title: Europeiska centralbankens rekommendation av den 1 juni 2012 till Europeiska unionens råd om externa revisorer för Banka Slovenije (ECB/2012/9)

text:
               7.6.2012

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               C 161/1

         EUROPEISKA CENTRALBANKENS REKOMMENDATION
   av den 1 juni 2012
   till Europeiska unionens råd om externa revisorer för Banka Slovenije
   (ECB/2012/9)
   2012/C 161/01
   ECB-RÅDET HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION
   med beaktande av stadgan för Europeiska central-banks-systemet och Europeiska central-banken, särskilt artikel 27.1, och
   av följande skäl:

               (1)

               Räkenskaperna för Europeiska centralbanken (ECB) och de nationella centralbankerna granskas av oavhängiga externa revisorer som ECB-rådet har rekommenderat och Europeiska unionens råd godkänt.

               (2)

               Förordnandet för Banka Slovenijes externa revisorer löper ut efter revisionen avseende räkenskapsåret 2011. Det är därför nödvändigt att utse externa revisorer från och med räkenskaps-året 2012.

               (3)

               Banka Slovenije har valt Deloitte revizija d.o.o. som sina externa revisorer för räkenskapsåren 2012–2014.

         HÄRIGENOM REKOMMENDERAS FÖLJANDE.
   Det rekommenderas att Deloitte revizija d.o.o. utses till Banka Slovenijes externa revisorer för räkenskapsåren 2012–2014.

      Utfärdat i Frankfurt am Main den 1 juni 2012.

         Mario DRAGHI

            ECB:s ordförande


title: Rekommendation till rådets rekommendation till Frankrike i syfte att avhjälpa situationen med ett alltför stort offentligt underskott - med tillämpning av artikel 104.7 i fördraget

text: ---pagebreak---  ---pagebreak---  ---pagebreak---  ---pagebreak---


title: Rekommendation till rådets rekommendation syfte att ge en varning till Tyskland för att förhindra uppkomsten av ett alltför stort offentligt underskott och förslag till rådets beslut om att offentliggöra denna rekommendation

text: ---pagebreak---  ---pagebreak---  ---pagebreak---  ---pagebreak---  ---pagebreak---


				|

		52013DC0373

			Rekommendation till RÅDETS REKOMMENDATION om Rumäniens nationella reformprogram 2013 med avgivande av rådets yttrande om Rumäniens konvergensprogram för 2012–2016 /* COM/2013/0373 final - 2013/ () */

