiken. I den togs vederbörlig hänsyn till den europeiska pelaren för sociala rättigheter som proklamerades av Europaparlamentet, rådet och kommissionen den 17 november 2017. Prioriteringarna i den årliga tillväxtöversikten godkändes av Europeiska rådet den 21 mars 2019. Den 21 november 2018 antog kommissionen, på grundval av förordning (EU) nr 1176/2011, även rapporten om förvarningsmekanismen, enligt vilken Sverige var en av de medlemsstater som skulle bli föremål för en fördjupad granskning.

                  (2)

                  Landsrapporten 2019 för Sverige offentliggjordes den 27 februari 2019. Den innehöll en bedömning av hur väl Sverige hade lyckats med den landsspecifika rekommendation som rådet antog den 13 juli 2018 (3), med uppföljningen av tidigare års landsspecifika rekommendationer och med sina nationella Europa 2020-mål. Den innehöll också en fördjupad granskning enligt artikel 5 i förordning (EU) nr 1176/2011, vars resultat också offentliggjordes den 27 februari 2019. Av analysen drog kommissionen slutsatsen att Sverige har makroekonomiska obalanser. Framför allt innebär övervärderade bostadspriser i kombination med hushållens ständigt ökande skuldsättning en risk för en oordnad korrigering. Hushållens höga skuldsättning har fortsatt att öka som andel av BNP. Under andra halvåret 2017 korrigerades bostadspriserna och har därefter stegvis stabiliserat sig. Värderingsindikatorerna tyder emellertid på att bostadspriserna är fortsatt höga i förhållande till fundamenta. Trots att banksektorn förefaller vara tillräckligt kapitaliserad, skulle en oordnad korrigering påverka den finansiella sektorn negativt med tanke på den stora exponeringen mot hushållens bolån. I så fall skulle det också kunna uppstå negativa spridningseffekter till grannländerna, eftersom de finansiella systemen är så sammanlänkade. De strukturella flaskhalsarna för bostadsutbudet består och byggproduktionen har avtagit. Trots att det på senare år har vidtagits åtgärder inom makrotillsynen för att ta itu med bolånetillväxten verkar effekterna hittills vara begränsade. Det finns fortfarande brister i politiken, särskilt när det gäller skatteincitament för bostadsägande och bostadsutbudets och hyresmarknadens funktion.

                  (3)

                  Sverige lade fram sitt nationella reformprogram för 2019 den 26 april 2019 och sitt konvergensprogram för samma år den 29 april 2019. De båda programmen har bedömts samtidigt för att deras inbördes kopplingar ska kunna beaktas.

                  (4)

                  Vid programplaneringen för de europeiska struktur- och investeringsfonderna (nedan kallade ESI-fonder) för perioden 2014–2020 har relevanta landsspecifika rekommendationer beaktats. I enlighet med artikel 23 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1303/2013 (4) får kommissionen begära att en medlemsstat ska se över och föreslå ändringar av sin partnerskapsöverenskommelse och av relevanta program när så krävs för att stödja genomförandet av relevanta rekommendationer från rådet. Kommissionen har, i riktlinjerna för tillämpning av åtgärder som sammanlänkar effektiva ESI-fonder med sund ekonomisk styrning, beskrivit närmare hur den kommer att tillämpa denna bestämmelse.

                  (5)

                  Sverige omfattas för närvarande av stabilitets- och tillväxtpaktens förebyggande del. Enligt konvergensprogrammet för 2019 planerar regeringen att nå ett överskott på 0,6 % av bruttonationalprodukten (BNP) för 2019, som väntas öka ytterligare under programperioden. På grundval av det omräknade strukturella saldot (5) väntas det medelfristiga budgetmålet – ett strukturellt underskott på 1 % av BNP – överträffas under programperioden. Enligt konvergensprogrammet för 2019 väntas den offentliga skuldkvoten sjunka till 34,5 % av BNP under 2019 och fortsätta att sjunka till 28,2 % för 2022. Sunda offentliga finanser och en stabil ekonomisk tillväxt är de viktigaste drivkrafterna för den sjunkande offentliga skuldkvoten. Det makroekonomiska scenario som ligger till grund för dessa budgetprognoser är realistiskt. Enligt kommissionens vårprognos 2019 beräknas det strukturella saldot ligga på ett överskott på 0,5 % av BNP för 2019 och 0,6 % av BNP för 2020, vilket överstiger det medelfristiga budgetmålet. Sammantaget anser rådet att Sverige kan förväntas följa stabilitets- och tillväxtpaktens regler under 2019 och 2020.

