               EUROPEISKA KOMMISSIONEN
            Bryssel den 30.10.2019
            COM(2019) 551 final
            Rekommendation till
            RÅDETS BESLUT
            om bemyndigande att inleda förhandlingar avseende ett avtal mellan Europeiska unionen och Nya Zeeland om utbyte av personuppgifter mellan Europeiska unionens byrå för samarbete inom brottsbekämpning (Europol) och de myndigheter i Nya Zeeland som är behöriga vad gäller bekämpning av grov brottslighet och terrorism

               MOTIVERING

               1.BAKGRUND TILL REKOMMENDATIONEN

               I vår globaliserade värld blir den grova brottsligheten och terrorismen alltmer internationell och mångskiftande. Brottsbekämpande myndigheter bör ges fullständiga möjligheter att samarbeta med externa partner för att garantera medborgarnas säkerhet. Europol bör därför kunna utbyta personuppgifter med de brottsbekämpande myndigheterna i tredjeländer i den mån detta är nödvändigt för att Europol ska kunna utföra sina uppgifter inom ramen för de krav som fastställs i förordning 2016/794 av den 11 maj 2016
                  1
               .

               Sedan förordningens ikraftträdande har Europol kunnat utbyta uppgifter med tredjeländer eller internationella organisationer på grundval av ett internationellt avtal som tillhandahåller tillräckliga skyddsåtgärder för privatpersoners rätt till privatliv och grundläggande friheter och rättigheter. Kommissionen är på unionens vägnar ansvarig för att förhandla om sådana internationella avtal. I den mån det krävs för att Europol ska kunna utföra sina uppgifter, får Europol även upprätta och upprätthålla samarbetsförbindelser med externa partner, genom samarbetsavtal och administrativa arrangemang, vilka i sig inte kan utgöra rättslig grund för utbyte av personuppgifter.

               I den 11:e rapporten om framsteg i riktning mot en verklig och effektiv säkerhetsunion
                  2
                har kommissionen identifierat åtta prioriterade länder
                  3
                i Mellanöstern och Nordafrika (Mena-regionen) på grundval av terroristhot, migrationsrelaterade utmaningar och Europols operativa behov att inleda förhandlingar. Mot bakgrund av den politiska strategi som beskrivs i den europeiska säkerhetsagendan
                  4
               , rådets slutsatser
                  5
                och den globala strategin
                  6
               , de brottsbekämpande myndigheternas operativa behov i hela EU och de potentiella fördelarna med ett närmare samarbete på detta område, vilket även var tydligt vid uppföljningen av attacken i Christchurch i mars 2019, anser kommissionen att det är nödvändigt att lägga till Nya Zeeland som ett prioriterat land med vilket förhandlingar ska inledas på kort sikt. Nya Zeeland begärde initiativet formellt den 23 augusti 2019.

               Europol och Nya Zeelands polis undertecknade ett samarbetsavtal i april 2019. Detta utgör en ram för ett strukturerat strategiskt samarbete, inbegripet en säker linje som möjliggör direkt säker kommunikation, och Nya Zeeland har placerat ut en sambandsman vid Europol. Avtalet utgör dock ingen rättslig grund för utbyte av personuppgifter. För närvarande finns det ingen rättslig grund för ett regelbundet och strukturerat utbyte av personuppgifter mellan Nya Zeelands brottsbekämpande myndigheter och Europol, vilket är av avgörande betydelse för att uppnå ett effektivt operativt samarbete.

               De rättsliga normerna för skydd av personuppgifter i Nya Zeeland finns främst i lagen om integritetsskydd av den 17 maj 1993, ändrad genom lag om ändring av lagen om integritetsskydd av den 7 september 2010
                  7
               . I detta syfte anges i akten tolv principer för integritetsskydd avseende information vilka reglerar behandlingen av personuppgifter. Lagen om integritetsskydd tillämpas på privata och offentliga organ, inbegripet brottsbekämpande myndigheter. Genom lagen om integritetsskydd inrättas också dataskyddsombudets byrå, den oberoende dataskyddsmyndigheten i Nya Zeeland.

               Politisk bakgrund

               Den 15 maj 2019 efter attacken i Christchurch stod både Frankrikes president Emmanuel Macron och Nya Zeelands premiärminister Jacinda Ardern som värdar för evenemanget ”Christchurch Call” i Paris där Jean-Claude Juncker deltog. Man lyfte fram vikten av att ta itu med problemet med terroristinnehåll på internet samtidigt som skyddet av de grundläggande rättigheterna garanteras. De deltagande länderna och it-företagen, liksom Europeiska kommissionen, uttryckte sitt stöd för de åtaganden som gjordes i ”Christchurch Call to Action” för att utrota terroristinnehåll och våldsamt extremistiskt innehåll på internet (

                  https://www.christchurchcall.com/

               ).

               EU och Nya Zeeland är likasinnade partner som har liknande åsikter om och strategier avseende många globala frågor. Partnerskapsavtalet mellan EU och Nya Zeeland avseende förbindelser och samarbete, som undertecknades den 5 oktober 2016, bereder vägen framåt för ett starkare och mer stabilt förhållande, eftersom det innehåller ett antal artiklar där parterna åtar sig att samarbeta på områden som terrorismbekämpning, samarbete inom brottsbekämpning, förebyggande och bekämpning av organiserad brottslighet och korruption, narkotika, it-brottslighet, penningtvätt, finansiering av terrorism samt migration och asyl.

               EU och Nya Zeeland är också partner i det globala forumet för terroristbekämpning (GCTF). Det är ett internationellt forum bestående av 29 länder och Europeiska unionen som har ett övergripande uppdrag att minska människors sårbarhet i hela världen gentemot terrorism genom att förebygga, bekämpa och lagföra terrorhandlingar samt motverka uppmaningar och rekryteringar till terrorism. EU och Nya Zeeland samarbetar nära i utrikes- och säkerhetsfrågor och för en regelbunden politisk och säkerhetsrelaterad dialog. I denna dialog ingår frekventa samråd på ministernivå och högre tjänstemannanivå. Nya Zeeland kunde, på grundval av ramavtalet om partnerskap från 2012, delta i vissa EU-ledda krishanteringsinsatser, till exempel bidrog landet till Eunavfor Atalanta (piratdåd vid Afrikas horn).

               Operativa behov

               Inom alla områden av brottslighet som omfattas av Europols behörighet finns det potential för ytterligare samarbete med Nya Zeeland. Detta utgör en icke-uttömmande förteckning över Europols mest framträdande operativa behov tillsammans med Nya Zeeland:

               ·Terrorism: Terrorismen utgör ett allvarligt hot mot både Nya Zeeland och Europeiska unionen, som har utsatts för terroristattacker. Förutom att förbättra hotbilden och kartlägga nya trender behövs ett närmare samarbete, inbegripet utbyte av personuppgifter, för att upptäcka, förebygga och lagföra terroristbrott, inklusive terroristresor, finansiering av terrorism och terroristernas missbruk av internet.

                  Europols europeiska centrum mot terrorism (ECTC) har ett starkt operativt intresse av att kunna utbyta operativa uppgifter och personuppgifter med Nya Zeeland och vice versa, vilket framgick tydligt under uppföljningen av Christchurch-attacken. Efter Christchurch-attacken arbetade Europols EU-enhet för anmälan av innehåll på internet (EU IRU) med att spåra innehåll och vilka spridningsmönster det har på internet. Hastigheten hos och volymen av missbruket av internet efter attacken och det stora antalet leverantörer av operatörstjänster slog alla rekord och visade vilka begränsningar de befintliga processerna har vad gäller att hantera liknande hot. Ett operativt avtal med Nya Zeeland skulle inte bara stärka Europols ställning när det gäller att leda det operativa svaret på Christchurch Call att utrota terroristinnehåll eller våldsamt extremistiskt innehåll på internet, utan även ge Europol en rättslig ram för att utveckla ett avancerat samarbete i terrorismrelaterade frågor med Nya Zeeland.

               ·It-brottslighet: För EU:s brottsbekämpande organ är Nya Zeeland en viktig partner i utredningar av mål om sexuellt utnyttjande av barn.

                  Nya Zeelands polis deltar i och är en aktiv partner i Virtual Global Taskforce, ett centralt partnernätverk för Europols europeiska centrum för it-brottslighet i kampen mot sexuella övergrepp mot barn på internet. Nya Zeelands avancerade expertis i utredningar om sexuell exploatering av barn på internet och landets vilja att dela med sig av sina kunskaper med deltagarna i dessa möten uppskattas mycket av de behöriga myndigheterna i de EU-medlemsstater som ansvarar för att utreda sådana komplexa brott och ställs inför ett antal rättsliga och tekniska utmaningar. Från operativ synpunkt kan Nya Zeeland ge Europol ett betydande mervärde på området it-brottslighet, särskilt vad gäller sexuell exploatering av barn på internet. Nya Zeelands polis och gruppen med ansvar för digital exploatering av barn vid Nya Zeelands inrikesdepartement är engagerade och erfarna inom detta område och har haft en viktig roll i högprioriterade insatser.