Rekommendation till
RÅDETS REKOMMENDATION
om Rumäniens nationella reformprogram 2013
med avgivande av rådets yttrande om Rumäniens konvergensprogram för 2012–2016
EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT
DENNA REKOMMENDATION
med beaktande av fördraget om Europeiska
unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 121.2 och 148.4,
med beaktande av rådets förordning (EG) nr
1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga
finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken[1], särskilt artikel 9.2,
med beaktande av Europeiska kommissionens
rekommendation[2],
med beaktande av Europaparlamentets
resolutioner[3],
med beaktande av Europeiska rådets slutsatser,
med beaktande av sysselsättningskommitténs
yttrande,
efter att ha hört ekonomiska och finansiella
kommittén, och
av följande skäl:
(1)       Den 26 mars 2010 godkände
Europeiska rådet kommissionens förslag till en ny strategi för tillväxt och
sysselsättning – Europa 2020. Strategin bygger på en utökad samordning av den
ekonomiska politiken med inriktning på ett antal nyckelområden där åtgärder
behövs för att stärka förutsättningarna för hållbar tillväxt och
konkurrenskraft i Europa.
(2)       Rådet antog den 13 juli 2010,
på grundval av kommissionens förslag, en rekommendation om de allmänna
riktlinjerna för medlemsstaternas och unionens ekonomiska politik (2010–2014)
och den 21 oktober 2010 ett beslut om riktlinjer för medlemsstaternas
sysselsättningspolitik[4],
vilka tillsammans utgör de så kallade integrerade riktlinjerna. Medlemsstaterna
uppmanades att beakta de integrerade riktlinjerna i sin nationella ekonomiska
politik och sysselsättningspolitik.
(3)       Den 29 juni 2012 antog stats-
och regeringscheferna en tillväxt- och sysselsättningspakt som ger en enhetlig
ram för insatser nationellt, inom EU och euroområdet. Den innehåller alla
tillgängliga medel, instrument och politik. De beslöt om insatser som ska
utföras på medlemsstatsnivå och förband sig särskilt att uppnå målen i
strategin Europa 2020 och genomföra de landsspecifika rekommendationerna.
(4)       Den 6 juli 2012 antog rådet
en rekommendation om Rumäniens nationella reformprogram för 2012 och avgav sitt
yttrande om Rumäniens uppdaterade konvergensprogram för 2011–2015.
(5)       Den 28 november 2012 antog
kommissionen den årliga tillväxtöversikten[5]
som markerar inledningen av 2013 års europeiska planeringstermin för samordning
av den ekonomiska politiken. Den 28 november 2012 antog kommissionen rapporten
om varningsmekanismen[6],
på grundval av förordning (EU) nr 1176/2011. I rapporten angavs inte Rumänien
som en av de medlemsstater som skulle bli föremål för en fördjupad granskning.
(6)       Den 14 mars 2012 godkände
Europeiska rådet prioriteringarna för att garantera finansiell stabilitet,
konsolidering av de offentliga finanserna och tillväxtfrämjande åtgärder. Det
betonade behovet av att eftersträva differentierad och tillväxtfrämjande
konsolidering av de offentliga finanserna, återställa normala lånevillkor i
ekonomin, främja tillväxt och konkurrenskraft, ta itu med arbetslösheten och
krisens sociala följdverkningar samt modernisera den offentliga förvaltningen.
(7)       Den 30 april 2013 lade
Rumänien fram sitt konvergensprogram för 2013 som omfattar perioden 2012–2016
och även sitt nationella reformprogram för 2013. För beaktande av inbördes samband
har de båda programmen bedömts samtidigt.
(8)       På grundval av bedömningen av
konvergensprogrammet för 2013 enligt rådets förordning (EG) nr 1466/97 anser
rådet att det makroekonomiska scenario som ligger till grund för programmets
beräkningar av de offentliga finanserna är rimligt och överensstämmer med
bedömningen i Europeiska kommissionens senaste prognos. Tack vare omfattande
konsolideringsinsatser och i enlighet med rådets rekommendation minskade
Rumänien underskottet i den offentliga sektorn till under 3 % år 2012.
Konvergensprogrammet syftar till att uppnå ett medelfristigt budgetmål på
-1 % av BNP (tidigare -0,7 % av BNP), vilket uppfyller kraven i
stabilitets- och tillväxtpakten. Målet med den budgetstrategi som beskrivs i
programmet är att uppnå det medelfristiga budgetmålet senast 2014, vilket efter
en omräkning av kommissionen på grundval av den gemensamt överenskomna metoden
innebär att det medelfristiga budgetmålet uppnås 2015. Framstegen i
strukturella termer mot det medelfristiga budgetmålet överstiger 0,5 % av BNP
2013 och ligger på omkring 0,4 % år 2014. Riktmärket för utgifter under
programperioden uppfylldes. Anpassningen har sin tyngdpunkt under 2013 då
inkomstökande åtgärder vidtas, bl.a. minskningar av möjliga skatteavdrag, förbättring
av jordbruksbeskattningen, införande av en avgift för icke-förutsebara
inkomstökningar efter avregleringen av gaspriserna samt införande av en
särskild skatt på el- och gasöverföring. De största riskerna för konvergensprogrammet
hänger samman med ytterligare möjliga finansiella korrigeringar i samband med
utnyttjandet av EU-medel, eller finansiering av prioriterade projekt genom den
nationella budgeten, nya ackumuleringar av betalningseftersläpningar, särskilt
inom den lokala förvaltningen, och begränsade framsteg med omstruktureringen av
statligt ägda företag. Rumäniens statsskuld är fortsatt relativt liten (37,8 %
av BNP 2012). Den förväntas stiga till 38,6 % år 2014 men kommer fortsatt att
ligga klart under tröskeln på 60 % av BNP under programperioden.
(9)       Efter en begäran av Rumänien
den 17 februari 2011 förhandlade Europeiska kommissionen och IMF fram ett
förebyggande ekonomiskt anpassningsprogram med de rumänska myndigheterna. Inom
ramen för EU:s förebyggande stöd åtog sig Rumänien att genomföra ett
övergripande ekonomisk-politiskt program med särskild inriktning på
strukturella reformåtgärder för att förbättra arbets- och produktmarknadernas
funktion och öka den rumänska ekonomins motståndskraft och tillväxtpotential.
Genom programmet garanteras det samtidigt att konsolideringen av de offentliga
finanserna fortsätter, att förvaltningen och kontrollen av de offentliga
finanserna förbättras samt att reformer genomförs inom utrikes- och
penningpolitiken och inom den politik som rör finansiell stabilitet och
finansmarknaderna. I mars 2013 begärde Rumänien formellt en tremånaders
förlängning av IMF-programmet. Möjligheten att utnyttja medel inom
EU-programmet upphörde vid utgången av mars 2013 och den slutliga översynen av
programmet kommer att göras i slutet av juni 2013.
(10)     Rumäniens finansiella
ställning har förbättrats – budgetunderskottet minskade under 3 % år 2012
och en ytterligare konsolidering av de offentliga finanserna väntas 2013. Dålig
uppfyllelse av skatteskyldigheten är en stor utmaning för Rumäniens
skattesystem, särskilt när det gäller mervärdesskatt och beskattning av arbete.
Miljöbeskattningen ligger under EU-genomsnittet. Rumäniens statsskuld är
fortsatt liten – 37,4 % av BNP år 2011. Den förväntas stiga till 38 % år
2014 men kommer fortsatt att ligga under tröskeln på 60 % av BNP. Även om
Rumänien inte löper risk för finanspolitiska påfrestningar på kort eller
medellång sikt, löper landet en medelhög risk på lång sikt på grund av
åldersrelaterade utgifter. Det finns tvivel på pensionssystemets hållbarhet och
tillräcklighet på grund av den låga andelen förvärvsaktiva bidragsbetalare
jämfört med den andel personer som uppbär pension. Rumänien är nu en av två
medlemsstater som ännu inte har beslutat att ge kvinnor och män samma pensionsålder
och sysselsättningsgraden hos äldre arbetstagare (41,4 % år 2012) ligger
betydligt under EU-genomsnittet.
(11)     I Rumäniens hälso- och
sjukvårdssektor råder stora orättvisor i fråga om tillgången till och
kvaliteten på de tillhandahållna tjänsterna. Detta beror också på ineffektiv
resursanvändning och dålig förvaltning. Reformer för att effektivisera hälso-
och sjukvårdssektorn har inletts men fortsatta ansträngningar krävs. Man skulle
kunna öka systemets kostnadseffektivitet genom att minska den överdrivna
användningen av sluten sjukhusvård och stärka primärvårds- och
remitteringssystemet.
(12)     Rumäniens sysselsättningsgrad
var fortsatt låg (63,8 %) 2012, även om en liten förbättring konstaterades
jämfört med det föregående året (då den låg på 62,8 %). Landets Europa 2020-mål
på 70 % senast 2020 är fortfarande svårt att nå. Rumäniens arbetsproduktivitet
är fortfarande en av de lägsta i EU. Kvaliteten på de offentliga tjänsterna för
aktivering av arbetslösa, arbetsförmedling och omskolning är fortfarande relativt
låg. Till följd av den begränsade administrativa kapaciteten kan man inte föra
en effektiv aktiv arbetsmarknadspolitik genom högkvalitativa individuellt
anpassade tjänster och inte heller bättre integrera den aktiva och passiva
arbetsmarknadspolitiken. Vuxnas deltagande i livslångt lärande ligger kvar på
mycket låga nivåer (1,6 % år 2011), vilket är betydligt under EU-genomsnittet
(8,9 %). Sysselsättnings- och aktivitetsgraden för ungdomar var 2012 bland de
lägsta i EU (23,9 % respektive 30,9 %), medan ungdomsarbetslösheten var hög –
22,7 % år 2012. En stor och växande andel av Rumäniens ungdomar är varken i
förvärvsarbete eller i allmän eller yrkesinriktad utbildning (16,8 % år 2012).
(13)     Fattigdomsminskning är
fortsatt en stor utmaning. År 2011 befann sig 40,3 % av befolkningen i
farozonen för fattigdom och social utslagning, vilket var nästan två
tredjedelar mer än EU-genomsnittet på 24,2 %. Barn är särskilt utsatta (49,1
%). Effekten av de sociala transfereringarna (exklusive pensioner) när det gäller
att minska fattigdom ligger fortfarande betydligt under EU-genomsnittet, både
för befolkningen som helhet (23,7 % i Rumänien jämfört med 37,5 % för EU år
2011) och för barn (22 % jämfört med 42,8 % för EU). Det låga utnyttjandet av
sociala förmåner och deras begränsade omfattning och tillräcklighet är en
fortsatt utmaning när det gäller de sociala förmånernas effektivitet i fråga om
fattigdomsminskning. På området socialt bistånd antogs flera lagstiftningsakter
2012 som en uppföljning av reformen 2011. Genom att anta den återstående
lagstiftningen skulle man ta ett steg mot ett slutförande av reformen. Dock
skulle kopplingen till aktiveringsåtgärderna kunna stärkas ytterligare.
Genomförandet av den nationella strategin för integrering av romer inleddes
2012, men resultaten är ganska blygsamma. Det krävs bättre samordning mellan
olika berörda parter för att strategin ska genomföras på ett effektivt sätt,
även när det gäller finansieringsanslagen.
(14)     Utbildningslagen från 2011,
som var en viktig reform med ett långsiktigt program för en höjd kvalitet på
utbildningen på alla nivåer, tillämpas ännu inte fullt ut. För att
utbildningsreformen ska lyckas måste erforderliga ekonomiska och mänskliga
resurser ägnas åt att bygga upp den administrativa kapaciteten och
beslutsfattandet. Att höja kvaliteten på systemet för allmän och yrkesinriktad
utbildning är en stor utmaning för Rumänien. Skolavhopp är ett stort problem:
2012 var andelen elever med avbruten skolgång 17,3 %, vilket är avsevärt mer än
både EU-genomsnittet på 13,5 % och det nationella målet på 11,3 %. Det
finns fortfarande problem, särskilt på landsbygden och i avlägsna områden samt
när det gäller romer. Rumänien saknar också en lämplig mekanism för insamling
av uppgifter om elever som slutar skolan i förtid. En övergripande strategi,
som ska antas i år, bör förbättra denna situation. Tillgången till kvalitativ
förskoleutbildning och barnomsorg till ett överkomligt pris är fortfarande ett
problem. Bristen på överensstämmelse mellan kompetens och efterfrågan på
arbetsmarknaden kännetecknar en stor del av programmen för yrkesinriktad och
högre utbildning. Den låga yrkeskompetensen är en särskild utmaning. Den höga
arbetslösheten bland personer med högskoleexamen och andelen överkvalificerade
personer gör att en ytterligare anpassning av den högre utbildningen till
arbetsmarknaden är en viktig prioritering. Framsteg, om än långsamma sådana,
konstaterades i fråga om övergången från institutionell till alternativ omsorg
för barn som inte tas om hand av sina föräldrar, men det krävs ytterligare
ansträngningar.
(15)     Den låga administrativa
kapaciteten är ett centralt problem för Rumänien. Den offentliga förvaltningen
kännetecknas av en inkonsekvent rättslig ram, en återkommande användning av
undantagsförordningar, begränsat samarbete mellan ministerierna och en alltför
stor byråkrati. Den försvagas också av bristande kompetens, bristande öppenhet
i personalrekryteringen och stor omsättning på personer i ledande befattningar.
Den låga administrativa kapaciteten bidrar till ett lågt utnyttjande av
EU-medel. Man var långt ifrån att nå det mål för utnyttjande av EU-medel vid
2012 års utgång som överenskommits inom ramen för EU:s program för ekonomiskt
stöd. Det sammanlagda utnyttjandet vid 2012 års utgång låg på 5,53 miljarder
euro eller 20,2 % av de totala tillgängliga struktur-, sammanhållnings- och
jordbruksfonderna. Detta var 2,47 miljarder euro lägre än programmets mål på 8
miljarder euro vid 2012 års utgång. Utnyttjandet av struktur- och
sammanhållningsfonderna är ännu lägre och låg på 13 % vid utgången av mars
2013. Utnyttjandet av EU-medel stagnerade under större delen av andra halvåret
2012, efter att flera brister i förvaltnings- och kontrollsystemen och den
offentliga upphandlingen hade konstaterats av inhemska och europeiska
revisorer. Det finns en betydande risk för att en avsevärd del av medlen ur
struktur- och sammanhållningsfonderna kommer att frigöras 2013.
(16)     Rumänien står
inför en rad utmaningar när det gäller landets ekonomiska konkurrenskraft eftersom
produktiviteten i industrin och tjänstesektorn är fortsatt låg. Ett svagt
företagsklimat och ett lågt stöd för forskning och utveckling är stora
utmaningar. Förbättringar av företagsklimatet bör integreras med en bredare,
sammanhängande e-förvaltningsstrategi för att främja en förvaltningskultur med
öppenhet och rättssäkerhet och för att tillhandahålla bättre offentliga
tjänster på internet. Rumänien bör också göra insatser för att underlätta
tillgången till finansiering och för att minska små och medelstora företags
administrativa börda. Forsknings- och utvecklingsintensiteten är extremt låg
(0,48 % år 2011) och investeringarnas effektivitet och verkningsfullhet
måste förbättras avsevärt. FoU-investerare måste prioritera verksamhet som kan
locka till sig privata investeringar. Rumänien bör också stärka den
immaterialrättsliga ramen för att öka kommersialiseringen av
forskningsresultaten.
(17)     Konkurrensen och
effektiviteten i Rumäniens energi- och transportsektorer är svag.
Ineffektiviteten hos och bristen på insyn i förvaltningen av de statsägda
företagen i dessa sektorer är en stor utmaning. Ökad energieffektivitet i
byggnader och när det gäller fjärrvärme, industri och transport är en annan
viktig utmaning. Rumänien är den tredje mest energiintensiva ekonomin i EU med
en energiintensitet på 2,5 gånger EU-genomsnittet. Det är också den tredje mest
kolintensiva ekonomin i EU. De rumänska bostäderna förbrukar åtta gånger så
mycket energi som genomsnittet i EU-15 på grund av ett ineffektivt
fjärrvärmesystem och otillräckligt isolerade byggnader. Integreringen av
Rumäniens el- och gasmarknader i EU:s marknader är fortfarande ofullständig och
de gränsöverskridande gasförbindelserna har ännu inte genomförts.
(18)     Inom ramen för den europeiska
planeringsterminen har kommissionen gjort en omfattande analys av Rumäniens
ekonomiska politik. Den har bedömt konvergensprogrammet och det nationella
reformprogrammet. Den har beaktat inte bara programmens relevans för en hållbar
finanspolitik och socioekonomisk politik i Rumänien utan även i vilken
utsträckning som EU:s regler och riktlinjer har iakttagits, mot bakgrund av
behovet av att stärka den övergripande ekonomiska styrningen i unionen genom
att beakta synpunkter på EU-nivå när framtida nationella beslut fattas. Kommissionens
rekommendationer inom ramen för den europeiska planeringsterminen avspeglas i
rekommendationerna 1 till 8 nedan.
(19)     Mot bakgrund av denna
bedömning har rådet granskat konvergensprogrammet och dess yttrande[7] avspeglas särskilt i
rekommendation 1 nedan.
HÄRIGENOM REKOMMENDERAS Rumänien att
vidta följande åtgärder under perioden 2013–2014:
1.           Slutföra EU:s/IMF:s program
för ekonomiskt stöd.
2.           Garantera en
tillväxtfrämjande konsolidering av de offentliga finanserna och genomföra
budgetstrategin för 2013 och därefter enligt plan, och därigenom garantera att
målet på medellång sikt uppnås senast 2015. Förbättra skatteuppbörden genom att
genomföra en övergripande strategi för uppfyllelse av skatteskyldigheter och
bekämpa odeklarerat arbete. Parallellt utforska metoder att öka användningen av
miljöskatter. Ge män och kvinnor samma pensionsålder och underbygga
pensionsreformen genom att främja äldre arbetstagares anställbarhet.
3.           Fortsätta med reformerna av
hälso- och sjukvårdssektorn för att öka dess effektivitet, kvalitet och
tillgänglighet, särskilt för utsatta personer samt avlägsna och isolerade
samhällen. Minska den överdrivna användningen av sjukhusvård, bl.a. genom att
stärka öppenvården.
4.           Öka förvärvsfrekvensen samt
arbetskraftens anställbarhet och produktivitet, genom att se över och stärka
den aktiva arbetsmarknadspolitiken, tillhandahålla utbildning och
individanpassade tjänster samt främja livslångt lärande. Stärka de nationella
arbetsförmedlingarna för att höja kvaliteten på och öka omfattningen hos dess
tjänster. Utan dröjsmål genomföra den nationella planen för sysselsättning
bland ungdomar för att bekämpa ungdomsarbetslösheten, också genom t.ex. en
ungdomsgaranti. Förbättra de sociala transfereringarnas verkningsfullhet och
effektivitet för att minska fattigdomen, med särskild inriktning på barn.
Slutföra reformen av det sociala biståndet genom att anta relevant lagstiftning
och stärka kopplingen till aktiveringsåtgärder. Se till att den nationella
strategin för integrering av romer faktiskt genomförs.
5.           Påskynda utbildningsreformen,
bl.a. genom att bygga upp den administrativa kapaciteten på både central och
lokal nivå samt genom att utvärdera reformernas effekter. Stärka reformerna av
yrkesutbildningen. Ytterligare anpassa den högre utbildningen till
arbetsmarknadens behov och förbättra tillgången för missgynnade personer.
Genomföra en nationell strategi mot skolavhopp med inriktning på bättre
tillgång till kvalitativ förskoleutbildning, också för romska barn. Påskynda
övergången från institutionell omsorg till alternativ omsorg för föräldralösa
barn.
6.           Stärka styrningen av och
kvaliteten på institutionerna och den offentliga förvaltningen, särskilt genom
att förbättra kapaciteten för strategisk och budgetmässig planering, genom att öka
den offentliga förvaltningens professionalism via en bättre personalpolitik
samt genom att stärka rutinerna för samordning mellan olika förvaltningsnivåer.
Avsevärt förbättra kvaliteten på bestämmelserna genom användning av
konsekvensbedömningar och systematiska utvärderingar. Öka ansträngningarna för
att påskynda utnyttjandet av EU-medel, särskilt genom att stärka förvaltnings-
och kontrollsystemen och genom att förbättra den offentliga upphandlingen.
7.           Förbättra och förenkla
företagsklimatet särskilt genom att minska små och medelstora företags
administrativa börda och genom att genomföra en sammanhängande
e-förvaltningsstrategi. Underlätta och diversifiera tillgången till
finansiering för små och medelstora företag. Säkerställa närmare förbindelser mellan
forskning, innovation och industri, särskilt genom att prioritera forskning och
utveckling som kan locka till sig privata investeringar. Öka insatserna för att
förbättra rättsväsendets kvalitet, oberoende och effektivitet när det gäller
att handlägga ärenden och bekämpa korruption mer effektivt.
8.           Främja konkurrensen och
effektiviteten i nätverksindustrierna genom att trygga de nationella
tillsynsmyndigheternas oberoende och kapacitet, och genom att fortsätta
reformen av bolagsstyrningen inom de statsägda företagen inom energi- och
transportsektorerna. Anta en övergripande och långsiktig transportplan och
förbättra bredbandsinfrastrukturen. Fortsätta att avskaffa reglerade gas- och
elpriser och öka energieffektiviteten. Stärka den gränsöverskridande integrationen
av energinäten och påskynda genomförandet av gassammanlänkningsprojekten.
Utfärdad i Bryssel den
                                                                       På
rådets vägnar
                                                                       Ordförande
[1]               EGT L 209, 2.8.1997, s. 1.
[2]               COM(2013) 373 final.
[3]               P7_TA(2013)0052 och P7_TA(2013)0053.
[4]               Rådets beslut 2013/208/EU av den 22 april 2013.
[5]               COM(2012) 750 final.
[6]               COM(2012) 751 final.
[7]               Enligt artikel 9.2 i rådets förordning (EG) nr 1466/97.