                  (6)

                  Hushållens skuldsättning har fortsatt att öka från redan höga nivåer. Hushållens skuldsättning ökade med 5,5 % under 2018 och uppgick till cirka 88 % av BNP och 186 % av den disponibla inkomsten, vilket är en av de högsta nivåerna i unionen. Detta beror huvudsakligen på högre bolånevolymer med koppling till de höga bostadspriserna i kombination med strukturella snedvridningar som gynnar bolånefinansierade bostadsköp. Sverige har vidtagit flera makrotillsynsåtgärder på senare år, bland annat ett skärpt amorteringskrav sedan i mars 2018 för bolånetagare med hög skuldsättning i förhållande till inkomsten, och ett beslut om att höja det kontracykliska buffertvärdet för bankerna i september 2019. De politiska åtgärder som vidtagits hittills verkar dock ha haft begränsat genomslag på bolåneökningen och ingen politisk åtgärd har vidtagits för att reformera skatteincitamenten för bostadsägande och bolåneskulder.

                  (7)

                  Bostadspriserna sjönk visserligen i slutet av 2017 och har sedan dess varit i stort sett stabila, men detta kommer efter en lång period med stora prisökningar och värderingarna ligger långt över ekonomiska fundamenta. Centrala frågor är bland annat skatteincitament som gynnar bostadsägande och bolån, och förmånliga kreditvillkor i kombination med amorteringskrav som fortfarande är relativt låga. Trots en betydande ökning av nybyggnationen de senaste fem åren råder det fortfarande bostadsbrist, särskilt för överkomligt prissatta bostäder i storstadsområdena. Nybyggnationen tillgodoser inte det prognostiserade behovet i närtid av cirka 90 000 nya bostäder årligen under 2018–2020. Den här bostadsbristen är kopplad till strukturella ineffektiviteter, till exempel begränsad konkurrens inom byggbranschen på grund av inträdeshinder för småföretag och utländska företag och de stora byggherrarnas förmåga att kontrollera markresurser. Bostadsbeståndet används inte på ett effektivt sätt. På hyresmarknaden uppstår inlåsnings- och utestängningseffekter till följd av hyror som ligger under marknadspris. På egnahemsmarknaden motverkar skatten på kapitalvinster husägarnas rörlighet. Bostadsbristen gör det svårare för människor att byta jobb och den kan också bidra till ojämlikheter mellan generationerna. De svenska myndigheterna fortsätter att stegvis genomföra 22-punktsprogrammet för att öka bostadsbyggandet och effektivisera bostadsmarknaden. Hittills har det inte vidtagits några konkreta politiska åtgärder för att liberalisera den hårt reglerade hyresmarknaden eller för att se över kapitalvinstbeskattningen, även om den nya regeringen i januari 2019 aviserade sina planer på att efter utredning reformera dessa områden.

                  (8)

                  Inom vissa sektorer har det uppstått en brist på arbetskraft, till exempel inom bygg och anläggning, utbildning och informations- och kommunikationsteknik. Att säkra utbudet av specialiserad arbetskraft är avgörande för att stödja FoU-investeringar och digitalisering. Investeringar i utbildning och kompetens, däribland digital kompetens, kommer att bidra till att man kan ta itu med dessa utmaningar. Hittills har skolresultaten förbättrats något, men det råder stora och ökande skillnader i utbildningsresultat mellan olika socialgrupper. Befolkningsutvecklingen kommer att leda till ett större elevantal, vilket kommer att förvärra den rådande lärarbristen. Det behövs en närmare övervakning av situationen för utomeuropeiska migranter och deras barn och effekten av nyligen antagna program, liksom av integreringen i skolan av utrikes födda elever, och det finns fortfarande utmaningar att ta itu med vad gäller hållbar integrering av lågutbildade och utomeuropeiska migranter (särskilt kvinnor) på arbetsmarknaden.

