               EUROPEISKA KOMMISSIONEN
            Bryssel den 21.10.2015
            COM(2015) 601 final
            Rekommendation till
            RÅDETS REKOMMENDATION
            om inrättande av nationella konkurrenskraftsnämnder inom euroområdet

               Rekommendation till

               RÅDETS REKOMMENDATION

               om inrättande av nationella konkurrenskraftsnämnder inom euroområdet

               EUROPEISKA UNIONENS RÅD UTFÄRDAR DENNA REKOMMENDATION

               med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 292 jämförd med artikel 121.2 och 136,

               med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation, och

               av följande skäl:

               (1)Samordningen och övervakningen av konkurrenskraftens utveckling behöver förbättras. Den senaste ekonomiska krisen har visat att de medlemsstater som har euro som valuta (medlemstater i euroområdet) kan vara föremål för en potentiell uppbyggnad och abrupta korrigeringar av makroekonomiska obalanser, med risk för spridningseffekter i andra medlemsstater i euroområdet. I avsaknad av flexibla nominella växelkurser behöver de också lämpliga mekanismer för anpassning till landsspecifika påfrestningar och störningar. Konkurrenskraftsdynamik är av betydelse både för ackumuleringen och korrigeringen av makroekonomiska obalanser (t.ex. underskott i handelsbalans och bytesbalans, inhemska skulder och utlandsskulder), och för en effektiv anpassning till asymmetriska påfrestningar och störningar. Försämrad konkurrenskraft kan också leda till minskad potentiell tillväxt, vilket gör det svårare att betala av stora skulder. Samordning av strategier som påverkar konkurrenskraftsdynamiken bidrar till att säkerställa att konkurrenskraftens utveckling är förenlig med målet om en välfungerande ekonomisk och monetär union (EMU). Även om denna rekommendation riktar sig till medlemsstaterna i euroområdet uppmuntras även de övriga medlemsstaterna att inrätta liknande organ.

               (2)Den europeiska planeringsterminen är en ram för integrerad samordning och övervakning av den ekonomiska politiken, särskilt förfarandet vid makroekonomiska obalanser som anges i förordning (EU) nr 1176/2011 och förordning (EU) nr 1174/2011. Mot bakgrund av behovet av att främja utveckling genom strukturreformer på konkurrenskraftsområdet, måste dessa befintliga mekanismer backas upp av ett ökat nationellt egenansvar för reformagendor. Det vore för detta ändamål motiverat att öka den oberoende strategiska sakkunskapen på nationell nivå och förstärka den politiska dialogen mellan unionen och medlemsstaterna i euroområdet.

               (3)Inrättandet av nationella konkurrenskraftsnämnder som ansvarar för uppföljning av resultat och strategier i fråga om konkurrenskraft bör bidra till ökat egenansvar för nödvändiga strategiska åtgärder och reformer på nationell nivå och stärka kunskapsbasen för EU:s samordning av den ekonomiska politiken på konkurrenskraftsområdet. Dessa nämnder bör inte bara bedöma konkurrenskraftens utveckling och strategier, utan även ge politisk rådgivning inför genomförandet av reformer, med beaktande av nationella särdrag och etablerad praxis.

               (4)Konkurrenskraftsnämndernas interventioner bör sträcka sig över ett brett konkurrenskraftsområde. Lönedynamik bör, liksom faktorer som inte är relaterade till lönekostnader, produktivitetens drivkrafter och dynamiska överväganden när det gäller investeringar, innovation och ekonomins attraktivitet för företag, ingå i dessa nämnders befogenheter.

               (5)Konkurrenskraftsnämnderna bör ges kapacitet att säkerställa högkvalitativa ekonomiska analyser som grund för sin rådgivande uppgift.

               (6)Konkurrenskraftsnämnderna bör vara fristående från de ministerier eller myndigheter som hanterar konkurrensrelaterade frågor. Konkurrenskraftsnämnderna bör även vara opartiska, i den meningen att de inte bara bör förmedla eller huvudsakligen förmedla synpunkter från särskilda grupper av berörda parter. Detta krav på oberoende och opartiskhet syftar till att säkerställa att konkurrenskraftsnämndernas rådgivande uppgift på lämpligt sätt återspeglar sakkunnigutlåtanden av allmänintresse.

               (7)Konkurrenskraftsnämndernas egenskaper bör vara förenliga med artikel 152 i fördraget och beakta nationell praxis och nationella system för lönebildning. I enlighet med artikel 28 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna, bör deras funktion inte påverka rätten för arbetstagare och arbetsgivare, eller deras respektive organisationer, att förhandla om och ingå kollektivavtal på lämpliga nivåer eller vidta kollektiva åtgärder i enlighet med unionsrätten, nationell lagstiftning och praxis.

               (8)Kommissionen bör samordna konkurrenskraftsnämndernas verksamhet för att främja att mål som omfattar hela euroområdet uppnås och att erfarenheterna från systemet med  konkurrenskraftsnämnder beaktas i EU:s samordning av den ekonomiska politiken.

               (9)Konkurrenskraftsnämnderna bör sammanställa och offentliggöra sina analyser och sin rådgivning i en årsrapport. För att säkerställa att euroområdets och unionens mål beaktas i arbetet i nämnderna bör samråd mellan kommissionen och nämnderna hållas inför utarbetandet av  dessa rapporter och i samband med informationsuppdrag i medlemsstaterna. Rapporterna kommer att användas som underlag när kommissionen gör analyser inom ramen för den europeiska planeringsterminen och förfarandet vid makroekonomiska obalanser.

               (10)För att underlätta samordningen på överstatlig nivå bör det finnas en identifierbar  konkurrenskraftsnämnd i varje medlemsstat. För att genomföra sin verksamhet på ett korrekt sätt kan konkurrenskraftsnämnderna i sin tur förlita sig på olika separata befintliga organ, under förutsättning att de uppfyller kraven enligt de gemensamma principer som anges ovan.

               (11)Övervakningen och genomförandet av de landsspecifika rekommendationerna bör ligga kvar på unionsnivå inom ramen för den europeiska planeringsterminen och tillämpningen av förfarandet vid makroekonomiska obalanser som inrättades genom förordning (EU) nr 1176/2011.

               HÄRIGENOM REKOMMENDERAS FÖLJANDE.

               1. Mål och tillämpningsområde

               1.Syftet med denna rekommendation är att inrätta nationella konkurrenskraftsnämnder för att övervaka resultat och strategier i fråga om konkurrenskraft och därmed bidra till att främja hållbar ekonomisk konvergens och öka egenansvaret för nödvändiga reformer på nationell nivå.

               2.Denna rekommendation riktar sig till medlemsstaterna i euroområdet. Övriga medlemsstater uppmuntras också att upprätta liknande organ.

               II. Inrättande av konkurrenskraftsnämnder

               3.Varje medlemsstat bör se till att det finns en konkurrenskraftsnämnd med uppdrag att:

               a) Övervaka konkurrenskraftens utveckling i den berörda medlemsstaten, med beaktande av faktorer som kan påverka priserna och kvalitetsinnehållet i varor och tjänster i förhållande till globala konkurrenter på kortare sikt (inklusive arbetskraftskostnader) samt mer långsiktiga drivkrafter såsom produktivitet och innovationskapacitet som är relevanta inte bara för ekonomins relativa resultat utan också för dess tillväxtpotential och kapacitet att locka till sig investeringar, företag och humankapital.

               b) Ge underlag till lönesättningsförfarandena på nationell nivå genom att tillhandahålla relevant information.

               c) Övervaka strategier med anknytning till konkurrenskraften i den berörda medlemsstaten, och bidra till en efterhandsutvärdering av strategierna.

               d) Bedöma strategiska utmaningar och utarbeta strategisk rådgivning på konkurrenskraftsområdet. Konkurrenskraftsnämnderna bör i sin rådgivning ta hänsyn till hela euroområdet och till EU-dimensionen. Nämnderna bör bland annat ge råd om genomförandet av de landsspecifika rekommendationer som rådet riktat till den berörda medlemsstaten inom ramen för den europeiska planeringsterminen.

               4.Varje medlemsstat bör utse en konkurrenskraftsnämnd, som i sin tur kan förlita sig på olika befintliga organ.

               5.Konkurrenskraftsnämnderna bör bedriva sin verksamhet på löpande basis. De bör offentliggöra sina analyser och sin rådgivning i en årsrapport. De bör stå i kontakt med kommissionen och konkurrenskraftsnämnder i andra medlemsstater i syfte att samordna synpunkter.

               III. Konkurrenskraftsnämndernas egenskaper

               6.Konkurrenskraftsnämnderna bör vara strukturellt oberoende eller funktionellt självständiga gentemot varje offentlig myndighet som handlägger frågor rörande konkurrenskraft i medlemsstaten (särskilt ministerier, förvaltningar, offentliga institut, offentliga organ). De bör omfattas av nationella rättsliga bestämmelser som garanterar en hög grad av funktionell självständighet och ansvarsskyldighet, bland annat följande:

               (a)Stadgar baserade på nationell lagstiftning eller bindande administrativa bestämmelser.

               (b)Förbud mot att ta emot instruktioner från någon myndighet som handlägger konkurrenskraftsrelaterade frågor eller från andra offentliga eller privata organ.

               (c)
                     Förmåga att snabbt kommunicera med allmänheten.

               (d)Förfaranden för att utse medlemmar på grundval av deras erfarenheter och kompetens.

               (e)Tillräckliga resurser och tillräcklig tillgång till information för att kunna fullgöra sina mandat.

               7.Konkurrenskraftsnämnderna bör samråda med berörda parter (t.ex. nationella aktörer eller grupper av aktörer, inklusive arbetsmarknadens parter, som regelbundet deltar i den ekonomiska och sociala dialogen i medlemsstaterna) men inte bara förmedla eller huvudsakligen förmedla synpunkterna från och intressena för en viss grupp av aktörer.

               8.Konkurrenskraftsnämnderna bör ha förmåga att utföra ekonomiska och statistiska analyser av hög kvalitet, som också erkänns i den akademiska världen.

               IV. Samordning med den europeiska planeringsterminen

               9.Kommissionen bör underlätta samordningen mellan nationella konkurrenskraftsnämnder och utbyta synpunkter med dem, särskilt för att säkerställa att euroområdets och EU:s mål beaktas i arbetet i nämnderna. Kommissionen och nämnderna bör stå i kontakt med varandra inför utarbetandet av nämndernas årsrapporter och i samband med informationsuppdrag till medlemsstaterna.

               10.Oberoende expertutlåtanden från dessa nämnder, bland annat genom årsrapporter, kommer att användas som underlag för medlemsstaternas och kommissionens analys i den europeiska planeringsterminen och förfarandet vid makroekonomiska obalanser.

               V. Ansvarsskyldighet och insyn

               11.I regel bör de analyser som dessa nämnder utarbetar offentliggöras.