                  Nya Zeeland är det enda landet i ”Five Eyes”
                  8
               -nätverket, som Europol ännu inte har någon rättslig grund för att utbyta personuppgifter med. Detta begränsar båda parters förmåga att dela värdefull operativ information och att samarbeta systematiskt med varandra. Det skapar också en situation där bilaterala kontakter måste tas direkt med medlemsstaterna eller via tredjepartsorgan, däribland Interpol. Sådana kontakter gör medlemsstaterna mindre effektiva när det gäller att hantera denna typ av brottslighet och de fråntas möjligheten att bidra till och dra nytta av det mervärde som Europol erbjuder, särskilt på området terroristinnehåll på internet och sexuell exploatering av barn på internet.

               ·Olagliga motorcykelgäng: Nya Zeelands polis och Europol har ett starkt intresse av att samarbeta kring olagliga motorcykelgäng. Olagliga motorcykelgäng ger en växande anledning till oro i Nya Zeeland och Nya Zeelands polis har nyligen inrättat en underrättelseenhet för gäng där olagliga motorcykelgäng är ett av de viktigaste målen. Europols Analysis Project Monitor följer särskilt resemönster till Europa och kriminalregister för medlemmar i nyazeeländska olagliga motorcykelgäng samt deras påstådda kontakter med delar av den sydostasiatiska organiserade brottsligheten.

               ·Narkotika: Tidigare har Europol arbetat med ett storskaligt fall av olaglig handel med amfetamin från EU till Nya Zeeland. Det finns potential för mer samarbete på detta område.

               2.REKOMMENDATIONENS RÄTTSLIGA UTFORMNING

               I Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2016/794 om Europeiska unionens byrå för samarbete inom brottsbekämpning (Europol) fastställs den rättsliga ramen för Europol, dess mål, uppgifter, behörighetsområde, uppgiftsskyddsåtgärder och hur Europol kan samarbeta med externa partner. Denna rekommendation är förenlig med bestämmelserna i Europolförordningen
                  9
               .

               Syftet med denna rekommendation är att från rådet erhålla ett bemyndigande för kommissionen att förhandla fram det framtida avtalet på EU:s vägnar. Den rättsliga grunden för rådets bemyndigande att inleda förhandlingar är artikel 218.3 och 218.4 i EUF-fördraget.

               I enlighet med artikel 218 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt ska kommissionen utses till unionens förhandlare vid förhandlingarna om avtalet mellan Europeiska unionen och Nya Zeeland om utbyte av personuppgifter mellan Europeiska unionens byrå för samarbete inom brottsbekämpning (Europol) och de myndigheter i Nya Zeeland som är behöriga vad gäller bekämpning av grov brottslighet och terrorism.

               Rekommendation till

               RÅDETS BESLUT

               om bemyndigande att inleda förhandlingar avseende ett avtal mellan Europeiska unionen och Nya Zeeland om utbyte av personuppgifter mellan Europeiska unionens byrå för samarbete inom brottsbekämpning (Europol) och de myndigheter i Nya Zeeland som är behöriga vad gäller bekämpning av grov brottslighet och terrorism

               EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA BESLUT

               med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 218.3 och 218.4,

               med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation, och

               av följande skäl:

               (1)Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2016/794
                  10
                antogs den 11 maj 2016 och började tillämpas den 1 maj 2017.

               (2)Bestämmelserna i förordning (EU) 2016/794, särskilt de som gäller överföring av personuppgifter från Europeiska unionens byrå för samarbete inom brottsbekämpning (Europol) till tredjeländer och internationella organisationer, föreskriver att Europol får föra över personuppgifter till en myndighet i ett tredjeland på grundval av ett internationellt avtal som ingåtts mellan unionen och tredjelandet på grundval av artikel 218 i EUF-fördraget, vilket måste erbjuda tillräckliga skyddsåtgärder för den personliga integriteten och enskildas grundläggande fri- och rättigheter.

               (3)Förhandlingar bör inledas i syfte att ingå ett avtal mellan Europeiska unionen och Nya Zeeland om utbyte av personuppgifter mellan Europeiska unionens byrå för samarbete inom brottsbekämpning (Europol) och de myndigheter i Nya Zeeland som är behöriga vad gäller bekämpning av grov brottslighet och terrorism (nedan kallat avtalet).

               (4)Såsom också förklaras i skäl 35 i förordning (EU) 2016/794 bör kommissionen även kunna höra Europeiska datatillsynsmannen under förhandlingarna om avtalet och, under alla omständigheter, innan avtalet ingås.

               (5)Avtalet bör vara förenligt med de grundläggande rättigheterna och följa de principer som erkänns i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna, särskilt rätten till privatliv och familjeliv i artikel 7 i stadgan, rätten till skydd av personuppgifter i artikel 8 i stadgan och rätten till ett effektivt rättsmedel och en opartisk domstol i artikel 47 i stadgan. Avtalet bör tillämpas i enlighet med dessa rättigheter och principer.

               (6)Avtalet bör inte påverka, och bör inte föregripa, överföringar av personuppgifter eller andra former av samarbete mellan myndigheter som ansvarar för att skydda den nationella säkerheten.

               HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

               Artikel 1

               Kommissionen bemyndigas härmed att inleda förhandlingar avseende ett avtal mellan Europeiska unionen och Nya Zeeland om utbyte av personuppgifter mellan Europeiska unionens byrå för samarbete inom brottsbekämpning (Europol) och de myndigheter i Nya Zeeland som är behöriga vad gäller bekämpning av grov brottslighet och terrorism.

               Förhandlingsdirektiven fastställs i bilagan.

               Artikel 2

               Förhandlingarna ska föras i samråd med den relevanta [rådet för in namnet på den särskilda kommittén].

               Artikel 3

               Detta beslut riktar sig till kommissionen.

               Utfärdat i Bryssel den 30.10.2019

                     På rådets vägnar

                     Ordförande

                     (1)

                        Förordning (EU) 2016/794 av den 11 maj 2016, EUT L 135, 24.5.2016, s. 53.

                     (2)

                        COM(2017) 608 final.

                     (3)

                        Algeriet, Egypten, Israel, Jordanien, Libanon, Marocko, Tunisien och Turkiet.

                     (4)

                        COM(2015) 185 final.

                     (5)

                        Rådets dokument nr 10384/17, den 19 juni 2017.

                     (6)

                        Delade visioner, gemensamma åtgärder: Ett starkare Europa –En global strategi för Europeiska unionens utrikes- och säkerhetspolitik
                  http://europa.eu/globalstrategy/en

                     (7)

                        Lagen om integritetsskydd undergår nu en reform till följd av ett lagförslag som lades fram i mars 2018.

                     (8)

                        Ett

                     underrättelsesamarbete

                   där

                     Australien

                  ,

                     Kanada

                  ,

                     Nya Zeeland

                  ,

                     Förenade kungariket

                   och Förenta staterna

                     deltar

                  .

                     (9)

                        Särskilt artiklarna 3, 23, 25 och kapitel VI i förordning (EU) 2016/794.

                     (10)

                        Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2016/794 av den 11 maj 2016 om Europeiska unionens byrå för samarbete inom brottsbekämpning (Europol) och om ersättande och upphävande av rådets beslut 2009/371/RIF, 2009/934/RIF, 2009/935/RIF, 2009/936/RIF och 2009/968/RIF (EUT L 135, 24.5.2016, s. 53).

    ---documentbreak---

               EUROPEISKA KOMMISSIONEN
            Bryssel den 30.10.2019
            COM(2019) 551 final
            BILAGA
            till
            Rekommendation till RÅDETS BESLUT
            om bemyndigande att inleda förhandlingar avseende ett avtal mellan Europeiska unionen och Nya Zeeland om utbyte av personuppgifter mellan Europeiska unionens byrå för samarbete inom brottsbekämpning (Europol) och de myndigheter i Nya Zeeland som är behöriga vad gäller bekämpning av grov brottslighet och terrorism

               BILAGA

               Under förhandlingarnas gång bör kommissionen sträva efter att uppnå de mål som anges i detalj i det följande.

               (1)Avtalets syfte bör vara att tillhandahålla en rättslig grund för överföringen av personuppgifter mellan Europol och Nya Zeelands behöriga myndigheter i syfte att stödja och stärka de åtgärder som vidtas av myndigheterna i Nya Zeeland och av medlemsstaterna och att sörja för att de samarbetar med varandra för att förebygga och bekämpa grov internationell brottslighet och terrorism, samtidigt som det vidtas lämpliga åtgärder för att skydda individens privatliv, personuppgifter och grundläggande fri- och rättigheter.

               (2)Avtalets syfte bör begränsas till samarbete och utbyte av uppgifter avseende brottslighet och brott som hör samman med sådan brottslighet inom ramen för Europols behörighet i enlighet med artikel 3 i förordning 2016/794 (nedan kallade brott). Samarbetet bör i synnerhet inriktas på att förebygga och bekämpa terrorism, störa den organiserade brottsligheten, samt på att bekämpa it-brottslighet. I avtalet bör anges dess tillämpningsområde och för vilka syften Europol får föra över personuppgifter till de behöriga myndigheterna i Nya Zeeland.

               (3)Avtalet bör innehålla tydliga och detaljerade bestämmelser om de skyddsåtgärder och kontroller som krävs för att skydda personuppgifter och enskildas grundläggande fri- och rättigheter, oavsett nationalitet och bostadsort, i utbytet av personuppgifter mellan Europol och de behöriga myndigheterna i Nya Zeeland. Utöver de skyddsåtgärder som anges nedan bör det i dessa krav ingå att överföringen av personuppgifter ska omfattas av konfidentialitetskrav och att personuppgifterna inte kommer att användas för att begära, meddela eller verkställa dödsstraff eller någon form av grym och omänsklig behandling, utan att det påverkar ytterligare skyddsåtgärder som kan krävas.