                  (9)

                  Fortsatta investeringar i transportinfrastruktur kan bidra till att förbättra arbetskraftens rörlighet, den regionala sammanhållningen och bostadsmarknaden och gynna Sveriges långsiktiga produktivitetsökning. Regeringen har aviserat stora satsningar på transportinfrastrukturen i den nationella infrastrukturplanen 2018–2029 för att upprusta de olika trafikslagen (framför allt järnväg och väg). Planen innehåller stora investeringar för att bygga ut järnvägsnätet och främja en övergång av godstrafik från väg till järnväg, vilket ska bidra till minskade utsläpp. En fortsatt hög nivå på investeringarna i forskning och utveckling, fördelaktiga ramvillkor och en bredare innovationsbas är avgörande för att säkra Sveriges innovationsledande ställning. Sveriges innovationsmodell har traditionellt sett byggt på ett begränsat antal stora globalt verksamma teknikföretag. Det är viktigt att skapa en miljö som också gynnar innovationspotentialen hos små och medelstora företag och startup-bolag. Sveriges innovationskapacitet kan också stärkas ytterligare genom att öka samarbetet mellan den akademiska världen och de små och medelstora företagen.

                  (10)

                  Att motverka penningtvätt har blivit en prioritering för Sverige mot bakgrund av en pågående penningtvättskandal med koppling till en av landets största banker. Finanstillsynsmyndigheterna i Sverige och Estland har inlett en gemensam utredning, tillsammans med sina lettiska och litauiska motsvarigheter. Sveriges regelverk mot penningtvätt skärptes visserligen 2017 då penningtvättslagen trädde i kraft, men det är viktigt att fortsätta arbetet med att kartlägga och komma till rätta med eventuella återstående brister i regelverket. Det finns utmaningar kvar och tillsynsmyndigheten måste fortfarande anta åtgärder och riktlinjer om hur tillsynen på området kan förbättras. Efter antagandet av sådana åtgärder bör man noggrant följa att de genomförs effektivt.

                  (11)

                  Programplaneringen för unionsmedel för perioden 2021–2027 kan bidra till att åtgärda en del av de brister som identifierats i rekommendationerna, särskilt de områden som anges i bilaga D till 2019 års landsrapport. Sverige skulle på detta sätt bättre kunna utnyttja dessa medel på de identifierade områdena, med beaktande av regionala skillnader.

                  (12)

                  Kommissionen har inom ramen för 2019 års europeiska planeringstermin gjort en omfattande analys av Sveriges ekonomiska politik och redogjort för den i 2019 års landsrapport. Kommissionen har även bedömt konvergensprogrammet för 2019, det nationella reformprogrammet för 2019 samt uppföljningen av de rekommendationer Sverige har fått tidigare år. Kommissionen har beaktat inte bara programmens relevans för hållbarheten i finanspolitiken och den socioekonomiska politiken i Sverige utan också att unionens regler och riktlinjer har iakttagits, mot bakgrund av behovet att stärka den övergripande ekonomiska styrningen i unionen genom att framtida nationella beslut fattas med beaktande av synpunkter på unionsnivå.

                  (13)

                  Mot bakgrund av denna bedömning har rådet granskat konvergensprogrammet för 2019 och anser att Sverige väntas följa stabilitets- och tillväxtpakten.

                  (14)

                  Mot bakgrund av kommissionens fördjupade granskning och denna bedömning har rådet granskat det nationella reformprogrammet för 2019 och konvergensprogrammet för 2019. Dess rekommendationer som har utfärdats enligt artikel 6 i förordning (EU) nr 1176/2011 återspeglas nedan i rekommendation 1.

            HÄRIGENOM REKOMMENDERAS Sverige att 2019 och 2020 vidta följande åtgärder:

         1.

            Ta itu med risker kopplade till hushållens höga skuldsättning genom att stegvis begränsa avdragsrätten för utgiftsräntor för bolån eller genom att höja fastighetsskatten. Stimulera investeringar i bostadsbyggandet där bristen är som störst, främst genom att ta bort strukturella hinder för byggandet. Effektivisera bostadsmarknaden, bland annat genom en mer flexibel hyressättning och en översyn av kapitalvinstbeskattningen.

         2.

            Inrikta den investeringsrelaterade ekonomiska politiken på utbildning och färdighetsutveckling och fortsätta att investera i hållbara transporter för att upprusta de olika trafikslagen, i synnerhet järnvägen, samt i forskning och innovation, med beaktande av regionala skillnader.

         3.

            Säkerställa en effektiv tillsyn och tillämpning av regelverket mot penningtvätt.

         Utfärdad i Bryssel den 9 juli 2019.