               VI. Slutbestämmelser

               12.Medlemsstaterna uppmanas att genomföra principerna i denna rekommendation senast [dagen för antagandet av denna rekommendation + 6 månader].

               13.Kommissionen uppmanas att utarbeta en lägesrapport senast [dagen för antagandet av denna rekommendation + 12 månader] på grundval av relevant information från medlemsstaterna om denna rekommendations genomförande och lämplighet, samt om huruvida antagandet av bindande bestämmelser förefaller vara nödvändigt.

               Utfärdad i Bryssel den

                     På rådets vägnar

                     Ordförande


               EUROPEISKA KOMMISSIONEN
            Bryssel den 22.5.2017
            COM(2017) 511 final
            Rekommendation till
            RÅDETS REKOMMENDATION
            om Italiens nationella reformprogram 2017med avgivande av rådets yttrande om Italiens stabilitetsprogram 2017

               Rekommendation till

               RÅDETS REKOMMENDATION

               om Italiens nationella reformprogram 2017

                  med avgivande av rådets yttrande om Italiens stabilitetsprogram 2017

               EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION

               med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 121.2 och 148.4,

               med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken
                  1
               , särskilt artikel 5.2,

               med beaktande av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1176/2011 av den 16 november 2011 om förebyggande och korrigering av makroekonomiska obalanser
                  2
               , särskilt artikel 6.1,

               med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation
                  3
               ,

               med beaktande av Europaparlamentets resolutioner
                  4
               ,

               med beaktande av Europeiska rådets slutsatser,

               med beaktande av sysselsättningskommitténs yttrande,

               med beaktande av ekonomiska och finansiella kommitténs yttrande,

               med beaktande av yttrandet från kommittén för socialt skydd,

               med beaktande av yttrandet från kommittén för ekonomisk politik, och

               av följande skäl:

               (1)Den 16 november 2016 antog kommissionen den årliga tillväxtöversikten
                  5
               , som inledde 2017 års europeiska planeringstermin för samordning av den ekonomiska politiken. Prioriteringarna i den årliga tillväxtöversikten godkändes av Europeiska rådet den 9–10 mars 2017. Den 16 november 2016 antog kommissionen, på grundval av förordning (EU) nr 1176/2011, rapporten om förvarningsmekanismen
                  6
               , där det angavs att Italien var en av de medlemsstater som skulle bli föremål för en fördjupad granskning. Samma dag antog kommissionen också en rekommendation till rådets rekommendation om den ekonomiska politiken för euroområdet. Den rekommendationen godkändes av Europeiska rådet den 9–10 mars 2017 och antogs av rådet den 21 mars 2017
                  7
               .

               (2)Med tanke på att ekonomierna i den ekonomiska och monetära unionen är tätt sammanvävda bör Italien, i egenskap av en medlemsstat som har euron som valuta, se till att rekommendationen för euroområdet, som återspeglas i rekommendation 1 och 4, genomförs fullständigt och i tid.

               (3)2017 års landsrapport för Italien
                  8
                offentliggjordes den 22 februari 2017. Den innehöll en bedömning av hur väl Italien hade lyckats med de landsspecifika rekommendationer som rådet antog den 12 juli 2016, med uppföljningen av tidigare års rekommendationer och med sina nationella Europa 2020-mål. Den innehöll också en fördjupad granskning enligt artikel 5 i förordning (EU) nr 1176/2011, vars resultat också offentliggjordes den 22 februari 2017
                  9
               . Av analysen drog kommissionen slutsatsen att Italien har alltför stora makroekonomiska obalanser. Hög offentlig skuldsättning och utdragen svag produktivitetsutveckling innebär risker med betydelse för andra EU-länder, i kombination med höga nödlidande lån och arbetslöshet. Det är synnerligen viktigt att minska risken för negativa effekter på den italienska ekonomin och, med tanke på landets storlek och betydelsen för EU-länder, även på den ekonomiska och monetära unionen.

               (4)Den 27 april 2017 lade Italien fram sitt nationella reformprogram för 2017 och sitt konvergensprogram för samma år. De båda programmen har bedömts samtidigt så att deras inbördes samband har kunnat beaktas. Italiens nationella reformprogram omfattar såväl kortsiktiga som långsiktiga åtaganden. På kort sikt planeras ett slutligt antagande av de planerade lagarna om konkurrens och reformen av den straffrättsliga processen och bestämmelserna om preskriptionstider, verkställandet av lagen mot fattigdom och åtgärder som rör förhandlingar på företagsnivå, skatteväxling och privatisering. På medellång sikt handlar åtgärderna om offentliga finanser, beskattning, arbetsmarknaden, bank- och kreditsystemet, konkurrens, offentlig förvaltning och rättsväsende samt investeringar. Det nationella reformprogrammet omfattar också utmaningarna i landsrapporten för 2017 och rekommendationerna för euroområdet, däribland behovet att få igång investeringar igen och säkerställa de offentliga finansernas hållbarhet. Om programmet genomförs helt inom de angivna tidsfristerna skulle det bidra till att de makroekonomiska obalanserna avhjälps. Utifrån bedömningen av åtagandena i Italiens program bekräftar kommissionen sin tidigare bedömning att i det här läget behövs inga ytterligare åtgärder vad gäller förfarandet vid makroekonomiska obalanser. Genomförandet av det politiska reformprogrammet kommer att följas noga med hjälp av särskild övervakning.

               (5)De relevanta landsspecifika rekommendationerna har beaktats i medlemsstaternas program för de europeiska struktur- och investeringsfonderna för perioden 2014–2020. Enligt lagstiftningen om de europeiska struktur- och investeringsfonderna
                  10
                får kommissionen begära att en medlemsstat ser över och ändrar sina relevanta program för de europeiska struktur- och investeringsfonderna när så krävs för att stödja genomförandet av relevanta landsspecifika rekommendationer. Kommissionen har lämnat ytterligare vägledning om tillämpningen av dessa bestämmelser
                  11
               .

               (6)Italien omfattas för närvarande av stabilitets- och tillväxtpaktens förebyggande del och av skuldkriteriet. I stabilitetsprogrammet för 2017 förutser regeringen en förbättring av det samlade underskottet från 2,4 % av BNP under 2016, till 2,1 % 2017, 1,2 % 2018 och en i stort sett balanserad budget 2019. Det medelfristiga budgetmålet, dvs. en balanserad budget i strukturella termer, förväntas nås senast 2019 och bibehållas 2020, medan det omräknade
                  12
                strukturella saldot tyder på ett litet strukturellt underskott (0,3 % av BNP) under båda åren. Den offentliga skuldkvoten ökade ytterligare under 2016 (till 132,6 % av BNP, från 132,1 % 2015), men förväntas i stabilitetsprogrammet i stort sett stabilisera sig under 2017 och därefter minska från 2018 för att nå 125,7 % 2020. Osäkerheten om sammansättningen och genomförandet av stabilitetsprogrammets medelfristiga budgetstrategi medför nedåtrisker för såväl tillväxtprognoserna som budgetmålen. I kommissionens vårprognos 2017 förväntas nästan samma BNP-tillväxt för 2018 som i 2017 års stabilitetsprogram, trots ett avsevärt högre underskott. Kommissionens vårprognos omfattar inte någon momshöjning (0,9 % av BNP) som beslutats som ”säkerhetsklausul” för att budgetmålen ska nås 2018, och även för att 2017 års stabilitetsprogram bekräftar avsikten att inte aktivera den utan att ge detaljer om alternativa kompensationsåtgärder. I 2017 års stabilitetsprogram anges dessutom avsikten att hitta ytterligare utrymme för att minska skattetrycket.

               (7)I stabilitetsprogrammet för 2017 anges att den exceptionella flyktingströmmen och säkerhetsrelaterade åtgärder har haft en betydande inverkan på budgeten 2016 och 2017 och där finns tillräckligt med styrkande uppgifter om de extra budgetutgifters art och omfattning. Enligt kommissionen uppgick de extra utgifter som kan beaktas under 2016 till 0,06 % av BNP för den exceptionella flyktingströmmen och till 0,06 % av BNP för säkerhetsrelaterade åtgärder. För 2017 uppskattas preliminärt de utgifter som kan beaktas i samband med den exceptionella flyktingströmmen till 0,16 % av BNP
                  13
               .  De italienska myndigheterna åberopade dessutom regeln om ovanliga händelser 2017 för exceptionell seismisk aktivitet. De utgifter som kan beaktas i samband med exceptionell seismisk aktivitet uppskattas preliminärt till 0,18 % av BNP för 2017
                  14
               .  Bestämmelserna i artikel 5.1 och artikel 6.3 i förordning (EG) nr 1466/97 gör det möjligt att ta hänsyn till de här extrautgifterna, eftersom flyktingströmmen, det allvarliga terroristhotet och den exceptionella seismiska aktiviteten är ovanliga händelser och deras effekt på Italiens offentliga finanser stor och eftersom hållbarheten inte torde äventyras av att man tillåter en tillfällig avvikelse från anpassningsbanan mot det medelfristiga budgetmålet. Därför har den efterfrågade anpassningen på väg mot det medelfristiga budgetmålet för 2016 sänkts med 0,12 % av BNP för att ta hänsyn till de extra utgifterna på grund av flyktingströmmen och de säkerhetsrelaterade åtgärderna. I fråga om 2017 kommer en slutbedömning, också av de belopp som kan beaktas, att göras våren 2018, på grundval av de italienska myndigheternas faktiska uppgifter.

               (8)För 2016 beviljades Italien en tillfällig avvikelse på 0,5 % av BNP från den nödvändiga anpassningsbanan mot det medelfristiga budgetmålet för att ta hänsyn till större strukturreformer som ska ge en positiv effekt på de offentliga finansernas långsiktiga hållbarhet och ytterligare 0,25 % av BNP för att beakta de nationella investeringsutgifterna för projekt som medfinansieras av EU. När det gäller investeringsklausulen är ett av behörighetskriterierna en ökning av de offentliga investeringarna. Resultatuppgifter för 2016 visar en nedgång i offentliga investeringar under 2016 jämfört med 2015 (med 1,6 miljarder euro). Rådet är medvetet om att det var särskilda faktorer som hämmade de offentliga investeringarna förra året. En faktor var osäkerheten i samband med övergången till den nya lagen om offentlig upphandling och koncessioner, som sågs över i enlighet med 2016 års landsspecifika rekommendationer. En annan ännu viktigare faktor var att det under 2016, till följd av att en ny programperiod inleddes, skedde en stark nedgång i de investeringar som finaniseras genom EU-fonder, samtidigt som nationellt finansierade investeringar ökade marginellt (med 1,1 miljarder euro). Eftersom nationellt finansierade investeringar ökade under 2016 och utgifterna vad gäller investeringsklausulen inte ersatte det, kan Italien därför beviljas en tillfällig avvikelse på 0,21 % av BNP för investeringsklausulen, vilket motsvarar de nationella utgifterna för medfinansiering som rapporterades i 2017 års stabilitetsprogram. När den samlade extra flexibiliteten på 0,83 % av BNP enligt klausulerna för ovanliga händelser, strukturreformer och investeringar har beaktats pekar kommissionens vårprognos 2017 på en viss avvikelse från den rekommenderade anpassningsbanan mot det medelfristiga målet för 2016.

