title: Europeiska systemrisknämndens rekommendation av den 15 januari 2019 om ändring av rekommendation ESRB/2015/2 om bedömningen av gränsöverskridande effekter och frivillig ömsesidighet för makrotillsynsåtgärder (ESRB/2019/1)

text:
               20.3.2019

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               C 106/1

      EUROPEISKA SYSTEMRISKNÄMNDENS REKOMMENDATION
      av den 15 januari 2019
      om ändring av rekommendation ESRB/2015/2 om bedömningen av gränsöverskridande effekter och frivillig ömsesidighet för makrotillsynsåtgärder
      (ESRB/2019/1)
      (2019/C 106/01)
      EUROPEISKA SYSTEMRISKNÄMNDENS STYRELSE HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION
      med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,
      med beaktande av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1092/2010 av den 24 november 2010 om makrotillsyn av det finansiella systemet på EU-nivå och om inrättande av en europeisk systemrisknämnd (1), särskilt artikel 3 och artiklarna 16–18,
      med beaktande av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 575/2013 av den 26 juni 2013 om tillsynskrav för kreditinstitut och värdepappersföretag och om ändring av förordning (EU) nr 648/2012 (2), särskilt artikel 458.8,
      med beaktande av Europeiska systemrisknämndens beslut ESRB/2011/1 av den 20 januari 2011 om arbetsordningen för Europeiska systemrisknämnden (3), särskilt artiklarna 18–20, och
      av följande skäl:

                  (1)

                  För att säkerställa effektiva och konsekventa nationella makrotillsynsåtgärder är det viktigt att komplettera det obligatoriska erkännandet enligt unionsrätten med frivillig ömsesidighet.

                  (2)

                  Ramverket för frivillig ömsesidighet för makrotillsynsåtgärder som framgår av Europeiska systemrisknämndens rekommendation ESRB/2015/2 (4) har som mål att alla exponeringsbaserade makrotillsynsåtgärder som aktiveras i en medlemsstat även vidtas i de andra medlemsstaterna.

                  (3)

                  Den 24 juni 2016 ändrades rekommendation ESRB/2015/2 genom Europeiska systemrisknämndens rekommendation ESRB/2016/4 (5) för att rekommendera att åtgärder med motsvarande effekt som det buffertvärde avseende systemrisker motsvarande 1 procent som Eesti Pank tillämpar i enlighet med artikel 133 i direktiv 2013/36/EU (6) på inhemska exponeringar för alla auktoriserade kreditinstitut i Estland bör antas.

                  (4)

                  Rekommendation ESRB/2015/2 ändrades senare genom Europeiska systemrisknämndens beslut ESRB/2017/4 (7), där det rekommenderades att den relevanta aktiverande myndigheten föreslår ett maximalt relevant tröskelvärde när den lämnar en ansökan om ömsesidighet till Europeiska systemrisknämnden (ESRB), under vilket en individuell finansiell tjänsteleverantörs exponering mot den identifierade makrotillsynsrisken i den jurisdiktionen där den relevanta aktiverande myndigheten tillämpar makrotillsynsåtgärden i fråga ej anses väsentlig. ESRB får dock vid behov rekommendera ett annat tröskelvärde.

                  (5)

                  I april 2018, i enlighet med artikel 133.10 b i direktiv 2013/36/EU, gjorde Eesti Pank en översyn av buffertvärdet avseende systemrisker och fastställde buffertvärdet avseende systemrisker till 1 procent som tillämpas på inhemska exponeringar för alla auktoriserade kreditinstitut i Estland.

                  (6)

                  Efter det att Eesti Pank överlämnat en begäran till ESRB, har ESRB-styrelsen beslutat att rekommendera ett maximalt tröskelvärde motsvarande 250 miljoner euro för exponeringar belägna i Estland vid tillämpningen av de minimis-principen i medlemsstater som vidtar motsvarande åtgärder i enlighet med vad som framgår av rekommendation ESRB/2016/4.

                  (7)

                  Från och med den 31 december 2018 omfattas dessutom kreditinstitut som har tillstånd i Sverige och tillämpar internmetoden (IRB) för att beräkna de lagstadgade kapitalkraven, i enlighet med artikel 458.2 d led vi i förordning (EU) nr 575/2013, av ett för kreditinstitutet specifikt golv om 25 procent för den exponeringsviktade genomsnittliga riskvikten som tillämpas på portföljen av hushållsexponeringar mot gäldenärer med hemvist i Sverige som säkras genom fastigheter.

                  (8)

                  Efter det att svenska Finansinspektionen informerat ESRB inom ramen för artikel 458.8 i förordning (EU) nr 575/2013, och för att förhindra negativa gränsöverskridande effekter (t.ex. regelarbitrage) som kan bli resultatet av genomförandet av de makrotillsynsåtgärder som tillämpas i Sverige i enlighet med artikel 458.2 d led vi i förordning (EU) nr 575/2013, har Europeiska systemrisknämndens styrelse beslutat att inkludera denna åtgärd på den förteckning över makrotillsynsåtgärder som bör antas baserat på ömsesidighet inom ramen för rekommendation ESRB/2015/2.

                  (9)

                  ESRB-styrelsen har också beslutat att rekommendera ett maximalt tröskelvärde motsvarande 5 miljarder svenska kronor för exponeringar mot gäldenärer med hemvist i Sverige som säkras genom fastigheter för tillämpningen av de minimis-principen av medlemsstater som vidtar motsvarande åtgärder.

                  (10)

                  Rekommendation ESRB/2015/2 bör därför ändras i enlighet med detta.

            HÄRIGENOM REKOMMENDERAS FÖLJANDE.

         ÄNDRINGAR

      Rekommendation ESRB/2015/2 ska ändras på följande sätt:

                  1.

                  Avsnitt 1, delrekommendation C.1 ska ersättas med följande:

                              ”1.

                              Det rekommenderas att de relevanta myndigheterna antar motsvarande makrotillsynsåtgärder som antagits av andra relevanta myndigheter om detta rekommenderas av ESRB. Det rekommenderas att följande åtgärder, som beskrivs mer i detalj i bilagan, antas baserat på ömsesidighet:
                              Estland:

                                          —

                                          Ett buffertvärde avseende systemrisker motsvarande 1 procent tillämpas i enlighet med artikel 133 i direktiv 2013/36/EU på inhemska exponeringar för alla auktoriserade kreditinstitut i Estland.

                                    Finland:

                                          —

                                          En genomsnittlig riskvikt för bostadslån som säkras genom en inteckning i bostäder i Finland ska vara minst 15 procent tillämpad i enlighet med artikel 458.2 d vi i förordning (EU) nr 575/2013 för kreditinstitut med tillstånd i Finland som tillämpar interna modeller (IRB-modeller) för att beräkna de lagstadgade kapitalkraven.

                                    Belgien:

                                          —

                                          En ökad riskvikt för hushållsexponeringar för vilka säkerhet har ställts i form av bostadsfastigheter i Belgien, tillämpad i enlighet med artikel 458.2 d vi i förordning (EU) nr 575/2013 för kreditinstitut med tillstånd i Belgien som tillämpar interna modeller (IRB-modeller) för att beräkna de lagstadgade kapitalkraven, som består av

                                                      a)

                                                      ett riskvägt tillägg om 5 procentenheter, och

                                                      b)

                                                      ett proportionellt riskvägt tillägg som uppgår till 33 procent av de exponeringsviktade genomsnittliga riskvikterna som tillämpas på portföljen av hushållsexponeringar för vilka säkerhet har ställts i form av bostadsfastigheter i Belgien.

                                    Frankrike:

                                          —

                                          En skärpning av gränsen för stora exponeringar enligt artikel 395.1 i förordning (EU) nr 575/2013 vad gäller exponeringar mot högt skuldsatta stora icke-finansiella företag som har sitt säte i Frankrike till 5 procent av det godtagbara kapitalet, vilken i enlighet med artikel 458.2 d ii i förordning (EU) nr 575/2013 ska tillämpas på globalt systemviktiga institut och andra systemviktiga institut på högsta konsolideringsnivå inom sin banktillsynsperimeter.

                                    Sverige:

                                          —

                                          Ett för varje kreditinstitut specifikt golv om 25 procent för den exponeringsviktade genomsnittliga riskvikten som tillämpas på portföljen av hushållsexponeringar mot gäldenärer med hemvist i Sverige som säkras genom fastigheter i enlighet med artikel 458.2 d led vi i förordning (EU) nr 575/2013, för kreditinstitut som har tillstånd i Sverige och tillämpar internmetoden (IRB) för att beräkna de lagstadgade kapitalkraven.”

                  2.

                  Bilagan ska ersättas med bilagan till den här rekommendationen.

         Utfärdad i Frankfurt am Main den 15 januari 2019.

            Francesco MAZZAFERRO

               Chef för ESRB:s sekretariat,

               på ESRB-styrelsens vägnar

         (1)  EUT L 331, 15.12.2010, s. 1.

         (2)  EUT L 176, 27.6.2013, s. 1.

         (3)  EUT C 58, 24.2.2011, s. 4.

         (4)  Europeiska systemrisknämndens rekommendation ESRB/2015/2 av den 15 december 2015 om bedömningen av gränsöverskridande effekter och frivillig ömsesidighet för makrotillsynsåtgärder (EUT C 97, 12.3.2016, s. 9).

         (5)  Europeiska systemrisknämndens rekommendation ESRB/2016/4 av den 24 juni 2016 om ändring av rekommendation ESRB/2015/2 om bedömningen av gränsöverskridande effekter och frivillig ömsesidighet för makrotillsynsåtgärder (EUT C 290, 10.8.2016, s. 1).

         (6)  Europaparlamentets och rådets direktiv 2013/36/EU av den 26 juni 2013 om behörighet att utöva verksamhet i kreditinstitut och om tillsyn av kreditinstitut och värdepappersföretag, om ändring av direktiv 2002/87/EG och om upphävande av direktiv 2006/48/EG och 2006/49/EG (EUT L 176, 27.6.2013, s. 338).

         (7)  Europeiska systemrisknämndens rekommendation ESRB/2017/4 av den 20 oktober 2017 om ändring av rekommendation ESRB/2015/2 om bedömningen av gränsöverskridande effekter och frivillig ömsesidighet för makrotillsynsåtgärder (EUT C 431, 15.12.2017, s. 1).

         BILAGA
         Bilagan till rekommendation ESRB/2015/2 ska ersättas med följande:

                  ”Bilaga

                     Estland

                        Buffertvärde avseende systemrisker motsvarande 1 procent tillämpas i enlighet med artikel 133 i direktiv 2013/36/EU på inhemska exponeringar för alla auktoriserade kreditinstitut i Estland

                  I.   Beskrivning av åtgärden

                              1.