               På rådets vägnar

            M. LINTILÄ

               Ordförande

         (1)  EGT L 209, 2.8.1997, s. 1.

         (2)  EUT L 306, 23.11.2011, s. 25.

         (3)  EUT C 320, 10.9.2018, s. 116.

         (4)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1303/2013 av den 17 december 2013 om fastställande av gemensamma bestämmelser för Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden, Sammanhållningsfonden, Europeiska jordbruksfonden för landsbygdsutveckling och Europeiska havs- och fiskerifonden, om fastställande av allmänna bestämmelser för Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden, Sammanhållningsfonden och Europeiska havs- och fiskerifonden samt om upphävande av rådets förordning (EG) nr 1083/2006 (EUT L 347, 20.12.2013, s. 320).

         (5)  Det konjunkturrensade saldot exklusive engångsåtgärder och andra tillfälliga åtgärder, omräknat av kommissionen enligt den gemensamt överenskomna metoden.


title: Rådets rekommendation av den 9 juli 2019 om Förenade kungarikets nationella reformprogram 2019 med avgivande av rådets yttrande om Förenade kungarikets konvergensprogram 2018–2019

text:
               5.9.2019

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               C 301/163

      RÅDETS REKOMMENDATION
      av den 9 juli 2019
      om Förenade kungarikets nationella reformprogram 2019 med avgivande av rådets yttrande om Förenade kungarikets konvergensprogram 2018–2019
      (2019/C 301/28)
      EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION
      med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 121.2 och 148.4,
      med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken (1), särskilt artikel 9.2,
      med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation,
      med beaktande av Europaparlamentets resolutioner,
      med beaktande av Europeiska rådets slutsatser,
      med beaktande av sysselsättningskommitténs yttrande,
      med beaktande av ekonomiska och finansiella kommitténs yttrande,
      med beaktande av yttrandet från kommittén för socialt skydd,
      med beaktande av yttrandet från kommittén för ekonomisk politik, och
      av följande skäl:

                  (1)

                  Den 21 november 2018 antog kommissionen den årliga tillväxtöversikten, som inledde 2019 års europeiska planeringstermin för samordning av den ekonomiska politiken. I den togs vederbörlig hänsyn till den europeiska pelaren för sociala rättigheter som proklamerades av Europaparlamentet, rådet och kommissionen den 17 november 2017. Prioriteringarna i den årliga tillväxtöversikten godkändes av Europeiska rådet den 21 mars 2019. Den 21 november 2018 antog kommissionen, på grundval av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1176/2011 (2), även rapporten om förvarningsmekanismen, enligt vilken Förenade kungariket inte var en av de medlemsstater som skulle bli föremål för en fördjupad granskning.

                  (2)

                  Landsrapporten 2019 för Förenade kungariket offentliggjordes den 27 februari 2019. Den innehöll en bedömning av hur väl Förenade kungariket hade lyckats med de landsspecifika rekommendationer som rådet antog den 13 juli 2018, med uppföljningen av tidigare års rekommendationer och med sina nationella Europa 2020-mål.

                  (3)

                  Den 23 april 2019 lade Förenade kungariket fram sitt nationella reformprogram för 2019 och sitt konvergensprogram för 2018–2019. De båda programmen har bedömts samtidigt för att deras inbördes kopplingar ska kunna beaktas.

                  (4)

                  Den 29 mars 2017 underrättade Förenade kungariket Europeiska rådet om sin avsikt att utträda ur Europeiska unionen. När Förenade kungariket lämnar Europeiska unionen blir det ett tredjeland. Eftersom det råder osäkerhet om dagen och villkoren för Förenade kungarikets utträde och om Förenade kungarikets framtida förbindelser med unionen, spekuleras i denna rekommendation inte om de eventuella ekonomiska konsekvenserna av olika scenarier. Om Förenade kungariket lämnar Europeiska unionen i enlighet med avtalet om Förenade konungariket Storbritannien och Nordirlands utträde ur Europeiska unionen och Europeiska atomenergigemenskapen (3) (nedan kallat utträdesavtalet), som godkänts av den brittiska regeringen och som Europeiska rådet godkände den 25 november 2018, kommer unionsrätten, inbegripet den europeiska planeringsterminen, att fortsätta att vara tillämplig på och i Förenade kungariket under den övergångsperiod som fastställs i utträdesavtalet.