               (9)Den 12 juli 2016 rekommenderade rådet Italien att åstadkomma en årlig finanspolitisk korrigering på 0,6 % av BNP eller mer på väg mot det medelfristiga budgetmålet 2017. Enligt kommissionens vårprognos 2017 finns det risk för en betydande avvikelse från den rekommenderade anpassningen mot det medelfristiga budgetmålet under 2017 och för 2016 och 2017 tillsammans. Den slutsatsen skulle dock ändras till en risk för en viss avvikelse om den tillfälliga avvikelsen för klausulen om ovanliga händelser i samband med den exceptionella flyktingströmmen och den förebyggande investeringsplanen för att skydda nationens territorium mot seismiska risker (preliminärt beräknade till 0,34 % av BNP totalt) drogs av från kravet för 2017.

               (10)Mot bakgrund av Italiens finanspolitiska situation och särskilt dess skuldnivå förväntas landet ytterligare anpassa sitt medelfristiga budgetmål om en balanserad budget i strukturella termer. Enligt den överenskomna anpassningsmatrisen inom stabilitets- och tillväxtpakten innebär den anpassningen ett krav på en nominell minskningstakt av nettobeloppet för de primära offentliga utgifterna med minst 0,2 % 2018. Det skulle motsvara en årlig strukturell anpassning på 0,6 % av BNP. Om politiken ligger fast finns det risk för en betydande avvikelse från kravet under 2018. Italien förväntas vid första anblicken inte följa skuldkriteriet 2017 och 2018. Rådet anser överlag att Italien måste vara redo att vidta ytterligare åtgärder för att uppfylla kraven 2017 och att ytterligare åtgärder kommer att krävas under 2018 för att följa stabilitets- och tillväxtpaktens regler. I enlighet med förordning (EG) nr 1466/97 bör bedömningen av budgetplanerna och utfallet emellertid ta hänsyn till medlemsstatens budgetbalans med beaktande av konjunktursvängningarna. I det meddelande från kommissionen som åtföljde de landsspecifika rekommendationerna erinrade man om att bedömningen av 2018 års utkast till budgetplan och påföljande bedömning av 2018 års utfall av budgeten kommer att behöva ta vederbörlig hänsyn till målsättningen att nå en finanspolitisk inriktning som bidrar både till att stärka den pågående återhämtningen och säkerställa hållbarheten i Italiens offentliga finanser. Kommissionen har för avsikt att använda utrymmet för skönsmässig bedömning med tanke på Italiens konjunkturläge.

               (11)På grund av att Italien inte tycktes uppfylla skuldkriteriet 2015, utfärdade kommissionen den 22 februari 2017 en rapport i enlighet med artikel 126.3 i EUF-fördraget, där slutsatsen drogs att om inte de ytterligare strukturella åtgärder, motsvarande ett värde på minst 0,2 % av BNP, som regeringen har åtagit sig att vidta senast i april 2017, på ett trovärdigt sätt då har vidtagits för att minska klyftan till en övergripande överensstämmelse med den förebyggande delen under 2017 (och därmed under 2016), tyder den nuvarande analysen på att skuldkriteriet som det definieras i fördraget och i förordning (EG) nr 1467/1997 för närvarande bör betraktas som inte uppfyllt. Ett beslut om huruvida man ska rekommendera att inleda ett förfarande vid alltför stora underskott kan dock endast fattas på grundval av kommissionens vårprognos 2017, med beaktande av uppgifterna om resultatet för 2016 och genomförandet av de finanspolitiska åtaganden som de italienska myndigheterna gjorde i februari 2017. I april 2017 antog den italienska regeringen de ytterligare konsolideringsåtgärder som begärdes. I detta skede anses därför inga ytterligare åtgärder vara nödvändiga för att uppfylla skuldkriteriet för 2015. Kommissionen kommer att göra en ny bedömning av Italiens efterlevnad av skuldkriteriet under hösten 2017, på grundval av anmälda uppgifter för 2016 och kommissionens höstprognos 2017, som kommer att innehålla nya uppgifter om genomförandet av budgeten under 2017 och faktiska budgetplanerna för 2018.

               (12)Italiens höga offentliga skuldkvot förväntas stabilisera sig men inte minska, på grund av försämringen av det strukturella primärsaldot och de aktuella makroekonomiska förhållandena. Den uppgick till över 130 % av BNP vilket innebär att avsevärda resurser öronmärks för att täcka lånekostnader, på bekostnad av mer tillväxtfrämjande områden som utbildning, innovation och infrastruktur.

               (13)Italiens skattesystem stöder av olika skäl inte ekonomisk tillväxt och effektivitet. Trots en måttlig minskning nyligen är skattebördan på produktionsfaktorer fortfarande bland de högsta i EU. Det finns utrymme för ytterligare budgetneutrala växlingar mot skatter som är inte påverkar tillväxten så negativt. Den första boendeskatten upphävdes 2015, vilket var ett steg tillbaka i processen mot ett effektivare skattesystem. Trots att det enligt nationell lagstiftning krävs en översyn av skatteutgifterna varje år och man länge väntat på den, särskilt vad gäller sänkt mervärdesskatt, har den skjutits upp igen. En reform av de gamla taxeringsvärdena i linje med de nuvarande marknadsvärdena har ännu inte genomförts. Låg skattemoral och en komplicerad skattelagstiftning ökar bördan på företag och hushåll som uppfyller sin skattskyldighet. Åtgärder på senare tid, som obligatorisk elektronisk fakturering och uppdelad betalning för myndigheters inköp, är steg i rätt riktning. Elektronisk fakturering är dock inte obligatoriskt för transaktioner i den privata sektorn, och gränserna för kontantanvändning har nyligen höjts, så användningen av elektroniska betalningsmedel ligger långt under EU-genomsnittet, till men för skattemoralen.

               (14)Vad gäller budgetprocessen antogs en omfattande reform 2016. Kommissionen kommer att fortsätta att bevaka genomförandet av reformen, som innebär att utgiftsöversynen ska bli en integrerad del av budgetprocessen.

               (15)Italiens ramvillkor, offentliga förvaltning och företagsklimat påverkas fortfarande av ett antal strukturella effektivitetsbrister. Dessa effektivitetsbrister innebär att genomförandet av reformerna går långsamt och det minskar investeringarna, skapar osäkerhet och öppnar för spekulation (rent-seeking). Reformerna av det civila rättsväsendet som antagits under senare år för att öka rättsväsendets effektivitet, förbättra ärendehanteringen och säkerställa förfarandedisciplin börjar endast långsamt visa resultat. De långdragna civilrättsliga förfarandena utgör fortfarande ett stort problem. Även om en viss förbättring har skett i de lägre instanserna, fortsätter såväl handläggningstiden som eftersläpningen för civil- och handelsrättsliga mål att vara bland de högsta i EU på alla instanser. En planerad reform av civilrättsliga förfaranden ska ytterligare skärpa tillåtlighetskriterierna för överklaganden, ge mer rationella civilförfaranden på alla instanser och ge negativa incitament för rättsliga okynnesprocesser.

               (16)Många indikatorer visar att korruption fortfarande är ett stort problem i Italien, trots de reformer om antagits hittills. Den emotsedda reformen av bestämmelserna om preskriptionstider som ska intensifiera kampen mot korruption har låtit vänta på sig sedan 2014. I sin nuvarande form innebär bestämmelserna om preskriptionstider att en stor andel ärenden preskriberas efter en dom i första instans. Dessutom har den nationella antikorruptionsmyndigheten begränsade ekonomiska och personalmässiga resurser för att utöva sina befogenheter, och det förebyggande arbetet är fortfarande splittrat.

               (17)Omfattande tillämpningsbestämmelser som reformerar den offentliga förvaltningen antogs under 2015. Den har potential att förbättra effektiviteten och ändamålsenligheten hos den offentliga förvaltningen. Efter avgörandet i författningsdomstolen i november 2016, då förfarandet för antagande av vissa genomförandedekret förklarades grundlagsstridigt, har viktiga delar i reformen ännu inte genomförts. Avgörandet gäller framför allt tre viktiga reformområden: lokala offentliga tjänster, offentlig anställning och offentligägda företag. Nya lagstiftningsinitiativ krävs för att reformera de lokala offentliga tjänsterna och den offentliga anställningen på ledningsnivå, eftersom tidsfristen för dessa dekret gick ut i november 2016. När det gäller offentligägda företag måste dekretet som antogs före avgörandet ändras. Syftet med reformen är att minska antalet offentligägda företag, förbättra deras effektivitet och säkerställa att de fungerar enligt samma regler som privatägda företag. De planerade privatiseringarna skulle också bidra till att rationalisera de offentligägda företagen.

               (18)Förutsättningarna för konkurrens är fortfarande ogynnsamma. Bland annat har 2015 års konkurrenslag ännu inte antagits. Det finns fortfarande betydande hinder för konkurrensen inom vissa sektorer, till exempel reglerade yrken, koncessioner, offentlig upphandling, tillståndssystemet och lokala offentliga tjänster, inbegripet transporter. Framför allt är framstegen fortfarande mycket begränsade när det gäller att främja en effektiv, transparent och konkurrenskraftig offentlig transportmarknad, bland annat för järnvägarna som drivs med statliga koncessioner. Enligt en ny indikator som kommissionen har utvecklat är restriktionsnivån högre i Italien än det viktade EU-genomsnittet för de flesta av de undersökta yrkena. Som en del i paketet för att motverka hinder på tjänstemarknaderna
                  15
                i januari 2017, gav kommissionen i ett meddelande om rekommenderade reformer för reglering av yrkesmässiga tjänster, speciell vägledning per yrke för att hantera detta problem.

               (19)Banksektorns stora andel nödlidande lån hämmar alltjämt bankerna vinster och deras förmåga att generera kapital internt. Detta sätter press på kreditutbudet, framför allt för små företag. De politiska initiativ som hittills tagits har ännu inte resulterat i någon betydande minskning av de nödlidande lånen. Tillsynsvägledningen om förvaltningen av nödlidande lån på nationell nivå är fortfarande underutvecklad. Medelstora och små banker är fortsatt mer sårbara än större kreditinstitut. Kommissionen kommer därför att övervaka genomförandet av reformerna av företagsstyrning av de största kooperativa bankerna, banche popolari och små medlemsbanker, som är viktiga för banksystemets konsolidering. Reglerna för insolvens och verkställighet av säkerheter är fortfarande otillräckliga för att stödja en snabb sanering av nödlidande lån och en omstrukturering, särskilt när det gäller mikro- och småföretag. Ett utkast till tillämpningsbestämmelser som syftar till att se över och rationalisera insolvens- och efterlevnadsverktygen och som för närvarande diskuteras i parlamentet, skulle kunna avhjälpa den befintliga ineffektiviteten och bidra till utvecklingen av en sekundärmarknad för osäkra fordringar i Italien.