title: Kommissionens rekommendation av den  7 juni 2006  om fastställande av riktlinjer för användningen av en försäkran om att inga djurförsök har utförts enligt rådets direktiv 76/768/EEG   (Text av betydelse för EES)

text:
               10.6.2006

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               L 158/18

      KOMMISSIONENS REKOMMENDATION

   av den 7 juni 2006
   om fastställande av riktlinjer för användningen av en försäkran om att inga djurförsök har utförts enligt rådets direktiv 76/768/EEG
   (Text av betydelse för EES)
   (2006/406/EG)
   EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION UTFÄRDAR DENNA REKOMMENDATION
   med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,
   med beaktande av rådets direktiv 76/768/EEG av den 27 juli 1976 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om kosmetiska produkter (1), särskilt artikel 6.3 andra stycket andra meningen, och
   av följande skäl:

               (1)

               I artikel 6.3 i direktiv 76/768/EEG anges att tillverkaren eller den person som ansvarar för utsläppande av den kosmetiska produkten på gemenskapsmarknaden får, vad gäller produktens förpackning, dokument, meddelande, etikett, ring eller hylsa som medföljer eller avser denna produkt, uppmärksamma det faktum att inga djurförsök har utförts, endast under förutsättning att tillverkaren eller hans leverantör inte har testat eller låtit testa slutprodukten, dess prototyp eller några av de beståndsdelar som den innehåller på djur, eller använt beståndsdelar som andra har testat på djur i syfte att utveckla nya kosmetiska produkter.

               (2)

               Det är därmed möjligt att på en kosmetisk produkt försäkra att inga djurförsök har utförts i samband med utvecklingen av produkten.

               (3)

               Det är nödvändigt att fastställa riktlinjer för att se till att samma krav gäller för användningen av en sådan försäkran, att innebörden av en försäkran av detta slag tolkas på samma sätt och att en sådan försäkran inte vilseleder konsumenterna eller leder till illojal konkurrens mellan tillverkarna på marknaden.

               (4)

               Uppnås en samsyn på bestämmelsen i artikel 6.3 andra stycket i direktiv 76/768/EEG inom ramen för ett gott administrativt samarbete skulle detta dessutom underlätta en enhetlig tillämpning av kontrollmyndigheterna. Därigenom skulle exempelvis snedvridningar på den inre marknaden kunna förhindras.

               (5)

               De åtgärder som föreskrivs i denna rekommendation är förenliga med yttrandet från ständiga kommittén för kosmetiska produkter.

         HÄRIGENOM REKOMMENDERAS
   att medlemsstaterna följer nedanstående riktlinjer vid tillämpningen av artikel 6.3 andra stycket i direktiv 76/768/EEG.
   1.   Grundläggande principer
   Konsumenterna får inte vilseledas genom användningen av en försäkran på en kosmetisk produkt. Konsumenterna skall kunna dra nytta av att de kan göra ett medvetet val genom en märkning med en försäkran om att inga djurförsök utförts. Informationen skall vara till nytta för konsumenterna.
   Användningen av en försäkran får inte leda till illojal konkurrens på marknaden mellan tillverkare och/eller leverantörer som använder en sådan försäkran i sin marknadsföring.
   2.   Frivillig användning av en försäkran
   Enligt artikel 6.3 andra stycket i direktiv 76/768/EEG får tillverkaren eller den person som ansvarar för utsläppande av produkten på marknaden använda sig av en försäkran för att ange att inga djurförsök har utförts. Det finns följaktligen varken för tillverkaren eller för den person som ansvarar för utsläppande av produkten på marknaden något krav på att använda en sådan försäkran. Det är en möjlighet som erbjuds dessa personer om kraven i artikel 6.3 i direktiv 76/768/EEG med hänsyn tagen till dessa riktlinjer uppfylls.
   3.   Tolkning av kraven i artikel 6.3 andra stycket i direktiv 76/768/EEG
   Nedan anges definitionerna av vissa termer som används i samband med föreliggande riktlinjer för att dessa skall stå klara.
   —   kosmetisk produkt: ”kosmetisk produkt” enligt definitionen i artikel 1 i direktiv 76/768/EEG,
   —   kosmetisk slutprodukt: ”kosmetisk slutprodukt” enligt definitionen i artikel 4a.3 a i direktiv 76/768/EEG,
   —   beståndsdel: varje kemiskt ämne eller beredning av syntetiskt eller naturligt ursprung, däribland parfym och aromatiska blandningar som används i kosmetiska produkters sammansättningar (se artikel 5a.1 i direktiv 76/768/EEG där ”parfym och aromatiska blandningar” utesluts endast då inventarieförteckning över beståndsdelar sammanställs),
   —   prototyp av den kosmetiska produkten: ”prototyp” enligt definitionen i artikel 4a.3 b i direktiv 76/768/EEG,
   —   djur: ”djur” enligt definitionen i artikel 2 a i rådets direktiv 86/609/EEG (2),
   —   försök: varje försök som utförs för utveckling eller säkerhetsutvärdering av produkten eller dess beståndsdelar (se i det hänseendet artikel 7a h i direktiv 76/768/EEG),
   —   förnyat försök: en produkt eller dess beståndsdelar testas på nytt.
   Kraven i artikel 6.3 andra stycket skall tolkas enligt följande:

               a)

                  inga djurförsök har utförts: avses att det inte har utförts några djurförsök av något slag i samband med utvecklingen av en kosmetisk produkt eller dess beståndsdelar. En sådan försäkran får bara göras om djurförsök helt och fullt har ersatts med en alternativ metod, och således inte om djurförsök har utförts i minskad omfattning eller med en förbättrad metod. Det spelar heller ingen roll var försöken (inklusive förnyade försök) utförs (inom gemenskapen eller i tredje land) eller när de har utförts.

               b)

                  tillverkaren eller hans leverantör inte har testat eller låtit testa […] på djur: avser att tillverkaren eller hans leverantör, inklusive alla leverantörer i försörjningskedjan,

                           —

                           inte själva har utfört djurförsök,

                           —

                           inte har låtit utföra djurförsök, vilket betyder att de inte har begärt eller betalat för att djurförsök skall utföras genom att exempelvis finansiera forskning vid akademiska institutioner.

               c)

               Att tillverkaren eller hans leverantör inte får ha använt beståndsdelar som andra har testat på djur i syfte att utveckla kosmetiska produkter betyder att tillverkaren eller hans leverantör inte får ha använt beståndsdelar om vilka det föreligger sådana data i exempelvis vetenskaplig litteratur som härrör från djurförsök vilka har utförts av andra i syfte att utveckla en ny kosmetisk produkt. Med utveckla en ny kosmetisk produkt avses i detta sammanhang antingen att en produkt som redan finns på marknaden får ändrat innehåll eller att en helt ny produkt utvecklas (innovation). En ny förpackning kan inte betraktas som en ny kosmetisk produkt.

         4.   Bevisbörda
   Den som på en kosmetisk produkt försäkrar att inga djurförsök har utförts i samband med utvecklingen av produkten skall ansvara för denna försäkran och kunna styrka att dessa uppgifter stämmer överens med direktiv 76/768/EEG.
   I detta sammanhang bör det observeras att all information, för att den skall kunna kontrolleras, skall hållas omedelbart tillgänglig i enlighet med artikel 7a.1 i direktiv 76/768/EEG, särskilt punkterna d och h, vilka lyder enligt följande:

               ”d)

               Bedömning av slutproduktens säkerhet för människors hälsa.
               […]

               h)

               Uppgifter om eventuella djurförsök som utförts av tillverkaren, dennes representanter eller leverantörer, i samband med utveckling eller säkerhetsutvärdering av produkten eller dess beståndsdelar, inklusive eventuella djurförsök som gjorts för att följa icke-medlemsländers lagstiftning eller bestämmelser.”.

         5.   En försäkrans ordalydelse
   Den som vill använda sig av en försäkran för att ange att inga djurförsök har utförts, får själv välja hur denna försäkran skall lyda och använda figurativa bilder eller andra bilder och tecken, förutsatt att alla tillämpliga krav i direktiv 76/768/EEG uppfylls.

      Utfärdad i Bryssel den 7 juni 2006.

            På kommissionens vägnar

         Günter VERHEUGEN

            Vice ordförande

      (1)  EGT L 262, 27.9.1976, s. 169. Direktivet senast ändrat genom kommissionens direktiv 2005/80/EG (EUT L 303, 22.11.2005, s. 32).

      (2)  EGT L 358, 18.12.1986, s. 1.


title: Europeiska centralbankens rekommendation av den 17 december 2015 om utdelningsregler (ECB/2015/49)

text:
               30.12.2015

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               C 438/1

         EUROPEISKA CENTRALBANKENS REKOMMENDATION
   av den 17 december 2015
   om utdelningsregler
   (ECB/2015/49)
   (2015/C 438/01)
   ECB-RÅDET HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION
   med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 127.6 och 132,
   med beaktande av stadgan för Europeiska centralbankssystemet och Europeiska centralbanken, särskilt artikel 34,
   med beaktande av rådets förordning (EU) nr 1024/2013 av den 15 oktober 2013 om tilldelning av särskilda uppgifter till Europeiska centralbanken i fråga om politiken för tillsyn över kreditinstitut (1), särskilt artikel 4.3,
   med beaktande av Europeiska centralbankens förordning (EU) nr 468/2014 av den 16 april 2014 om upprättande av ramen för samarbete inom den gemensamma tillsynsmekanismen mellan Europeiska centralbanken och nationella behöriga myndigheter samt med nationella utsedda myndigheter (ramförordning om den gemensamma tillsynsmekanismen [SSM]) (ECB/2014/17) (2), och
   av följande skäl:
   Kreditinstituten måste fortsätta sina förberedelser för att i tid fullt ut kunna tillämpa Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 575/2013 (3) samt Europaparlamentets och rådets direktiv 2013/36/EU (4) i en situation med makroekonomiska utmaningar och en ekonomisk verklighet som innebär utmaningar för institutens lönsamhet och därmed även deras möjligheter att förstärka sin kapitalbas. Samtidigt som kreditinstituten finansierar ekonomin bidrar en konservativ utdelningspolitik till riskhanteringen och ett sunt banksystem. Samma metod som framgår av Europeiska centralbankens rekommendation ECB/2015/2 (5) bör tillämpas,
   HÄRIGENOM REKOMMENDERAS FÖLJANDE.
   I.

               1.

               Kreditinstituten bör anta utdelningsregler baserade på konservativa och försiktiga antaganden så att de även efter dessa utdelningar kan uppfylla tillämpliga kapitalkrav.

                           a)

                           Kreditinstituten ska alltid uppfylla gällande minimikapitalkrav (krav enligt första pelaren). Detta inkluderar en kärnprimärkapitalrelation motsvarande 4,5 procent, en primärkapitalrelation motsvarande 6 procent och en total kapitalrelation motsvarande 8 procent i enlighet med artikel 92 i förordning (EU) nr 575/2013.

                           b)

                           Därutöver är kreditinstitut skyldiga att vid varje tidpunkt uppfylla de kapitalkrav som uppställs med stöd av respektive beslut om tillsyns- och utvärderingsprocesser vid tillämpningen av artikel 16.2 a i förordning (EU) nr 1024/2013 och som går utöver kraven enligt första pelaren (krav enligt andra pelaren).

                           c)

                           Kreditinstituten ska också uppfylla kraven avseende kontracykliska kapital- och systemriskbuffertar enligt artikel 128.2, 128.3, 128.4 och 128.5 i direktiv 2013/36/EU, samt alla andra buffertar som de nationella behöriga myndigheterna och de nationella utsedda myndigheterna antar.