                              Åtgärden i Estland innebär att ett buffertvärde avseende systemrisker motsvarande 1 procent tillämpas i enlighet med artikel 133 i direktiv 2013/36/EU på inhemska exponeringar för alla auktoriserade kreditinstitut i Estland.

                        II.   Ömsesidighet

                              2.

                              Om medlemsstater har genomfört artikel 134 i direktiv 2013/36/EU i sin nationella lagstiftning, rekommenderas det att de relevanta myndigheterna antar motsvarande åtgärder som antagits i Estland för exponeringar i Estland för nationellt auktoriserade kreditinstitut i enlighet med artikel 134.1 i direktiv 2013/36/EU. Inom ramen för denna punkt gäller den tidsfrist som framgår av delrekommendation C.3.

                              3.

                              Om medlemsstater inte har genomfört artikel 134 i direktiv 2013/36/EU i sin nationella lagstiftning, rekommenderas det att de relevanta myndigheterna antar motsvarande åtgärder som antagits i Estland för exponeringar i Estland för nationellt auktoriserade kreditinstitut i enlighet med delrekommendation C.2. Det rekommenderas att relevanta myndigheter antar motsvarande åtgärder inom sex månader.

                        III.   Relevant tröskelvärde

                              4.

                              Åtgärden kompletteras av ett institutspecifikt relevant tröskelvärde på 250 miljoner euro som tillämpas på exponeringar belägna i Estland för en eventuell tillämpning av de minimis-principen av andra relevanta myndigheter som vidtar motsvarande åtgärder.

                              5.

                              I överensstämmelse med avsnitt 2.2.1 i rekommendation ESRB/2015/2 får de relevanta myndigheterna i berörda medlemsstater undanta nationellt auktoriserade kreditinstitut som har exponeringar belägna i Estland som understiger det relevanta tröskelvärdet motsvarande 250 miljoner euro. När de relevanta myndigheterna tillämpar tröskelvärdet bör de granska hur exponeringarna utvecklas och de bör tillämpa de estländska åtgärderna på tidigare undantagna enskilda nationellt auktoriserade kreditinstitut om det relevanta tröskelvärdet motsvarande 250 miljoner euro överskrids.

                              6.

                              Om det saknas kreditinstitut som har tillstånd i berörda medlemsstater som har exponeringar belägna i Estland motsvarande minst 250 miljoner euro, får relevanta myndigheter i berörda medlemsstater besluta att inte vidta åtgärder motsvarande de estländska i enlighet med avsnitt 2.2.1 i rekommendation ESRB/2015/2. I sådana fall bör de relevanta myndigheterna dock granska hur exponeringarna utvecklas och det rekommenderas att man tillämpar åtgärder motsvarande de estländska om ett inhemskt auktoriserat kreditinstitut överskrider tröskelvärdet på 250 miljoner euro.

                              7.

                              I överensstämmelse med avsnitt 2.2.1 i rekommendation ESRB/2015/2 är tröskelvärdet motsvarande 250 miljoner euro ett rekommenderat maximalt tröskelvärde. Berörda myndigheter som antar ömsesidiga åtgärder får därför, i stället för att tillämpa det rekommenderade tröskelvärdet, anta ett lägre tröskelvärde för sina jurisdiktioner om detta är lämpligt, eller anta motsvarande åtgärder utan att använda ett relevant tröskelvärde.

                     Finland

                        Den genomsnittliga riskvikten per kreditinstitut för bostadslån som säkras genom en inteckning i bostäder i Finland ska vara minst 15 procent och tillämpas på kreditinstitut som använder internmetoden (IRB) (nedan kallade IRB-kreditinstitut) enligt artikel 458.2 d vi i förordning (EU) nr 575/2013.

                  I.   Beskrivning av åtgärden

                              1.

                              Den finska åtgärden, tillämpad enligt artikel 458.2 d vi i förordning (EU) nr 575/2013, innebär att den genomsnittliga riskvikten ska vara minst 15 procent per IRB-kreditinstitut, på portföljnivå, för bostadslån som säkras av bostäder i Finland.

                        II.   Ömsesidighet

                              2.

                              I enlighet med artikel 458.5 i förordning (EU) nr 575/2013 rekommenderas det att de relevanta myndigheterna i berörda medlemsstater antar motsvarande åtgärder som antagits i Finland och tillämpar dem på IRB-kreditinstituts portföljer som består av bostadslån som säkras av bostäder i Finland som emitterats av nationellt auktoriserade filialer belägna i Finland. Inom ramen för denna punkt gäller den tidsfrist som framgår av delrekommendation C.3.

                              3.

                              Det rekommenderas också att relevanta myndigheter antar motsvarande åtgärder som i Finland och tillämpar dessa på IRB-kreditinstituts portföljer som består av bostadslån som säkras av bostäder i Finland och emitterats direkt över gränserna av kreditinstitut som är etablerade i deras respektive jurisdiktioner. Inom ramen för denna punkt gäller den tidsfrist som framgår av delrekommendation C.3.

                              4.

                              I enlighet med delrekommendation C.2 bör de relevanta myndigheterna, efter samråd med ESRB, tillämpa sådana makrotillsynsåtgärder i enlighet med sin nationella lagstiftning som bäst motsvarar de åtgärder som beskrivs ovan, inklusive antagandet av tillsynsåtgärder och utövandet av tillsynsbefogenheter enligt avdelning VII kapitel 2 avsnitt IV i direktiv 2013/36/EU. Det rekommenderas att relevanta myndigheter antar motsvarande åtgärder inom fyra månader.

                        III.   Relevant tröskelvärde

                              5.

                              Åtgärden kompletteras av ett relevant tröskelvärde på 1 miljard euro avseende exponeringen gentemot bolånemarknaden i Finland för tillämpningen av de minimis-principen i andra medlemsstater som vidtar motsvarande åtgärder.

                              6.

                              I överensstämmelse med avsnitt 2.2.1 i rekommendation ESRB/2015/2 får de relevanta myndigheterna i berörda medlemsstater undanta enskilda IRB-kreditinstitut som har icke-väsentliga portföljer som består av bostadslån som säkras av bostäder i Finland om dessa understiger det relevanta tröskelvärdet motsvarande 1 miljard euro. I sådana fall bör de relevanta myndigheterna dock granska hur exponeringarna utvecklas och det rekommenderas att man tillämpar motsvarande åtgärder om ett IRB-kreditinstitut överskrider tröskelvärdet på 1 miljard euro.

                              7.

                              Om det saknas IRB-kreditinstitut som har tillstånd i andra berörda medlemsstater, som har filialer belägna i Finland eller som direkt tillhandahåller finansiella tjänster i Finland och som har exponeringar gentemot den finska bolånemarknaden motsvarande minst 1 miljard euro, får relevanta myndigheter i de berörda medlemsstaterna besluta att inte vidta motsvarande åtgärder enligt avsnitt 2.2.1 i rekommendation ESRB/2015/2. I sådana fall bör de relevanta myndigheterna dock granska hur exponeringarna utvecklas och det rekommenderas att man tillämpar motsvarande åtgärder om ett IRB-kreditinstitut överskrider tröskelvärdet på 1 miljard euro.

                     Belgien

                        En ökad riskvikt för hushållsexponeringar för vilka säkerhet har ställts i form av bostadsfastigheter i Belgien, tillämpad på kreditinstitut med tillstånd i Belgien som tillämpar interna modeller (IRB-modeller) i enlighet med artikel 458.2 d led vi i förordning (EU) nr 575/2013. Tillägget består av två komponenter:

                              a)

                                    ett riskvägt tillägg om 5 procentenheter, och

                              b)

                                    ett proportionellt riskvägt tillägg som uppgår till 33 procent av de exponeringsviktade genomsnittliga riskvikterna som tillämpas på portföljen av hushållsexponeringar för vilka säkerhet har ställts i form av bostadsfastigheter i Belgien.

                        I.   Beskrivning av åtgärden

                              1.

                              Den belgiska åtgärden, tillämpad i enlighet med artikel 458.2 d led vi i förordning (EU) nr 575/2013 på kreditinstitut med tillstånd i Belgien som tillämpar interna modeller (IRB-modeller), består av en ökad riskvikt för hushållsexponeringar för vilka säkerhet har ställts i form av bostadsfastigheter i Belgien, som består av två komponenter:

                                          a)

                                          Den första komponenten består av ett tillägg om 5 procentenheter på den riskvikt för hushållsexponeringar för vilka säkerhet har ställts i form av bostadsfastigheter i Belgien som erhålls efter beräkningen av den andra delen av den ökade riskvikten i enlighet med punkt b.

                                          b)

                                          Den andra komponenten består av ett riskvägt tillägg på 33 procent av de exponeringsviktade genomsnittliga riskvikterna som tillämpas på portföljen av hushållsexponeringar för vilka säkerhet har ställts i form av bostadsfastigheter i Belgien. Det exponeringsviktade genomsnittet är genomsnittet av de individuella lånens riskvikter beräknat i enlighet med artikel 154 i förordning (EU) nr 575/2013, viktat med det relevanta exponeringsvärdet.

                        II.   Ömsesidighet

                              2.

                              I enlighet med artikel 458.5 i förordning (EU) nr 575/2013 rekommenderas det att de relevanta myndigheterna i berörda medlemsstater antar motsvarande åtgärder som antagits i Belgien för filialer i Belgien till nationellt auktoriserade kreditinstitut som använder internmetoden (IRB) inom den tidsfrist som framgår av delrekommendation C.3.

                              3.

                              Relevanta myndigheter bör anta motsvarande åtgärder som antagits i Belgien genom att tillämpa dessa på nationellt auktoriserade kreditinstitut som använder internmetoden (IRB) och som har direkta hushållsexponeringar för vilka säkerhet har ställts i form av bostadsfastigheter i Belgien. I enlighet med delrekommendation C.2 bör de relevanta myndigheterna tillämpa samma åtgärd som har genomförts i Belgien av den aktiverande myndigheten inom den tidsfrist som framgår av delrekommendation C.3.

                              4.

                              Om samma makrotillsynsåtgärd inte kan antas enligt den nationella lagstiftningen rekommenderas de relevanta myndigheterna, efter samråd med ESRB, tillämpa sådana makrotillsynsåtgärder i enlighet med sin nationella lagstiftning som bäst motsvarar de åtgärder som beskrivs ovan, inklusive antagandet av tillsynsåtgärder och utövandet av tillsynsbefogenheter enligt avdelning VII kapitel 2 avsnitt IV i direktiv 2013/36/EU. Det rekommenderas att relevanta myndigheter antar motsvarande åtgärder inom fyra månader efter det att denna rekommendation har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.

                        III.   Relevant tröskelvärde

                              5.

                              Åtgärden kompletteras av ett institutspecifikt relevant tröskelvärde på 2 miljarder euro för tillämpningen av de minimis-principen av andra relevanta myndigheter som vidtar motsvarande åtgärder.