                  (5)

                  Vid programplaneringen för de europeiska struktur- och investeringsfonderna (nedan kallade ESI-fonder) för perioden 2014–2020 har relevanta landsspecifika rekommendationer beaktats. I enlighet med artikel 23 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1303/2013 (4) får kommissionen begära att en medlemsstat ska se över och föreslå ändringar av sin partnerskapsöverenskommelse och av relevanta program när så krävs för att stödja genomförandet av relevanta rekommendationer från rådet. Kommissionen har, i riktlinjerna för tillämpning av åtgärder som sammanlänkar effektiva ESI-fonder med sund ekonomisk styrning, beskrivit närmare hur den kommer att tillämpa denna bestämmelse.

                  (6)

                  Förenade kungariket omfattas för närvarande av stabilitets- och tillväxtpaktens förebyggande del och av övergångsregeln för skuldkriteriet till 2019–2020. I sitt konvergensprogram för 2018–2019 räknar regeringen med att det samlade underskottet kommer att öka från 1,2 % av bruttonationalprodukten (BNP) 2018–2019 till 1,4 % av BNP 2019–2020 för att sedan minska till 1,1 % av BNP 2020–2021. I konvergensprogrammet anges inte något medelfristigt budgetmål. Enligt konvergensprogrammet förväntas den offentliga skuldkvoten minska från 85,5 % 2018–2019 till 83,8 % 2019–2020 och till 82,9 % av BNP 2020–2021. Det makroekonomiska scenario som ligger till grund för dessa budgetprognoser är realistiskt. De åtgärder som behöver vidtas för att stödja de planerade underskottsmålen är generellt sett väl definierade, men ökande krav på offentliga utgifter (5) på flera områden innebär en risk för att underskottet inte kommer att minska som planerat.

                  (7)

                  Den 13 juli 2018 rekommenderade rådet Förenade kungariket att säkerställa att den nominella ökningen av de primära offentliga nettoutgifterna inte överstiger 1,6 % 2019–2020, vilket motsvarar en årlig strukturell anpassning på 0,6 % av BNP. Enligt kommissionens vårprognos 2019 finns det risk för en betydande avvikelse från kraven i den förebyggande delen 2019–2020.

                  (8)

                  Mot bakgrund av Förenade kungarikets offentliga skuldkvot på över 60 % av BNP och förväntade produktionsgap på 0,3 % bör de primära offentliga nettoutgifterna inte öka nominellt mer än 1,9 % av BNP under 2020–2021, vilket är i linje med den strukturella anpassning på 0,6 % som svarar mot stabilitets- och tillväxtpaktens matris över anpassningskrav. Vid oförändrad politik finns det en risk för en betydande avvikelse från kravet 2020–2021. Förenade kungariket förväntas uppfylla övergångsreglerna för skuldkriteriet 2019–2020, tack vare den tillåtna årliga avvikelsen på 0,25 %, och skuldkriteriet 2020–2021. Sammantaget anser rådet att Förenade kungariket måste vara redo att vidta ytterligare åtgärder från och med 2019–2020 om stabilitets- och tillväxtpaktens regler ska följas.

                  (9)

                  Förenade kungariket har länge varit den G7-ekonomi som haft de lägsta kapitalinvesteringarna räknat som andel av BNP. Investeringarna minskade också särskilt kraftigt under finanskrisen, och återhämtningen av de privata investeringarna efter krisen har gått i stå. Förenade kungarikets investeringsintensitet inom forskning och utveckling har legat kring 1,7 % av BNP under det senaste årtiondet, vilket är under genomsnittet i unionen. I sin industripolitiska strategi har Förenade kungariket fastställt ett mål för hela ekonomin på 2,4 % av BNP 2027 och 3 % av BNP på längre sikt. Investeringarna i forskning och utveckling är koncentrerade till ett begränsat antal företag och regioner. Dessa omfattande brister i både det fysiska kapitalet och humankapitalet är en grundläggande orsak till Förenade kungarikets relativt låga och stagnerande arbetsproduktivitet.

                  (10)

                  Förenade kungariket lider av ihållande bostadsbrist. Återhämtningen av bostadsbyggandet efter krisen har tappat fart. Kapacitetsbegränsningar håller på att bli märkbara, medan bostadsbyggandet fortfarande ligger under vad som krävs för att möta den beräknade efterfrågan. Bostadspriserna och hyrorna är fortfarande höga, särskilt i områden med stor efterfrågan på bostäder, och det finns tecken på övervärdering. Betydligt färre unga vuxna äger nu sina egna hem. Regeringen håller på att genomföra en rad åtgärder för att öka utbudet av bostäder. Samtidigt begränsas mängden av och läget för den mark som finns tillgänglig för nya bostäder av en sträng reglering av marknaden för mark, särskilt kring storstäderna.