               Detta gäller i synnerhet följande:

               (a)Avtalet bör innehålla definitioner av centrala begrepp. Avtalet bör särskilt innehålla en definition av personuppgifter som överensstämmer med artikel 3.1 i direktiv (EU) 2016/680.

               (b)Avtalet bör respektera principen om specificitet och säkerställa att uppgifterna inte behandlas för andra ändamål än för överföringsändamål. I detta syfte bör den behandling av personuppgifter som utförs av parterna inom ramen för avtalet anges klart och tydligt och den bör inte vara mer omfattande än vad som är nödvändigt i enskilda fall för att förebygga eller bekämpa terrorism och de brott som avses i avtalet.

               (c)De personuppgifter som överförs av Europol i enlighet med avtalet bör behandlas lagenligt på en legitim grund och endast för de ändamål för vilka uppgifterna överfördes. I avtalet bör det föreskrivas att Europol är skyldig att, vid tidpunkten för överföring av uppgifter, ange eventuella begränsningar av åtkomsten eller användningen, inbegripet vad gäller överföring, radering, förstöring eller vidarebehandling av uppgifterna. Avtalet bör ålägga de behöriga myndigheterna i Nya Zeeland att respektera dessa begränsningar och ange hur efterlevnaden av dessa begränsningar kommer att verkställas i praktiken. Personuppgifterna bör vara adekvata, relevanta och begränsade till vad som är nödvändigt i förhållande till syftet. De bör vara korrekta och hållas aktuella. De bör inte sparas under längre tid än vad som är nödvändigt för de syften för vilka de överfördes. Avtalet bör åtföljas av en bilaga med en uttömmande förteckning över de behöriga myndigheter i Nya Zeeland till vilka Europol får överföra personuppgifter samt en kort beskrivning av deras befogenheter.

               (d)Europol bör inte överföra personuppgifter som avslöjar ras eller etniskt ursprung, politiska åsikter, religiös eller filosofisk övertygelse, medlemskap i fackförening samt genetiska uppgifter och uppgifter som rör en persons hälsa eller sexualliv, såvida inte en sådan överföring är strikt nödvändig och proportionerlig i enskilda fall för att förebygga eller bekämpa de brott som avses i avtalet och under förutsättning att det finns lämpliga skyddsåtgärder. Avtalet bör även innehålla särskilda skyddsåtgärder i fråga om överföring av personuppgifter om brottsoffer, vittnen eller andra personer som kan lämna uppgifter om brott, samt i fråga om minderåriga.

               (e)De lagstadgade rättigheterna för de individer vars personuppgifter behandlas bör säkras i avtalet genom regler om rätten till åtkomst till uppgifter, rättelse och utplåning av uppgifter, inbegripet om på vilka villkor det är möjligt att införa nödvändiga och proportionerliga begränsningar. Avtalet bör också säkra de lagstadgade rättigheterna till administrativ och rättslig prövning för de individer vars uppgifter behandlas enligt avtalet och till effektiva rättsmedel.

               (f)Avtalet bör innehålla regler om lagring, översyn, korrigering och utplåning av personuppgifter och om register för loggning och dokumentation samt om information som ska göras tillgänglig för enskilda. Det bör också innehålla bestämmelser om skyddsåtgärder i fråga om automatisk behandling av personuppgifter.

               (g)I avtalet bör det anges enligt vilka kriterier en källas tillförlitlighet och uppgifters korrekthet bör bedömas.

               (h)Avtalet bör innehålla en skyldighet att garantera säkerheten för personuppgifter genom lämpliga tekniska och organisatoriska åtgärder, bland annat genom att endast godkända personer har tillgång till personuppgifterna. Avtalet bör även innehålla anmälningsskyldighet i händelse av en personuppgiftsincident som påverkar de uppgifter som överförs inom ramen för avtalet.

               (i)Vidareöverföring av uppgifter från behöriga myndigheter i Nya Zeeland till andra myndigheter i Nya Zeeland, inbegripet för att användas i rättsliga förfaranden, bör endast tillåtas för de ursprungliga ändamålen med Europols överföring och bör omfattas av lämpliga villkor och skyddsåtgärder, inbegripet förhandsgodkännande från Europol.

               (j)Samma villkor som enligt led i bör gälla för vidareöverföring av uppgifter från behöriga myndigheter i Nya Zeeland till myndigheter i ett tredjeland, med det ytterligare villkoret att sådana vidareöverföringar endast bör tillåtas till de tredjeländer till vilka Europol får överföra personuppgifter enligt artikel 25.1 i förordning (EU) 2016/794.

               (k)Avtalet bör säkerställa att det finns ett system för tillsyn inom vilket en eller flera oberoende myndigheter ansvarar för uppgiftsskyddet och har verkliga undersöknings- och ingripandebefogenheter och utövar tillsyn över de myndigheter i Nya Zeeland som använder personuppgifterna eller den information som utbyts, samt har befogenhet att delta i rättsliga förfaranden. I synnerhet bör de oberoende myndigheterna ha befogenhet att pröva klagomål från enskilda rörande användningen av deras personuppgifter. De myndigheter som använder personuppgifter bör ansvara för efterlevnaden av bestämmelserna om skydd av personuppgifter inom ramen för avtalet.

               (4)I avtalet bör det föreskrivas en effektiv tvistlösningsmekanism rörande avtalets tolkning och tillämpning för att säkerställa att parterna följer de regler de har kommit överens om.

               (5)Avtalet bör innehålla bestämmelser om övervakning och regelbunden utvärdering av avtalet.

               (6)Avtalet bör innehålla en bestämmelse om ikraftträdande och giltighet och en bestämmelse enligt vilken endera parten får säga upp eller tillfälligt upphäva avtalet, särskilt om tredjelandet inte längre effektivt kan säkerställa den skyddsnivå för grundläggande rättigheter och friheter som krävs enligt detta avtal. I avtalet bör det också anges om personuppgifter som ingår i dess tillämpningsområde och som överförts innan avtalet sagts upp eller tillfälligt upphävts, får fortsätta att behandlas. Fortsatt behandling av personuppgifter, om det är tillåtet, bör under alla omständigheter ske i överensstämmelse med bestämmelserna i avtalet vid tidpunkten för det tillfälliga upphävandet eller uppsägningen.

               (7)Avtalet får vid behov innehålla en bestämmelse om det territoriella tillämpningsområdet.

               (8)Avtalet bör äga samma giltighet på bulgariska, tjeckiska, danska, tyska, estniska, grekiska, spanska, franska, kroatiska, italienska, lettiska, litauiska, ungerska, maltesiska, nederländska, polska, portugisiska, rumänska, slovenska, slovakiska, finska, svenska och engelska och ska innehålla en språkklausul om detta.


               EUROPEISKA KOMMISSIONEN
            Bryssel den 9.6.2020
            COM(2020) 227 final
            Rekommendation till
            RÅDETS BESLUT
            om tillstånd att inleda förhandlingar om ett nytt protokoll till partnerskapsavtalet om hållbart fiske mellan Europeiska unionen och Cooköarnas regering
            {SWD(2020) 102 final} - {SWD(2020) 103 final}

               MOTIVERING

               1.BAKGRUND TILL FÖRSLAGET

               •Motiv och syfte med förslaget

                  Kommissionen föreslår att det förs förhandlingar om ett nytt protokoll som är förenligt med medlemsstaternas fiskeflottas faktiska möjligheter och behov och som är förenligt med förordning (EU) nr 1380/2013 om den gemensamma fiskeripolitiken och rådets slutsatser av den 19 mars 2012 om kommissionens meddelande om den gemensamma fiskeripolitikens internationella dimension.

               •Förenlighet med befintliga bestämmelser inom området

                  Europeiska unionen och Cooköarnas regering har ingått ett partnerskapsavtal om hållbart fiske
                     1
                  , vilket är i kraft sedan den 14 oktober 2016
                     2
                  . Genomförandeprotokollet till avtalet kommer att upphöra att gälla den 13 oktober 2020. I protokollet fastställs de fiskemöjligheter som står till unionsflottans förfogande och den ekonomiska ersättning som unionen och fartygsägarna erlägger.

                  I protokollet föreskrivs ett belopp på 385 000 EUR för det första och andra året och på 350 000 EUR för tredje och fjärde året från EU-budgeten som ekonomisk ersättning för tillträdet och för en referensfångstmängd på 7 000 ton/år. EU-fartygsägare betalar dessutom en tillståndsavgift, baserad på de priser som anges i protokollet för den tilldelade kvoten. Dessutom har ett belopp på 350 000 EUR från EU-budgeten avsatts till stöd för Cooköarnas sektoriella fiskeripolitik under den fyraårsperiod då protokollet är i kraft.

                  Partnerskapsavtalet om hållbart fiske med Cooköarna ger fiskemöjligheter för det fiske efter tonfisk och långvandrande arter som bedrivs av EU-fartyg från två medlemsstater (Spanien och Frankrike). Partnerskapsavtalet om hållbart fiske mellan Europeiska unionen och Cooköarnas regering är det enda avtalet av det slaget som är i kraft i Stilla havet
                     3
                  .