                              6.

                              I överensstämmelse med avsnitt 2.2.1 i rekommendation ESRB/2015/2 får de relevanta myndigheterna i berörda medlemsstater undanta enskilda nationellt auktoriserade institut som använder internmetoden (IRB) som har icke-väsentliga exponeringar som säkras av bostäder i Belgien om dessa understiger det relevanta tröskelvärdet motsvarande 2 miljarder euro. När de relevanta myndigheterna tillämpar tröskelvärdet bör de granska hur exponeringarna utvecklas och de bör tillämpa de belgiska åtgärderna på tidigare undantagna enskilda nationellt auktoriserade kreditinstitut om det relevanta tröskelvärdet motsvarande 2 miljarder euro överskrids.

                              7.

                              Om det saknas kreditinstitut som har tillstånd i de berörda medlemsstaterna, som har filialer belägna i Belgien eller som har direkta hushållsexponeringar för vilka säkerhet har ställts i form av bostadsfastigheter i Belgien, som använder internmetoden (IRB) och som har exponeringar gentemot belgiska marknaden för bostadsfastigheter motsvarande minst 2 miljarder euro, får relevanta myndigheter i de berörda medlemsstaterna besluta att inte vidta motsvarande åtgärder enligt avsnitt 2.2.1 i rekommendation ESRB/2015/2. I sådana fall bör de relevanta myndigheterna dock granska hur exponeringarna utvecklas och det rekommenderas att man tillämpar de belgiska åtgärderna om kreditinstitut som använder internmetoden (IRB) överskrider tröskelvärdet på 2 miljarder euro.

                              8.

                              I överensstämmelse med avsnitt 2.2.1 i rekommendation ESRB/2015/2 är tröskelvärdet motsvarande 2 miljarder euro ett rekommenderat maximalt tröskelvärde. Berörda myndigheter som antar ömsesidiga åtgärder får därför, i stället för att tillämpa det rekommenderade tröskelvärdet, anta ett lägre tröskelvärde för sina jurisdiktioner om detta är lämpligt, eller anta motsvarande åtgärder utan att använda ett relevant tröskelvärde.

                     Frankrike

                        En skärpning av gränsen för stora exponeringar enligt artikel 395.1 i förordning (EU) nr 575/2013 vad gäller exponeringar mot högt skuldsatta stora icke-finansiella företag som har sitt säte i Frankrike till 5 procent av det godtagbara kapitalet, vilken i enlighet med artikel 458.2 d ii i förordning (EU) nr 575/2013 ska tillämpas på globalt systemviktiga institut och andra systemviktiga institut på högsta konsolideringsnivå inom sin banktillsynsperimeter.

                  I.   Beskrivning av åtgärden

                              1.

                              Den franska åtgärden, som tillämpas i enlighet med artikel 458.2 d ii i förordning (EU) nr 575/2013 och införs för globalt systemviktiga institut och andra systemviktiga institut på högsta konsolideringsnivå inom sin banktillsynsperimeter (inte på undergruppsnivå), omfattar en skärpning av gränsen för stora exponeringar vad gäller exponeringar mot högt skuldsatta stora icke-finansiella företag som har sitt säte i Frankrike till 5 procent av det godtagbara kapitalet.

                              2.

                              Ett icke-finansiellt företag definieras som en privaträttslig fysisk eller juridisk person som har sitt säte i Frankrike, och som på sin nivå respektive på högsta konsolideringsnivå ingår i sektorn icke-finansiella företag enligt definitionen i punkt 2.45 i bilaga A till Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 549/2013 (1).

                              3.

                              Åtgärden är tillämplig på exponeringar mot icke-finansiella företag som har sitt säte i Frankrike samt på exponeringar mot grupper av icke-finansiella företag med inbördes anknytning enligt följande:

                                          a)

                                          För icke-finansiella företag som ingår i en grupp av icke-finansiella företag med inbördes anknytning som har sitt säte på högsta konsolideringsnivå i Frankrike, är åtgärden tillämplig på summan av nettoexponeringarna mot gruppen och alla dess enheter med inbördes anknytning i den mening som avses i artikel 4.1.39 i förordning nr 575/2013.

                                          b)

                                          För icke-finansiella företag som ingår i en grupp av icke-finansiella företag med inbördes anknytning som har sitt säte på högsta konsolideringsnivå utanför Frankrike, är åtgärden tillämplig på summan av

                                                      i)

                                                      exponeringar mot icke-finansiella företag som har sitt säte i Frankrike,

                                                      ii)

                                                      exponeringar mot enheter i Frankrike eller utomlands som icke-finansiella företag enligt punkt i har direkt eller indirekt kontroll över i den mening som avses i artikel 4.1.39 i förordning nr 575/2013, och

                                                      iii)

                                                      exponeringar mot enheter i Frankrike eller utomlands som är ekonomiskt beroende av icke-finansiella företag enligt punkt i i den mening som avses i artikel 4.1.39 i förordning nr 575/2013.

                                    Åtgärden omfattar därför inte icke-finansiella företag som inte har sitt säte i Frankrike eller icke-finansiella företag som inte är ett dotterbolag eller en ekonomiskt beroende enhet i, och som inte direkt eller indirekt kontrolleras av, ett icke-finansiellt företag som har sitt säte i Frankrike.
                              I enlighet med artikel 395.1 i förordning (EU) nr 575/2013 är åtgärden tillämplig med hänsyn tagen till effekten av kreditriskreducerande metoder samt undantag enligt artiklarna 399–403 i förordning (EU) nr 575/2013.

                              4.

                              Ett globalt systemviktigt institut eller annat systemviktigt institut måste bedöma ett icke-finansiellt företag som har sitt säte i Frankrike som stort om dess ursprungliga exponering mot det icke-finansiella företaget, eller mot gruppen av icke-finansiella företag med inbördes anknytning enligt punkt 3, uppgår till minst 300 miljoner euro. Det ursprungliga exponeringsvärdet beräknas i enlighet med artiklarna 389 och 390 i förordning (EU) nr 575/2013 utan hänsyn tagen till effekten av kreditriskreducerande metoder samt undantag enligt artiklarna 399–403 i förordning (EU) nr 575/2013, såsom rapporterats i enlighet med artikel 9 i kommissionens genomförandeförordning (EU) nr 680/2014 (2).

                              5.

                              Ett icke-finansiellt företag bedöms som högt skuldsatt om det har en skuldsättningsgrad över 100 procent och en finansieringstäckningsgrad under 3, beräknat på högsta gruppkonsolideringsnivå enligt följande:

                                          a)

                                          Bruttosoliditetsgrad är kvoten mellan den totala skulden minus likvida medel och eget kapital.

                                          b)

                                          Finansieringstäckningsgrad är kvoten mellan å ena sidan förädlingsvärde plus driftssubventioner minus i) löner, ii) rörelserelaterade skatter och avgifter, iii) övriga ordinarie nettorörelsekostnader exklusive nettoräntor och liknande kostnader, samt iv) avskrivningar och amorteringar, och å andra sidan räntor och liknande kostnader.

                                    Dessa kvoter beräknas baserat på redovisningsaggregat som definieras i enlighet med tillämpliga standarder, såsom framgår av det icke-finansiella företagets redovisning, som vid behov har godkänts av en auktoriserad revisor.

                        II.   Ömsesidighet

                              6.

                              Relevanta myndigheter bör anta motsvarande åtgärder som antagits i Frankrike genom att tillämpa dessa på nationellt auktoriserade globalt systemviktiga institut och andra systemviktiga institut på högsta konsolideringsnivå inom jurisdiktionen för sin banktillsynsperimeter.

                              7.

                              Om samma makrotillsynsåtgärd inte kan antas enligt den nationella lagstiftningen i enlighet med delrekommendation C.2 rekommenderas det att de relevanta myndigheterna, efter samråd med ESRB, antar en sådan makrotillsynsåtgärd i enlighet med den nationella lagstiftning som bäst motsvarar den aktiverade makrotillsynsåtgärden. Det rekommenderas att relevanta myndigheter antar motsvarande åtgärder inom sex månader efter det att denna rekommendation har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.

                        III.   Relevant tröskelvärde

                              8.

                              Åtgärden kompletteras av ett kombinerat relevant tröskelvärde för tillämpningen av de minimis-principen av andra relevanta myndigheter som vidtar motsvarande åtgärder.

                                          a)

                                          Ett tröskelvärde på 2 miljarder euro för de totala ursprungliga exponeringarna för nationellt auktoriserade globalt systemviktiga institut och andra systemviktiga institut på högsta konsolideringsnivå inom sin banktillsynsperimeter gentemot den franska sektorn icke-finansiella företag.

                                          b)

                                          Ett tröskelvärde på 300 miljoner euro för nationellt auktoriserade globalt systemviktiga institut och andra systemviktiga institut motsvarande eller överstigande det tröskelvärde som anges i punkt a för

                                                      i)

                                                      en enstaka ursprunglig exponering mot ett icke-finansiellt företag som har sitt säte i Frankrike,

                                                      ii)

                                                      summan av ursprungliga exponeringar mot en grupp av icke-finansiella företag med inbördes anknytning som har sitt säte på högsta konsolideringsnivå i Frankrike, beräknat i enlighet med punkt 3 a,

                                                      iii)

                                                      summan av ursprungliga exponeringar mot icke-finansiella företag som har sitt säte i Frankrike och som ingår i en grupp av icke-finansiella företag med inbördes anknytning som har sitt säte på högsta konsolideringsnivå utanför Frankrike såsom rapporterats i mallarna C 28.00 och C 29.00 i bilaga VIII till genomförandeförordning (EU) nr 680/2014.

                                          c)

                                          Ett tröskelvärde på 5 procent av de globalt systemviktiga institutens och de andra systemviktiga institutens godtagbara kapital på högsta konsolideringsnivå, för exponeringar identifierade under punkt b med hänsyn tagen till effekten av kreditriskreducerande metoder samt undantag enligt artiklarna 399–403 i förordning (EU) nr 575/2013.

                                    De tröskelvärden som avses i punkterna b och c ska tillämpas oberoende av om enheten eller det icke-finansiella företaget är högt skuldsatt eller ej.
                              Det ursprungliga exponeringsvärdet enligt punkterna a och b beräknas i enlighet med artiklarna 389 och 390 i förordning (EU) nr 575/2013 utan hänsyn tagen till effekten av kreditriskreducerande metoder samt undantag enligt artiklarna 399–403 i förordning (EU) nr 575/2013, såsom rapporterats i enlighet med artikel 9 i kommissionens genomförandeförordning (EU) nr 680/2014.

                              9.