                           d)

                           Vid den aktuella övergångsperiodens utgång är kreditinstituten också skyldiga att uppfylla kärnprimärkapitalrelation, primärkapitalrelationen och den totala kapitalrelation ”fullt ut” (6). Efter övergångsperiodernas utgång kommer alltså ovannämnda nyckeltal att tillämpas fullt ut, och detsamma gäller för de kontracykliska kapitalbuffertarna och systemriskbuffertarna enligt artikel 128.2, 128.3, 128.4 och 128.5 i direktiv 2013/36/EU, samt alla andra buffertar som de nationella behöriga myndigheterna och de nationella utsedda myndigheterna antagit. Övergångsbestämmelserna framgår av avdelning XI i direktiv 2013/36/EU, och del 10 i förordning (EU) nr 575/2013.

                     Dessa krav ska uppfyllas både på konsoliderad och individuell nivå utom i fall där man väljer att inte tillämpa tillsynskraven i ett enskilt fall, i enlighet med artiklarna 7 och 10 i förordning (EU) nr 575/2013.

               2.

               För kreditinstitut som under 2016 betalar utdelning (7) avseende räkenskapsåret 2015, rekommenderar ECB följande:
               a)
                     Kategori 1
                  : Kreditinstitut som uppfyller de kapitalkrav som framgår av punkt 1 a, 1 b och 1 c, och som redan uppnår sina nyckeltal enligt vad som framgår av punkt 1 d fullt ut den per 31 december 2015, bör dela ut sin nettovinst i form av utdelningar på ett konservativt sätt så att de även fortsättningsvis kan uppfylla alla krav, även om de ekonomiska och finansiella förutsättningarna skulle försämras.
               b)
                     Kategori 2
                  : Kreditinstitut som uppfyller de kapitalkrav som framgår av punkt 1 a, 1 b och 1 c, per den 31 december 2015, men som inte uppnår sina nyckeltal enligt vad som framgår av punkt 1 d fullt ut per den 31 december 2015, bör endast dela ut sin nettovinst i form av utdelningar på ett konservativt sätt så att de även fortsättningsvis kan uppfylla alla krav, även om de ekonomiska och finansiella förutsättningarna skulle försämras. Därutöver bör de i princip endast betala ut utdelning till ägarna i sådan utsträckning att de åtminstone säkerställer att institutet befinner sig på en linjär (8) väg mot målet att uppnå alla kapitalkrav fullt ut i enlighet med punkt 1 d.
               c)
                     Kategori 3
                  : Kreditinstitut som inte uppfyller kraven enligt punkt 1 a, 1 b eller 1 c bör i princip inte ge någon utdelning till ägarna.
               Kreditinstitut som inte kan uppfylla bestämmelserna enligt denna rekommendation eftersom de anser sig ha en rättslig skyldighet att betala en utdelning bör snarast kontakta sin gemensamma tillsynsgrupp.

         II.
   Denna rekommendation riktar sig till betydande enheter och betydande grupper som står under tillsyn enligt artikel 2.16 och 2.22 i förordning (EU) nr 468/2014 (ECB/2014/17).
   III.
   Denna rekommendation riktar sig även till de nationella behöriga myndigheterna och de nationella utsedda myndigheterna avseende mindre betydande enheter och mindre betydande grupper som står under tillsyn enligt artikel 2.7 och 2.23 i förordning (EU) nr 468/2014 (ECB/2014/17). De nationella behöriga myndigheterna och de nationella utsedda myndigheterna bör i lämplig omfattning tillämpa denna rekommendation på sådana enheter och grupper (9).

      Utfärdad i Frankfurt am Main den 17 december 2015.

         Mario DRAGHI

            ECB:s ordförande

      (1)  EUT L 287, 29.10.2013, s. 63.

      (2)  EUT L 141, 14.5.2014, s. 1.

      (3)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 575/2013 av den 26 juni 2013 om tillsynskrav för kreditinstitut och värdepappersföretag och om ändring av förordning (EU) nr 648/2012 (EUT L 176, 27.6.2013, s. 1).

      (4)  Europaparlamentets och rådets direktiv 2013/36/EU av den 26 juni 2013 om behörighet att utöva verksamhet i kreditinstitut och om tillsyn av kreditinstitut och värdepappersföretag, om ändring av direktiv 2002/87/EG och om upphävande av direktiv 2006/48/EG och 2006/49/EG (EUT L 176, 27.6.2013, s. 338).

      (5)  Europeiska centralbankens rekommendation ECB/2015/2 av den 28 januari 2015 om utdelningsregler (EUT C 51, 13.2.2015, s. 1).

      (6)  Alla krav avseende buffertar uppfylls fullt ut, med undantag för den kapitalbevarande bufferten, som av metodskäl fastställs till 2016 års infasningsnivå för beräkningen av nivåerna ”fullt ut”.

      (7)  Kreditinstitut kan bedrivas i olika former, t.ex. som börsnoterade företag eller som ömsesidiga banker, kooperativa banker eller som sparbanker. Uttrycket ”utdelning” omfattar i denna rekommendation varje form av utbetalning av kontanta medel som kräver bolagsstämmans godkännande.

      (8)  I praktiken innebär detta att kreditinstituten under en fyrårsperiod med start den 31 december 2014 i princip bör fondera 25 procent per år av det belopp som saknas för att de ska uppfylla kärnprimärkapitalrelation, primärkapitalrelationen och den totala kapitalrelation fullt ut i enlighet med punkt 1 c.

      (9)  Om denna rekommendation tillämpas på mindre betydande enheter och mindre betydande grupper som står under tillsyn som anser att de inte kan följa rekommendationen eftersom de anser sig ha en rättslig skyldighet att betala utdelningar bör de snarast kontakta sin respektive behöriga nationella myndighet.


title: Rekommendation till rådets Rekommendation till Ungern i syfte att få situationen med ett alltför stort offentligt underskott att upphöra

text:
Viktigt rättsligt meddelande

|

52005SC0226

Rekommendation till Rådets Rekommendation till Ungern i syfte att få situationen med ett alltför stort offentligt underskott att upphöra  /* SEK/2005/0226 slutlig */