               (20)Trots en successiv förbättring av arbetsmarknaden med hjälp av reformer, är långtids- och ungdomsarbetslösheten fortfarande hög (6,7 % respektive 38 % 2016) och mer än 1,2 miljoner ungdomar varken studerar, arbetar eller har praktik. Genomförandet av ungdomsgarantin har gått framåt, men det återstår en del utmaningar när det gäller genomslag och fullständighet. Antalet och kvaliteten på erbjudandena är låga och de regionala skillnaderna i resultat är höga. Reformeringen av den aktiva arbetsmarknadspolitiken, däribland styrningssystemet, befinner sig i ett tidigt skede och arbetsförmedlingarna är svaga, med stora regionala skillnader. Vuxenutbildningen är inte tillräckligt utvecklad, vilket kan påverka arbetsmarknadsresultaten för lågutbildade arbetstagare negativt.

               (21)Kvinnors deltagande på arbetsmarknaden och kvinnors arbetskraftspotential är fortfarande kraftigt underutnyttjad. Kvinnornas sysselsättningsgrad är bland de lägsta i EU. Vissa delar i skatte- och bidragssystemet ger andreförsörjare negativa incitament att arbeta och tillgången till omsorgstjänster till rimligt pris (för barn och äldre) är begränsad, med stora regionala skillnader. Pappaledigheten är bland de lägsta i EU.

               (22)Löneförhandlingar på lokal nivå tillämpas inte i någon större utsträckning. Detta hindrar en effektiv tilldelning av resurser och en anpassning av lönerna till lokala ekonomiska förhållanden. Det beror också på de befintliga reglerna och metoderna för kollektivförhandlingar, som medför osäkerhet i förhållandet mellan arbetsmarknadens parter och lämnar begränsat utrymme för löneförhandlingar på lokal nivå. Skattelättnader på produktivitetsrelaterade löneökningar har inte visat sig särskilt effektiva när det gäller att utöka användningen av lokala löneförhandlingar.

               (23)Andelen människor som löper risk att drabbas av fattigdom eller social utestängning ligger högt över EU-genomsnittet, särskilt när det gäller barn och äldre med invandrarbakgrund. Det finns också stora regionala skillnader. Vissa framsteg har gjorts när det gäller den nationella strategin för fattigdomsbekämpning. Det nyligen antagna systemet för inkluderande inkomst är ett steg i rätt riktning mot ett enda omfattande system mot fattigdom. Dess ändamålsenlighet kommer att bero på om det genomförs på rätt sätt med mobilisering av lämpliga resurser (inbegripet rationalisering av olika sociala bistånd), inriktning på rätt målgrupp genom behovsprövning och prioriterad tilldelning till familjer med barn och effektiva förfaranden på fältet, både när det gäller att ge inkomstsstöd och erbjuda väl integrerade tjänster. I detta skede är det oklart om de ekonomiska resurserna kommer att räcka för att hantera fattigdomen i Italien. Stora utmaningar ligger i att få fram ytterligare resurser samtidigt som man ska nå budgetmålen, minska splittringen i systemet för socialt bistånd, rationalisera de sociala utgifterna och hantera den nuvarande snedvridningen mot pensioner.

               (24)Kommissionen har inom ramen för den europeiska planeringsterminen gjort en omfattande analys av Italiens ekonomiska politik och offentliggjort den i 2017 års landsrapport. Kommissionen har också bedömt stabilitetsprogrammet och det nationella reformprogrammet samt uppföljningen av de rekommendationer Italien har fått tidigare år. Kommissionen har beaktat inte bara programmens relevans för hållbarheten i finanspolitiken och den socioekonomiska politiken i Italien, utan även i vilken utsträckning EU:s regler och riktlinjer har iakttagits, mot bakgrund av behovet att stärka EU:s övergripande ekonomiska styrning genom att framtida nationella beslut fattas med beaktande av synpunkter på EU-nivå.

               (25)Mot bakgrund av denna bedömning har rådet granskat stabilitetsprogrammet och dess yttrande
                  16
                återspeglas särskilt i rekommendation 1 nedan.

               (26)Mot bakgrund av kommissionens fördjupade granskning och denna bedömning har rådet granskat det nationella reformprogrammet och stabilitetsprogrammet. Dess rekommendationer enligt artikel 6 i förordning (EU) nr 1176/2011 återspeglas i rekommendationerna 1–4 nedan.

               HÄRIGENOM REKOMMENDERAS Italien att under 2017 och 2018 vidta följande åtgärder:

               1.Fortsätta att föra en finanspolitik som är förenlig med kraven i den förebyggande delen av stabilitets- och tillväxtpakten, vilket innebär väsentliga finanspolitiska insatser fram till 2018. När beslut om politiken tas bör en finanspolitisk inriktning eftersträvas som bidrar både till att stärka den pågående återhämtningen och säkerställa hållbarheten i Italiens offentliga finanser. Flytta skattebördan från produktionsfaktorer till skatter som påverkar tillväxten i mindre grad på ett budgetneutralt sätt, genom att vidta beslutsamma åtgärder för att minska antalet och omfattningen av skatteutgifterna, reformera det föråldrade systemet för taxeringsvärden och återinföra den första boendeskatten för hushåll med hög inkomst. Bredda den obligatoriska användningen av elektroniska fakturor och betalningar.

               2.Göra civilrättsliga förfaranden snabbare genom effektiv ärendehantering och regler som säkerställer förfarandedisciplin. Intensifiera korruptionsbekämpningen, framför allt genom att se över bestämmelserna om preskriptionstider. Slutföra reformer av offentlig anställning och förbättra effektiviteten i offentligägda företag. Snabbt anta och genomföra den planerade konkurrenslagen och ta itu med de kvarstående begräsningarna av konkurrensen.

               3.Påskynda minskningen av antalet nödlidande lån och öka incitamenten för att rensa upp i balansräkningarna och göra omstruktureringar, framför allt i banksegment som står under nationell tillsyn. Anta en omfattande översyn av regelverket för insolvens och verkställighet av säkerheter.

               4.I samarbete med arbetsmarknadens parter stärka regelverket för kollektivförhandlingar för att tillåta kollektivavtal som tar mer hänsyn till lokala förhållanden. Säkerställa effektiva aktiva arbetsmarknadsåtgärder. Underlätta för en andra inkomsttagare i hushållet att börja arbeta. Effektivisera de sociala utgifterna och förbättra sammansättningen av dem.

               Utfärdad i Bryssel den

                     På rådets vägnar

                     Ordförande

                     (1)
                  EGT L 209, 2.8.1997 s. 1.

                     (2)
                  EUT L 306, 23.11.2011 s. 25.

                     (3)
                  COM(2017) 511 final.

                     (4)
                  P8_ TA(2017)0038, P8_ TA(2017)0039 och P8_ TA(2017)0040.

                     (5)
                  COM(2016) 725 final.

                     (6)
                  COM(2016) 728 final.

                     (7)
                  EUT C 92, 24.3.2017, s. 1.

                     (8)
                  SWD(2017) 77 final.

                     (9)
                  COM(2017) 90 final.

                     (10)
                  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1303/2013 av den 17 december 2013 om fastställande av gemensamma bestämmelser för Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden, Sammanhållningsfonden, Europeiska jordbruksfonden för landsbygdsutveckling och Europeiska havs- och fiskerifonden, om fastställande av allmänna bestämmelser för Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden, Sammanhållningsfonden och Europeiska havs- och fiskerifonden samt om upphävande av rådets förordning (EG) nr 1083/2006 (EUT L 347, 20.12.2013, s. 320).

                     (11)
                  COM(2014) 494 final.

                     (12)
                  Det konjunkturrensade saldot exklusive engångsåtgärder och andra tillfälliga åtgärder, omräknat av kommissionen enligt den allmänt vedertagna metoden.

                     (13)
                  Detta belopp grundas på den övergripande budgetkostnaden på 0,25 % av BNP som uppskattades i 2017 års stabilitetsprogram, från vilken tillfälliga avvikelser på 0,03 % av BNP och på 0,06 % som beviljades redan 2015 och 2016, dras ifrån. I sitt yttrande om Italiens utkast till budgetplan 2017 meddelade kommissionen att den var redo att överväga en ytterligare avvikelse på grund av den ihållande exceptionella flyktingströmmen till Italien, mot bakgrund av att Europeiska rådet i oktober 2016 erkände det betydande bidraget, även av ekonomisk art, som medlemsstaterna i frontlinjen har gett de senaste åren.

                     (14)
                  I sitt yttrande om Italiens utkast till budgetplan 2017 ansåg kommissionen att utgifter som öronmärkts för krishantering och den förebyggande investeringsplanen för att skydda nationens territorium mot seismiska risker, kunde anses ha integrerad karaktär. Under påföljande år kommer enbart positiva gradvisa ändringar av de anslag som öronmärkts för detta ändamål att berättiga till eventuella framtida tillfälliga avvikelser.

                     (15)
                  COM(2016) 820 final, COM(2016) 821 final, COM(2016) 822 final, COM(2016) 823 final, COM(2016) 824 final.

                     (16)
                  I enlighet med artikel 5.2 i rådets förordning (EG) nr 1466/97.


                        EUROPEISKA
                        KOMMISSIONEN

                                               Bryssel den 13.5.2015
                                               COM(2015) 268 final

                                Rekommendation till

                         RÅDETS REKOMMENDATION

                 om Nederländernas nationella reformprogram 2015

     med avgivande av rådets yttrande om Nederländernas stabilitetsprogram 2015

SV                                                                                SV
 ---pagebreak---                                          Rekommendation till

                                 RÅDETS REKOMMENDATION

                         om Nederländernas nationella reformprogram 2015

           med avgivande av rådets yttrande om Nederländernas stabilitetsprogram 2015

     EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION
     med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 121.2
     och 148.4,
     med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av
     övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den
     ekonomiska politiken1, särskilt artikel 5.2,
     med beaktande av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1176/2011 av den 16
     november 2011 om förebyggande och korrigering av makroekonomiska obalanser2, särskilt
     artikel 6.1,
     med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation3,
     med beaktande av Europaparlamentets resolutioner4,
     med beaktande av Europeiska rådets slutsatser,
     med beaktande av sysselsättningskommitténs yttrande,
     med beaktande av ekonomiska och finansiella kommitténs yttrande,
     med beaktande av yttrandet från kommittén för socialt skydd,
     med beaktande av yttrandet från kommittén för ekonomisk politik, och
     av följande skäl:
     (1)      Den 26 mars 2010 antog Europeiska rådet kommissionens förslag till en ny strategi
              för tillväxt och sysselsättning, Europa 2020, som bygger på ökad samordning av den
              ekonomiska politiken. Strategin fokuserar på de nyckelområden där åtgärder behövs
              för att stärka förutsättningarna för hållbar tillväxt och konkurrenskraft i Europa.
     (2)      Den 13 juli 2010 antog rådet, på grundval av kommissionens förslag, en
              rekommendation om de allmänna riktlinjerna för medlemsstaternas och unionens
              ekonomiska politik (2010–2014) och den 21 oktober 2010 ett beslut om riktlinjer för
              medlemsstaternas sysselsättningspolitik. Tillsammans utgör dessa de integrerade

     1
            EGT L 209, 2.8.1997, s. 1.
     2
            EUT L 306, 23.11.2011, s. 25.
     3
            COM(2015) 268.
     4
            P8_TA(2015)0067, P8_TA(2015)0068 och P8_TA(2015)0069.