                              I överensstämmelse med avsnitt 2.2.1 i rekommendation ESRB/2015/2 får de relevanta myndigheterna i den berörda medlemsstaten undanta de nationellt auktoriserade globalt systemviktiga institut eller andra systemviktiga institut på högsta konsolideringsnivå inom sin banktillsynsperimeter som inte åsidosätter det kombinerade relevanta tröskelvärdet enligt punkt 8. När de relevanta myndigheterna tillämpar tröskelvärdet bör de granska hur exponeringarna för nationellt auktoriserade globalt systemviktiga institut eller andra systemviktiga institut utvecklas mot den franska sektorn icke-finansiella företag samt hur koncentrationen av exponeringar för nationellt auktoriserade globalt systemviktiga institut eller andra systemviktiga institut utvecklas mot stora icke-finansiella företag som har sitt säte i Frankrike, och de bör tillämpa den franska åtgärden på tidigare undantagna nationellt auktoriserade globalt systemviktiga institut eller andra systemviktiga institut på högsta konsolideringsnivå inom sin banktillsynsperimeter när det kombinerade relevanta tröskelvärdet enligt punkt 8 har åsidosatts. Relevanta myndigheter uppmanas även att uppmärksamma andra marknadsaktörer inom sin jurisdiktion på systemriskerna med den ökade skuldsättningsgraden i stora icke-finansiella företag som har sitt säte i Frankrike.

                              10.

                              Om det saknas globalt systemviktiga institut eller andra systemviktiga institut som är auktoriserade i de berörda medlemsstaterna på högsta konsolideringsnivå inom deras banktillsynsperimeter och som har exponeringar mot den franska sektorn icke-finansiella företag över tröskelvärdet enligt punkt 8, får relevanta myndigheter i de berörda medlemsstaterna besluta att inte vidta motsvarande åtgärder enligt avsnitt 2.2.1 i rekommendation ESRB/2015/2. I sådana fall bör de relevanta myndigheterna granska hur exponeringarna för nationellt auktoriserade globalt systemviktiga institut och andra systemviktiga institut utvecklas mot den franska sektorn icke-finansiella företag samt hur koncentrationen av exponeringar för nationellt auktoriserade globalt systemviktiga institut och andra systemviktiga institut utvecklas mot stora icke-finansiella företag som har sitt säte i Frankrike, och de bör tillämpa den franska åtgärden när ett globalt systemviktigt institut eller annat systemviktigt institut på högsta konsolideringsnivå inom sin banktillsynsperimeter överstiger det kombinerade relevanta tröskelvärdet enligt punkt 8. Relevanta myndigheter uppmanas även att uppmärksamma andra marknadsaktörer inom sin jurisdiktion på systemriskerna med den ökade skuldsättningsgraden i stora icke-finansiella företag som har sitt säte i Frankrike.

                              11.

                              I överensstämmelse med avsnitt 2.2.1 i rekommendation ESRB/2015/2 är det kombinerade relevanta tröskelvärdet som avses i punkt 8 ett rekommenderat maximalt tröskelvärde. Berörda myndigheter som antar ömsesidiga åtgärder får därför, i stället för att tillämpa det rekommenderade tröskelvärdet, anta ett lägre tröskelvärde för sina jurisdiktioner om detta är lämpligt, eller anta motsvarande åtgärder utan att använda ett relevant tröskelvärde.

                     Sverige

                        Ett för varje kreditinstitut specifikt golv om 25 procent för den exponeringsviktade genomsnittliga riskvikten som tillämpas på portföljen av hushållsexponeringar mot gäldenärer med hemvist i Sverige som säkras genom fastigheter i enlighet med artikel 458.2 d led vi i förordning (EU) nr 575/2013, för kreditinstitut som har tillstånd i Sverige och tillämpar internmetoden (IRB) för att beräkna de lagstadgade kapitalkraven.

                  I.   Beskrivning av åtgärden

                              1.

                              Den svenska åtgärden, tillämpad i enlighet med artikel 458.2 d led vi i förordning (EU) nr 575/2013 på kreditinstitut med tillstånd i Sverige som tillämpar internmetoden (IRB), består av ett för kreditinstitutet specifikt golv om 25 procent för den exponeringsviktade genomsnittliga riskvikten som tillämpas på portföljen av hushållsexponeringar mot gäldenärer med hemvist i Sverige som säkras genom fastigheter.

                              2.

                              Det exponeringsviktade genomsnittet är genomsnittet av de individuella exponeringarnas riskvikter beräknat i enlighet med artikel 154 i förordning (EU) nr 575/2013, viktat med det relevanta exponeringsvärdet.

                        II.   Ömsesidighet

                              3.

                              I enlighet med artikel 458.5 i förordning (EU) nr 575/2013 rekommenderas det att de relevanta myndigheterna i berörda medlemsstater antar motsvarande åtgärder som antagits i Sverige för filialer i Sverige till nationellt auktoriserade kreditinstitut som använder internmetoden (IRB) inom den tidsfrist som framgår av delrekommendation C.3.

                              4.

                              Relevanta myndigheter bör anta motsvarande åtgärder som antagits i Sverige genom att tillämpa dessa på nationellt auktoriserade kreditinstitut som använder internmetoden (IRB) och som har direkta hushållsexponeringar mot gäldenärer med hemvist i Sverige som säkras genom fastigheter. I enlighet med delrekommendation C.2 bör de relevanta myndigheterna tillämpa samma åtgärd som har genomförts i Sverige av den aktiverande myndigheten inom den tidsfrist som framgår av delrekommendation C.3.

                              5.

                              Om samma makrotillsynsåtgärd inte kan antas enligt den nationella lagstiftningen rekommenderas det att de relevanta myndigheterna, efter samråd med ESRB, antar en sådan makrotillsynsåtgärd i enlighet med den nationella lagstiftning som bäst motsvarar den aktiverade makrotillsynsåtgärden. Det rekommenderas att relevanta myndigheter antar motsvarande åtgärder inom fyra månader efter det att denna rekommendation har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.

                        III.   Relevant tröskelvärde

                              6.

                              Åtgärden kompletteras av ett institutspecifikt relevant tröskelvärde på 5 miljarder svenska kronor för en eventuell tillämpning av de minimis-principen av andra relevanta myndigheter som vidtar motsvarande åtgärder.

                              7.

                              I överensstämmelse med avsnitt 2.2.1 i rekommendation ESRB/2015/2 får de relevanta myndigheterna i berörda medlemsstater undanta enskilda nationellt auktoriserade institut som använder internmetoden (IRB) som har icke-väsentliga hushållsexponeringar mot gäldenärer med hemvist i Sverige som säkras genom fastigheter som understiger det relevanta tröskelvärdet om 5 miljarder svenska kronor. När de relevanta myndigheterna tillämpar tröskelvärdet bör de granska hur exponeringarna utvecklas och de bör tillämpa de svenska åtgärderna på tidigare undantagna enskilda nationellt auktoriserade kreditinstitut om det relevanta tröskelvärdet om 5 miljarder svenska kronor överskrids.

                              8.

                              Om det saknas kreditinstitut med tillstånd i de berörda medlemsstaterna med filialer belägna i Sverige eller med direkta hushållsexponeringar mot gäldenärer med hemvist i Sverige, som säkras genom fastigheter, som använder internmetoden (IRB) och har hushållsexponeringar motsvarande minst 5 miljarder svenska kronor mot gäldenärer med hemvist i Sverige, som säkras genom fastigheter, får relevanta myndigheter i de berörda medlemsstaterna besluta att inte vidta åtgärder motsvarande de svenska i enlighet med avsnitt 2.2.1 i rekommendation ESRB/2015/2. I sådana fall bör de relevanta myndigheterna dock granska hur exponeringarna utvecklas och det rekommenderas att man tillämpar de svenska åtgärderna om kreditinstitut som använder internmetoden (IRB) överskrider tröskelvärdet på 5 miljarder svenska kronor.

                              9.

                              I överensstämmelse med avsnitt 2.2.1 i rekommendation ESRB/2015/2 är tröskelvärdet motsvarande 5 miljarder svenska kronor ett rekommenderat maximalt tröskelvärde. Berörda myndigheter som antar ömsesidiga åtgärder får därför, i stället för att tillämpa det rekommenderade tröskelvärdet, anta ett lägre tröskelvärde för sina jurisdiktioner om detta är lämpligt, eller anta motsvarande åtgärder utan att använda ett relevant tröskelvärde.

            ”

            (1)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 549/2013 av den 21 maj 2013 om det europeiska national- och regionalräkenskapssystemet i Europeiska unionen (EUT L 174, 26.6.2013, s. 1).

            (2)  Kommissionens genomförandeförordning (EU) nr 680/2014 av den 16 april 2014 om tekniska standarder för genomförande av instituts tillsynsrapportering enligt Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 575/2013 (EUT L 191, 28.6.2014, s. 1).


title: Rådets rekommendation av den 13 juli 2018 om Litauens nationella reformprogram 2018 med avgivande av rådets yttrande om Litauens stabilitetsprogram 2018

text:
               10.9.2018

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               C 320/64

      RÅDETS REKOMMENDATION
      av den 13 juli 2018
      om Litauens nationella reformprogram 2018 med avgivande av rådets yttrande om Litauens stabilitetsprogram 2018
      (2018/C 320/14)
      EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION
      med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 121.2 och 148.4,
      med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken (1), särskilt artikel 5.2,
      med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation,
      med beaktande av Europaparlamentets resolutioner,
      med beaktande av Europeiska rådets slutsatser,
      med beaktande av sysselsättningskommitténs yttrande,
      med beaktande av ekonomiska och finansiella kommitténs yttrande,
      med beaktande av yttrandet från kommittén för socialt skydd,
      med beaktande av yttrandet från kommittén för ekonomisk politik, och
      av följande skäl:

                  (1)

                  Den 22 november 2017 antog kommissionen den årliga tillväxtöversikten, som inledde 2018 års europeiska planeringstermin för samordning av den ekonomiska politiken. Den tog vederbörlig hänsyn till den europeiska pelaren för sociala rättigheter som proklamerades av Europaparlamentet, rådet och kommissionen den 17 november 2017. Prioriteringarna i den årliga tillväxtöversikten godkändes av Europeiska rådet den 22 mars 2018. Den 22 november 2017 antog kommissionen, på grundval av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1176/2011 (2), också rapporten om förvarningsmekanismen, där Litauen konstaterades vara en av de medlemsstater som inte skulle bli föremål för en fördjupad granskning. Samma dag antog kommissionen också en rekommendation till rådets rekommendation om den ekonomiska politiken för euroområdet som Europeiska rådet godkände den 22 mars 2018. Den 14 maj 2018 antog rådet rekommendationen om den ekonomiska politiken i euroområdet (3) (nedan kallad rekommendationen för euroområdet).

                  (2)

                  Med tanke på att ekonomierna i Ekonomiska och monetära unionen är tätt sammanvävda bör Litauen, i egenskap av en medlemsstat som har euron som valuta, säkerställa att rekommendationen för euroområdet, som återspeglas i rekommendationerna, särskilt rekommendation 1, genomförs fullständigt och i tid.