	[pic] | EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION |Bryssel den 16.2.2005SEK(2005) 226 slutligRekommendation tillRÅDETS REKOMMENDATION TILL UNGERNi syfte att få situationen med ett alltför stort offentligt underskott att upphöra(framlagt av kommissionen)  MOTIVERINGFörfarandet vid alltför stora underskott regleras av artikel 104 i fördraget och av rådets förordning (EG) nr 1467/97 av den 7 juli 1997 om påskyndande och förtydligande av tillämpningen av förfarandet vid alltför stora underskott, som utgör en del av stabilitets- och tillväxtpakten. Dessa bestämmelser kompletteras av de politiska åtagandena i resolutionen från Europeiska rådets möte i Amsterdam om stabilitets- och tillväxtpakten av den 17 juni 1997.På grundval av kommissionens vårprognos 2004, i vilken hänsyn togs till de uppgifter som meddelats av Ungern i mars 2004 och som visade ett underskott på 5,9 % av BNP 2003[1], inledde kommissionen förfarandet vid alltför stora underskott för Ungern den 12 maj 2004 genom att anta en rapport enligt artikel 104.3. På kommissionens rekommendation beslutade rådet den 5 juli 2004 i överensstämmelse med artikel 104.6 att det förelåg ett alltför stort underskott i Ungern och utfärdade följaktligen en rekommendation enligt artikel 104.7 i syfte att få situationen att upphöra[2]. I den rekommendationen uppmanade rådet de ungerska myndigheterna att genomföra de åtgärder som planerades i konvergensprogrammet från maj 2004 för att åtgärda det alltför stora underskottet fram till 2008. De ungerska myndigheterna uppmanades särskilt att bereda sig på att vid behov införa ytterligare åtgärder för att nå det mål för att minska det offentliga underskottet som satts upp för 2004 och att vidta effektiva åtgärder före den 5 november 2004 avseende de planerade åtgärderna för att nå målet för 2005 års underskott.[3] På grundval av kommissionens rekommendation av den 22 december 2004 antog rådet den 18 januari 2005 ett beslut enligt artikel 104.8 där det konstaterades att Ungern inte vidtagit effektiva åtgärder med anledning av rådets rekommendationer av den 5 juli 2004. Rådet konstaterade att de ungerska myndigheterna vidtagit flera åtgärder som bidragit till en minskning av underskottet 2004 och 2005, men att de inte var tillräckliga för att undvika en betydande avvikelse från målet under de båda åren och mer generellt en avvikelse från den planerade anpassningsstrategi som ingick i maj månads konvergensprogram. Rådet betonade i sammanhanget att regeringens fortsatta åtagande att åtgärda det alltför stora underskottet senast 2008 måste stödjas av beslutsamma åtgärder för ytterligare konsolidering av de offentliga finanserna och ett mer målmedvetet genomdrivande av strukturreformerna.Eftersom Ungern ännu inte är medlem i euroområdet och därför inte omfattas av de två sista stegen i förfarandet vid alltför stora underskott enligt artikel 104.9 och 104.11, kan rådet utfärda en annan rekommendation med stöd av artikel 104.7. I en sådan rekommendation bör hänsyn tas till den information om den finanspolitiska strategin som lämnades i den första uppdateringen av Ungerns konvergensprogram, som lades fram den 1 december 2004.Jämfört med det föregående programmet räknar man i uppdateringen med följande årliga mål för det offentliga underskottet: 4,5 %, 3,8 %, 3,1 %, 2,4 % respektive 1,8 % av BNP mellan 2004 och 2008. Dessa siffror gynnas av Eurostats beslut av den 23 september 2004 som tillåter att pensionsfonder i den andra pelaren kan redovisas inom den offentliga sektorn under en övergångsperiod till dess att rapporten om de offentliga finanserna läggs fram i mars 2007. De ungerska myndigheterna beslutade att utnyttja denna möjlighet och lade därför fram siffror om underskottet genom att från underskottet för de offentliga finanserna subtrahera den belastning som 1998 års pensionsreform gav upphov till avseende den andra pelaren. Jämfört med programmet från maj 2004 minskar detta det årliga underskottet med 0,8–1 procentenheter mellan 2004 och 2008. Inklusive den belastning som 1998 års pensionsreform utgör, som måste inkluderas när den av Eurostat beviljade övergångsperioden löper ut, beräknas det offentliga underskottet minska enligt följande: 5,3 % 2004, 4,7 % 2005, 4,1 % 2006, 3,4 % 2007 och 2,8 % av BNP 2008. I uppdateringen räknar man visserligen inte med en lika stor minskning i början av perioden, men man håller fast vid måldatumet för att åtgärda det alltför stora underskottet. Siffror både med och utan den belastning pensionsfonden utgör används med tanke på en jämförelse med kommissionens höstprognos 2004, det föregående konvergensprogrammet och rådets rekommendation enligt artikel 104.7 och med beaktande av att målet för 2008 faller utanför övergångsperioden.Kommissionen har gjort en teknisk utvärdering av uppdateringen. I sitt utkast till rekommendation av den 16 februari 2005 till rådets yttrande om denna uppdatering[4] ansåg kommissionen att den anpassningsstrategi som beskrivs i uppdateringen bör vara lämplig för att åtgärda det alltför stora underskottet senast 2008, förutsatt att strategin stöds av tillräckliga åtgärder som minimerar de risker som genomförandet är förknippat med. Detta gäller också det nya målet för 2005 om ett underskott på 3,8 % av BNP (4,7 % inklusive den belastning pensionsreformen utgör), som är särskilt viktigt eftersom avvikelser från målet skulle påverka de följande åren och därför kunna försämra möjligheterna att komma under 3 % av BNP fram till 2008 såsom planerat.Kommissionen konstaterade att det finns en risk för att resultatet för de offentliga finanserna blir sämre än väntat, så den finanspolitiska inriktningen i programmet verkar otillräcklig för att genomföra denna strategi. För 2005 räknade kommissionen hösten 2004 med ett underskott på 5,2 % för 2005 (4,3 % exklusive den belastning pensionsreformen utgör), och de största riskerna är att (1) ränteutgifterna kan bli större än beräknat och (2) att de nyligen införa reglerna för begränsning av utgifterna kan visa sig otillräckliga. Det finns också en risk för att man inte i tillräckligt god tid antar de ytterligare planerade åtgärder för att reformera den offentliga förvaltningen, hälso- och sjukvårdssystemet och utbildningssystemet som tillkännagavs i konvergensprogrammet från maj 2004 och dess uppdatering och som är så viktiga för den planerade anpassningen. (3) Antagandena om vissa inkomster (främst mervärdesskatt och socialavgifter) verkar överdrivet optimistiska. Det verkade också finnas en risk för att mervärdesskatteåterbäringar som härrör från 2004 skulle föras över till 2005, men myndigheterna har åtagit sig att påskynda utbetalningarna så att de inte belastar 2005 års budget. I budgeten ingår en ”nödreserv” motsvarande 0,5 % av BNP som en buffert mot en eventuell avvikelse från målet för 2005. Det är avsett att täcka oförutsedda anpassningar av processer som inte kan påverkas av regeringen. Det är visserligen välkommet att denna reserv finns, men det belopp som anslagits verkar otillräckligt med tanke på de risker som 2005 års budget är behäftad med. Dessutom kan incitamentet att strikt tillämpa budgeten minska om reserverna frigörs på ett alltför tidigt stadium under året. Ytterligare en risk kan uppstå på grund av pågående investeringar som är avsedda att föras över till offentlig-privata partnerskapsprojekt. Om dessa överföringar inte genomförs i tid måste de finansieras med budgetmedel. Dessutom skulle en eventuell sänkning av mervärdesskattesatserna som ett led i de pågående skattereformerna kunna öka risken för minskade inkomster, även om detta kompenseras av en ökning av andra skattesatser. Om inte tidpunkten för en sådan åtgärd övervägs noggrant kan den äventyra uppnåendet av det reviderade målet för 2005 och därmed undergräva strategin för en minskning av underskottet.[5] Denna analys ger vid handen att ytterligare åtgärder på en halv procentenhet krävs för att nå målet för 2005, dvs. 3,8 % av BNP (4,7 % av BNP inklusive den belastning pensionsreformen utgör).Utifrån denna bedömning verkar det nödvändigt att de ungerska myndigheterna (i) vidtar ytterligare åtgärder, i möjligaste mån av strukturell art, för att uppnå det nya målet avseende underskottet 2005, dvs. 3,8 % av BNP (4,7 % av BNP inklusive belastningen till följd av 1998 års pensionsreform, som måste inkluderas när den övergångsperiod som Eurostat beviljat för redovisningen av en sådan post löper ut). Framför allt kan ”nödreserven” ökas betydligt och dess användning begränsas så mycket som möjligt och förenas med villkoret att det skall finnas klara belägg för att målet för underskottet 2005 har uppnåtts. (ii) förena valet av tidpunkt och genomförande av eventuella skattesänkningar med villkoret att de mål för det offentliga underskottet som anges i uppdateringen av konvergensprogrammet från december 2004 uppnås enligt förväntningarna, (iii) gör framsteg med de planerade reformerna av den offentliga förvaltningen, hälso- och sjukvårdssystemet samt utbildningssystemet enligt åtagandena med det samtidiga syftet att förbättra de offentliga finansernas hållbarhet på lång sikt.Mot denna bakgrund överlämnar kommissionen härmed till rådet en rekommendation till en ny rekommendation från rådet som, i enlighet med fördragets artikel 104.7, skall föreläggas Ungern för att få denna situation att upphöra.Rekommendation tillRÅDETS REKOMMENDATION TILL UNGERNi syfte att få situationen med ett alltför stort offentligt underskott att upphöraEUROPEISKA UNIONENS RÅD UTFÄRDAR DENNA REKOMMENDATIONmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 104.7 i detta,med beaktande av kommissionens rekommendation,och av följande skäl:(1) Enligt artikel 104 i fördraget skall medlemsstaterna undvika alltför stora underskott i den offentliga sektorns finanser.(2) Stabilitets- och tillväxtpakten grundas på målet om att ha sunda offentliga finanser som ett sätt att förbättra förutsättningarna för prisstabilitet och kraftig varaktig tillväxt som leder till att nya arbetstillfällen skapas.(3) Den 5 juli 2004 beslutade rådet i enlighet med artikel 104.6 att det föreligger ett alltför stort underskott i Ungern.(4) Efter att ha slagit fast att det föreligger ett alltför stort underskott i Ungern rekommenderade rådet i enlighet med artikel 104.7 i fördraget och artikel 3 i rådets förordning (EG) nr 1467/97 av den 7 juli 1997 om påskyndande och förtydligande av tillämpningen av förfarandet vid alltför stora underskott[6] att de ungerska myndigheterna vidtar åtgärder på medellång sikt för att på ett trovärdigt och hållbart sätt minska underskottet till under 3 % av BNP senast 2008 i enlighet med den strategi för minskning av underskott som anges i rådets yttrande av den 5 juli 2004 om det konvergensprogram som lades fram i maj 2004. Rådet rekommenderade särskilt att myndigheterna skall vara beredda att införa ytterligare åtgärder för att nå målet för underskottet 2004, och vidta effektiva åtgärder före den 5 november 2004 avseende de åtgärder som planerats för att nå målet för underskottet 2005.(5) Den 18 januari 2005 konstaterade rådet att ett antal åtgärder hade vidtagits för att minska det offentliga underskottet 2004 och 2005 inom utsatt tid, dvs. före den 5 november 2004. Däremot ansåg rådet att åtgärderna inte var tillräckliga för att målen skulle kunna nås och att de inte skulle kunna hindra en avvikelse från den planerade anpassningsstrategin enligt konvergensprogrammet från maj 2004. Rådet ansåg att regeringens fortsatta åtagande att åtgärda det alltför stora underskottet fram till 2008 måste stödjas av beslutsamma åtgärder för ytterligare konsolidering av de offentliga finanserna och ett mer målmedvetet genomdrivande av strukturreformerna. Mot denna bakgrund beslutade rådet med stöd av artikel 104.8 i fördraget att Ungern inte hade vidtagit effektiva åtgärder före den 5 november 2004 med anledning av rådets rekommendation av den 5 juli 2004.[7](6) Ungern anslöt sig till gemenskapen den 1 maj 2004 och är en medlemsstat med undantag enligt artikel 122.1 i fördraget, vilket innebär att Ungern skall undvika alltför stora underskott men att artikel 104.9 och 104.11 i fördraget inte är tillämpliga på denna medlemsstat. Det är därför lämpligt att utfärda en ny rekommendation enligt artikel 104.7.(7) Enligt artikel 3.4 i förordning (EG) nr 1467/97 skall det i en rekommendation som utfärdas enligt artikel 104.7 anges att den berörda medlemsstaten skall vidta effektiva åtgärder inom fyra månader och att korrigeringen av det alltför stora underskottet skall slutföras under det år som följer på året då underskottet fastställdes, om inte särskilda omständigheter föreligger. Sådana särskilda omständigheter fortsätter att föreligga i fallet Ungern på grund av att det offentliga underskottet betydligt översteg referensvärdet 3 % av BNP vid anslutningen till EU och på grund av den pågående strukturomvandlingen i ekonomin.(8) Om särskilda omständigheter föreligger, kan medlemsstaten i fråga tillåtas åtgärda det alltför stora underskottet på medellång sikt. Det uppdaterade konvergensprogram som Ungern lade fram i december 2004 innehåller en reviderad ram med följande årliga mål för det offentliga underskottet: 4,5 %, 3,8 %, 3,1 %, 2,4 % och 1,8 % av BNP mellan 2004 och 2008. Inklusive belastningen till följd av 1998 års pensionsreform, som måste inkluderas när den övergångsperiod som Eurostat beviljat till mars 2007 för redovisningen av en sådan post löpt ut, beräknas det offentliga underskottet vara 5,3 %, 4,7 %, 4,1 %, 3,4 % och 2,8 % av BNP mellan 2004 och 2008. I uppdateringen planerar man således fortfarande att åtgärda det alltför stora underskottet fram till 2008. Enligt rådets yttrande av den [8 mars 2005] kan anpassningsstrategin, inklusive målet att minska underskottet till 3,8 % av BNP (4,7 % av BNP inklusive den belastning pensionsreformen utgör) 2005 och, inklusive denna belastning, till 2,8 % av BNP 2008, anses tillräckliga för att åtgärda det alltför stora underskottet fram till 2008 förutsatt att strategin stöds av tillräckliga åtgärder för att målen för att minska underskotten skall nås.(9) Denna anpassningsstrategi och i synnerhet det nya målet för 2005 att minska underskottet till 3,8 % av BNP (4,7 % inklusive belastningen till följd av pensionsreformen) kan visserligen anses lämplig, men de ungerska myndigheternas nuvarande finanspolitiska åtgärder är inte tillräckliga för att nå detta mål. Utifrån utkastet till budget för 2005 och en beräknad tillväxt på 3,7 % 2005 räknade kommissionen i sin höstprognos 2004 med ett underskott på 5,2 % av BNP 2005 (inklusive den belastning pensionsreformen utgör). Det som framhölls som de största riskerna var att (i) ränteutgifterna kan bli större, (ii) de nyligen införda reglerna för en begränsning av utgifterna kan vara otillräckliga och det finns en risk för att man inte i tillräckligt god tid antar de ytterligare planerade åtgärder för att reformera den offentliga förvaltningen, hälso- och sjukvårdssystemet samt utbildningssystemet som tillkännagavs i konvergensprogrammet från maj 2004 och som är så viktiga för den planerade anpassningen, och (iii) vissa poster på inkomstsidan, särskilt mervärdesskatter och socialavgifter, kan bli mindre än beräknat. I fråga om mervärdesskatterna har ytterligare en risk konstaterats, nämligen att återbäringar som härrör från 2004 förs över till 2005, men med hänsyn till myndigheternas åtagande nyligen att påskynda utbetalningarna förmodar man att detta inte kommer att belasta 2005 års budget och därmed inte kräver någon ytterligare anpassning. Ytterligare en risk kan uppstå på grund av pågående investeringar som är avsedda att föras över till offentlig-privata partnerskapsprojekt. Om dessa överföringar inte genomförs i tid måste de finansieras med budgetmedel. I budgeten ingår en ”nödreserv” motsvarande 0,5 % av BNP som en buffert mot en eventuell avvikelse från målet för 2005. Att denna reserv finns är visserligen välkommet, men det belopp som anslagits verkar otillräckligt med tanke på de riskfaktorer som omgärdar 2005 års budget, och det finns farhågor för att dessa reserver kan komma att frigöras alltför tidigt under året. Denna analys visar att ytterligare åtgärder på en halv procentenhet krävs för att nå målet för 2005, dvs. 3,8 % av BNP (4,7 % av BNP inklusive den belastning pensionsreformen utgör).(10) Åtgärder för att konsolidera de offentliga finanserna bör kunna säkerställa en varaktig förbättring av saldot i den offentliga sektorns finanser samtidigt som de bör inriktas på att höja de offentliga finansernas kvalitet och stärka ekonomins tillväxtpotential.HÄRIGENOM REKOMMENDERAS-  att de ungerska myndigheterna snarast möjligt bör få den nuvarande situationen med ett alltför stort underskott att upphöra,-  att de ungerska myndigheterna vidtar åtgärder på medellång sikt för att på ett trovärdigt och hållbart sätt minska underskottet till under 3 % av BNP fram till 2008 enligt den plan för minskning av underskottet som anges i rådets yttrande av den [8 mars 2005] om den uppdatering av konvergensprogrammet som lades fram i december 2004,-  att de ungerska myndigheterna vidtar effektiva åtgärder före den [8 juli 2005] avseende ytterligare åtgärder, i möjligaste mån av strukturell art, för att nå det nya målet i konvergensprogrammet att minska underskottet till 3,8 % av BNP 2005 (4,7 % av BNP inklusive belastningen till följd av 1998 års pensionsreform, som måste inkluderas efter upphörandet av den övergångsperiod för redovisning av en sådan post som Eurostat beviljat fram till dess att rapporten om de offentliga finanserna läggs fram i mars 2007). Framför allt kan ”nödreserven” i 2005 års budget ökas betydligt och dess användning begränsas så mycket som möjligt och förenas med villkoret att det skall finnas klara belägg för att målet för underskottet 2005 har uppnåtts.-  att de ungerska myndigheterna förenar tidpunkt och genomförande av eventuella skattesänkningar med villkoret att de mål för att minska det offentliga underskottet som anges i uppdateringen av konvergensprogrammet från december 2004 uppnås.Vidare uppmanar rådet de ungerska myndigheterna att-  utnyttja varje tillfälle att påskynda anpassningen av de offentliga finanserna,-  gå vidare med de planerade reformerna av den offentliga förvaltningen, hälso- och sjukvårdssystemet och utbildningssystemet enligt åtagandena med det samtidiga syftet att förbättra de offentliga finansernas hållbarhet på lång sikt.Denna rekommendation riktar sig till Ungern.Utfärdad i Bryssel den [8 mars 2005].På rådets vägnarOrdförande [1] I anmälan från september 2004 skrevs underskottet i de offentliga finanserna upp från 5,9 till 6,2 % av BNP för år 2003.[2] Se http://register.consilium.eu.int/pdf/en/04/st11/st11218.en04.pdf.[3] Dessutom uppmanade rådet Ungern att utnyttja varje tillfälle att påskynda anpassningen av de offentliga finanserna, att genomföra de planerade reformerna av den offentliga förvaltningen, hälso- och sjukvårdssystemet samt utbildningssystemet för att säkerställa den avsedda minskningen av utgiftskvoten och förbättra de offentliga finansernas hållbarhet på lång sikt och säkerställa att planerade skattesänkningar får tillräcklig finansiering och förena genomförandet av dem med villkoret att målen för underskottet nås.[4] SEK(2005) 229.[5] Den slutliga siffran för underskottet 2004 riskerar ännu att bli större på grund av den osäkerhet som råder avseende skillnaden mellan siffrorna vid redovisning enligt kontantmetoden och siffrorna vid periodiserad redovisning. Framför allt råder det fortfarande redovisningsmässig oklarhet kring utbetalningarna av jordbruksstöd och utbetalningen av en trettonde månadslön till offentligt anställda , vilket fortfarande skulle kunna leda till en ökning av underskottet 2004 vid periodiserad redovisning och påverka underskottet 2005.[6] EGT L 209, 2.8.1997, s. 6.[7] Se http://register.consilium.eu.int.