                  Partnerskapsavtalen om hållbart fiske bidrar till att främja den gemensamma fiskeripolitikens mål på internationell nivå och säkerställer att unionens fiske utanför unionens vatten följer samma principer och standarder som de som tillämpas enligt unionsrätten. Partnerskapsavtalen om hållbart fiske främjar vetenskapligt samarbete mellan EU och dess partner samt öppenhet och hållbarhet för en bättre förvaltning av fiskeresurserna. Partnerskapsavtalen om hållbart fiske främjar förvaltningen genom att stödja uppföljning, kontroll och övervakning av nationella och utländska flottors verksamhet och ge finansiering till kampen mot olagligt, orapporterat och oreglerat fiske (IUU), samt genom att bidra till hållbar utveckling av den lokala fiskerisektorn, vilket inbegriper anständiga arbetsvillkor inom fiskerisektorn. Partnerskapsavtalen om hållbart fiske stärker Europeiska unionens ställning i internationella och regionala fiskeriorganisationer; när det gäller Cooköarna handlar det om Kommissionen för bevarande och förvaltning av långvandrande fiskbestånd i västra och mellersta Stilla havet (WCPFC)
                     4
                  . De fiskemöjligheter som beviljas genom partnerskapsavtalen om hållbart fiske baseras på bästa tillgängliga vetenskapliga utlåtanden och bidrar till att förbättra efterlevnaden av internationella åtgärder.

               •Förenlighet med unionens politik inom andra områden

                  Förhandlingarna med Cooköarna om ett nytt protokoll är i linje med EU:s yttre åtgärder i förhållande till länderna i Afrika, Västindien och Stillahavsområdet (AVS-länderna) och med unionens mål när det gäller respekten för demokratiska principer och mänskliga rättigheter.

               2.RÄTTSLIG GRUND, SUBSIDIARITETSPRINCIPEN OCH PROPORTIONALITETSPRINCIPEN

               •Rättslig grund

                  Den rättsliga grunden för beslutet är artikel 218.3 och 218.4 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, närmare bestämt i femte delen (om unionens yttre åtgärder) avdelning V (om internationella avtal), där förfarandet för förhandlingar om och ingående av avtal mellan EU och tredjeländer anges.

               •Subsidiaritetsprincipen (för icke-exklusiv befogenhet)

                  Ej tillämpligt, exklusiv befogenhet.

               •Proportionalitetsprincipen

                  Beslutet står i proportion till målet.

               •Val av instrument

                  Instrumentet föreskrivs i artikel 218.3 och 218.4 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt.

               3.RESULTAT AV EFTERHANDSUTVÄRDERINGAR, SAMRÅD MED BERÖRDA PARTER OCH KONSEKVENSBEDÖMNINGAR

               •Efterhandsutvärderingar/kontroller av ändamålsenligheten med befintlig lagstiftning

                  Under 2019–2020 gjorde kommissionen en efterhandsutvärdering av det nuvarande protokollet till partnerskapsavtalet om hållbart fiske mellan Europeiska unionen och Cooköarnas regering samt en förhandsutvärdering av en eventuell förnyelse av protokollet. Slutsatserna av utvärderingen återfinns i ett separat arbetsdokument från kommissionens avdelningar
                     5
                  .

                  Utvärderingen visade att EU-fiskeindustrin (tonfisk) har stort intresse av att bedriva verksamhet i Cooköarnas fiskezon och att en förnyelse av protokollet är det alternativ som föredras. Om protokollet inte förnyas skulle det innebära att EU går miste om ett instrument som motsvarar de olika parternas behov och som dessutom uppfyller EU:s egna behov vad gäller att stärka världshavsförvaltningen i västra och mellersta Stilla havet genom den multilaterala ram som WCPFC utgör.

                  För Cooköarnas vidkommande innebär EU:s insatser ett mervärde i form av säkra budgetinkomster under flera år, en officiell plattform för dialog på fiskeriområdet och direktutbyte med EU, samarbete och en ram för gemensam kontroll och övervakning av EU:s fiskeverksamhet. Partnerskapsavtalet om hållbart fiske bidrar till att främja ansvarsfulla fiskemetoder och ger tillträde till en särskild budgetrubrik (sektorsstöd) för ekonomiskt stöd för genomförande av Cooköarnas nationella fiskeripolitik.

               •Samråd med berörda parter

                  Medlemsstaterna, företrädare för branschen, internationella organisationer i det civila samhället såväl som Cooköarnas fiskeriförvaltning och civila samhälle rådfrågades inom ramen för utvärderingen. Samråd har också ägt rum inom den rådgivande nämnden för fjärrfiske.

               •Insamling och användning av sakkunnigutlåtanden

                  Ej tillämpligt.

               •Konsekvensbedömning

                  Ej tillämpligt.

               •Lagstiftningens ändamålsenlighet och förenkling

                  Ej tillämpligt.

               •Grundläggande rättigheter

                  En klausul om konsekvenserna av kränkningar av mänskliga rättigheter och demokratiska principer ingår i partnerskapsavtalet om hållbart fiske.

               4.BUDGETKONSEKVENSER

                  Budgetkonsekvenserna av det nya protokollet omfattar utbetalning av en ekonomisk ersättning till Cooköarna som är förenlig med den gällande fleråriga budgetramen (MFF), särskilt vad gäller anslag till budgetposten
                     6
                   för partnerskapsavtal om hållbart fiske. De årliga beloppen för åtaganden och betalningar fastställs inom ramen för det årliga budgetförfarandet, däribland reservposten för förslag som inte hade trätt i kraft vid årets början.

               5.ÖVRIGA INSLAG

               •Genomförandeplaner samt åtgärder för övervakning, utvärdering och rapportering

                  Förhandlingarna väntas inledas under andra eller tredje kvartalet 2020.

               •Ingående redogörelse för de specifika bestämmelserna i förslaget

                  Kommissionen rekommenderar följande:

                  - Rådet bör bemyndiga kommissionen att inleda och föra förhandlingar om ingående av ett nytt protokoll till partnerskapsavtalet om hållbart fiske med Cooköarna.

                  - Kommissionen bör utses till EU:s förhandlare i detta ärende.

                  - Kommissionen bör föra dessa förhandlingar i samråd med den särskilda kommittén, i enlighet med bestämmelserna i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt.

                  - Rådet bör godkänna förhandlingsdirektiven i bilagan till denna rekommendation.

               Rekommendation till

               RÅDETS BESLUT

               om tillstånd att inleda förhandlingar om ett nytt protokoll till partnerskapsavtalet om hållbart fiske mellan Europeiska unionen och Cooköarnas regering

               EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA BESLUT

               med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 218.3 och 218.4,

               med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation, och

               av följande skäl:

               (1)Förhandlingar bör inledas syfte att ingå ett nytt protokoll till partnerskapsavtalet om hållbart fiske mellan Europeiska unionen och Cooköarnas regering.

               (2)Om så är nödvändigt för att undvika ett längre avbrott i fiskeverksamheten, bör kommissionen också bemyndigas att förhandla om en begränsad förlängning av det nuvarande protokollet till partnerskapsavtalet om hållbart fiske mellan Europeiska unionen och Cooköarnas regering
                  7
               .

               HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

               Artikel 1

               Kommissionen bemyndigas att, på unionens vägnar, förhandla om ett nytt protokoll till partnerskapsavtalet om hållbart fiske mellan Europeiska unionen och Cooköarnas regering.

               Kommissionen bemyndigas också att förhandla om en begränsad förlängning av det nuvarande protokollet till partnerskapsavtalet om hållbart fiske mellan Europeiska unionen och Cooköarnas regering.

               Artikel 2

               Förhandlingsdirektiven anges i bilagan.

               Artikel 3

               Förhandlingarna ska föras i samarbete med rådets arbetsgrupp för extern fiskeripolitik.

               Artikel 4

               Detta beslut riktar sig till kommissionen.

               Utfärdat i Bryssel den

                     På rådets vägnar

                     Ordförande

                     (1)

                        EUT L 131, 20.5.2016, s. 3.

                     (2)

                        EUT L 131, 20.5.2017, s. 10.

                     (3)

                        Partnerskapsavtalen om fiske mellan EU och Mikronesien, Salomonöarna respektive Kiribati är för närvarande vilande, eftersom inga genomförandeprotokoll är i kraft för dem.

                     (4)

                  http://www.fao.org/fishery/rfb/WCPFC/en
                  , är det organ som inrättats enligt internationell rätt för att bevara och förvalta långvandrande arter i regionen.

                     (5)

                        [referens]

                     (6)

                        Kapitel 40 (reservpost 40 02 41) i linje med det interinstitutionella avtalet om den fleråriga budgetramen (2013/C 373/01).

                     (7)

                        Protokoll om genomförandet av partnerskapsavtalet om hållbart fiske mellan Europeiska unionen och Cooköarnas regering (EUT L 131, 20.5.2016, s. 10).

    ---documentbreak---

               EUROPEISKA KOMMISSIONEN
            Bryssel den 9.6.2020
            COM(2020) 227 final
            BILAGA
            till
            Rekommendation tillRÅDETS BESLUT
            om tillstånd att inleda förhandlingar om ett nytt protokoll till partnerskapsavtalet om hållbart fiske mellan Europeiska unionen och Cooköarnas regering
            {SWD(2020) 102 final} - {SWD(2020) 103 final}

               BILAGA

               Direktiv för förhandlingar om ett nytt protokoll till partnerskapsavtalet om hållbart fiske mellan Europeiska unionen och Cooköarnas regering

               Syftet med förhandlingarna är att ingå ett protokoll till partnerskapsavtalet om hållbart fiske mellan Europeiska unionen och Cooköarnas regering, i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1380/2013
                  1
                och med rådets slutsatser av den 19 mars 2012
                  2
                om kommissionens meddelande av den 13 juli 2011 om den gemensamma fiskeripolitikens internationella dimension
                  3
               .