                  (3)

                  Landsrapporten 2018 för Litauen offentliggjordes den 7 mars 2018. Den innehöll en bedömning av hur väl Litauen hade lyckats med de landsspecifika rekommendationer som rådet antog den 11 juli 2017 (4), med uppföljningen av tidigare års landsspecifika rekommendationer och med sina nationella Europa 2020-mål.

                  (4)

                  Litauen lade fram sitt nationella reformprogram för 2018 den 26 april 2018 och sitt stabilitetsprogram för 2018 den 30 april 2018. För att beakta deras inbördes samband har de båda programmen bedömts samtidigt.

                  (5)

                  Vid programplaneringen för de europeiska struktur- och investeringsfonderna (nedan kallade ESI-fonder) för perioden 2014–2020 har relevanta landsspecifika rekommendationer beaktats. I enlighet med artikel 23 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1303/2013 (5) får kommissionen begära att en medlemsstat ska se över och föreslå ändringar av sin partnerskapsöverenskommelse och av relevanta program när så krävs för att stödja genomförandet av relevanta rekommendationer från rådet. Kommissionen har i riktlinjerna för tillämpning av åtgärder som sammanlänkar effektiva ESI-fonder med sund ekonomisk styrning beskrivit närmare hur den kommer att tillämpa den bestämmelsen.

                  (6)

                  Litauen omfattas för närvarande av stabilitets- och tillväxtpaktens förebyggande del. I stabilitetsprogrammet för 2018 planerar regeringen ett bibehållet samlat överskott på 0,6 % av BNP från 2018 till 2020, innan det förväntas sjunka till 0,3 % av BNP 2021. Det medelfristiga budgetmålet – ett strukturellt underskott på 1 % av BNP – väntas vara uppfyllt under hela programperioden. Under 2016 och 2017 beviljades Litauen också en tillfällig avvikelse kopplad till genomförandet av reformen av pensionssystemet och av strukturreformerna. Dessa avvikelser rullas framåt över tre år. Enligt stabilitetsprogrammet för 2018 kommer den offentliga skuldkvoten att sjunka från 39,7 % av BNP 2017 till 35,3 % 2021. Det makroekonomiska scenario som ligger till grund för dessa budgetprognoser är realistiskt. Samtidigt har de åtgärder som ska stödja de planerade överskottsmålen från 2019 och framåt inte beskrivits tillräckligt.

                  (7)

                  För 2017 rekommenderade rådet den 11 juli 2017 Litauen att stå fast vid det medelfristiga budgetmålet 2018, med beaktande av de tillåtna tillfälliga avvikelserna kopplade till genomförandet av reformen av pensionssystemet och till strukturreformerna. Detta är förenligt med en maximal nominell tillväxttakt för de primära offentliga nettoutgifterna (6) på 6,4 % 2018, vilket motsvarar en tillåten försämring av det strukturella saldot på 0,6 % av BNP. Enligt kommissionens vårprognos 2018 kommer det strukturella saldot i Litauen att uppgå till 0,7 % av BNP 2018 och 0,6 % av BNP 2019. Det strukturella saldot förväntas således hålla sig över det medelfristiga budgetmålet båda åren. Sammantaget anser rådet att Litauen kan förväntas följa stabilitets- och tillväxtpaktens regler 2018 och 2019.

                  (8)

                  Inkomsterna från miljöskatter och periodiska fastighetsskatter ligger fortfarande under unionsgenomsnittet. Litauen har genomfört en reform av systemet för fastighetsbeskattning, som innebär viss progressivitet, och avskaffat befrielse från punktskatt på kol och koks för uppvärmning. Men det finns fortfarande utrymme att bredda skattebasen till källor som är mindre tillväxthämmande. Under de senaste åren har Litauen gjort framsteg mot att förbättra skatteuppbörden, men mervärdesskattegapet är fortfarande bland de största i unionen. Litauen vidtar ytterligare åtgärder för att motverka skatteflykt och förbättra skattedisciplinen, och nyligen genomförda åtgärder visar på positiva tidiga resultat. Ännu bättre skattedisciplin skulle öka budgetinkomsterna och bidra till bättre rättvisa i skattesystemet.

                  (9)

                  I och med införandet 2018 av den nya formeln för indexreglering av pensionerna, som kopplar pensionerna till ökningen i lönesumman, förväntas de offentliga pensionsutgifternas andel av BNP ligga fast fram till 2040. Detta gör att det litauiska pensionssystemet blir finanspolitiskt hållbart. Detta beror dock främst på sämre nyttoförhållande, eftersom den totala lönekostnaden beräknas öka långsammare än lönerna på grund av att befolkning i arbetsför ålder krymper. Detta väcker farhågor om pensionernas tillräcklighet, som redan är bland de lägsta i unionen. Det är också oklart hur reformen kommer att fungera i praktiken, eftersom myndigheterna är skyldiga enligt lagen att föreslå åtgärder om ersättningskvoten sjunker. Om ersättningskvoten hade hållits på en fast nivå skulle de totala pensionsutgifterna som andel av BNP öka med nästan 45 % fram till slutet av 2040-talet, vilket hade ansträngt de offentliga finanserna. Det är därför viktigt att klargöra rättsläget när det gäller pensionslagstiftningen och att säkerställa långsiktig hållbarhet för de offentliga finanserna, samtidigt som man tar itu med den låga ersättningsnivån.

                  (10)

                  Arbetsmarknaden blir snabbt stramare till följd av dels stark ekonomisk tillväxt, dels även ogynnsam demografisk utveckling och utvandring, vilket redan förorsakar kompetensbrist. I en sådan situation behövs det ett utbildningssystem som kan förse alla med relevanta färdigheter. De reformer som lanserats under det senaste året är ett steg i rätt riktning, men det är viktigt att Litauen genomför reformerna så att resultaten av landets utbildningssystem blir bättre. Finansierings- och ackrediteringsreglerna i Litauens högre utbildning hjälper fler personer till eftergymnasial utbildning, men har samtidigt bidragit till oro när det gäller utbildningens kvalitet, högskolans fragmentering och utbildningsbevisens relevans för arbetsmarknaden. Om den pågående konsolideringen av universiteten kompletteras med ändringar i ackrediterings- och finansieringsreglerna bör de nuvarande utmaningarna gå att hantera. Ihållande demografiskt tryck har dessutom påverkat effektiviteten i utbildningssystemet och gjort det än mer angeläget med jämlik tillgång till högkvalitativ och inkluderande utbildning. Ska man komma till rätta med att eleverna i Litauen lyckas sämre än genomsnittet i grundläggande färdigheter krävs det reformer av lärarnas grundläggande utbildning, yrkesutsikter och arbetsförhållanden, liksom kompletterande kvalitetsinriktade reformer.

                  (11)

                  Att få vuxna i Litauen deltar i utbildning visar på att vuxenutbildningen fortfarande är underutvecklad och misslyckas med att ge ekonomin fördelen av kompetensutveckling, innovation och bättre integrering av missgynnade grupper på arbetsmarknaden (t.ex. äldre, arbetslösa eller icke förvärvsarbetande vuxna). Trots investeringar i infrastruktur är innehållet i kursplanerna för yrkesutbildningar ofta föråldrat, och bättre anpassning till de lokala och regionala arbetsmarknadernas behov vore bra. Lärande på arbetsplatsen är ännu i en inledningsfas och kunde expanderas. De aktiva arbetsmarknadsåtgärderna omfattar ett stort kursutbud, men det kunde göras ännu större. De reformer och åtgärder som vidtagits på området under senare tid har inte fått några märkbara resultat än. I ett större sammanhang är det viktigt att ge arbetsmarknadens parter mer inflytande så att de blir mer delaktiga.

                  (12)

                  Hälso- och sjukvårdens resultat är fortfarande en utmaning; de inverkar negativt på produktiviteten, konkurrenskraften i ekonomin och livskvaliteten. Hälso- och sjukvården är fortfarande alltför inriktad på sjukhusvård, vilket innebär att det finns utrymme för att stärka primärvården. Fortsatt rationalisering av resurserna tillsammans med åtgärder för att förbättra kvaliteten på både sjukhus- och primärvård är avgörande för att hälso- och sjukvården ska blir mer ändamålsenlig. Med hjälp av friskvård och hälsofrämjande strategier bör det gå att hejda riskbeteenden beslutsamt och tidigt. Men sådana strategier är än så länge blygsamma, samtidigt som det sektorsövergripande samarbetet är underutvecklat och ansvarstagandet för resultaten inte är tillräckligt integrerat på den kommunala nivån. Stora patientavgifter, låg utgiftsnivå för hälso- och sjukvården och ineffektiv resursfördelning är faktorer som begränsar effektiviteten i hälso- och sjukvården.

                  (13)

                  Den stora andelen människor som löper risk att drabbas av fattigdom eller social utestängning, tillsammans med stora inkomstskillnader, förblir viktiga utmaningar för Litauen och dämpar utsikterna för ekonomisk tillväxt. De utgör också ett hot mot den sociala sammanhållningen och kan driva på utvandringen. Trots fortsatt ekonomisk tillväxt löper äldre, personer med funktionsnedsättning, barn, hushåll med ensamstående föräldrar och arbetslösa mycket hög risk att drabbas av fattigdom och social utestängning. Litauens skatte- och bidragssystem är bland de sämsta i unionen på att justera skillnader. Vissa viktiga inledande åtgärder togs visserligen för att bekämpa fattigdom och inkomstskillnader, men landet har långt kvar till unionsgenomsnittet för fattigdom och inkomstskillnader. Relativt höga skattekilar på låga inkomster kan begränsa låginkomsttagarnas lust att börja arbeta och öka risken för fattigdom och ojämlikhet. Man kan få ner fattigdom och ojämlikhet genom att dels stimulera särskilt människor från utsatta grupper och låginkomsttagare till att söka arbete, dels samla in skatter bättre och därefter ge skatte- och bidragssystemet stärkt justerande effekt. Sådana åtgärder kan också öka den sociala rättvisan.

                  (14)

                  Efter att planat ut sedan 2012 steg produktiviteten 2017 och lättade därmed trycket på kostnadskonkurrenskraften. Förbättringen beror dock främst på den privata sektorn. Effektiviteten i de offentliga investeringarna har endast förbättrats lite. Särskilt ligger effektiviteten i offentliga investeringar i FoU liksom samarbetet mellan näringslivet och vetenskap på en låg nivå. Dessutom föll de offentliga investeringarna i FoU kraftigt under 2016. Fragmenterad samordning och styrning av forsknings- och innovationspolitiken leder till ineffektivitet och hindrar företagen från att dra full nytta av de olika stödsystemen. Den pågående reformen av den offentliga forskningens organisation och finansiering bör efter hand bidra till att de tillgängliga resurserna används bättre.