				|

		52014PC0253

			Rekommendation till RÅDETS BESLUT om utseende av europeisk kulturhuvudstad för 2018 i Nederländerna /* COM/2014/0253 final */

			   	MOTIVERING
I Europaparlamentets och rådets beslut
nr 1622/2006/EG av den 24 oktober 2006 om inrättande av en
gemenskapsåtgärd för evenemanget Europeisk kulturhuvudstad för åren 2007 till
2019[1] fastställs förfarandet
för att utse de europeiska kulturhuvudstäderna. Från och med 2009 ska två
städer i två medlemsstater utses till europeiska kulturhuvudstäder i enlighet
med artikel 2 i det beslutet, i den turordning som anges i bilagan till
beslutet. Malta och Nederländerna ska vara värdländer för evenemanget 2018.
Malta beslutade att genomföra sitt urvalsförfarande ett år före den normala
tidsplanen och Valletta utsågs till ”Europeisk kulturhuvudstad 2018” genom
rådets beslut 2013/286/EU av den 17 maj 2013.[2]
Nomineringen av den europeiska
kulturhuvudstaden i Nederländerna för år 2018 sker på följande sätt:
En inbjudan att lämna in ansökningar
offentliggörs av den berörda medlemsstaten senast sex år före evenemangets
början. En jury bestående av 13 oberoende experter från kultursektorn
kallas till ett inledande urvalsmöte senast fem år före evenemanget. Juryn
bedömer de mottagna ansökningarna på grundval av kriterierna i artikel 4 i
beslut nr 1622/2006/EG och upprättar en förteckning över städer vars
kandidatur ska bedömas mer ingående när de har utarbetat en fullständig
ansökan.
Nio månader efter det inledande
urvalsmötet sammankallar den berörda medlemsstaten juryn för det slutliga
urvalet. Efter en omfattande bedömning av de städer som valts ut i första
omgången på grundval av de fastställda kriterierna rekommenderar juryn en stad
från den berörda medlemsstaten.
På grundval av dessa rekommendationer
nominerar den berörda medlemsstaten en stad till europeisk kulturhuvudstad samt
underrättar Europaparlamentet, rådet, kommissionen och Regionkommittén om detta
senast fyra år före evenemangets början.
Europaparlamentet får överlämna ett yttrande
till kommissionen senast tre månader efter att det tagit emot
nomineringarna.
På grundval av en rekommendation från
kommissionen utser rådet officiellt städerna i fråga till europeiska
kulturhuvudstäder för det år för vilket de har nominerats.
Efter att de två urvalsomgångarna som beskrivs
ovan hade avslutats rekommenderade juryn i sin rapport från september 2013 att
Leeuwarden (Nederländerna) ska inneha värdskapet för evenemanget 2018.
Nederländerna meddelade nomineringen till Europaparlamentet, rådet,
kommissionen och Regionkommittén i december 2013.
Europaparlamentet lämnade sitt positiva
yttrande till kommissionen i februari 2014.
Därför överlämnar kommissionen i enlighet med
artikel 9.3 i beslut nr 1622/2006/EG den bifogade
rekommendationen till rådet för att officiellt utse Leeuwarden i Nederländerna
till europeisk kulturhuvudstad 2018.
Rekommendation till
RÅDETS BESLUT
om utseende av europeisk kulturhuvudstad för
2018 i Nederländerna

EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT
DETTA BESLUT
med beaktande av fördraget om Europeiska
unionens funktionssätt,
med beaktande av Europaparlamentets och rådets
beslut nr 1622/2006/EG av den 24 oktober 2006 om inrättande en
gemenskapsåtgärd för evenemanget Europeisk kulturhuvudstad för åren 2007 till
2019[3], särskilt
artikel 9.3,
med beaktande av
Europeiska kommissionens rekommendation,
med beaktande av
urvalsjuryns rapport från september 2013 avseende urvalsförfarandet för
europeisk kulturhuvudstad i Nederländerna, och
av följande skäl:

Kriterierna i
artikel 4 i beslut nr 1622/2006/EG är helt uppfyllda.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
Leeuwarden utses till europeisk
kulturhuvudstad 2018 i Nederländerna.
Artikel 2
Detta beslut träder
i kraft dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska unionens
officiella tidning.
Utfärdat i Bryssel den
                                                                       På
rådets vägnar
                                                                       Ordförande
[1]               EUT L 304, 3.11.2006, s. 1.
[2]               EUT L 162, 14.06.2013, s. 9.
[3]               EUT L 304, 3.11.2006, s. 1.


Viktigt rättsligt meddelande

|

52008DC0413

Rekommendation från kommissionen till rådet om förslag på Europeiska gemenskapens vägnar och tillsammans med dess medlemsstater till ändringar av bilaga I till protokollet om långlivade organiska föroreningar (POP) inom ramen för FN-ECE:s konvention om långväga gränsöverskridande luftföroreningar  /* KOM/2008/0413 slutlig */

	[pic] | EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION |Bryssel den 1.7.2008KOM(2008) 413 slutligREKOMMENDATION FRÅN KOMMISSIONEN TILL RÅDETom förslag på Europeiska gemenskapens vägnar och tillsammans med dess medlemsstater till ändringar av bilaga I till protokollet om långlivade organiska föroreningar (POP) inom ramen för FN-ECE:s konvention om långväga gränsöverskridande luftföroreningarA. MOTIVERING1. Det verkställande organet för FN-ECE:s konvention om långväga gränsöverskridande luftföroreningar antog protokollet om långlivade organiska föroreningar (POP) i juni 1998. POP-protokollet är för närvarande inriktat på en förteckning över 16 ämnen, varav elva bekämpningsmedel, två industrikemikalier och tre oavsiktliga biprodukter. Det slutgiltiga målet är att eliminera alla typer av utsläpp och spill av dessa POP-ämnen. POP-protokollet trädde i kraft den 23 oktober 2003. Det har ratificerats av 29 parter, däribland gemenskapen och 21 medlemsstater[1].2. Den 19 februari 2004 antog rådet ett beslut om ingående av protokollet på Europeiska gemenskapens vägnar[2]. Gemenskapens godkännandeinstrument deponerades den 30 april 2004.3. Enligt artikel 14 i protokollet får varje part föreslå ändringar av protokollet och dess bilagor. Vid mötet i verkställande organet ska parterna diskutera de föreslagna ändringarna, som ska antas enhälligt av de närvarande parterna.4. Av artikel 10 i EG-fördraget följer att medlemsstaterna är skyldiga att samarbeta och visa enighet när gemenskapen företräds i internationella sammanhang. Förslag till ändringar av bilagorna till protokollet bör därför endast läggas fram på gemenskapens och dess medlemsstaters vägnar.5. I syfte att inleda förfarandena inför förhandlingar om eventuella ändringar av bilagorna till protokollet överlämnade kommissionen 2005 till verkställande organet för protokollet, när det gäller frågor inom gemenskapens behörighetsområde, ett förslag om att ändra de relevanta bilagorna till protokollet genom att lägga till följande ämnen: hexaklorbutadien (HCBD), kommersiell oktabromdifenyleter (kommersiell oktaBDE), pentaklorbensen (PeCB), polyklorerade naftalener (PCN), klorparaffiner med kort kolkedja (SCCP), och perfluoroktansulfonat (PFOS).6. Enligt den tillgängliga vetenskapliga informationen och granskningsrapporterna har endosulfan och trifluralin egenskaper som är karakteristiska för långlivade organiska föroreningar. De två ämnena har utvärderats i enlighet med rådets direktiv 91/414/EEG om utsläppande av växtskyddsmedel på marknaden[3]. Till följd av detta återkallades växtskyddsmedel som innehåller endosulfan slutgiltigt i december 2007[4] och växtskyddsmedel som innehåller trifluralin bör återkallas slutgiltigt senast i december 2008[5]. Eftersom dessa ämnen kan spridas över stora avstånd räcker det inte med de åtgärder som enskilda länder eller gemenskapen vidtar, utan det behövs en internationell insats för att upprätthålla en hög miljö- och hälsoskyddsnivå. Gemenskapen och medlemsstaterna föreslog 2007 att ämnena skulle finnas med i Stockholmskonventionen om långlivade organiska föroreningar. Gemenskapen och de medlemsstater som är parter till protokollet bör därför föreslå att de relevanta bilagorna till protokollet ändras genom att dessa två ämnen läggs till.B. REKOMMENDATIONMot bakgrund av ovanstående rekommenderar kommissionen attrådet, i syfte att inleda förfarandena inför förhandlingar om eventuella ändringar av bilagorna till FN-ECE:s protokoll om långlivade organiska föroreningar, bemyndigar kommissionen att i tid för behandling vid nästa möte i verkställande organet i december 2008, på Europeiska gemenskapens vägnar och tillsammans med medlemsstaterna som är parter i konventionen, till verkställande organet för protokollet om långlivade organiska föroreningar överlämna förslaget om ändringar av de relevanta bilagorna till protokollet genom att lägga till följande ämnen i bilaga I:endosulfantrifluralinKommissionen ska tillsammans med medlemsstaterna se till att relevant underlag till stöd för förslagen överlämnas till verkställande organet.Utfärdad i BrysselPå rådets vägnar, Ordföranden [1] Enligt den senaste uppdateringen gjord av POP-protokollets sekretariat den 18 september 2007.[2] Rådets beslut 2004/259/EG av den 19 februari 2004 om ingående på Europeiska gemenskapens vägnar av protokollet till 1979 års konvention om långväga gränsöverskridande luftföroreningar om långlivade organiska föroreningar, EUT L 81, 19.3.2004, s. 37.[3] EGT L 230, 19.8.1991, s. 1. Direktivet senast ändrat genom kommissionens direktiv 2005/58/EG (EUT L 246, 2.9.2005, s. 17).[4] EUT L 317, 3.12.2005, s. 25.[5] Kommissionens beslut av den 20 september 2007 om att inte uppta trifluralin i bilaga I till rådets direktiv 91/414/EEG och om att återkalla godkännanden för växtskyddsmedel som innehåller detta verksamma ämne. EUT L 255, 29.9.2007, s. 42.