SV                                                 2                                                SV
 ---pagebreak---             riktlinjer som medlemsstaterna uppmanades att beakta i sin nationella ekonomiska
            politik och sysselsättningspolitik.
     (1)    Den 8 juli 2014 antog rådet en rekommendation om Nederländernas nationella
            reformprogram för 2014 och avgav ett yttrande om Nederländernas uppdaterade
            stabilitetsprogram för 2014. Den 28 november 2014 avgav kommissionen i enlighet
            med förordning (EU) nr 473/20135 ett yttrande om Nederländernas utkast till
            budgetplan för 20156.
     (2)    Den 28 november 2014 antog kommissionen den årliga tillväxtöversikten7 som
            inledde 2015 års europeiska planeringstermin för samordning av den ekonomiska
            politiken. Samma dag antog kommissionen, på grundval av förordning (EU)
            nr 1176/2011, även rapporten om varningsmekanismen8, i vilken Nederländerna
            angavs som en av de medlemsstater som skulle bli föremål för en fördjupad
            granskning.
     (3)    Den 18 december 2014 godkände Europeiska rådet prioriteringarna för att främja
            investeringar, skynda på strukturreformerna och fortsätta med en ansvarsfull,
            tillväxtfrämjande konsolidering av de offentliga finanserna.
     (4)    Den 26 februari 2015 offentliggjorde kommissionen 2015 års landsrapport för
            Nederländerna9. Den innehåller en bedömning av hur väl Nederländerna har lyckats
            med de landspecifika rekommendationer som antogs den 8 juli 2014. Landsrapporten
            innehåller också resultaten av den fördjupade granskningen i enlighet med artikel 5 i
            förordning (EU) nr 1176/2011. Av analysen drog kommissionen slutsatsen att
            Nederländerna har makroekonomiska obalanser som kräver politiska åtgärder och
            övervakning. Det finns fortfarande risker till följd av stor privat skuldsättning och de
            måste uppmärksammas. Åtgärder på senare tid bidrar dock till en återhämtning på
            bostadsmarknaden och begränsar ökningstakten för bolån. Även om det höga
            överskottet i bytesbalansen delvis kan spåras till ekonomiska strukturer, är
            pensionssystemet och skattesystemet potentiella orsaker till den ineffektiva
            allokeringen av kapital.
     (5)    Den 30 april 2015 lade Nederländerna fram sitt nationella reformprogram för 2015
            och sitt stabilitetsprogram för 2015. I syfte att beakta deras inbördes samband har de
            båda programmen bedömts samtidigt.
     (6)    Nederländerna omfattas för närvarande av stabilitets- och tillväxtpaktens
            förebyggande del och av övergångsreglerna för skuldkriteriet. Enligt
            stabilitetsprogrammet planerar regeringen en successiv förbättring av det nominella
            underskottet, först till 1,8 % av BNP 2015 och därefter till 0,7 % av BNP 2018.
            Regeringen planerar att uppfylla det medelfristiga målet om ett strukturellt
            underskott på 0,5 % av BNP under hela programperioden. Enligt
            stabilitetsprogrammet förväntas den offentliga skuldkvoten nå en topp på 68,8 % av
            BNP under 2015 och därefter successivt minska till 66,1 % av BNP under 2018. Det
            makroekonomiska scenario som ligger till grund för dessa finanspolitiska prognoser
            är rimligt. Enligt kommissionens vårprognos 2015 beräknas det strukturella saldot
            uppfylla det medelfristiga målet och nå –0,3 % av BNP under 2015 och –0,4 % av

     5
           EUT L 140, 27.5.2013, s. 11.
     6
           C(2014) 8810.
     7
           COM(2014) 902.
     8
           COM(2014) 904.
     9
           SWD(2015) 38.

SV                                                3                                                    SV
 ---pagebreak---             BNP 2016. Rådet anser, på grundval av sin bedömning av stabilitetsprogrammet och
            kommissionens vårprognos 2015, att Nederländerna kan förväntas följa stabilitets-
            och tillväxtpaktens regler. Med 0,84 % av BNP under 2013 är de offentliga utgifterna
            för forskning och utveckling låga med tanke på utbildningsnivån, studieresultaten
            och den ekonomiska utvecklingsnivån i Nederländerna. De statliga utgifterna på
            detta område har uppvisat en nedåtgående tendens sedan 2014, medan den privata
            satsningen på forskning och utveckling ligger kvar på en låg nivå. Att växla
            offentliga utgifter i riktning mot innovation och forskning, framför allt
            grundläggande forskning, och att genomföra en rampolitik för att frigöra privata
            investeringar till forskning och utveckling skulle bidra till att förbättra den
            långsiktiga tillväxtpotentialen för den nederländska ekonomin.
     (7)    Bostadsmarknaden är en stor utmaning. Stelbenthet och snedvridande incitament har
            byggts upp över årtionden och präglar nu bostadsfinansieringen och sparmönstren
            inom sektorn. Hushållens tendens att öka sina bolån i takt med stigande
            fastighetsvärden, speglar i stort de skatteincitament som länge erbjudits, särskilt att
            räntan på bolån är helt avdragsgill. Sedan 2012 har en rad åtgärder vidtagits för att i
            någon mån ändra på dessa incitament. En del av åtgärderna går ut på att anpassa
            skattebestämmelserna för bostadsfinansiering. Den stegvisa övergången till
            begränsad avdragsrätt för bolåneräntor och en ökning av incitamenten att amortera
            lånen är motiverad. Utfasningen är dock för långsam för att i nämnvärd utsträckning
            påverka amorteringsbeteendet, och ett omfattande skatteincitament för att investera i
            icke-produktiva tillgångar kommer att finnas kvar. Den belåningsgrad på 100 % som
            enligt planerna ska nås 2018 är fortfarande hög. Hyresmarknaden är kraftigt reglerad
            och begränsas av en mycket stor sektor för subventionerat boende med långa
            väntelistor. Mer inkomstbaserade hyresskillnader inom det subventionerade boendet
            är ett steg i rätt riktning men effekterna är begränsade. Enligt en ny lag kommer
            bostadsbolag att bli tvungna att separera verksamhet av allmänt ekonomiskt intresse
            (d.v.s. subventionerat boende) från annan verksamhet. Det återstår att se om detta får
            avsedd effekt, nämligen att det subventionerade boendet riktas om till personer som
            verkligen behöver det och att det förblir tillgängligt för mindre gynnade personer
            som inte kan hitta bostad på marknadsvillkor.
     (8)    Pensionssystemets långsiktiga hållbarhet har förbättrats. Förutom den successiva
            höjningen av den lagstadgade pensionsåldern från 65 år 2012 till 67 år 2023 och
            kopplingen till den förväntade livslängden därefter, har Nederländerna antagit
            omfattade reformer av den privatfinansierade delen av pensionssystemet och av
            systemet för långtidsvård. Den finansiella tillsynen av pensionsfonderna har
            förbättrats och systemet har blivit motståndskraftigare mot finansiella chocker. Detta
            har skett genom lyckade reformer som uppmuntrar äldre arbetstagare att arbeta
            längre. Vid reformerna av långtidsvården lades ansvaret över på kommunerna. De
            totala utgifterna minskade och målet var att åstadkomma effektivitetsvinster.
            Kvaliteten på och tillgängligheten till långtidsvård måste övervakas.
     (9)    Bland de problem som finns kvar märks avsaknaden av en lämplig fördelning av
            kostnader och risker inom och mellan generationer, utanför de antagna reglerna om
            indexreglering och finansiella reserver (ramverk för finansiell bedömning), särskilt
            genom en sänkning av avgifterna för ungdomar. En förbättring av den
            aktuariebaserade rättvisan för avgifterna till den andra pensionspelaren skulle hjälpa
            hushållen att placera sina ekonomiska resurser på ett mer tillväxtvänligt sätt.
     (10)   Den omfattande reformen av lagen om anställningsskydd som antogs 2014 syftar till
            att öka deltagandet och rörligheten på arbetsmarknaden. De negativen

SV                                                4                                                   SV
 ---pagebreak---              skatteincitamenten har minskats. Med den lagstiftning som parlamentet antog
             kommer en kvot att fastställas för arbetsgivare som anställer personer med
             funktionsnedsättning. Effekten av dessa åtgärder kan dock inte fullt ut bedömas
             innan de har genomförts. Det krävs ytterligare åtgärder för att integrera personer som
             befinner sig i arbetsmarknadens utkant, inklusive dem med invandrarbakgrund.
     (11)    Med beaktande av obligatoriska betalningar av annat än skatter, är skattekilen i
             Nederländerna avsevärt högre än EU-genomsnittet och det finns utrymme för en
             skatteväxling mot faktorer som är mindre tillväxthämmande. Den planerade
             skattereformen skulle kunna bidra till ökat deltagande på arbetsmarknaden, och när
             den har antagits måste effekterna noga övervakas.
     (12)    Kommissionen har inom ramen för den europeiska planeringsterminen gjort en
             omfattande analys av Nederländernas ekonomiska politik och offentliggjort den i
             2015 års landsrapport. Kommissionen har också bedömt stabilitetsprogrammet och
             det nationella reformprogrammet samt uppföljningen av de rekommendationer
             Nederländerna fått under tidigare år. Kommissionen har inte bara beaktat
             programmens relevans för hållbarheten i finanspolitiken och den socioekonomiska
             politiken i Nederländerna, utan även i vilken utsträckning EU:s regler och riktlinjer
             har iakttagits, mot bakgrund av behovet att stärka den övergripande ekonomiska
             styrningen i unionen genom att framtida nationella beslut fattas med beaktande av
             synpunkter på EU-nivå. Rekommendationerna inom ramen för den europeiska
             planeringsterminen återspeglas i rekommendationerna 1–3.
     (13)    Mot bakgrund av denna bedömning har kommissionen granskat Nederländernas
             stabilitetsprogram och anser10 att Nederländerna följer stabilitets- och tillväxtpakten.
     (14)    Mot bakgrund av kommissionens fördjupade granskning och denna bedömning har
             rådet granskat det nationella reformprogrammet och stabilitetsprogrammet. Dess
             rekommendationer enligt artikel 6 i förordning (EU) nr 1176/2011 återspeglas i
             rekommendationerna 1–3.
     (15)    I samband med den europeiska planeringsterminen har kommissionen dessutom
             analyserat den ekonomiska politiken i euroområdet som helhet. På grundval av
             analysen har rådet utfärdat särskilda rekommendationer till de medlemsstater som
             har euron som valuta. Nederländerna bör utan dröjsmål genomföra även dessa
             rekommendationer till fullo.
     HÄRIGENOM REKOMMENDERAS Nederländerna att under perioden 2015–2016 vidta
     följande åtgärder:
     1.      Växla offentliga utgifter i riktning mot att främja investeringar i forskning och
             utveckling och ta fram ramvillkor för att förbättra privata satsningar på forskning och
             utveckling för att motverka den nedåtgående tendensen för de offentliga utgifterna
             till forskning och utveckling och öka potentialen för ekonomisk tillväxt.
     2.      Skynda på begränsningen av möjligheterna till skatteavdrag för bolåneräntor så att
             skatteincitamentet att investera i icke-produktiva tillångar minskar. Införa en mer
             marknadsinriktad prissättningsmekanism på hyresmarknaden och anpassa hyrorna till
             hushållens inkomster inom sektorn för subventionerat boende.
     3.      Sänka avgiftsnivån till den andra pelaren i pensionssystemet för personer som
             befinner sig i början av sitt arbetsliv.