                  (15)

                  Litauen har lyckats stärka det korruptionsförebyggande regelverket genom att anta lagstiftning om lobbyverksamhet och om skydd för visselblåsare både i offentlig och privat sektor. Men den utmaning det är att genomföra lagstiftningen återstår. Korruptionen inom hälso- och sjukvården är fortfarande en källa till oro, trots de lovvärda resultaten av regeringens program ”rena händer”.

                  (16)

                  Kommissionen har inom ramen för den europeiska planeringsterminen 2018 gjort en omfattande analys av Litauens ekonomiska politik och redogjort för den i 2018 års landsrapport. Den har även bedömt stabilitetsprogrammet för 2018, det nationella reformprogrammet för 2018 samt uppföljningen av de rekommendationer Litauen har fått tidigare år. Kommissionen har beaktat inte bara programmens relevans för hållbarheten i finanspolitiken och den socioekonomiska politiken i Litauen utan också i vilken utsträckning unionens regler och riktlinjer har iakttagits, mot bakgrund av behovet att stärka den övergripande ekonomiska styrningen i unionen genom att framtida nationella beslut fattas med beaktande av synpunkter på unionsnivå.

                  (17)

                  Mot bakgrund av denna bedömning har rådet granskat stabilitetsprogrammet för 2018 och anser (7) att Litauen väntas följa stabilitets- och tillväxtpakten.

            HÄRIGENOM REKOMMENDERAS Litauen att 2018 och 2019 vidta följande åtgärder:

                  1.

                  Förbättra skattedisciplinen och bredda skattebasen till att omfatta källor som är mindre tillväxthämmande. Säkerställa långsiktig hållbarhet för pensionssystemet och samtidigt ta itu med pensionernas tillräcklighet.

                  2.

                  Förbättra utbildningens, även vuxenutbildningens, kvalitet, effektivitet och relevans för arbetsmarknaden. Förbättra hälso- och sjukvårdssystemets resultat genom fortsatt växling från sjukhusvård till öppenvård, stärkt friskvård, även på lokal nivå, och satsningar på överkomlig kvalitetsvård. Förbättra skatte- och bidragssystemets utformning för att minska fattigdom och inkomstskillnader.

                  3.

                  Stimulera ökande produktivitet genom effektivare offentliga investeringar som säkerställer effektiv statlig samordning av forsknings- och innovationspolitiken och angriper luckor och svagheter i offentliga åtgärder till stöd för samverkan mellan vetenskap och näringsliv.

         Utfärdad i Bryssel den 13 juli 2018.

               På rådets vägnar

            H. LÖGER

               Ordförande

         (1)  EGT L 209, 2.8.1997, s. 1.

         (2)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1176/2011 av den 16 november 2011 om förebyggande och korrigering av makroekonomiska obalanser (EUT L 306, 23.11.2011, s. 25).

         (3)  EUT C 179, 25.5.2018, s. 1.

         (4)  EUT C 261, 9.8.2017, s. 1.

         (5)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1303/2013 av den 17 december 2013 om fastställande av gemensamma bestämmelser för Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden, Sammanhållningsfonden, Europeiska jordbruksfonden för landsbygdsutveckling och Europeiska havs- och fiskerifonden, om fastställande av allmänna bestämmelser för Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden, Sammanhållningsfonden och Europeiska havs- och fiskerifonden samt om upphävande av rådets förordning (EG) nr 1083/2006 (EUT L 347, 20.12.2013, s. 320).

         (6)  De primära offentliga nettoutgifterna består av de totala offentliga utgifterna exklusive ränteutgifter, utgifter för EU-program som motsvaras fullt ut av inkomster från EU-medel och icke-diskretionära förändringar i utgifterna för arbetslöshetsförmåner. Nationellt finansierade fasta bruttoinvesteringar fördelas över fyra år. Diskretionära åtgärder på inkomstsidan eller lagstadgade inkomstökningar är inräknade. Engångsåtgärder på såväl inkomst- som utgiftssidan är avräknade.

         (7)  I enlighet med artikel 5.2 i förordning (EG) nr 1466/97.


title: Rådets rekommendation av den 13 juli 2018 om Luxemburgs nationella reformprogram 2018 med avgivande av rådets yttrande om Luxemburgs stabilitetsprogram 2018

text:
               10.9.2018

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               C 320/68

      RÅDETS REKOMMENDATION
      av den 13 juli 2018
      om Luxemburgs nationella reformprogram 2018 med avgivande av rådets yttrande om Luxemburgs stabilitetsprogram 2018
      (2018/C 320/15)
      EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION
      med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 121.2 och 148.4,
      med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken (1), särskilt artikel 5.2,
      med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation,
      med beaktande av Europaparlamentets resolutioner,
      med beaktande av Europeiska rådets slutsatser,
      med beaktande av sysselsättningskommitténs yttrande,
      med beaktande av ekonomiska och finansiella kommitténs yttrande,
      med beaktande av yttrandet från kommittén för socialt skydd,
      med beaktande av yttrandet från kommittén för ekonomisk politik, och
      av följande skäl:

                  (1)

                  Den 22 november 2017 antog kommissionen den årliga tillväxtöversikten, som inledde 2018 års europeiska planeringstermin för samordning av den ekonomiska politiken. Kommissionen tog vederbörlig hänsyn till den europeiska pelaren för sociala rättigheter som proklamerades av Europaparlamentet, rådet och kommissionen den 17 november 2017. Prioriteringarna i den årliga tillväxtöversikten godkändes av Europeiska rådet den 22 mars 2018. Den 22 november 2017 antog kommissionen, på grundval av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1176/2011 (2), även rapporten om förvarningsmekanismen, där det inte angavs att Luxemburg var en av de medlemsstater som skulle bli föremål för en fördjupad granskning. Samma dag antog kommissionen också en rekommendation till rådets rekommendation om den ekonomiska politiken för euroområdet, som godkändes av Europeiska rådet den 22 mars 2018. Den 14 maj 2018 antog rådet rekommendationen om den ekonomiska politiken för euroområdet (3) (nedan kallad rekommendationen för euroområdet).

                  (2)

                  Med tanke på att ekonomierna i den ekonomiska och monetära unionen är tätt sammanvävda bör Luxemburg, i egenskap av stat som har euron som valuta, se till att rekommendationen för euroområdet, såsom den återspeglas i rekommendationerna 1 och 2 nedan, genomförs fullständigt och i tid.

                  (3)

                  Landsrapporten 2018 för Luxemburg offentliggjordes den 7 mars 2018. Enligt rapporten hade Luxemburg gjort vissa framsteg med de landsspecifika rekommendationer som antogs av rådet den 11 juli 2017 (4), med uppföljningen av tidigare års landsspecifika rekommendationer och med sina nationella Europa 2020-mål.

                  (4)

                  Den 30 april 2018 lade Luxemburg fram sitt nationella reformprogram för 2018 och sitt stabilitetsprogram för 2018. För att beakta deras inbördes samband har de båda programmen bedömts samtidigt.

                  (5)

                  Vid programplaneringen för de europeiska struktur- och investeringsfonderna (nedan kallade ESI-fonder) för perioden 2014–2020 har relevanta landsspecifika rekommendationer beaktats. I enlighet med artikel 23 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1303/2013 (5) får kommissionen begära att en medlemsstat ska se över och föreslå ändringar av sin partnerskapsöverenskommelse och av relevanta program när så krävs för att stödja genomförandet av relevanta rekommendationer från rådet. Kommissionen har, i riktlinjerna för tillämpning av åtgärder som sammanlänkar effektiva ESI-fonder med sund ekonomisk styrning, beskrivit närmare hur den kommer att tillämpa denna bestämmelse.

                  (6)

                  Luxemburg omfattas för närvarande av stabilitets- och tillväxtpaktens förebyggande del. Enligt stabilitetsprogrammet för 2018 planerar regeringen en minskning av det samlade överskottet från 1,5 % av BNP för 2017 till 1,1 % av BNP för 2018, därefter följt av en nästan stadig ökning till ett överskott på 2,4 % av BNP för 2022. Det medelfristiga budgetmålet – ett strukturellt underskott på 0,5 % av BNP – fortsätter att vara uppfyllt med marginal under hela programperioden. Enligt stabilitetsprogrammet för 2018 väntas den offentliga skuldkvoten ligga kvar långt under fördragets referensvärde på 60 % av BNP. Det makroekonomiska scenario som ligger till grund för dessa budgetprognoser är gynnsamt fram till 2020 och därefter realistiskt. Enligt kommissionens vårprognos 2018 beräknas det strukturella saldot uppgå till ett överskott på 0,8 % av BNP 2018 och 0,3 % av BNP 2019, vilket framför allt för 2019 är lägre än i stabilitetsprogrammet för 2018 men över det medelfristiga budgetmålet. Sammantaget anser rådet att Luxemburg kan väntas följa stabilitets- och tillväxtpaktens regler under 2018 och 2019.

                  (7)

                  Den luxemburgska ekonomin fortsätter att växa på ett sunt sätt och har klarat sig bättre än genomsnittet i euroområdet sedan den globala recessionen 2009. Den finansiella sektorn är fortsatt den viktigaste drivkraften för ekonomisk tillväxt och fortsätter att vara sund och lönsam. Detta återspeglas i stora överskott i tjänstebalansen och den totala bytesbalansen. Utrikeshandelns relativa bidrag till BNP-tillväxten utgjorde i genomsnitt 61 % 2013–2016, trots återkommande negativa handelsbalanser. Luxemburg är nettoutlånare till resten av världen, och i slutet av 2016 uppgick bruttoutlandstillgångarna och bruttoutlandsskulden till 10,5 biljoner euro. De nationella myndigheterna har vidtagit ytterligare makrotillsynsåtgärder och kontrollåtgärder, och berörda finansförmedlare håller på att anpassa sig till nationella och EU-politiska ramar.

                  (8)

                  I rekommendationen för euroområdet anges att åtgärder mot aggressiv skatteplanering är av största vikt för att förhindra en snedvridning av konkurrensen mellan företag, garantera rättvis behandling av skattebetalare och trygga de offentliga finanserna. Skattebetalares aggressiva skatteplanering mellan medlemsstaterna får spridningseffekter som kräver att unionens lagstiftning kompletteras med samordnade nationella åtgärder. Trots storleken på landets finansiella sektor tyder den höga procentandelen utdelningar, räntor och royalties av BNP på att landets skattebestämmelser utnyttjas av företag med aggressiv skatteplanering. Majoriteten av de utländska direktinvesteringarna innehas av ”företag för särskilda ändamål”. Det faktum att ingen källskatt uppbärs för räntor och royalties till utlandet (dvs. från personer bosatta i unionen till personer bosatta i tredjeland) och undantaget från källskatt på utdelningar under vissa omständigheter kan leda till att ingen skatt överhuvudtaget uppbärs för de här utbetalningarna, om de heller inte omfattas av skatt i det mottagande landet. Kommissionen noterar de positiva steg som Luxemburg tagit (t.ex. antagandet av ett patentboxsystem som är förenligt med internationella bestämmelser). På grundval av den senaste tidens diskussioner med de luxemburgska myndigheterna kommer kommissionen att fortsätta sin konstruktiva dialog för att bekämpa skattebetalares strategier för aggressiv skatteplanering.