                  (11)

                  Det behövs stora investeringar för att modernisera och bygga ut infrastrukturnäten och samtidigt minska projektkostnaderna och utsläppen av växthusgaser. Det finns ett allt större kapacitetstryck på väg-, järnvägs- och luftfartsnäten. Förenade kungariket måste tillhandahålla betydande ny och grönare energiproduktions- och distributionskapacitet. Infrastrukturutvecklingen i Förenade kungariket har tenderat att vara dyr och långsam. Efter årtionden av offentliga underinvesteringar har regeringen börjat ta itu med infrastrukturunderskottet genom sin nationella infrastrukturstrategi, men det är en utmaning att på ett kostnadseffektivt sätt få fram den externa finansiering som krävs enligt regeringens prognoser.

                  (12)

                  Även om arbetslösheten är låg, ligger reallönerna under toppnivån före krisen. Den höga andelen lågutbildade arbetstagare har begränsade möjligheter till karriärutveckling, vilket hämmar produktiviteten och bidrar till en hög fattigdom bland förvärvsarbetande. Det finns utrymme att förbättra utbildningssystemens ändamålsenlighet när det gäller grundläggande och teknisk kompetens. Regeringen håller på att reformera både klassrumsundervisning och arbetsplatsförlagd utbildning, men det totala antalet registreringar i det nya dubbla systemet är betydligt lägre än väntat.

                  (13)

                  Kommissionen har inom ramen för 2019 års europeiska planeringstermin gjort en omfattande analys av Förenade kungarikets ekonomiska politik och redogjort för den i 2019 års landsrapport. Kommissionen har även bedömt konvergensprogrammet för 2018–2019 och det nationella reformprogrammet för 2019 samt uppföljningen av de rekommendationer Förenade kungariket har fått tidigare år. Kommissionen har beaktat inte bara programmens relevans för hållbarheten i finanspolitiken och den socioekonomiska politiken i Förenade kungariket utan även huruvida unionens regler och riktlinjer har iakttagits, mot bakgrund av behovet att stärka den övergripande ekonomiska styrningen i unionen genom att framtida nationella beslut fattas med beaktande av synpunkter på unionsnivå.

                  (14)

                  Mot bakgrund av denna bedömning har rådet granskat konvergensprogrammet för 2018–2019, och dess yttrande (6) återspeglas särskilt i rekommendation 1 nedan.

            HÄRIGENOM REKOMMENDERAS Förenade kungariket att 2019 och 2020 vidta följande åtgärder:

         1.

            Säkerställa att de primära offentliga nettoutgifternas nominella ökning inte överstiger 1,9 % under 2020–2021, vilket motsvarar en årlig strukturell anpassning på 0,6 % av BNP.

         2.

            Inrikta den investeringsrelaterade ekonomiska politiken på forskning och innovation, bostäder, utbildning och kompetensutveckling, hållbara transporter samt övergången till en koldioxidsnål och energisnål ekonomi, med beaktande av den regionala mångfalden.

         Utfärdad i Bryssel den 9 juli 2019.

               På rådets vägnar

            M. LINTILÄ

               Ordförande

         (1)  EGT L 209, 2.8.1997, s. 1.

         (2)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1176/2011 av den 16 november 2011 om förebyggande och korrigering av makroekonomiska obalanser (EUT L 306, 23.11.2011, s. 25).

         (3)  EUT C 66 I, 19.2.2019, s. 1.

         (4)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1303/2013 av den 17 december 2013 om fastställande av gemensamma bestämmelser för Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden, Sammanhållningsfonden, Europeiska jordbruksfonden för landsbygdsutveckling och Europeiska havs- och fiskerifonden, om fastställande av allmänna bestämmelser för Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden, Sammanhållningsfonden och Europeiska havs- och fiskerifonden samt om upphävande av rådets förordning (EG) nr 1083/2006 (EUT L 347, 20.12.2013, s. 320).