               Syftet med det nya protokollet är att säkerställa främjandet av ett hållbart och ansvarsfullt fiske och kommissionens förhandlingsmål bör därför vara följande:

               ·Att säkerställa tillträdet till Cooköarnas fiskezon och de tillstånd som krävs för att fartyg i Europeiska unionens flotta ska kunna bedriva fiske i den berörda zonen.

               ·Att se till att det tas vederbörlig hänsyn till bästa tillgängliga vetenskapliga råd och relevanta förvaltningsplaner som antas av regionala fiskeriorganisationer, i syfte att säkerställa och stärka den miljömässiga hållbarheten i fisket, som uteslutande bör inriktas på tillgängliga överskottsresurser, med beaktande av den lokala flottans fiskekapacitet, samtidigt som särskild uppmärksamhet ägnas åt det faktum att de berörda bestånden migrerar i stor utsträckning.

               ·Att eftersträva en lämplig andel av fiskeresurserna, som står i proportion till unionsflottornas intressen, när dessa resurser också är av intresse för andra utländska flottor.

               ·Att säkerställa att tillträdet till fisket baseras på den historiska och förväntade framtida verksamheten för unionsflottan i regionen, mot bakgrund av de mest aktuella och bästa vetenskapliga bedömningar som finns tillgängliga.

               ·Att fortsätta dialogen för att stärka sektorspolitiken i syfte att främja genomförandet av en ansvarsfull fiskeripolitik i linje med landets utvecklingsmål, särskilt vad gäller förvaltning, uppföljning, kontroll och övervakning av fisket liksom vetenskapliga utlåtanden, och med beaktande av de lokala fiskesamhällenas försörjningsmöjligheter och intressen.

               ·Att införa en klausul om konsekvenserna av kränkningar av mänskliga rättigheter och demokratiska principer.

               ·Att säkerställa att protokollet kommer att bidra till att främja tillväxt och anständiga arbetsvillkor med anknytning till maritim verksamhet, med beaktande av relevanta konventioner från Internationella arbetsorganisationen (ILO).

               I protokollet bör i synnerhet följande anges:

               –De fiskemöjligheter, per kategori, som ska beviljas unionsfartyg.

               –Den ekonomiska ersättningen och betalningsvillkoren.

               –Bestämmelser om hur sektorstödet bör genomföras.

               För att undvika att fiskeverksamheten avbryts bör det nya protokollet innehålla en klausul om provisorisk tillämpning från och med den dag då det nuvarande protokollet löper ut.

               För den händelse att förhandlingarna om ett nytt protokoll till partnerskapsavtalet om hållbart fiske mellan Europeiska unionen och Cooköarnas regering tar längre tid än väntat
                  4
                och för att undvika ett längre avbrott i fiskeverksamheten, bör kommissionen förhandla med Cooköarnas regering om en förlängning av det nuvarande protokollet
                  5
                under en begränsad period, om möjligt på högst ett år, samtidigt som parterna fortsätter att försöka komma överens om ett nytt protokoll i enlighet med ovannämnda mål.

                     (1)

                        Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1380/2013 av den 11 december 2013 om den gemensamma fiskeripolitiken, om ändring av rådets förordningar (EG) nr 1954/2003 och (EG) nr 1224/2009 och om upphävande av rådets förordningar (EG) nr 2371/2002 och (EG) nr 639/2004 och rådets beslut 2004/585/EG (EUT L 354, 28.12.2013, s. 22).

                     (2)

                        Referens: ST 7087 2012 REV 1 COR 1 av den 20 mars 2012.

                     (3)

                        Referens: KOM(2011) 417 slutlig av den 13 juli 2011.

                     (4)

                        Detta beror särskilt på konsekvenserna av den aktuella globala sanitära situationen till följd av covid-19-pandemin.

                     (5)

                        Protokoll om genomförandet av partnerskapsavtalet om hållbart fiske mellan Europeiska unionen och Cooköarnas regering (EUT L 131, 20.5.2016, s. 10.).


               EUROPEISKA KOMMISSIONEN
            Bryssel den 23.3.2021
            COM(2021) 138 final
            Rekommendation till
            RÅDETS BESLUT
            om bemyndigande att inleda förhandlingar om ett avtal mellan Europeiska unionen och Republiken Angola om underlättande av investeringar

               MOTIVERING

               1.BAKGRUND TILL FÖRSLAGET

               Rådet antog den 19 december 2019 ett beslut
                  1
                om ändring av förhandlingsdirektiven för förhandlingar om avtal om ekonomiskt partnerskap med länderna och regionerna i Afrika, Västindien och Stillahavsområdet, i den mån de omfattas av unionens befogenhet (förhandlingsdirektiven från 2019). Genom de nya förhandlingsdirektiven aktualiserades det breda mandat och de förhandlingsdirektiv som rådet utfärdade den 12 juni 2002 (9930/02).

               I avsnitt 6.2 första stycket i de ändrade förhandlingsdirektiven anges följande: ”Investeringar. I enlighet med målet att ”minska och på sikt utrota fattigdomen i enlighet med målet om hållbar utveckling” (och med beaktande av artiklarna 1, 29, 75–78 i och bilaga II till Cotonouavtalet och de relevanta bestämmelserna i det efterföljande avtalet, när det blivit tillämpligt) har parterna enats om att inrätta ett ramverk som ska underlätta, förbättra och stimulera till ömsesidigt fördelaktiga hållbara investeringar dem emellan, med beaktande av multilaterala initiativ för underlättande av investeringar. Denna ram kommer att bygga på principerna om icke-diskriminering, öppenhet, transparens och stabilitet. Parterna kommer att främja att ett attraktivt och stabilt klimat för investeringar utvecklas genom att stödja stabila och transparenta bestämmelser för investerare och sträva efter att förbättra den finansiella inkluderingen och tillgången till finansiering.”

               Angola är ännu inte part i avtalet om ekonomiskt partnerskap mellan EU och de avtalsslutande SADC-staterna
                  2
                och avtalet innehåller inga bestämmelser om underlättande av investeringar.

               I ett gemensamt uttalande
                  3
                av den 8 september 2020 bekräftar kommissionens verkställande vice ordförande Valdis Dombrovskis och Angolas handels- och industriminister Victor Fernandes sin avsikt att inleda sonderande diskussioner om ett investeringsavtal mellan EU och Angola, utöver avtalet om ekonomiskt partnerskap, med fokus på att underlätta investeringar.

               Enligt de befintliga förhandlingsdirektiven som aktualiserades 2019 bemyndigas kommissionen av rådet att förhandla med AVS-länder och AVS-regioner om avtal om ekonomiskt partnerskap som omfattar ett brett spektrum av frågor, inbegripet bestämmelser om underlättande av investeringar
                  4
               . Mot bakgrund av detta och mot bakgrund av Angolas vilja att förhandla fram ett avtal med EU på detta område rekommenderar kommissionen att förhandlingar inleds med Angola om ett avtal om underlättande av investeringar. För att säkerställa samstämmighet och konsekvens med förhandlingarna om underlättande av investeringar med andra AVS-länder bör förhandlingarna med Angola föras på grundval av de bestämmelser i förhandlingsdirektiven från 2019 som avser underlättande av investeringar (avsnitt 6.2 första stycket).

               Det övergripande målet för avtalet är att förbättra investeringsklimatet och underlätta mobilisering och bibehållande av investeringar mellan parterna på grundval av moderna och förenklade regler, åtgärder och förfaranden för utländska direktinvesteringar. Avtalet skulle därmed främja hållbar utveckling, ekonomisk tillväxt och nya arbetstillfällen samt stärka de bilaterala investeringsförbindelserna mellan EU och Angola. Det skulle också utgöra en stabil plattform för att bidra till diversifiering av Angolas ekonomi och landets integrering i den globala ekonomin.

               •Förenlighet med befintliga bestämmelser inom området

               De mål som beskrivs ovan är förenliga med fördraget om Europeiska unionen (EU-fördraget), i vilket det fastställs att ”EU bör främja integreringen av alla länder i världsekonomin, även genom gradvis avskaffande av restriktioner för internationell handel”
                  5
               .

               Målen är också helt i linje med målen i Cotonouavtalet och dess efterföljande avtal och de allmänna principer som främjas däri.

               Det är också i linje med EU:s övergripande strategi för Afrika
                  6
               , i vilken det ”föreslås att EU utvecklar mer ambitiösa system för att underlätta, attrahera och stödja investeringar i Afrika”.

               Förslaget kompletterar också de pågående förhandlingarna om underlättande av investeringar för att främja utveckling som för närvarande pågår inom Världshandelsorganisationen.

               •Förenlighet med unionens politik inom andra områden

                  Målen är förenliga med annan EU-politik, särskilt EU:s utvecklingspolitik.

               2.RÄTTSLIG GRUND, SUBSIDIARITETSPRINCIPEN OCH PROPORTIONALITETSPRINCIPEN

               •Rättslig grund

                  Den förfarandemässiga rättsliga grunden är artikel 218.3 och 218.4 i EUF-fördraget. När kommissionen rekommenderar förhandlingar om ett internationellt avtal anger den inte den materiella rättsliga grunden.