                  (9)

                  De luxemburgska myndigheterna har under flera årtionden aktivt försökt diversifiera ekonomin genom att utveckla vissa sektorer, inklusive informations- och kommunikationsteknikbranschen och rymdsektorn. Eftersom arbetskraftskostnaderna är höga i landet, är det verksamheter med högre förädlingsvärde som kan utgöra alternativa tillväxtkällor. Huruvida Luxemburgs ekonomi ska kunna diversifieras beror således i stor utsträckning på branscher som är mindre känsliga för kostnadsnivån för arbetskraft. Dessa branscher bygger i hög grad på forskning och innovation, som tenderar att vara teknik- och kunskapsintensiv. Denna strategi har nyligen stärkts. Stora offentliga investeringsprojekt, inklusive FoU- och marknadsregleringar, genomförs för att utveckla dessa prioriterade sektorer. Mellan 2000 och 2016 femdubblade Luxemburg sina offentliga FoU-utgifter till 0,60 % av BNP. Till följd av dessa investeringar har Luxemburg snabbt kunnat skapa ett högpresterande offentligt forskningssystem. Även om de offentliga FoU-investeringarna ligger över genomsnittet i euroområdet, har de privata investeringarna i FoU och innovation fortsatt att minska enligt den europeiska resultattavlan för innovation. Företagens lägre FoU-intensitet internationellt sett förklaras delvis av strukturen i den luxemburgska ekonomin, eftersom de sektorer som står för lejonparten av luxemburgska BNP (nämligen tjänster och i synnerhet den finansiella sektorn) traditionellt investerar mindre i FoU. Denna tendens är dock mer framträdande i Luxemburg jämfört med genomsnittet i unionen, och företagens FoU-intensitet har minskat från 1,5 % av BNP 2000 till 0,64 % av BNP 2016. De privata investeringarnas nedåtgående tendens tyder på att det fortfarande finns hinder på detta område. Detta tyder också på att de offentliga FoU-ansträngningarna inte stimulerar företag att investera. Uppbyggnaden av den offentliga forskningskapaciteten måste därför bättre integreras i en övergripande strategi för innovationsekosystemet. År 2017 antogs en ny lag för att förnya stödsystemet för FoU och innovation, och det offentliga stödet ökade därmed.

                  (10)

                  Luxemburg väntas inte nå sitt 2020-mål för minskade växthusgasutsläpp. Landet har stora problem med luftföroreningar och trafikstockningar i rusningstid, vilket förvärrar kvävedioxidhalterna och växthusgasutsläppen. Under 2015 härstammade mer än hälften av växthusgasutsläppen från transportsektorn. De låga bränsleskatterna, det stora antalet företagsbilar och de höga bostadspriserna leder till att många använder bilar och antalet gränsarbetare ökar. Bränsleskatten hör till de lägsta i unionen och stimulerar till ökad bränsleanvändning och även till försäljning över gränserna. Insatser under den senaste tiden, i synnerhet 2016 års skattereform, har emellertid främjat en mer hållbar rörlighet, men även betydande investeringar i kollektivtrafiken. De mest brådskande utmaningarna består framför allt i att komplettera och uppgradera järnvägsinfrastrukturer.

                  (11)

                  Luxemburg arbetar fortfarande med att minska de rättsliga restriktionerna inom sektorn för företagstjänster. De senaste insatserna var särskilt inriktade på arkitekt- och ingenjörsyrkena, och ytterligare reformer för att minska restriktionerna inom dessa båda yrken har annonserats. Dessutom antogs en samlingslag i mars 2017 som medförde att administrationen förenklades (och bl.a. möjliggjorde en jämförande granskning av administrativa förfaranden). Emellertid kvarstår höga regelhinder inom sektorn för företagstjänster. Avsaknaden av en särskild likvärdighetsbedömning av försäkringskrav för yrkesutövare, som skulle tillåta tjänsteleverantörer från andra medlemsstater att tillhandahålla ett likvärdigt försäkringsskydd, kan orsaka restriktioner. Advokatyrket är särskilt drabbat av bestämmelser som är mycket restriktiva jämfört med genomsnittet i unionen. Att så många verksamheter är förbehållna vissa yrkesgrupper påverkar advokaters och andra tjänsteleverantörers tillhandahållande av rättsliga rådgivningstjänster, framför allt onlinetjänster. Andra restriktioner omfattar krav på associationsform och ägande, oförenliga verksamheter och sektorsövergripande restriktioner.

                  (12)

                  Oro för budgetpolitikens hållbarhet på lång sikt kvarstår, med tanke på den förväntade ökningen av kostnaderna för en åldrande befolkning. I Luxemburg förväntas andelen omsorgsbehövande äldre öka kraftigt fram till 2070, och enligt 2016 års prognoser från generalinspektoratet för social trygghet kommer pensionssystemet att ha ett negativt driftsresultat senast 2023. Tidigare och nuvarande överskott i pensionssystemet har emellertid sparats, och de reserver som byggts upp ser till att systemet är hållbart i ytterligare tjugo år. Enligt 2018 års åldranderapport väntas de åldersrelaterade kostnaderna öka med 13 procentenheter av BNP mellan 2016 och 2070, framför allt på grund av pensionerna (8,9 procentenheter av BNP), och överskrida hållbarhetströsklarna. Utgifterna för långvarig vård och omsorg i förhållande till BNP är en av de högsta inom EU. Trots den reform som antogs 2017 förväntas dessa utgifter öka med 3 procentenheter fram till 2070 från den nuvarande nivån.

                  (13)

                  Sysselsättningen bland äldre är fortfarande mycket låg, och ytterligare insatser krävs för att öka deras sysselsättning och arbetsmarknadsmöjligheter. Det är också viktigt att säkerställa de offentliga finansernas hållbarhet på lång sikt. System för förtida uttag av pension som uppmuntrar arbetstagarna att lämna arbetet är mycket allmänna, och 59,2 % av dem som nyligen gick i pension tog ut sin pension i förtid. En lag som upphävde ett system för förtida uttag av pension antogs i december 2017, men det är osäkert vilken nettoeffekt den kommer att ha på den genomsnittliga verkliga pensionsåldern och utgifterna, eftersom kraven på andra system för förtida uttag av pension lindras. Detta svaga arbetsmarknadsresultat kan även delvis förklaras med negativa ekonomiska incitament att arbeta, vilka är jämförelsevis höga för denna grupp. Om äldre ska kunna sysselsättas behövs en omfattande strategi, inklusive insatser som hjälper arbetstagare att stanna kvar längre i arbetslivet. Den s.k. ålderspakten, ett lagförslag som överlämnades till parlamentet i april 2014 och vars mål är att uppmuntra företag med fler än 150 anställda att anställa och ha kvar äldre arbetstagare genom åtgärder för att hantera åldersproblematiken, har ännu inte antagits. Inom utbildningen är utbildningsresultaten i hög grad beroende av studenternas socioekonomiska bakgrund, ett problem som Luxemburg måste ta itu med. Det är också viktigt att tillfredsställa den stora efterfrågan på specialistkompetens.

                  (14)

                  Fastighetspriserna har fortsatt att stiga. Detta kan undergräva Luxemburgs möjligheter att locka till sig och ha kvar en kvalificerad arbetskraft, som till stor del består av icke-luxemburgare. Trycket på bostadspriserna har sin grund i en djupgående klyfta mellan utbud och efterfrågan. På utbudssidan verkar bristen på mark och incitament för privatägare att sälja mark eller byggnader utgöra en flaskhals för nybygge. Mer arbete krävs för att uppmuntra till investeringar i bostadsbyggande, genom att öka incitamenten till försäljning av fastigheter, förbättra de administrativa förfarandena för bygglov och tillhandahålla subventionerade bostäder till ett överkomligt pris. Den nyligen antagna skattereformen av kapitalvinst vid fastighetsförsäljning och moderniseringen av programmet för sociala bostäder kommer troligtvis inte att öka utbudet av bostäder, med tanke på att priserna fortsätter att stiga. På efterfrågesidan är det den växande befolkningen och sysselsättningstillväxten som höjer priserna. Situationen på bostadsmarknaden förvärrar även trafikstockningarna och luftföroreningarna. De stigande bostadspriserna har även påverkat hushållens skuldsättning, vilket har ökat oron för hushållsskuldernas hållbarhet. Hushållens skuldsättning har ökat kraftigt under de senaste tio åren och uppgick till cirka 165 % av de disponibla inkomsterna 2016, vilket återspeglar fastighetsinflationen, eftersom 80 % av hushållens skulder består av bolån. Luxemburg har dock redan vidtagit relevanta makrotillsynsåtgärder för att i betydande utsträckning minska de potentiella riskerna för den finansiella stabiliteten. På basis av förslag från den nationella systemrisknämnden lade regeringen nyligen även fram ett lagförslag med en ram för låntagarinriktade åtgärder, för att undvika att hushållens sårbarhet ökar, även om lagförslaget ännu måste godkännas av parlamentet.

                  (15)

                  Kommissionen har inom ramen för den europeiska planeringsterminen för 2018 gjort en omfattande analys av Luxemburgs ekonomiska politik och redogjort för den i 2018 års landsrapport. Den har även bedömt stabilitetsprogrammet för 2018, det nationella reformprogrammet för 2018 samt uppföljningen av de rekommendationer Luxemburg har fått tidigare år. Kommissionen har beaktat inte bara programmens relevans för hållbarheten i finanspolitiken och den socioekonomiska politiken i Luxemburg utan också i vilken utsträckning de följer unionens regler och riktlinjer, mot bakgrund av behovet att stärka den övergripande ekonomiska styrningen i unionen genom att framtida nationella beslut fattas med beaktande av synpunkter på unionsnivå.

                  (16)

                  Mot bakgrund av denna bedömning har rådet granskat stabilitetsprogrammet för 2018 och anser (6) att Luxemburg väntas följa stabilitets- och tillväxtpakten.

            HÄRIGENOM REKOMMENDERAS Luxemburg att under 2018 och 2019 vidta följande åtgärder:

                  1.

                  Öka sysselsättningen bland äldre genom att förbättra deras sysselsättningsmöjligheter och anställbarhet och ytterligare begränsa förtida uttag av pension i syfte att även förbättra pensionssystemets hållbarhet på lång sikt.