               19.2.2016

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               C 65/162

         P7_TA(2013)0234
   Rekommendation till rådet om FN:s generalförsamlings 68:e session
   Europaparlamentets rekommendation av den 11 juni 2013 till rådet om FN:s generalförsamlings 68:e session (2013/2034(INI))
   (2016/C 065/23)

      Europaparlamentet utfärdar denna rekommendation

               —

               med beaktande av fördraget om Europeiska unionen, särskilt artiklarna 21 och 34,

               —

               med beaktande av förslaget till rekommendation till rådet från Alexander Graf Lambsdorff för ALDE-gruppen om FN:s generalförsamlings 68:e session (B7-0083/2013),

               —

               med beaktande av rådets beslut 2011/168/Gusp av den 21 mars 2011 om Internationella brottmålsdomstolen och om upphävande av gemensam ståndpunkt 2003/444/Gusp,

               —

               med beaktande av EU:s prioriteringar inför FN:s generalförsamlings 67:e session, vilka antogs av rådet den 23 juli 2012 (1),

               —

               med beaktande av kommissionens meddelande från den 10 september 2003, Europeiska unionen och Förenta nationerna: Vårt engagemang för multilateralism (COM(2003)0526),

               —

               med beaktande av FN:s generalförsamlings 67:e session, i synnerhet församlingens resolutioner The Arms Trade Treaty
                   (2)
                  , Quadrennial comprehensive policy review of operational activities for development of the United Nations system
                   (3)
                  , Freedom of religion or belief
                   (4)
                  , Promotion of a democratic and equitable international order
                   (5)
                  , Enhancement of international cooperation in the field of human rights
                   (6)
                  , The rule of law at the national and international levels
                   (7)
                  , och Women, disarmament, non-proliferation and arms control
                   (8),

               —

               med beaktande av FN:s generalförsamlings resolution av den 3 maj 2011 om Europeiska unionens deltagande i FN:s arbete (9),

               —

               med beaktande av FN:s generalförsamlings resolution av den 31 oktober 2003, genom vilken FN:s konvention mot korruption antogs (10),

               —

               med beaktande av FN:s säkerhetsråds resolution 1325 om kvinnor, fred och säkerhet, som antogs den 31 oktober 2000,

               —

               med beaktande av den resolution som FN:s råd för mänskliga rättigheter antog den 5 juli 2012 om främjande, skydd och åtnjutande av mänskliga rättigheter på internet, i vilken betydelsen av att skydda de mänskliga rättigheterna och ett fritt informationsflöde på nätet betonas,

               —

               med beaktande av sin rekommendation av den 13 juni 2012 till rådet om FN:s generalförsamlings 67:e session (11),

               —

               med beaktande av sin rekommendation av den 18 april 2013 till rådet om FN:s princip om ”skyldigheten att skydda” (R2P) (12),

               —

               med beaktande av sin resolution av den 11 maj 2011 om EU som global aktör: dess roll i multilaterala organisationer (13),

               —

               med beaktande av sin resolution av den 7 juli 2011 om EU:s utrikespolitik till stöd för demokratisering (14),

               —

               med beaktande av sin resolution av den 7 februari 2013 om det tjugoandra mötet i FN:s råd för mänskliga rättigheter (15),

               —

               med beaktade av betänkandet från den gemensamma delegationen för utskottet för utrikesfrågor och underutskottet för mänskliga rättigheter till FN:s generalförsamlings 67:e session av den 28–29 oktober 2012,

               —

               med beaktande av artiklarna 121.3 och 97 i arbetsordningen,

               —

               med beaktande av betänkandet från utskottet för utrikesfrågor och yttrandet från utskottet för utveckling (A7-0202/2013), och av följande skäl:

               A.

               I betraktande av den tilltagande globaliseringen och allt närmare sammanflätningen mellan stater och företag finns det ett växande behov av och en allt större möjlighet till gemensamma regler och beslutsmekanismer för att gemensamt kunna ta itu med framväxande globala utmaningar.

               B.

               Fragmenteringen av det globala beslutsfattandet i kombination med spridningen av internationella och gränsöverskridande forum leder till nya komplexa situationer i de internationella relationerna.

               C.

               EU ska arbeta för en effektiv multilateralism med ett starkt FN-system i dess kärna. och FN befinner sig i navet av den globala styrningen.

               D.

               Ett stadigt och stabilt partnerskap mellan EU och FN utgör en viktig utgångspunkt för och bidrar till FN:s arbete inom alla de tre pelarna – fred och säkerhet, mänskliga rättigheter samt utveckling – och EU måste på detta sätt ta sitt ansvar och delta i det gemensamma arbetet för att finna lösningar på globala utmaningar.

               E.

               Respekt för samt främjande och skydd av de mänskliga rättigheternas allmängiltighet och odelbarhet utgör hörnstenarna för EU:s åtgärder på den internationella arenan. Demokrati och rättsstatsprincipen är pelare för hållbar fred som garanterar de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna.

               1.

               Europaparlamentet riktar följande rekommendationer till rådet:

         EU som global aktör

               a)

               Rådet uppmanas att garantera fortlöpande överensstämmelse inom och synlighet för EU som en global aktör till FN. Rådet uppmanas att stärka EU:s förmåga att agera på ett samordnat, snabbt och övergripande sätt på det internationella planet och se till att detta genomförs på ett följdriktigt sätt och i god tid. Rådet uppmanas att säkerställa att FN:s generalförsamlings resolution av den 3 maj 2011 om EU:s deltagande i FN:s arbete tillämpas fullt ut.

               b)

               Rådet uppmanas att främja en effektiv multilateralism genom att förbättra FN:s representativitet, öppenhet, ansvarsskyldighet, effektivitet och verkningsfullhet för att förbättra dess konkreta resultat. Rådet uppmanas att erinra sig om behovet av en ny institutionell balans mellan den nya rollen för G20, FN och dess organ samt de internationella finansinstituten.

               c)

               Rådet uppmanas att på ett mer aktivt sätt samarbeta med strategiska och andra bilaterala och multilaterala partner för att främja effektiva lösningar på problem och när så är möjligt vinnlägga sig om att nå resultat genom gemensamma ansträngningar.

         EU och global styrning

               d)

               Rådet uppmanas att förbättra samarbetet med sina partner för att göra FN till en effektivare och mer enhetlig organisation för 2000-talet.

               e)

               Rådet uppmanas att främja en övergripande och gemensamt överenskommen reform av FN:s säkerhetsråd. Rådet uppmanas att lägga fram ett konkret förslag om hur man ska uppnå EU:s centrala och långsiktiga mål att få en gemensam plats i FN:s utökade säkerhetsråd. Rådet uppmanas att ta initiativ till att utarbeta en gemensam ståndpunkt för EU-medlemsstaterna i detta syfte. Rådet uppmanas att ytterligare främja öppenhet och bättre samordning av strategier och ståndpunkter bland de EU-medlemsstater som har en plats i FN:s säkerhetsråd. Rådet uppmanas att se till att de medlemsstater som har en permanent plats i FN:s säkerhetsråd främjar unionens åsikter och ståndpunkter, eftersom det ger EU möjlighet att agera på ett samordnat sätt inom FN:s säkerhetsråd.

               f)

               Rådet uppmanas att arbeta på ett samordnat sätt för att stärka FN:s generalförsamlings roll och befogenheter samt dess verkningsfullhet och effektivitet, bland annat genom att förbättra dess arbetsmetoder.

               g)

               Rådet uppmanas att främja ett mer institutionaliserat deltagande av andra intressenter (företrädare för det civila samhället, den akademiska världen) i FN:s generalförsamlings arbete. Rådet uppmanas att stärka FN:s system genom att bredda och fördjupa den civila expertisen.

               h)

               Rådet uppmanas att främja tillämpningen av obligatorisk landsvis redovisning av betalningar för transnationella företag i framför allt bank- och utvinningssektorn, vilka är registrerade eller börsnoterade på finansiella marknader i partnerländers nationella jurisdiktioner.

         Fred och säkerhet

               i)

               Rådet uppmanas att främja införlivandet av ett fredsbyggande perspektiv i fredsbevarande insatser och att uppmuntra till ett närmare samarbete mellan fredsbevarande insatser och FN:s landsgrupper och utvecklingsaktörer.

               j)

               Rådet uppmanas att samarbeta för att stärka rollen för och kapaciteten hos regionala organisationer vid fredsbevarande och konfliktförebyggande arbete, civil och militär krishantering samt vid konfliktlösning. Rådet uppmanas att främja gemensamma utvärderingsuppdrag och stärka samarbetet mellan EU och dess partner (bland andra Afrikanska unionen och subregionala organisationer, Nato, OSSE, Asean, Celac, Arabförbundet etc.) när det gäller förebyggande av konflikter och länder som befunnit sig i konflikt.

               k)

               Rådet uppmanas att på begäran ge FN stöd genom EU:s stridsgrupper för fredsframtvingande uppdrag och att se till att medlemsstaterna samarbetar till fullo när det gäller deras användning av uppdrag som har godkänts av FN:s säkerhetsråd eller generalförsamling.

               l)

               Rådet uppmanas att garantera att de fredsbevarande uppdragens mandat speglar behovet att stödja valprocesserna, inbegripet valobservationsuppdragen.

               m)

               Rådet uppmanas att arbeta för att upprätta skyldigheten att skydda (R2P) som en ny folkrättslig norm, inom ramen för vad FN:s medlemsstater kom överens om vid världstoppmötet 2005.

               n)

               Rådet uppmanas att se till att eventuella förändringar och tillämpningar av R2P-principen till fullo överensstämmer och är förenliga med internationell humanitär rätt, samtidigt som man arbetar för att den ska bli universell och på så sätt kan fungera som ett verktyg för förebyggande diplomati och en drivkraft för mänsklig utveckling.

               o)

               Rådet uppmanas att följa upp de förslag som parlamentet framförde i sin rekommendation till rådet om FN:s princip om R2P (16), och att samarbeta med sina partner för att se till att konceptet skyldighet att skydda fokuserar på förebyggande arbete, skydd och återuppbyggnad efter konflikter, bland annat i situationer som rör folkmord, etnisk rensning, krigsbrott eller brott mot mänskligheten, men att också se till att denna skyldighet aldrig används som förevändning för att främja specifika eller nationella intressen, eller internationella grupperingars geostrategiska eller ekonomiska intressen i syfte att åstadkomma ett regimbyte. Rådet uppmanas att hjälpa stater att bygga upp kapaciteten i detta avseende.

               p)

               Rådet uppmanas att utarbeta kriterier som ska följas vid fullgörandet av skyldigheten att skydda – särskilt inom ramen för den tredje pelaren, inbegripet i samband med militära insatser – såsom proportionalitetsprincipen, förtydligande i förväg av de politiska målsättningarna och användning av ingående konsekvensbedömningar.

               q)

               Rådet uppmanas att stärka EU:s roll som en global politisk aktör genom att spela en aktiv roll i den förebyggande diplomatin.

               r)

               Rådet uppmanas att anmoda alla parter – såväl statliga som icke-statliga aktörer som direkt eller indirekt deltar i en väpnad konflikt – att till fullo respektera sina folkrättsliga skyldigheter, inbegripet att säkra det humanitära utrymmet och garantera obehindrad tillgång till humanitärt bistånd för behövande, med särskilt fokus på skyddet för civila, och att förespråka fredliga och diplomatiska lösningar på alla typer av konflikter.

               s)

               Rådet uppmanas att stödja FN:s säkerhetsråds resolutioner 1325 (2000) och 1820 (2008) om kvinnor, fred och säkerhet. Rådet uppmanas att framhålla vikten av och säkra kvinnors deltagande i fredsprocesser. Rådet uppmanas att bekräfta behovet av att jämställdhetsperspektivet integreras i samband med konfliktförebyggande arbete, fredsbevarande insatser, humanitärt bistånd och återuppbyggnad efter konflikter.

               t)