         (5)  De primära offentliga nettoutgifterna består av de totala offentliga utgifterna exklusive ränteutgifter, utgifter för unionsprogram som motsvaras fullt ut av inkomster från unionsmedel och icke-diskretionära förändringar i utgifterna för arbetslöshetsförmåner. Nationellt finansierade fasta bruttoinvesteringar är utjämnade över en fyraårsperiod. Diskretionära åtgärder på inkomstsidan eller lagstadgade inkomstökningar är inräknade. Engångsåtgärder på såväl inkomst- som utgiftssidan är avräknade.

         (6)  Enligt artikel 9.2 i rådets förordning (EG) nr 1466/97.


title: Kommissionens Rekommendation (EU) 2019/1888 av den 7 november 2019 om övervakning av förekomsten av akrylamid i vissa livsmedel

text:
               11.11.2019

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               L 290/31

      KOMMISSIONENS REKOMMENDATION (EU) 2019/1888
      av den 7 november 2019
      om övervakning av förekomsten av akrylamid i vissa livsmedel
      EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION
      med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 292, och
      av följande skäl:

                  (1)

                  Genom kommissionens förordning (EU) 2017/2158 (1) införs särskilda skyldigheter för företagare som producerar och släpper ut vissa livsmedel på marknaden att inrätta ett program för sin provtagning och analys av akrylamidhalterna i livsmedlen samt att tillämpa särskilda förebyggande och reducerande åtgärder för att se till att akrylamidhalterna är så låga som rimligen är möjligt och ligger under de åtgärdsnivåer som fastställs i den förordningen.

                  (2)

                  I Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 882/2004 (2) fastställs behöriga myndigheters skyldighet att utföra offentlig kontroll för att kontrollera efterlevnaden av bestämmelser som särskilt syftar till att a) förhindra, undanröja eller minska riskerna för människor och djur till godtagbara nivåer, direkt eller via miljön, och b) säkerställa god sed inom handeln med foder och livsmedel och skydda konsumenternas intressen, inbegripet märkning av foder och livsmedel samt andra typer av konsumentinformation. Offentlig kontroll bör även utföras för att verifiera efterlevnaden av skyldigheter som fastställs i enlighet med förordning (EU) 2017/2158.

                  (3)

                  Det har konstaterats att det inte finns tillräckligt med uppgifter om förekomsten av akrylamid i vissa livsmedel som avses i artikel 1.2 i förordning (EU) 2017/2158, trots de skyldigheter som fastställs i artikel 4 i den förordningen och resultaten av den offentliga kontroll som utförts. Det finns inte heller tillräckligt med uppgifter om förekomsten av akrylamid i livsmedel som inte omfattas av tillämpningsområdet för förordning (EU) 2017/2158, men som kan innehålla betydande halter av akrylamid och/eller kan bidra till exponering för akrylamid via kosten.

                  (4)

                  För att säkerställa en hög hälsoskyddsnivå för människor är det därför lämpligt att behöriga myndigheter och livsmedelsföretagare, inom ramen för sina befogenheter, om inte annat följer av skyldigheter enligt förordning (EU) 2017/2158 och på grundval av förordning (EG) nr 882/2004, övervakar förekomsten av akrylamid i dessa livsmedel inför antagandet om eventuella riskhanteringsåtgärder, som bör komplettera dem som redan föreskrivs i förordning (EU) 2017/2158.

                  (5)

                  I syfte att vägleda behöriga myndigheter och livsmedelsföretagare vad gäller de livsmedel som ska övervakas fastställs en icke uttömmande förteckning över livsmedelskategorier/livsmedel.

                  (6)

                  Genom antagandet av förordning (EU) 2017/2158 och denna rekommendation blir kommissionens rekommendationer 2010/307/EU (3) och 2013/647/EU (4) obsoleta och bör därför upphöra att gälla.

            HÄRIGENOM REKOMMENDERAS FÖLJANDE.

                  1.

                  Utan att det påverkar de skyldigheter som fastställs på grundval av förordning (EG) nr 882/2004 bör behöriga myndigheter i medlemsstaterna regelbundet övervaka förekomsten av akrylamid och dess halter i livsmedel, särskilt i de livsmedel som förtecknas i bilagan.
                  Utan att det påverkar de skyldigheter som fastställs i förordning (EU) 2017/2158 bör livsmedelsföretagare regelbundet övervaka förekomsten av akrylamid och dess halter i livsmedel, särskilt i de livsmedel som förtecknas i bilagan.

                  2.