     10
            Enligt artikel 5.2 i rådets förordning (EG) nr 1466/97.

SV                                                         5                                            SV
 ---pagebreak---      Utfärdad i Bryssel den

                              På rådets vägnar
                              Ordförande

SV                              6                SV


               EUROPEISKA KOMMISSIONEN
            Bryssel den 18.5.2016
            COM(2016) 342 final
            Rekommendation till
            RÅDETS REKOMMENDATION
            om Portugals nationella reformprogram 2016med avgivande av rådets yttrande om Portugals stabilitetsprogram 2016

               Rekommendation till

               RÅDETS REKOMMENDATION

               om Portugals nationella reformprogram 2016

                  med avgivande av rådets yttrande om Portugals stabilitetsprogram 2016

               EUROPEISKA UNIONENS RÅD UTFÄRDAR DENNA REKOMMENDATION

               med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 121.2 och 148.4,

               med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken
                  1
               , särskilt artikel 5.2,

               med beaktande av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1176/2011 av den 16 november 2011 om förebyggande och korrigering av makroekonomiska obalanser
                  2
               , särskilt artikel 6.1,

               med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation
                  3
               ,

               med beaktande av Europaparlamentets resolutioner
                  4
               ,

               med beaktande av Europeiska rådets slutsatser,

               med beaktande av sysselsättningskommitténs yttrande,

               med beaktande av ekonomiska och finansiella kommitténs yttrande,

               med beaktande av yttrandet från kommittén för socialt skydd,

               med beaktande av yttrandet från kommittén för ekonomisk politik, och

               av följande skäl:

               (1)Den 26 november 2015 antog kommissionen den årliga tillväxtöversikten
                  5
               , som inledde 2016 års europeiska planeringstermin för samordning av den ekonomiska politiken. Prioriteringarna i den årliga tillväxtöversikten godkändes av Europeiska rådet den 17–18 mars 2016. Den 26 november 2015 antog kommissionen, på grundval av förordning (EU) nr 1176/2011, rapporten om förvarningsmekanismen
                  6
               , där det angavs att Portugal var en av de medlemsstater som skulle bli föremål för en fördjupad granskning. Samma dag antog kommissionen också en rekommendation till rådets rekommendation om den ekonomiska politiken för euroområdet
                  7
               . Den rekommendationen godkändes av Europeiska rådet den 18–19 februari 2016 och antogs av rådet den 8 mars 2016. Med tanke på att ekonomierna i den ekonomiska och monetära unionen är tätt sammanvävda bör Portugal, i egenskap av ett land som har euron som valuta, se till att dessa rekommendationer genomförs fullständigt och i tid.

               (2)Landsrapporten 2016 för Portugal
                  8
                offentliggjordes den 26 februari 2016. Den innehöll en bedömning av hur väl Portugal hade lyckats med de landsspecifika rekommendationer som antogs av rådet den 14 juli 2015 och med sina nationella Europa 2020-mål. Den innehöll också den fördjupade granskning som föreskrivs i artikel 5 i förordning (EU) nr 1176/2011. Den 8 mars 2016 lade kommissionen fram resultaten av den fördjupade granskningen
                  9
               . Av analysen drog kommissionen slutsatsen att Portugal har alltför stora makroekonomiska obalanser. Särskilt de stora stockarna av nettoutlandsskulder, den privata och offentliga skuldsättningen och en hög andel nödlidande lån utgör sårbara punkter mot bakgrund av hög arbetslöshet. Det finns fortfarande brister i politiken vad gäller varu- och tjänstemarknaderna, omstruktureringen av företagens skulder, finanspolitiska frågor och vissa delar av arbetsmarknaden.

               (3)Den 29 april 2016 lade Portugal fram sitt nationella reformprogram för 2016 och sitt stabilitetsprogram för 2016. För att beakta de båda programmens inbördes samband har de bedömts samtidigt. Portugals nationella reformprogram är tillräckligt ambitiöst för att hantera de alltför stora obalanserna, innehåller riktlinjer för förbättrad konkurrenskraft och minskade skulder hos företagen samt hänvisar till utmaningarna i landsrapporten för 2016 och rekommendationerna för euroområdet, som framför allt underströk behovet att få igång investeringar igen och säkerställa de offentliga finansernas hållbarhet. Om dessa riktlinjer tillämpas effektivt och fullt ut, kan de hjälpa till att minska Portugals makroekonomiska obalanser. Utvärderingen av Portugals politiska åtaganden visar att det för tillfället inte finns något behov av att ta vidare förfarandet vid makroekonomiska obalanser till nästa steg.

               (4)Vid programplaneringen för de europeiska struktur- och investeringsfonderna för 2014–2020 har relevanta landsspecifika rekommendationer beaktats. Enligt artikel 23 i förordning (EU) nr 1303/2013 får kommissionen begära att en medlemsstat ser över och föreslår ändringar av sin partnerskapsöverenskommelse och av relevanta program när så krävs för att stödja genomförandet av relevanta rekommendationer från rådet. Kommissionen har i riktlinjerna för tillämpning av åtgärder som sammanlänkar effektiva europeiska struktur- och investeringsfonder med sund ekonomisk styrning
                  10
                beskrivit närmare hur den kommer att tillämpa denna bestämmelse.

               (5)Portugal omfattas för närvarande av stabilitets- och tillväxtpaktens korrigerande del. Portugal korrigerade inte det alltför stora underskottet inom tidsfristen för 2015 och genomförde inte rådets rekommenderade finanspolitiska ändringar. I sitt stabilitetsprogram för 2016 planerar regeringen att korrigera det alltför stora underskottet och nå ett totalt underskott på 2,2 % av BNP under 2016. Så snart en varaktig korrigering av underskottet har uppnåtts kommer Portugal att omfattas av den förebyggande delen och övergångsreglerna för skuldkriteriet. Det (omberäknade
                  11
               ) strukturella saldot beräknas förbättras med endast 0,35 % av BNP per år under 2016–2020, vilket ligger under det nödvändiga beloppet på 0,6 % av BNP. Det medelfristiga budgetmålet – ett strukturellt överskott på 0,25 % av BNP – förväntas inte uppnås under programmets löptid. Enligt stabilitetsprogrammet väntas den offentliga skuldkvoten sjunka till 124,8 % av BNP under 2016 och fortsätta att sjunka till 110,3 % 2020. Det makroekonomiska scenario som ligger till grund för dessa budgetprognoser är relativt optimistiskt. Dessutom har inte de åtgärder som ska stödja de planerade underskottsmålen från 2017 och framåt beskrivits tillräckligt. Enligt kommissionens vårprognos 2016 beräknas det offentliga underskottet nå 2,7 % av BNP 2016, under det fördragsfästa referensvärdet på 3 % av BNP, och 2,3 % av BNP 2017. I och med att det strukturella underskottet förväntas öka något under 2016 och 2017 ligger de finanspolitiska åtgärderna inte i linje med kraven i stabilitets- och tillväxtpakten. Portugal förväntas dessutom inte följa övergångsreglerna för skuldkriteriet under 2017. Rådet anser, på grundval av sin bedömning av stabilitetsprogrammet och med beaktande av kommissionens vårprognos 2016, att det finns en risk för att Portugal inte kommer att följa stabilitets- och tillväxtpaktens regler. Det kommer därför att krävas ytterligare åtgärder för att säkerställa efterlevnaden 2016 och 2017.

               (6)Enligt artikel 10.1 i förordning (EG) nr 1467/97 kommer kommissionen att regelbundet övervaka genomförandet av de åtgärder som Portugal har vidtagit som svar på de senaste rekommendationerna från rådet i enlighet med artikel 126.7 i EUF-fördraget. Kommissionen kommer därför att lämna en rekommendation till rådet om vilka åtgärder som bör genomföras inom ramen för förfarandet vid alltför stora underskott.

               (7)Ett disciplinerat genomförande inom angivna tidsramar av den reviderade budgetramlagen, lagen om kontroll av åtaganden och ytterligare förbättringar av skatteuppbörden och utgiftskontrollerna skulle kunna bidra i stor utsträckning till den nödvändiga finanspolitiska anpassningen. Portugal står inför den dubbla utmaningen att uppnå en långsiktig finanspolitisk hållbarhet inom hälso- och sjukvårdssystemet, samtidigt som systemet behöver effektiviseras för att upprätthålla den nuvarande tillgången till hälso- och sjukvård. Trots att Portugal för närvarande har en av EU:s lägsta andelar offentliga utgifter av totalkostnaden för hälso- och sjukvård, är den förväntade ökningen av detta belopp (2,5 % av BNP fram till år 2060) den högsta. För att hitta en lösning på långsiktiga hållbarhetsutmaningar inom hälso- och sjukvården har det ännu inte genomförts några heltäckande åtgärder i syfte att uppmuntra till förebyggande av sjukdomar eller tillämpningen av folkhälsopolitiska riktlinjer, och det har heller inte vidtagits några åtgärder för att primärvårdstjänster ska utnyttjas i ett tidigare, och mindre kostsamt, skede. Kortsiktigt är det fortfarande en utmaning att lägga fungerande budgetar för sjukhusen som sedan inte överskrids, för att få bukt med eftersläpande betalningar. Pensionssystemets långsiktiga hållbarhet sågs över vid de nyligen genomförda reformerna, men fortfarande behöver man ta itu med utmaningarna på kort och medellång sikt. Det offentliga pensionssystemet är i stor utsträckning beroende av budgetöverföringar och ojämlikheter mellan generationerna. Den finanspolitiska hållbarheten hos offentligt ägda företag, särskilt inom transportsektorn, hämmas fortfarande av försenade genomföranden och politiska luckor. För att lyckas med budgetbesparingar måste effektiviserande insatser stöttas genom omstruktureringsplanerna.