               •Subsidiaritetsprincipen (för icke-exklusiv befogenhet)

                  De planerade förhandlingarna rör huvudsakligen den gemensamma handelspolitiken. Enligt artikel 5.3 i EU-fördraget är subsidiaritetsprincipen inte tillämplig på områden där EU har exklusiv befogenhet. I artikel 3 i EUF-fördraget anges att den gemensamma handelspolitiken är ett av de områden där unionen har exklusiv befogenhet. I denna politik ingår förhandlingar om handelsavtal i enlighet med, bland annat, artikel 207 i EUF-fördraget.

                  Kommissionens rekommendation är i linje med proportionalitetsprincipen, eftersom ingående av ett internationellt avtal är det viktigaste instrumentet för att fastställa ömsesidiga rättigheter och skyldigheter i förhållande till ett rättssubjekt som omfattas av internationell rätt, som ett annat land.

               •Val av instrument

                  Beslut av Europeiska unionens råd.

               3.RESULTAT AV EFTERHANDSUTVÄRDERINGAR, SAMRÅD MED BERÖRDA PARTER OCH KONSEKVENSBEDÖMNINGAR

               •Efterhandsutvärderingar/kontroller av ändamålsenligheten med befintlig lagstiftning

                  Ej tillämpligt.

               •Samråd med berörda parter

                  Mellan juni och november 2020 genomförde kommissionen ett offentligt samråd
                     7
                   för att inhämta synpunkter från Europaparlamentet, medlemsstaterna, berörda parter och det civila samhället angående översynen av EU:s handelspolitik, inbegripet angående olika metoder för att stärka EU:s handels- och investeringsförbindelser med grannländerna och Afrika.

                  Kommissionen samråder regelbundet med berörda parter, bland annat inom ramen för expertgruppen för handelsavtal
                     8
                   och dialogen med det civila samhället
                     9
                  .

               •Insamling och användning av sakkunnigutlåtanden

                  Detta förslag bygger på sakkunnigutlåtanden som samlats in inom ramen för ett projekt som genomförts av Världsbanken och beställts av Europeiska kommissionen. I rapporterna konstaterades att de faktorer som investerarna
                     10
                   anger som avgörande för deras investeringsbeslut i utvecklingsländer omfattar bristande insyn och förutsägbarhet i kontakterna med offentliga organ, oväntade förändringar av lagar och förordningar och förseningar i fråga om tillstånd och godkännanden från myndigheter. Förslaget är tänkt att omfatta dessa områden.

               •Konsekvensbedömning

                  Redan i rådets beslut om förhandlingsdirektiven från 2019 angavs att underlättande av investeringar skulle förhandlas fram med AVS-länder och AVS-regioner. Föreliggande beslut följer av ett förfarandekrav och kommer inte i sig att få några ytterligare konsekvenser i förhållande till rådets beslut om förhandlingsdirektiven från 2019.

               •Lagstiftningens ändamålsenlighet och förenkling

                  Ej tillämpligt.

               •Grundläggande rättigheter

                  Detta initiativ respekterar till fullo Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna.

               4.BUDGETKONSEKVENSER

                  Initiativet påverkar inte budgeten.

               5.ÖVRIGA INSLAG

               •Genomförandeplaner samt åtgärder för övervakning, utvärdering och rapportering

                  Ej tillämpligt.

               •Förklarande dokument (för direktiv)

                  Ej tillämpligt.

               •Procedurfrågor

               Kommissionen kommer att förhandla för EU:s räkning. I enlighet med artikel 218.4 i EUF-fördraget föreslås att Europeiska unionens råd utser en särskild kommitté, med vilken samråd ska ske under förhandlingarna.

               Europaparlamentet kommer att informeras i alla skeden av förfarandet i enlighet med artikel 218.10 i EUF-fördraget.

               Kommissionen kommer att offentliggöra denna rekommendation omedelbart efter det att den har antagits.

               Kommissionen rekommenderar att bemyndigandet offentliggörs omedelbart efter det att det har antagits av rådet.

               Rekommendation till

               RÅDETS BESLUT

               om bemyndigande att inleda förhandlingar om ett avtal mellan Europeiska unionen och Republiken Angola om underlättande av investeringar

               EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA BESLUT

               med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 218.3 och 218.4,

               med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation, och

               av följande skäl:

               (1)Förhandlingar bör inledas i syfte att ingå ett avtal med Angola om underlättande av investeringar.

               (2)Genom rådets beslut (EU) 2020/13
                  11
                ändrades förhandlingsdirektiven för förhandlingar om avtal om ekonomiskt partnerskap med länderna och regionerna i Afrika, Västindien och Stillahavsområdet, i den mån de omfattas av unionens befogenhet.

               (3)För att säkerställa samstämmighet och konsekvens med förhandlingarna om underlättande av investeringar med andra AVS-länder bör förhandlingarna med Angola föras på grundval av de förhandlingsdirektiv i beslut (EU) 2020/13 som avser underlättande av investeringar.

               HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

               Artikel 1

               Kommissionen bemyndigas härmed att på unionens vägnar förhandla om ett avtal om underlättande av investeringar med Republiken Angola.

               Artikel 2

               Förhandlingsdirektiven anges i avsnitt 6.2 första stycket i tillägget till beslut (EU) 2020/13.

               Artikel 3

               Förhandlingarna ska föras i samråd med [rådet för in namnet på den särskilda kommittén].

               Artikel 4

               Detta beslut riktar sig till kommissionen.

               Utfärdat i Bryssel den

                     På rådets vägnar

                     Ordförande

                     (1)

                        Rådets beslut (EU) 2020/13 av den 19 december 2019 om ändring av förhandlingsdirektiven för förhandlingar om avtal om ekonomiskt partnerskap med länderna och regionerna i Afrika, Västindien och Stillahavsområdet, i den mån de omfattas av unionens befogenhet, EUT L 6, 10.1.2020, s. 101.

                     (2)

                        Angola är på väg att ansluta sig till det befintliga avtalet om ekonomiskt partnerskap mellan EU och de avtalsslutande SADC-staterna (som för närvarande är Botswana, Eswatini, Lesotho, Moçambique, Namibia och Sydafrika).

                     (3)

                        https://eeas.europa.eu/headquarters/headquarters-homepage/84859/5th-angola-eu-ministerial-meeting-joint-way-forward_en

                     (4)

                        En sådan förhandling pågår för närvarande med fem länder i östra och södra Afrika inom ramen för fördjupningen av det befintliga avtalet om ekonomiskt partnerskap.

                     (5)

                        Artikel 21.2 e i EU-fördraget.

                     (6)

                        2020 års gemensamma meddelande Mot en övergripande strategi för Afrika
                  https://ec.europa.eu/international-partnerships/system/files/communication-eu-africa-strategy-join-2020-4-final_en.pdf

                     (7)

                        https://trade.ec.europa.eu/consultations/index.cfm?consul_id=266

                     (8)

                  http://ec.europa.eu/trade/trade-policy-and-you/expert-groups/

                     (9)

                  http://trade.ec.europa.eu/civilsoc/meetdetails.cfm?meet=11531

                     (10)

                        Se Världsbankens dokument Retention and Expansion of Foreign Direct Investment, Political Risk and Policy Responses
                  http://documents1.worldbank.org/curated/en/387801576142339003/pdf/Political-Risk-and-Policy-Responses.pdf

                     (11)

                        Rådets beslut (EU) 2020/13 av den 19 december 2019 om ändring av förhandlingsdirektiven för förhandlingar om avtal om ekonomiskt partnerskap med länderna och regionerna i Afrika, Västindien och Stillahavsområdet, i den mån de omfattas av unionens befogenhet (EUT L 6, 10.1.2020, s. 101).


               EUROPEISKA KOMMISSIONEN
            Bryssel den 24.3.2021
            COM(2021) 136 final
            Rekommendation till
            RÅDETS BESLUT
            om bemyndigande för kommissionen att på unionens vägnar förhandla om ändringar av konventionen om skydd av europeiska vilda djur och växter samt deras naturliga miljö (Bernkonventionen)

               MOTIVERING

               1.BAKGRUND TILL FÖRSLAGET

               •Motiv och syfte med förslaget

                  Konventionen om skydd av europeiska vilda djur och växter samt deras naturliga miljö (konventionen) syftar till att bevara europeiska vilda djur och växter och deras naturliga miljö, särskilt de vars bevarande kräver samarbete mellan flera länder. Den är ett mellanstatligt avtal som ingåtts inom ramen för Europarådet. Konventionen trädde i kraft den 1 juni 1982.

                  Europeiska unionen har varit avtalsslutande part i konventionen sedan den 1 september 1982
                     1
                  . För närvarande finns det 51 avtalsslutande parter i konventionen, inbegripet alla EU-medlemsstater.

               Europarådets ordinarie anslag till Bernkonventionen har gradvis minskat med åren, så att Bernkonventionens funktioner inte kan säkerställas utan betydande frivilliga bidrag från parterna, men dessa minskar också. Det är därför viktigt att säkerställa en tillförlitlig finansiering för konventionen.