                  2.

                  Ytterligare minska rättsliga restriktioner inom sektorn för företagstjänster.

         Utfärdad i Bryssel den 13 juli 2018.

               På rådets vägnar

            H. LÖGER

               Ordförande

         (1)  EGT L 209, 2.8.1997, s. 1.

         (2)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1176/2011 av den 16 november 2011 om förebyggande och korrigering av makroekonomiska obalanser (EUT L 306, 23.11.2011, s. 25).

         (3)  EUT C 179, 25.5.2018, s. 1.

         (4)  EUT C 261, 9.8.2017, s. 1.

         (5)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1303/2013 av den 17 december 2013 om fastställande av gemensamma bestämmelser för Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden, Sammanhållningsfonden, Europeiska jordbruksfonden för landsbygdsutveckling och Europeiska havs- och fiskerifonden, om fastställande av allmänna bestämmelser för Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden, Sammanhållningsfonden och Europeiska havs- och fiskerifonden samt om upphävande av rådets förordning (EG) nr 1083/2006 (EUT L 347, 20.12.2013, s. 320).

         (6)  Enligt artikel 5.2 i förordning (EG) nr 1466/97.


title: Rådets rekommendation av den 13 juli 2018 om Danmarks nationella reformprogram 2018 med avgivande av rådets yttrande om Danmarks konvergensprogram 2018

text:
               10.9.2018

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               C 320/16

      RÅDETS REKOMMENDATION
      av den 13 juli 2018
      om Danmarks nationella reformprogram 2018 med avgivande av rådets yttrande om Danmarks konvergensprogram 2018
      (2018/C 320/04)
      EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION
      med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 121.2 och 148.4,
      med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken (1), särskilt artikel 9.2,
      med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation,
      med beaktande av Europaparlamentets resolutioner,
      med beaktande av Europeiska rådets slutsatser,
      med beaktande av sysselsättningskommitténs yttrande,
      med beaktande av ekonomiska och finansiella kommitténs yttrande,
      med beaktande av yttrandet från kommittén för socialt skydd,
      med beaktande av yttrandet från kommittén för ekonomisk politik, och
      av följande skäl:

                  (1)

                  Den 22 november 2017 antog kommissionen den årliga tillväxtöversikten, som inledde 2018 års europeiska planeringstermin för samordning av den ekonomiska politiken. Den tog vederbörlig hänsyn till den europeiska pelaren för sociala rättigheter som proklamerades av Europaparlamentet, rådet och kommissionen den 17 november 2017. Prioriteringarna i den årliga tillväxtöversikten godkändes av Europeiska rådet den 22 mars 2018. Den 22 november 2017 antog kommissionen, på grundval av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1176/2011 (2), även rapporten om förvarningsmekanismen, där Danmark konstaterades vara en av de medlemsstater som inte skulle bli föremål för en fördjupad granskning.

                  (2)

                  Landsrapporten 2018 för Danmark offentliggjordes den 7 mars 2018. Den innehöll en bedömning av hur väl Danmark hade lyckats med de landsspecifika rekommendationer som rådet antog den 11 juli 2017 (3), med uppföljningen av tidigare års landsspecifika rekommendationer och med sina nationella Europa 2020-mål.

                  (3)

                  Den 24 april 2018 lade Danmark fram sitt nationella reformprogram för 2018 och sitt konvergensprogram för samma år. För att beakta deras inbördes samband har de båda programmen bedömts samtidigt.

                  (4)

                  Vid programplaneringen för de europeiska struktur- och investeringsfonderna (nedan kallade ESI-fonder) för perioden 2014–2020 har relevanta landsspecifika rekommendationer beaktats. I enlighet med artikel 23 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1303/2013 (4) får kommissionen begära att en medlemsstat ska se över och föreslå ändringar av sin partnerskapsöverenskommelse och av relevanta program när så krävs för att stödja genomförandet av relevanta rekommendationer från rådet. Kommissionen har, i riktlinjerna för tillämpning av åtgärder som sammanlänkar effektiva ESI-fonder med sund ekonomisk styrning, beskrivit närmare hur den kommer att tillämpa denna bestämmelse.

                  (5)

                  Danmark omfattas för närvarande av stabilitets- och tillväxtpaktens förebyggande del. Enligt konvergensprogrammet för 2018 planerar regeringen att nå ett samlat underskott på 0,7 % av BNP för 2018 och att fortsätta uppfylla det medelfristiga budgetmålet, dvs. ett strukturellt underskott på 0,5 % av BNP, under hela programperioden fram till 2025. Enligt konvergensprogrammet för 2018 väntas den offentliga skuldkvoten sjunka till 35,6 % av BNP under 2018 och fortsätta att sjunka till 34,2 % till 2020, innan den ökar igen till precis under 40 % vid 2025. Det makroekonomiska scenario som ligger till grund för dessa budgetprognoser är realistiskt för programperioden. Enligt kommissionens vårprognos 2018 beräknas det strukturella saldot uppgå till ett överskott på 0,3 % av BNP 2018 och ett överskott på 0,9 % av BNP 2019, vilket är något högre än målet i konvergensprogrammet för 2018 och det medelfristiga budgetmålet. Sammantaget anser rådet att Danmark kan väntas följa stabilitets- och tillväxtpaktens regler under 2018 och 2019.

                  (6)

                  Att säkerställa arbetskraftsutbudet i tider av demografiska förändringar och ta itu med framväxande arbetskraftsbrist i vissa sektorer är en förutsättning för hållbar tillväxt i Danmark. Reformer för att fler ska delta i och avsluta yrkesutbildningar och åtgärder för att höja nivån på de digitala färdigheterna kan troligtvis öka utbudet av yrkesutbildade arbetstagare. Dessutom vore åtgärder för att integrera marginaliserade och missgynnade grupper på arbetsmarknaden bra i det här avseendet. Det gäller unga med låg utbildningsnivå, personer med nedsatt arbetsförmåga och funktionsnedsättning och personer med invandrarbakgrund. Nya åtgärder för integration på arbetsmarknaden har börjat genomföras i blygsam skala men verkar förbättra möjligheterna för nyanlända flyktingar. Introduktionen i skolsystemet av barn med invandrarbakgrund är fortfarande en viktig utmaning, eftersom de överlag har sämre skolresultat än andra barn.

                  (7)

                  Hög produktivitetstillväxt är grundläggande för att stödja den ekonomiska tillväxten, bevara den höga nivån på välfärden i Danmark och säkerställa landets konkurrenskraft. Trots att Danmarks produktivitet är hög jämfört med andra medlemsstater har produktivitetsökningarna under lång tid mattats av och det finns en rad möjliga hinder för produktivitetsökningarna (som har kartlagts av landets produktivitetsråd och konkurrensmyndighet). Svag produktivitet är framför allt utmärkande för tjänster som är inriktade på den inhemska marknaden, där regeringen bara vidtog begränsade åtgärder under 2017 för att öka konkurrensen och där vissa delar, som hypoteksbanker, inte är utsatta för utländsk konkurrens. Den svaga konkurrensen i flera av de tjänstesektorer som är inriktade på den inhemska marknaden (t.ex. detaljhandeln, finanssektorn, distribution av gas, el och vatten, transport och grossistverksamhet med läkemedel) är fortfarande en bromskloss för produktivitet, investeringar och nya jobb.

                  (8)

                  Efter flera år med stora bostadsprisökningar har det vuxit fram övervärderingsrisker, särskilt i storstadsområdena. Europeiska systemrisknämnden har utfärdat varningar till åtta medlemsstater, däribland Danmark, och lyft fram sårbarheter på medellång sikt på marknaden för bostadsfastigheter till följd av ökande bostadspriser i kombination med hushållens höga skuldsättning. Hushållen fortsatte att minska sina skulder under 2017, men skuldnivån är ändå bland de högsta i unionen (i procent av BNP) och är enligt kommissionens beräkningar högre än vad som kan motiveras av ekonomiska fundamenta och försiktiga tröskelvärden. Dessutom har andelen hushåll med bolån där lånet i förhållande till inkomsten är mycket hög ökat kraftigt sedan 2013, särskilt i och omkring Köpenhamn. De danska myndigheterna har antagit flera makrotillsynsåtgärder för att ytterligare begränsa riskfylld upplåning (som träder i kraft 2018 och 2020) och har infört en reform av fastighetsskatten (som träder i kraft 2021) för att ta itu med bostadsprisernas regionala obalanser. Kombinationen av mycket höga lån i förhållande till inkomsten, höga skulder som är känsliga för räntehöjningar och potentiellt övervärderade bostadspriser ökar ändå risken för en priskorrigering som kan skada den reala ekonomin och banksektorn.

                  (9)

                  Kommissionen har inom ramen för 2018 års europeiska planeringstermin gjort en omfattande analys av Danmarks ekonomiska politik och redogjort för den i 2018 års landsrapport. Den har även bedömt konvergensprogrammet för 2018, det nationella reformprogrammet för 2018 samt uppföljningen av de rekommendationer Danmark har fått tidigare år. Kommissionen har beaktat inte bara programmens relevans för hållbarheten i finanspolitiken och den socioekonomiska politiken i Danmark utan också i vilken utsträckning de följer unionens regler och riktlinjer, mot bakgrund av behovet att stärka den övergripande ekonomiska styrningen i unionen genom att framtida nationella beslut fattas med beaktande av synpunkter på unionsnivå.

                  (10)

                  Mot bakgrund av denna bedömning har rådet granskat konvergensprogrammet för 2018 och anser (5) att Danmark väntas följa stabilitets- och tillväxtpakten.

            HÄRIGENOM REKOMMENDERAS Danmark att 2018 och 2019 vidta följande åtgärder:

                  1.

                  Stärka konkurrensen i den inhemskt inriktade tjänstesektorn, till exempel distribution av gas, el och vatten och den finansiella sektorn.

         Utfärdad i Bryssel den 13 juli 2018.

               På rådets vägnar

            H. LÖGER

               Ordförande

         (1)  EGT L 209, 2.8.1997, s. 1.

         (2)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1176/2011 av den 16 november 2011 om förebyggande och korrigering av makroekonomiska obalanser (EUT L 306, 23.11.2011, s. 25).

         (3)  EUT C 261, 9.8.2017, s. 1.

         (4)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1303/2013 av den 17 december 2013 om fastställande av gemensamma bestämmelser för Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden, Sammanhållningsfonden, Europeiska jordbruksfonden för landsbygdsutveckling och Europeiska havs- och fiskerifonden, om fastställande av allmänna bestämmelser för Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden, Sammanhållningsfonden och Europeiska havs- och fiskerifonden samt om upphävande av rådets förordning (EG) nr 1083/2006 (EUT L 347, 20.12.2013, s. 320).

         (5)  Enligt artikel 9.2 i rådets förordning (EG) nr 1466/97.