               (8)Portugal har gjort stora insatser för att minska skatteundandragande genom att effektivisera skatteförvaltningen ytterligare. Åtgärder har vidtagits för att bekämpa skattebedrägeri, förbättra informationsutbytet mellan finansiella institutioner och stärka regelverket för att förhindra penningtvätt. Även om det har skett framsteg, kan skattemoralen fortfarande förbättras. En reform i syfte att effektivisera skatteförvaltningen skulle uppmuntra till investering.

               (9)Den övergripande löneutvecklingen har varit blygsam, vilket ligger i linje med den höga arbetslösheten och behovet att främja en extern ombalansering, och följer den medelfristiga produktivitetsökningen. Denna utveckling har förstärkts av kollektivförhandlingar på sektorsnivå, även om systemet för kollektivförhandlingar fortfarande begränsar möjligheten till justeringar på företagsnivå. Mot bakgrund av en låg inflation och hög arbetslöshet höjdes minimilönen i januari 2016 från 505 euro till 530 euro per månad, och det finns planera på att 2019 öka den ytterligare, till 600 euro per månad (med fjorton utbetalningar per år). Portugal ligger i mitten av EU:s rangordning av minimilöner som andel av genomsnittslönen, men i toppen när det gäller den högsta minimilönen som andel av medianlönen. Detta antyder att lönefördelningen i Portugal är snedvriden till förmån för lägre löner, och att en ytterligare ökning av minimilönen kan leda till att ännu fler arbetstagare hamnar i denna kategori. Nästan en fjärdedel av alla arbetstagare hade minimilön 2016. Samtidigt som en höjd minimilön kan hjälpa till att minska fattigdomen bland förvärvsarbetare, ger det även ett högre tryck på lönestrukturen genom att pressa lönesättningen uppåt. Om detta inte matchas av en ökande produktivitet, riskerar det att skada sysselsättningen och konkurrenskraften, särskilt inom arbetsintensiva industrier. Det kan även leda till ett minskat intresse för att investera i kompetens.

               (10)Återhämtningen på den portugisiska arbetsmarknaden fortsatte 2014 och 2015, och det har gjorts stora insatser för att justera aktiveringspolitiken, modernisera den offentliga arbetsförmedlingen och nå ut till fler unga som inte är registrerade som arbetssökande. Det återstår dock en del åtgärder att genomföra. I ljuset av den senare tidens försämrade sociala situation, särskilt den allt mer utbredda barnfattigdomen, har det gjorts betydande insatser för att förbättra det sociala stödet, särskilt inom systemet för minimiinkomst, barnbidrag och låga pensioner. Det behövs en utredning för att se vilken effekt de här åtgärderna har haft på fattigdomen. Det finns fortfarande ett stort antal arbetslösa i behov av arbete, vilket har en negativ inverkan på den ekonomiska tillväxten och den sociala situationen. Fler långtidsarbetslösa skulle kunna aktiveras med hjälp av riktade arbetsmarknadspolitiska åtgärder och bättre samordning mellan arbetsförmedling och sociala tjänster. Trots att den ekonomiska återhämtningen har fört med sig många nya tillsvidareanställningar, är arbetsmarknaden fortfarande väldigt segmenterad. Andelen visstidsanställda är fortfarande en av de högsta i EU, och det är ovanligt att en visstidsanställning övergår i en tillsvidareanställning.

               (11)Höga skulder i den privata sektorn är fortfarande en sårbar punkt för den portugisiska ekonomin, och små och medelstora företag har svårt att få finansiering. Arbetet har gått framåt med att minska de alltför höga skulderna hos företagen och låta den privata sektorn skuldsanera, men Portugals privata sektor är fortfarande en av de mest skuldsatta i EU. Det är ett allvarligt hinder för investeringar och potentiell produktionstillväxt. De icke-finansiella företagen justerar sina balansräkningar, men i mindre utsträckning än hushållen. Den höga, och alltjämt växande, andelen nödlidande lån inom företagssektorn orsakar problem i balansräkningarna för både den icke-finansiella och finansiella sektorn, och de är ett stort hinder för investeringar. Det har genomförts insatser på olika nivåer för att åtgärda företagens höga skuldsättning, men resultaten dröjer. Bolagsskatten gynnar fortfarande lånefinansiering starkt. Under de senaste åren har regeringen försökt hantera detta genom att inrätta regler för underkapitalisering och skattelättnad för bolagskapital. Dock var skillnaden 2015 i kapitalkostnaden (före och efter beskattning) mellan låne- och kapitalfinansiering fortfarande en av de högsta inom EU. Det är fortsatt svårt och kostsamt för företagen att få kapital, särskilt för små och medelstora företag och uppstartsföretag. Alternativa källor till finansiering, t.ex. privatkapital, riskkapital, gräsrotsfinansiering och affärsänglar, är underutvecklade och står fortfarande för endast en marginell andel.

               (12)Trots framsteg står fortfarande rättsliga hinder och svag institutionell kapacitet i vägen för företagens tillväxt, konkurrenskraft och investeringar. Portugals rättsliga system är fortfarande ineffektivt, särskilt i fråga om skattemål. Transparensen är mestadels god vid offentliga upphandlingar i Portugal. Uppgifter från nätplattformen ”Base”, särskilt tillägnad detta område, visar dock att upphandlande portugisiska myndigheter ofta använder sig av ett förfarande genom direkt tilldelning, vilket under 2013–2015 utgjorde i genomsnitt 87,3 % av alla offentliga avtal. Det motsvarar 47 % av de totala avtalade beloppen. Vid koncessionskontrakt och offentlig-privata partnerskap är transparensen fortfarande en svag punkt, särskilt på lokal och regional nivå. Portugals finansdepartements arbetsgrupp för offentlig-privata partnerskap (UTAP) ser över vissa offentlig-privata partnerskap som hanteras av den centrala administrationen, men där ingår inte koncessioner eller regionala och lokala offentlig-privata partnerskap. Reformerna inom hamnsektorn är fortfarande försenade och nya aktörer som vill in på marknaden hindras. Det har blivit enklare att registrera ett företag, men det är fortfarande opraktiskt och komplicerat att ansöka om licensiering och de oförutsägbara administrativa förfarandena har en negativ inverkan på investerarnas förtroende. Det kvarstår utmaningar i förfarandena för att komma in på byggmarknaden och få ett bygglov samt om effektiv tillämpning av rationaliserade miljöbestämmelser. Rättsliga hinder inom vissa sektorer för företagstjänster gör det svårare att fördela tillgångarna på ett effektivt sätt, särskilt inom juridiska tjänster. Regler om yrkessammanslutningars verksamhet – särskilt sådan som gäller deras stadgar och interna regler – är begränsande och kan förhindra både fysiska och juridiska personer från att få tillgång till de relevanta yrkena. Detta påverkar framför allt juridiska yrken, som normalt har restriktioner i fråga om bl.a. marknadsföring och multidisciplinära aktiviteter.

               (13)Portugal saknar ett bra samarbete mellan den akademiska världen och näringslivet och behöver förbättra kommersialiseringen av kunskap. Eventuella samarbeten mellan universitet och näringslivet försvåras ordentligt av både regelhinder och byråkratiska hinder, i kombination med en brist på samarbetsinitiativ inom det akademiska systemet. Detta har en negativ inverkan på anställbarheten hos nyutexaminerade personer och på innovationskraften. På det tekniska området har man introducerat nya korta program inom högre utbildning, vilket har lett till fler samarbetsmöjligheter mellan högskolor och regionala ekonomiska aktörer. Universitetsprogrammen står dock fortfarande utanför den pågående moderniseringen.

               (14)Kommissionen har inom ramen för den europeiska planeringsterminen gjort en omfattande analys av Portugals ekonomiska politik och offentliggjort den i 2016 års landsrapport. Kommissionen har också bedömt stabilitetsprogrammet och det nationella reformprogrammet samt uppföljningen till de rekommendationer Portugal har fått tidigare år. Kommissionen har beaktat inte bara programmens relevans för hållbarheten i finanspolitiken och den socioekonomiska politiken i Portugal, utan även i vilken utsträckning EU:s regler och riktlinjer har iakttagits, mot bakgrund av behovet att stärka EU:s övergripande ekonomiska styrning genom att framtida nationella beslut fattas med beaktande av synpunkter på EU-nivå. Rekommendationerna inom ramen för den europeiska planeringsterminen återspeglas i rekommendationerna 1–5 nedan.

               (15)Mot bakgrund av denna bedömning har rådet granskat stabilitetsprogrammet och dess yttrande
                  12
                återspeglas särskilt i rekommendation 1 nedan.

               (16)Mot bakgrund av kommissionens fördjupade granskning och denna bedömning har rådet granskat det nationella reformprogrammet och stabilitetsprogrammet. Dess rekommendationer enligt artikel 6 i förordning (EU) nr 1176/2011 återspeglas i rekommendationerna 1–5 nedan.

               HÄRIGENOM REKOMMENDERAS Portugal att under 2016 och 2017 vidta följande åtgärder:

               1.Säkerställa att det alltför stora underskottet innan utgången av 2016 korrigeras på ett varaktigt sätt, så att den offentliga sektorns underskott minskas till 2,3 % av BNP 2016, genom att vidta nödvändiga strukturåtgärder och utnyttja eventuella oförutsedda intäkter till att minska underskottet och skulderna. Detta överensstämmer med en förbättring i det strukturella saldot med 0,25 % av BNP 2016. Därefter åstadkomma en årlig finanspolitisk anpassning på minst 0,6 % av BNP 2017. Senast i februari 2017 utföra en övergripande kontroll av utgifter på alla nivåer i den offentliga förvaltningen och arbeta för bättre utgiftskontroll, kostnadseffektivitet och fungerande budgetering. Säkerställa långsiktighet inom hälso- och sjukvårdssektorn utan att försämra tillgången till primärvård. Göra pensionssystemet mindre beroende av budgetöverföringar. Ändra fokus för den pågående omstruktureringen av offentligt ägda företag innan utgången av 2016.

               2.I samråd med arbetsmarknadens parter se till att utvecklingen av minimilönen är förenlig med målen att främja sysselsättningen och konkurrenskraften inom olika sektorer.

               3.Säkerställa att långtidsarbetslösa aktiveras på ett effektivt sätt och förbättra samordningen mellan arbetsförmedlingar och socialtjänster. Stärka incitamenten för företag att erbjuda tillsvidareanställningar.

               4.Senast i oktober 2016 genomföra åtgärder för att underlätta upprensningen av kreditinstitutens balansräkningar och ta itu med det stora antalet nödlidande lån. Se till att bolagsskattelagstiftningen inte gynnar lånefinansiering lika mycket och göra det enklare för uppstartsföretag samt små och medelstora företag att få tillgång till kapital via kapitalmarknaden.