               I enlighet med resolution nr 9 (2019) från ständiga kommitténs trettionionde möte, som antogs den 6 december 2019, om finansieringen av Bernkonventionen och om ett nytt system för obligatoriska ekonomiska bidrag från parterna, tillsattes en temporär expertgrupp för att bistå sekretariatet med att utarbeta förslag om införande av finansieringsklausuler genom ändring av Bernkonventionens artiklar och om upprättande av ett utökat delavtal, vilka skulle behandlas vid ständiga kommitténs fyrtionde möte.

               På grundval av arbetet i den temporära expertgrupp som tillsattes vid ständiga kommitténs 39:e möte diskuterades två kompletterande förslag om finansieringsfrågan vid ständiga kommitténs 40:e möte.  Mötet antog ett beslut till stöd för upprättandet av ett utökat delavtal.  Vad gäller förslaget om att ändra Bernkonventionen så att den omfattar finansieringsklausuler enades ständiga kommittén, till följd av ett uttalande från unionen och dess medlemsstater om att det behövdes ytterligare interna diskussioner innan man kunde fatta ett beslut
                  2
               , om att skjuta upp beslutet om en eventuell ändring av konventionen till sitt 41:a möte, och inga invändningar gjordes.

                  Såsom föreslogs vid ständiga kommitténs 40:e möte skulle ändringen av konventionen innebära att det införs en mekanism för att fastställa ett obligatoriskt bidrag. I den ursprungliga texten gjordes dock ingen åtskillnad mellan kärnbudgeten och programbudgeten, och det angavs inte heller vilken bidragsskala som skulle tillämpas.  Förhandlingarna om ett reviderat ändringsförslag kommer att föras i en temporär arbetsgrupp under hela 2021 inför ett beslut vid ständiga kommitténs 41:a möte. Unionen bör aktivt bidra till dessa förhandlingar.

               •Förenlighet med befintliga bestämmelser inom området

                  Införandet av ett system med obligatoriska bidrag till denna konvention skulle vara förenligt med den politik som förs på andra områden. Unionen är nämligen part i ett stort antal multilaterala miljöavtal inom vars ramar unionen lämnar obligatoriska ekonomiska bidrag på grundval av kraven i avtalet och/eller de finansiella bestämmelser som antagits på grundval av bestämmelser i avtalet.  I samband med sådana avtal görs det normalt åtskillnad mellan kärnbudget och programbudget, och obligatoriska bidrag görs endast till kärnbudgeten.  I den föreslagna ändringen av konventionen klargörs emellertid inte att den mekanism som ska inrättas följer denna modell.  I den föreslagna ändringen anges inte heller någon skala för bidragen. I andra multilaterala miljöavtal fastställs unionens bidrag normalt till högst 2,5 % av de totala bidragen.

                  Det är därför lämpligt att unionen säkerställer att parterna inte blir skyldiga att bidra till programbudgeten och att unionens bidrag inte kan fastställas till mer än 2,5 % av budgeten.

                  Denna rekommendation är helt i linje med, och följer av, rådets beslut 2020/1830 om fastställande av unionens ståndpunkt vid det 40:e mötet i ständiga kommittén för konventionen
                     3
                  .

               •Förenlighet med unionens politik inom andra områden

                  Detta förslag är förenligt med unionens mål avseende miljö och internationella förbindelser.

               2.RÄTTSLIG GRUND, SUBSIDIARITETSPRINCIPEN OCH PROPORTIONALITETSPRINCIPEN

               •Rättslig grund

                  I artikel 218.3 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (EUF-fördraget) föreskrivs att kommissionen ska lägga fram rekommendationer för rådet som ska anta ett beslut om bemyndigande att inleda förhandlingar och utse unionens förhandlare. Enligt artikel 218.4 i EUF-fördraget får rådet ge förhandlaren direktiv.

                  Eftersom förhandlingarna kommer att avse en akt som kompletterar eller ändrar avtalets institutionella ram kan artikel 218.9 i EUF-fördraget inte tillämpas i detta sammanhang.

                  Den förfarandemässiga rättsliga grunden för det föreslagna beslutet är därför artikel 218.3 och 218.4 i EUF-fördraget.

               Det huvudsakliga syftet med och innehållet i den planerade akten rör miljön.

                  Den materiella rättsliga grunden för det föreslagna beslutet är därför artikel 192.1 i EUF-fördraget.

               •Subsidiaritetsprincipen (för icke-exklusiv befogenhet)

                  Miljö är ett område med delad befogenhet enligt artikel 192 i EUF-fördraget. Finansieringen av denna miljökonvention medför att unionen och medlemsstaterna har delad befogenhet med avseende på deras respektive bidrag som parter. Unionen måste därför delta i detta hänseende.

               •Proportionalitetsprincipen

                  Ett rådsbeslut är nödvändigt för att unionen ska kunna delta i dessa förhandlingar, som är avgörande för att fastställa en förutsägbar finansiell grund för den konvention som unionen är part i.

               •Val av instrument

                  Valet av instrument regleras i artikel 218.3 och 218.4 i EUF-fördraget.

               3.RESULTAT AV EFTERHANDSUTVÄRDERINGAR, SAMRÅD MED BERÖRDA PARTER OCH KONSEKVENSBEDÖMNINGAR

               •Efterhandsutvärderingar/kontroller av ändamålsenligheten med befintlig lagstiftning

                  Ej tillämpligt.

               •Samråd med berörda parter

                  Ej tillämpligt.

               •Insamling och användning av sakkunnigutlåtanden

                  Ej tillämpligt.

               •Konsekvensbedömning

                  Ej tillämpligt.

               •Lagstiftningens ändamålsenlighet och förenkling

                  Ej tillämpligt.

               •Grundläggande rättigheter

                  Ej tillämpligt.

               4.BUDGETKONSEKVENSER

                  Unionen bidrar för närvarande med 24 700 EUR per år till Bernkonventionen på grundval av en föreslagen, frivillig bidragsskala.  Det är mycket osannolikt att ett obligatoriskt bidrag på 2,5 % av kärnbudgeten skulle överskrida detta belopp, varför detta initiativ inte får några budgetkonsekvenser.

               5.ÖVRIGA INSLAG

               •Genomförandeplaner samt åtgärder för övervakning, utvärdering och rapportering

                  Förhandlingsdirektiven bör offentliggöras omedelbart efter det att de antagits.

               •Förklarande dokument (för direktiv)

                  Ej tillämpligt.

               •Ingående redogörelse för de specifika bestämmelserna i förslaget

                  Ej tillämpligt.

               Rekommendation till

               RÅDETS BESLUT

               om bemyndigande för kommissionen att på unionens vägnar förhandla om ändringar av konventionen om skydd av europeiska vilda djur och växter samt deras naturliga miljö (Bernkonventionen)

               EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA BESLUT

               med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 218.3 och 218.4,

               med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation, och av följande skäl:

               Det föreslås att konventionen om skydd av europeiska vilda djur och växter samt deras naturliga miljö
                  4
                (Bernkonventionen) ska ändras så att den omfattar finansieringsklausuler.

               Det är nödvändigt att säkerställa att en sådan ändring är förenlig med unionens lagstiftning och intresse, i synnerhet att unionen inte blir skyldig att bidra med mer än 2,5 % av de totala bidragen.

               Kommissionen bör bemyndigas att på Europeiska unionens vägnar förhandla om ändringar av konventionen.

               HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

               Artikel 1

               (1)Kommissionen bemyndigas härmed att på unionens vägnar förhandla om ändringar av konventionen om skydd av europeiska vilda djur och växter samt deras naturliga miljö (Bernkonventionen) vad gäller ett nytt system för obligatoriska ekonomiska bidrag från parterna, vid mötena i ständiga kommittén för konventionen och i den relevanta temporära expertgruppen.

               (2)Kommissionen ska föra dessa förhandlingar på unionens vägnar, i samråd med [namnet på den särskilda kommittén förs in av rådet] och på grundval av de förhandlingsdirektiv som återges i bilagan till detta beslut.

               (3)I den utsträckning unionen och medlemsstaterna har delad behörighet vad gäller innehållet i de ändringar som avses i punkt 1, bör kommissionen och medlemsstaterna ha ett nära samarbete under förhandlingsprocessen, i syfte att säkerställa enighet i unionens och dess medlemsstaters internationella representation.

               (4)Kommissionen ska rapportera till rådet om resultatet av förhandlingarna och, när så är lämpligt, om eventuella problem som uppstår under förhandlingarna.

               Artikel 2

               Detta beslut riktar sig till kommissionen.

               Utfärdat i Bryssel den

                     På rådets vägnar

                     Ordförande

                     (1)

                        Rådets beslut 82/72/EEG av den 3 december 1981 om ingående av konventionen om skydd av europeiska vilda djur och växter samt deras naturliga miljö (EGT L 38, 10.2.1982, s. 1).

                     (2)

                        Se även rådets beslut (EU) 2020/1830 av den 27 november 2020 om den ståndpunkt som ska intas på Europeiska unionens vägnar vid det 40:e mötet i ständiga kommittén för konventionen om skydd av europeiska vilda djur och växter samt deras naturliga miljö (Bernkonventionen), EUT L 409, 4.12.2020, s. 34.

                     (3)

                        Se ovan.

                     (4)

                        Rådets beslut 82/72/EEG av den 3 december 1981 om ingående av konventionen om skydd av europeiska vilda djur och växter samt deras naturliga miljö (EGT L 38, 10.2.1982, s. 1).