                  Medlemsstaterna och livsmedelsföretagare bör till Europeiska myndigheten för livsmedelssäkerhet (Efsa) senast den 1 oktober varje år överföra de uppgifter som samlats in under föregående år genom övervakningsverksamheten för sammanställning i en databas, i linje med kraven i Efsas vägledning om standardiserad provbeskrivning (Standard Sample Description, SSD) för livsmedel och foder och Efsas ytterligare särskilda rapporteringskrav (5).

                  3.

                  För att säkerställa att proverna är representativa bör medlemsstaterna följa de provtagningsförfaranden som föreskrivs i del B i bilagan till kommissionens förordning (EG) nr 333/2007 (6).
                  Den provtagningsmetod som livsmedelsföretagaren använder får avvika från bestämmelserna i förordning (EG) nr 333/2007 men proven bör vara representativa för partiet.

                  4.

                  Medlemsstaterna bör utföra analysen av akrylamid i enlighet med kriterierna i kommissionens förordning (EG) nr 333/2007.
                  Livsmedelsföretagare bör säkerställa att analysen av akrylamid utförs i enlighet med kraven och kriterierna i bilaga III till förordning (EU) 2017/2158.

                  5.

                  Rekommendationer 2010/307/EU och 2013/647/EU bör upphöra att gälla.

         Utfärdad i Bryssel den 7 november 2019.

               På kommissionens vägnar

            Vytenis ANDRIUKAITIS

               Ledamot av kommissionen

         (1)  Kommissionens förordning (EU) 2017/2158 av den 20 november 2017 om fastställande av förebyggande och reducerande åtgärder och av åtgärdsnivåer för att minska förekomsten av akrylamid i livsmedel (EUT L 304, 21.11.2017, s. 24).

         (2)  Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 882/2004 av den 29 april 2004 om offentlig kontroll för att säkerställa kontrollen av efterlevnaden av foder- och livsmedelslagstiftningen samt bestämmelserna om djurhälsa och djurskydd (EUT L 165, 30.4.2004, s. 1).

         (3)  Kommissionens rekommendation 2010/307/EU av den 2 juni 2010 om övervakning av akrylamidhalterna i livsmedel (EUT L 137, 3.6.2010, s. 4).

         (4)  Kommissionens rekommendation 2013/647/EU av den 8 november 2013 om undersökningar av akrylamidhalterna i livsmedel (EUT L 301, 12.11.2013, s. 15).

         (5)  http://www.efsa.europa.eu/en/consultations/call/180307

         (6)  Kommissionens förordning (EG) nr 333/2007 av den 28 mars 2007 om provtagnings- och analysmetoder för offentlig kontroll av halten av bly, kadmium, kvicksilver, oorganiskt tenn, 3-MCPD och bens(a)pyren i livsmedel (EUT L 88, 29.3.2007, s. 29).

         BILAGA

            Icke uttömmande förteckning över livsmedel för övervakning av förekomsten av akrylamid

            Potatisprodukter

                     —

                     Rösti

                     —

                     Kroketter, duchessepotatis, noisettepotatis osv.

                     —

                     Potatisgratäng (och grönsaksgratäng)

                     —

                     Rätter med potatis och kött

                     —

                     Rätter med potatis och ost

            Bageriprodukter

                     —

                     Småbröd (hamburgerbröd, frallor av fullkornsvete och mjölkbröd)

                     —

                     Pitabröd, mexikanska tortillas

                     —

                     Croissanter

                     —

                     Munkar

                     —

                     Specialbröd (t.ex. pumpernickelbröd, ciabatta med oliver, lökbröd osv.)

                     —

                     Pannkakor

                     —

                     Spröda kakor av tunna remsor deg som friteras

                     —

                     Churros

            Spannmålsprodukter

                     —

                     Riskex

                     —

                     Majskex

                     —

                     Snacks av spannmål (t.ex. extraderade produkter av majs och/eller vete)

                     —

                     Honungsrostad müsli

            Övrigt

                     —

                     Grönsakschips och stekta/friterade grönsaker

                     —

                     Rostade nötter

                     —

                     Rostade oljeväxtfrön

                     —

                     Torkad frukt

                     —

                     Rostade kakaobönor och därav framställda kakaoprodukter

                     —

                     Oliver i saltlake

                     —

                     Kaffesurrogat som inte är baserade på cikoria eller spannmål

                     —

                     Fudge, kola, nougat osv.