               5.Förbättra transparensen och effektiviteten vid offentliga upphandlingar, särskilt för offentlig-privata partnerskap och koncessioner. Förbättra och påskynda administrativa förfaranden och licensförfaranden, påskynda skattemål och minska rättsliga hinder, särskilt inom företagstjänster innan utgången av 2016. Uppmuntra till samarbete mellan den akademiska världen och näringslivet.

               Utfärdad i Bryssel den

                     På rådets vägnar

                     Ordförande

                     (1)
                  EGT L 209, 2.8.1997, s. 1.

                     (2)
                  EUT L 306, 23.11.2011, s. 25.

                     (3)
                  COM(2016) 342 final.

                     (4)
                  P8_TA(2016)0058, P8_TA(2016)0059 och P8_TA(2016)0060.

                     (5)
                  COM(2015) 690 final.

                     (6)
                  COM(2015) 691 final.

                     (7)
                  COM(2015) 692 final.

                     (8)
                  SWD(2016) 90 final.

                     (9)
                  COM(2016) 95 final.

                     (10)
                  COM(2014) 494 final.

                     (11)
                  Det strukturella saldot, omberäknat av kommissionen på grundval av uppgifterna i stabilitetsprogrammet enligt den allmänt vedertagna metoden.

                     (12)
                  I enlighet med artikel 5.2 i rådets förordning (EG) nr 1466/97.


               EUROPEISKA KOMMISSIONEN
            Bryssel den 13.5.2015
            COM(2015) 255 final
            Rekommendation till
            RÅDETS REKOMMENDATION
            om Danmark nationella reformprogram 2015,med avgivande av rådets yttrande om Danmarks konvergensprogram 2015

               Rekommendation till

               RÅDETS REKOMMENDATION

               om Danmark nationella reformprogram 2015,

                  med avgivande av rådets yttrande om Danmarks konvergensprogram 2015

               EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION

               med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 121.2 och 148.4,

               med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken
                  1
               , särskilt artikel 9.2,

               med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation
                  2
               ,

               med beaktande av Europaparlamentets resolutioner
                  3
               ,

               med beaktande av Europeiska rådets slutsatser,

               med beaktande av sysselsättningskommitténs yttrande,

               med beaktande av ekonomiska och finansiella kommitténs yttrande,

               med beaktande av yttrandet från kommittén för socialt skydd,

               med beaktande av yttrandet från kommittén för ekonomisk politik, och

               av följande skäl:

               (1)Den 26 mars 2010 antog Europeiska rådet kommissionens förslag till en ny strategi för tillväxt och sysselsättning, Europa 2020, som bygger på ökad samordning av den ekonomiska politiken. Strategin fokuserar på de nyckelområden där åtgärder behövs för att stärka förutsättningarna för hållbar tillväxt och konkurrenskraft i Europa.

               (2)Den 13 juli 2010 antog rådet på grundval av kommissionens förslag en rekommendation om de allmänna riktlinjerna för medlemsstaternas och unionens ekonomiska politik (2010–2014) och den 21 oktober 2010 ett beslut om riktlinjer för medlemsstaternas sysselsättningspolitik. Tillsammans utgör dessa de integrerade riktlinjer som medlemsstaterna uppmanades att beakta i sin nationella ekonomiska politik och sysselsättningspolitik.

               (3)Den 8 juli 2014 antog rådet en rekommendation om Danmarks nationella reformprogram för 2014 och avgav ett yttrande om Danmarks uppdaterade konvergensprogram för 2014.

               (4)Den 28 november 2014 antog kommissionen den årliga tillväxtöversikten
                  4
               , som inledde 2015 års europeiska planeringstermin för samordning av den ekonomiska politiken. Samma dag antog kommissionen på grundval av förordning (EU) nr 1176/2011 även rapporten om varningsmekanismen
                  5
               , i vilken Danmark inte identifierades som en av de medlemsstater som skulle bli föremål för en fördjupad granskning.

               (5)Den 18 december 2014 godkände Europeiska rådet prioriteringarna för att främja investeringar, skynda på strukturreformerna och fortsätta med en ansvarsfull, tillväxtfrämjande konsolidering av de offentliga finanserna.

               (6)Den 26 februari 2015 offentliggjorde kommissionen 2015 års landsrapport för Danmark
                  6
               . Den innehöll en bedömning av hur väl Danmark hade lyckats med de landsspecifika rekommendationer som antogs den 8 juli 2014.

               (7)Den 27 mars 2015 lade Danmark fram sitt nationella reformprogram för 2015 och sitt konvergensprogram för 2015. För att beakta deras inbördes samband har de båda programmen bedömts samtidigt.

               (8)Danmark omfattas för närvarande av stabilitets- och tillväxtpaktens förebyggande del. Enligt konvergensprogrammet för 2015 planerar regeringen att öka det nominella underskottet från 1,6 % av BNP under 2015 – då det får stöd av stora oförutsedda intäkter – till 2,6 % av BNP under 2016. Därefter tänker regeringen minska underskottet och nå en budget i balans år 2020. Enligt konvergensprogrammet avser regeringen att från och med 2016 uppfylla det medelfristiga målet om ett strukturellt underskott på 0,5 % av BNP. Enligt konvergensprogrammet väntas den offentliga skuldkvoten att successivt sjunka från 39,8 % av BNP under 2015 till 36,7 % av BNP under 2020. Det makroekonomiska scenario som ligger till grund för dessa finanspolitiska prognoser är rimligt. Enligt kommissionens vårprognos 2015 beräknas det strukturella saldot sammanfalla med det medelfristiga målet under 2015. Men enligt vårprognosen finns det för 2016 en viss risk för en avvikelse från det medelfristiga målet, då nettoutgiftsökningen överskrider riktmärket med 0,3 % av BNP. Trots att denna avvikelse väntas vara tillfällig eftersom ökningen i nettoutgifter under 2016 påverkas av utfasningen av engångsåtgärder som gäller beskattning av pensionssparande, kan det bli nödvändigt med fler åtgärder 2016. Rådet anser, på grundval av sin bedömning av konvergensprogrammet och kommissionens vårprognos 2015, att Danmark stort sett kan förväntas följa stabilitets- och tillväxtpaktens regler.

               (9)Ett arbetskraftsutbud med rätt kompetens på lång sikt är en förutsättning för hållbar tillväxt i Danmark. Danmark har med 2014 års reform av de aktiva arbetsmarknadsåtgärderna gjort vissa framsteg med att förbättra anställbarheten för människor med svag förankring på arbetsmarknaden. Reformen har bara börjat genomföras och resultaten måste övervakas. Det behövs fortfarande ytterligare åtgärder för de som står längst från arbetsmarknaden, i linje med rekommendationerna från expertgruppen Carsten-Koch II. Låg utbildningsnivå, begränsad arbetslivserfarenhet, låg ålder och utländsk bakgrund verkar vara viktiga faktorer i det här avseendet. I allmänhet utnyttjas potentialen hos personer med invandrarbakgrund på arbetsmarknaden inte fullt ut. Trots höga utbildningsanslag i Danmark är utbildningsresultaten medelmåttiga, i synnerhet bland elever med invandrarbakgrund. Reformen av folkskolan och reformen av yrkesutbildningen ska lösa de här problemen. Det krävs ett komplett genomförande av reformerna för att förbättra utbildningsresultaten.

               (10)Stärkt konkurrenskraft är nödvändigt för att underbygga den ekonomiska återhämtningen i Danmark. Produktivitetsökningarna, som är avgörande, har i allmänhet varit svaga de senaste två årtiondena och har påverkats av hinder för tillträde och regelkrångel i de tjänstesektorer som är inriktade på hemmamarknaden. Produktivitetskommissionen har slagit fast att bygg och anläggning och detaljhandeln är sektorer med utrymme för produktivitetsförbättringar. Mycket stränga regler för etableringar inom detaljhandeln gäller och inget har gjorts för att mjuka upp dem. Bygg- och anläggningssektorn kännetecknas av krävande byggregler och många certifieringssystem. Den danska regeringen lade fram en byggpolitisk strategi i november 2014. Den innehåller goda föresatser, t.ex. regelförenkling, rationalisering av bygglovens tekniska aspekter, införande av internationella standarder, harmonisering av nationella standarder och kortare handläggningstider för bygglov. Strategin har dock ännu inte omsatts i konkreta åtgärder. Det finns fortfarande överlappande tillstånds- och certifieringssystem, som i vissa fall också gäller för tillfälligt tillhandahållande av tjänster över gränserna. Dessutom tar man inte alltid hänsyn till tillstånd och certifieringar som utfärdats i andra medlemsstater när tjänsteleverantörer vill etablera sig i Danmark.

               (11)Kommissionen har inom ramen för den europeiska planeringsterminen gjort en omfattande analys av Danmarks ekonomiska politik och redogjort för den i 2015 års landsrapport. Den har bedömt konvergensprogrammet och det nationella reformprogrammet samt uppföljningen av de rekommendationer Danmark har fått tidigare år. Kommissionen har beaktat inte bara programmens relevans för hållbarheten i finanspolitiken och den socioekonomiska politiken i Danmark utan också i vilken utsträckning EU:s regler och riktlinjer har iakttagits, mot bakgrund av behovet att stärka den övergripande ekonomiska styrningen i unionen genom att framtida nationella beslut fattas med beaktande av synpunkter på EU-nivå. Rekommendationerna inom ramen för den europeiska planeringsterminen återspeglas i rekommendationerna 1–2.

               (12)Mot bakgrund av denna bedömning har rådet granskat Danmarks konvergensprogram, och dess yttrande
                  7
                återspeglas särskilt i rekommendation 1.

               HÄRIGENOM REKOMMENDERAS Danmark att under 2015–2016 vidta följande åtgärder:

               1.Undvika att avvika från det medelfristiga målet under 2016.

               2.Stärka produktiviteten, i synnerhet i de tjänstesektorer som är inriktade på hemmamarknaden, inklusive detaljhandel och bygg och anläggning. Lätta på restriktionerna för detaljhandelsetableringar och vidta ytterligare åtgärder för att undanröja återstående hinder som beror på tillstånds- och certifieringssystem i bygg- och anläggningssektorn.

               Utfärdad i Bryssel den

                     På rådets vägnar

                     Ordförande

                     (1)
                  EGT L 209, 2.8.1997, s. 1.

                     (2)
                  COM(2015) 255.

                     (3)
                  P8_TA(2015)0067, P8_TA(2015)0068 och P8_TA(2015)0069.

                     (4)
                  COM(2014) 902.

                     (5)
                  COM(2014) 904 final.

                     (6)
                  SWD(2015) 24 final.

                     (7)
                  Enligt artikel 9.2 i rådets förordning (EG) nr 1466/97.