               Rådet uppmanas att samarbeta med FN för att ta itu med globala säkerhetshot såsom kärnvapenspridning, organiserad brottslighet och terrorism. Rådet uppmanas att intensifiera sina ansträngningar för att slutföra förhandlingarna om en vittomspännande konvention om internationell terrorism.

               u)

               Rådet uppmanas att samarbeta med multilaterala och bilaterala partner för att sätta in starkare och effektivare påtryckningar i syfte att omgående få ett slut på människorättskränkningarna och våldet i Syrien. Rådet uppmanas att utforska möjliga alternativ med sina partner, i synnerhet Förenta staterna, Turkiet och Arabförbundet, avseende genomförandet av R2P-principen för att hjälpa den syriska befolkningen och för att få ett slut på blodsutgjutelsen. Rådet uppmanas att utöva påtryckningar på den syriska regeringen och samtliga parter i krisen för att de ska respektera internationell humanitär rätt till fullo och möjliggöra ett snabbt tillhandahållande av gränsöverskridande humanitärt bistånd och grundläggande offentliga tjänster samt bevilja fullt tillträde för humanitära organisationer. Rådet uppmanas att anmoda sina internationella partner att fullgöra sina finansiella åtaganden i fråga om att tillhandahålla hjälp för syriska flyktingar, för att på så sätt ge FN:s flyktingkommissariat och andra organisationer möjlighet att ge det stöd som krävs. Rådet uppmanas att tillsammans med sina partner undersöka hur den syriska krisens effekter på grannländerna kan minimeras.

               v)

               Rådet uppmanas att i enlighet med relevanta resolutioner från FN:s säkerhetsråd stödja regionens och det internationella samfundets ansträngningar för att finna en politisk lösning på konflikten i Mali och för landets demokratiseringsprocess genom att stärka övergångsinstitutionerna, främja – bland annat genom medling – försoning och en nationell dialog som inbegriper alla parter samt fria, rättvisa och öppna val. Rådet uppmanas också att stödja initiativ som tas i fråga om Malis territoriella integritet och befolkningens säkerhet och att framhålla vikten av att bevara stabiliteten i Sahelregionen och att motverka en negativ påverkan på stabiliteten i Malis grannländer. Rådet uppmanas att nära samordna sina åtgärder med regionala och internationella partner, inbegripet Afrikanska unionen och Ecowas. Rådet uppmanas att tillhandahålla stöd för, och uppmuntra EU-medlemsstaterna att delta i, ett FN-lett fredsbevarande uppdrag och ett uppdrag för att tillhandahålla militär utbildning till maliska väpnade styrkor inom ramen för EUTM Mali. Rådet uppmanas att fortsätta att tillhandahålla stöd till Misma (internationellt stöduppdrag till Mali).

               w)

               Rådet uppmanas att välkomna vapenhandelsfördraget, som antogs av FN:s generalförsamling den 2 april 2013 och som kommer att tillämpas på ett stort antal vapentyper, inbegripet ammunition. Rådet uppmanas att aktivt arbeta för att vapenhandelsfördraget snabbt ratificeras och tillämpas i praktiken överallt av FN:s alla medlemsstater, inklusive världens ledande vapenproducerande länder. Rådet uppmanas att leda arbetet med att fastställa högsta gemensamma standarder, även vad gäller människorättssituationen i de mottagande länderna, för reglering av internationell vapenhandel och bekämpning av olaglig handel, och därigenom förhindra konflikter, minska det mänskliga lidandet och korruptionen samt bidra till internationell fred och säkerhet.

               x)

               Rådet uppmanas att öka sina ansträngningar när det gäller multilaterala åtaganden att minska antalet kärnvapen.

         Mänskliga rättigheter, demokrati och rättsstatsprincipen

               y)

               Rådet uppmanas att förstärka de internationella insatser som har till mål att garantera att alla de mänskliga rättigheter som fastställts i FN:s konventioner ses som globala, odelbara, ömsesidigt beroende och integrerade och att respekten för dem upprätthålls. Rådet uppmanas att motsätta sig de försök som i kampen mot terrorism görs för att undergräva humanitär rätt. Rådet uppmanas att främja integreringen av de mänskliga rättigheterna, inbegripet de digitala friheterna, och de grundläggande friheterna i alla aspekter av FN:s arbete.

               z)

               Rådet uppmanas att eftersträva att stärka processen för den allmänna återkommande utvärderingen genom att innesluta rekommendationer i bilaterala och multilaterala dialoger med FN:s medlemsstater, i synnerhet i sina människorättsdialoger. Rådet uppmanas att främja en miljö som gör det möjligt för icke-statliga organisationer att bidra till de olika etapperna av den allmänna återkommande utvärderingen.

               aa)

               Rådet uppmanas att bekämpa intolerans, negativa stereotyper, stigmatisering, diskriminering och anstiftan till våld. Rådet uppmanas att med djup oro erkänna det ökade våldet mot medlemmar av religiösa och andra samfund i olika delar av världen.

               ab)

               Rådet uppmanas att ta itu med inskränkningar av tryck- och mediefriheten runtom i världen, bekämpa våldet mot journalister och bloggare samt värna och främja yttrandefriheten, både på och utanför internet.

               ac)

               Rådet uppmanas att främja det allmänna stödet för Romstadgan för Internationella brottmålsdomstolen (ICC) och att arbeta för att öka ICC:s arbetskapacitet i syfte att minska straffriheten för brott mot mänskligheten.

               ad)

               Rådet uppmanas att främja engagemanget för en internationell ordning som utgår från rättsstatsprincipen, vilken är väsentlig för staters fredliga samexistens samt för att bygga upp stater med hållbar fred och som har lättare att återhämta sig. Rådet uppmanas att i detta sammanhang påminna om att demokratistöd och respekt för rättsstatsprincipen är sammanlänkade med varandra och därför bör främjas som ett av EU:s utrikespolitiska mål.

               ae)

               Rådet uppmanas att förbättra stödet till stater, på deras begäran, vid det inhemska genomförandet av deras respektive internationella skyldigheter med hjälp av förbättrat tekniskt bistånd och institutions- och kapacitetsuppbyggnad.

               af)

               Rådet uppmanas att följa upp rekommendationerna för den politiska avsiktsförklaring om rättsstatsprincipen som antogs vid högnivåmötet i september 2012. Rådet uppmanas att stödja inrättandet av ett gemensamt internationellt riktmärke för rättsstatsprincipen. Rådet uppmanas att till fullo stödja rollen för samordnings- och resursgruppen för rättsstaten avseende övergripande samordning och överensstämmelse, och även i syfte att undvika fragmentering mellan olika avdelningar (avdelningen för politiska frågor, FN:s utvecklingsprogram etc.).

               ag)

               Rådet uppmanas att påminna om att korruption utgör en människorättskränkning och att Europeiska unionen har gjort anspråk på att få exklusiv behörighet vad gäller undertecknandet av FN-konventionen mot korruption. Rådet uppmanas att anmoda vice ordföranden/den höga representanten att lägga fram en EU-handlingsplan mot korruption för att på ett verksamt sätt övervaka konventionens rekommendationer, till exempel genom att ålägga medlemsstaterna att offentliggöra och sprida information om korruption. Rådet uppmanas att upprätta kanaler för rapportering av sådana kränkningar och en rättslig ram för vittnesskydd och för det civila samhällets deltagande.

         Hållbar utveckling

               ah)

               Rådet uppmanas att bidra till att förbättra den politiska överensstämmelsen för utveckling och en konsekvent fattigdomsbekämpning och till att effektivisera utvecklingsbiståndet, eftersom dessa områden fortfarande är centrala för att uppnå millennieutvecklingsmålen.

               ai)

               Rådet uppmanas att i utvecklingsstrategierna inbegripa bedömning och förvaltning av katastrofförebyggande i syfte att skydda befolkningarnas liv och uppehälle.

               aj)

               Rådet uppmanas att stärka kopplingarna mellan nödhjälp, återuppbyggnad, katastrofförebyggande och utveckling samt att förbättra samordningen mellan humanitära aktörer och utvecklingsaktörer i syfte att trygga fortsatt stöd och bygga upp återhämtningsförmågan, som de återkommande livsmedelskriserna i Sahelregionen och på Afrikas horn har visat att det finns behov av.

               ak)

               Rådet uppmanas att arbeta för ett fullständigt genomförande av resultatet från Rio+20-konferensen, bland annat genom att främja hållbar utveckling som den vägledande principen för långsiktig global utveckling. Rådet uppmanas att, oavsett hur EU27 påverkas av den finansiella och ekonomiska krisen, respektera EU:s och medlemsstaternas internationella åtagande att avsätta 0,7 procent av sin BNP till utvecklingsbistånd.

               al)

               Rådet uppmanas att samarbeta för att genomföra det politiska högnivåforumet för hållbar utveckling enligt tidsplanen, i syfte att samordna den pågående övervakningen och utvärderingen av framstegen för att uppfylla de fastställda målen.

               am)

               Rådet uppmanas att främja universell tillgång till vatten och rimligt prissatta och hållbara energitjänster, eftersom detta är grundläggande drivkrafter för fattigdomsutrotning och tillväxt för alla.

               an)

               Rådet uppmanas att verka för agendan för millennieutvecklingsmålen efter 2015 på ett samstämt och samordnat sätt. Rådet uppmanas att förhandla fram en enda uppsättning mål för hållbar utveckling, vilka har global räckvidd, är åtgärdsinriktade, mätbara, tidsbundna och lätta att förmedla. Rådet uppmanas att sträva mot mål som omfattar hållbarhet, rättvisa och styrning.

               ao)

               Rådet uppmanas att stödja det initiativ som FN:s generalförsamlings ordförande tagit till att för det civila samhället lägga fram en utvecklingsagenda för perioden efter 2015 i samband med ett särskilt evenemang om uppnåendet av millennieutvecklingsmålen, vilket ska hållas under den 68:e sessionen i FN:s generalförsamling 2013, som en viktig del av samrådet med det civila samhället, eftersom detta evenemang skulle kunna bidra till att förena målen för hållbar utveckling och utvecklingsarbetet för perioden efter 2015 i en så kallad gemensam väg.

               ap)

               Rådet uppmanas att arbeta för att den nya samarbetsramen för perioden efter 2015 åtföljs av en förutsägbar och realistisk finansieringsplan som överensstämmer med de överenskomna målen.

         Internationellt samarbete mellan parlament

               aq)

               Rådet uppmanas att främja samspel mellan regeringar och parlament om globala frågor. Rådet uppmanas att stärka det globala styret och att möjliggöra ett större allmänt och parlamentariskt deltagande i FN:s verksamheter.

         Allmänna överväganden

               ar)

               Rådet uppmanas att förbättra uppföljningen av parlamentets rekommendationer, bland annat genom att uppmana Europeiska utrikestjänsten att varje år avlägga rapport till parlamentet om resultatet från sessionen i FN:s generalförsamling.

               2.

               Europaparlamentet uppdrar åt talmannen att översända denna rekommendation till rådet, vice ordföranden för kommissionen/unionens höga representant för utrikes frågor och säkerhetspolitik och, för kännedom, till kommissionen.

      (1)  Europeiska unionens råd 9820/1/12.

      (2)  FN:s generalförsamlings resolution A/RES/67/234.

      (3)  FN:s generalförsamlings resolution A/RES/67/226.

      (4)  FN:s generalförsamlings resolution A/RES/67/179.

      (5)  FN:s generalförsamlings resolution A/RES/67/175.

      (6)  FN:s generalförsamlings resolution A/RES/67/169.

      (7)  FN:s generalförsamlings resolution A/RES/67/97.

      (8)  FN:s generalförsamlings resolution A/RES/67/48.

      (9)  FN:s generalförsamlings resolution A/RES/65/276.

      (10)  FN:s generalförsamlings resolution A/RES/58/4.

      (11)  Antagna texter, P7_TA(2012)0240.

      (12)  Antagna texter, P7_TA(2013)0180.

      (13)  Antagna texter, P7_TA(2011)0229.

      (14)  Antagna texter, P7_TA(2011)0334.

      (15)  Antagna texter, P7_TA(2013)0055.

      (16)  Antagna texter, P7_TA(2013)0180.