    ---documentbreak---

               EUROPEISKA KOMMISSIONEN
            Bryssel den 24.3.2021
            COM(2021) 136 final
            BILAGA
            till
            rekommendationen till rådets beslut
            om bemyndigande för kommissionen att på unionens vägnar förhandla om ändringar av konventionen om skydd av europeiska vilda djur och växter samt deras naturliga miljö (Bernkonventionen)

               BILAGA

               Direktiv för förhandlingarna om ändringar av konventionen om skydd av europeiska vilda djur och växter samt deras naturliga miljö (Bernkonventionen)

               (1)Kommissionen bör sträva efter att säkerställa att ett avtal som leder till en översyn av konventionen om skydd av europeiska vilda djur och växter samt deras naturliga miljö (Bernkonventionen), och dess tillämpning, är förenliga med Europeiska unionens relevanta lagstiftning och politik på olika områden, särskilt unionslagstiftningen på området natur och biologisk mångfald
                  1
               , och unionens åtaganden enligt andra relevanta multilaterala miljöavtal.

               (2)Vad gäller förslagen om att ändra konventionen om skydd av europeiska vilda djur och växter samt deras naturliga miljö (Bernkonventionen) för att införa ett obligatoriskt ekonomiskt bidrag, bör kommissionen delta i förhandlingarna om hur man bäst kan ta itu med frågan om att skapa en säker och förutsebar finansiell grund för konventionen, och därvid sträva efter att i enlighet med unionens ståndpunkt säkerställa att ändringen

               (a)inte inför ett obligatoriskt bidrag till programbudgeten,

               (b)inte leder till att unionens bidrag överskrider 2,5 % av de totala bidragen,

               (c)inte påverkar parternas befintliga skyldigheter enligt denna konvention.

               (3)Kommissionen bör föra förhandlingarna i enlighet med relevant gällande EU-lagstiftning eller unionens överenskomna ståndpunkter som fastställts specifikt för dessa förhandlingar i den särskilda kommitté med företrädare för medlemsstaterna som anges i artikel 1.2 i detta rådsbeslut, eller i rådet.

               (4)Kommissionen ska rapportera till rådet om resultatet av förhandlingarna och, när så är lämpligt, om eventuella problem som uppstår under förhandlingarna.

                     (1)

                        I synnerhet Europaparlamentets och rådets direktiv 2009/147/EG av den 30 november 2009 om bevarande av vilda fåglar, rådets direktiv 92/43/EEG av den 21 maj 1992 om bevarande av livsmiljöer samt vilda djur och växter och Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1143/2014 av den 22 oktober 2014 om förebyggande och hantering av introduktion och spridning av invasiva främmande arter.


               EUROPEISKA KOMMISSIONEN
            Bryssel den 20.11.2019
            COM(2019) 912 final
            Rekommendation till
            RÅDETS REKOMMENDATION
            för korrigering av den konstaterade betydande avvikelsen från anpassningsbanan för att uppnå det medelfristiga budgetmålet i Rumänien
            {SWD(2019) 932 final}

               Rekommendation till

               RÅDETS REKOMMENDATION

               för korrigering av den konstaterade betydande avvikelsen från anpassningsbanan för att uppnå det medelfristiga budgetmålet i Rumänien

               EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION

               med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 121.4,

               med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken
                  1
               , särskilt artikel 10.2 andra stycket,

               med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation, och

               av följande skäl:

               (1)Enligt artikel 121 i fördraget ska medlemsstaterna verka för sunda offentliga finanser på medellång sikt genom samordning av den ekonomiska politiken och genom multilateral övervakning för att undvika alltför stora underskott i den offentliga sektorns finanser.

               (2)Stabilitets- och tillväxtpakten syftar till att genom sunda offentliga finanser stärka förutsättningarna för prisstabilitet och stark hållbar tillväxt som kan bidra till ökad sysselsättning.

               (3)I juni 2017 och juni 2018 konstaterade rådet i enlighet med artikel 121.4 i fördraget att en betydande avvikelse från Rumäniens medelfristiga budgetmål eller från anpassningsbanan mot detta mål förelegat 2016 respektive 2017. Med anledning av dessa fastställda betydande avvikelser utfärdade rådet rekommendationer den 16 juni 2017
                  2
                och den 22 juni 2018
                  3
                om att Rumänien skulle vidta nödvändiga åtgärder för att komma till rätta med dessa avvikelser. Rådet konstaterade senare att Rumänien inte hade vidtagit effektiva åtgärder till följd av dessa rekommendationer och utfärdade därför reviderade rekommendationer den 5 december 2017
                  4
                och den 4 december 2018
                  5
               . Rådet konstaterade senare att Rumänien inte hade vidtagit effektiva åtgärder till följd av dessa rekommendationer heller.

               (4)Den 14 juni 2019 beslutade rådet att en betydande avvikelse från anpassningsbanan mot Rumäniens medelfristiga budgetmål återigen hade förelegat 2018 och utfärdade en rekommendation om att Rumänien bör vidta nödvändiga åtgärder för att säkerställa att den nominella ökningen i primära offentliga nettoutgifter
                  6
                inte överstiger 4,5 % 2019 och 5,1 % 2020, vilket motsvarar en årlig strukturell anpassning på 1,0 % av bruttonationalprodukten (BNP) 2019 och 0,75 % av BNP 2020
                  7
               . Rumänien rekommenderades vidare använda alla oförutsedda vinster till att minska sitt underskott, medan budgetkonsolideringen bör syfta till att, utan att hämma tillväxten, säkerställa en varaktig förbättring av det strukturella saldot i de offentliga finanserna. Rådet fastställde en tidsfrist fram till och med den 15 oktober 2019 för Rumänien att rapportera om vilka åtgärder som vidtagits till följd av den rekommendationen.

               (5)Den 9 juli 2019 rekommenderade rådet Rumänien att säkerställa att landet under 2019 och 2020 följer rådets rekommendation av den 14 juni 2019 för att korrigera den betydande avvikelsen från anpassningsbanan mot det medelfristiga budgetmålet
                  8
               .

               (6)Den 25 september 2019 genomförde kommissionen ett utökat övervakningsuppdrag på plats i Rumänien enligt artikel -11.2 i förordning (EG) nr 1466/97. Efter att ha översänt sina preliminära resultat till de rumänska myndigheterna för synpunkter lade kommissionen fram resultaten för rådet den 20 november 2019. Dessa resultat offentliggjordes.

               (7)Den 15 oktober 2019 överlämnade de rumänska myndigheterna en rapport om effektiva åtgärder som vidtagits till följd av rådets rekommendation av den 14 juni 2019. Mot bakgrund av den information som myndigheterna lämnade i sin rapport och den samlade bedömningen på grundval av kommissionens höstprognos 2019 slog rådet den 20 november 2019 fast att Rumänien inte vidtagit effektiva åtgärder till följd av rådets rekommendation av den 14 juni 2019.

               (8)Det är mot bakgrund av Rumäniens underlåtenhet att vidta effektiva åtgärder och den ackumulerade stora avvikelsen från den rekommenderade anpassningsbanan mot landets medelfristiga budgetmål lämpligt att i enlighet med artikel 121.4 i fördraget rikta en reviderad rekommendation till Rumänien om åtgärder som bör vidtas.

               (9)Enligt kommissionens höstprognos 2019 kommer Rumäniens strukturella saldo att försämras med 0,8 % av BNP 2019 och med ytterligare 0,8 % av BNP 2020. Som en följd av detta beräknas det strukturella underskottet bli 2,5 % av BNP och 3,4 % av BNP 2019 respektive 2020 från det medelfristiga budgetmålet om ett strukturellt underskott på 1,0 % av BNP.

               (10)För att korrigera de ackumulerade avvikelserna och för att få Rumänien att återgå till en lämplig anpassningsbana efter tidigare avvikelser bör ytterligare insatser komplettera den rekommenderade årliga strukturella anpassning på 0,75 % av BNP för 2020 som rådet rekommenderade den 14 juni 2019. En ytterligare ansträngning på 0,25 % av BNP förefaller lämplig med tanke på storleken på de ackumulerade avvikelserna från den rekommenderade anpassningsbanan mot det medelfristiga målet. Detta kommer att påskynda anpassningen till det medelfristiga budgetmålet utan att äventyra den ekonomiska tillväxten.

               (11)Enligt kommissionens höstprognos 2019 kommer det offentliga underskottet att uppgå till 3,6 % 2019 och 4,4 % 2020 och därmed ligga över fördragets referensvärde på 3 % av BNP. Den strukturella anpassning som krävs verkar också vara lämplig för att säkerställa att Rumänien respekterar fördragets referensvärde på 3 % av BNP under 2020.

               (12)Enligt kommissionens höstprognos 2019 förutsätter den nödvändiga förbättringen av det strukturella saldot med 1,0 % av BNP 2020 att den nominella ökningen i primära offentliga nettoutgifter inte överstiger 4,4 %.

               (13)I kommissionens höstprognos 2019 förutses en försämring av det strukturella saldot med 0,8 % av BNP 2020. För att uppnå en strukturell förbättring på 1,0 % av BNP krävs därför åtgärder som ger en effekt motsvarande totalt 1,8 % av BNP i strukturella termer jämfört med det nuvarande grundscenariot i kommissionens höstprognos 2019.

               (14)Underlåtenheten att följa tidigare rekommendationer för att korrigera den betydande avvikelse som konstaterats och risken att fördragets referensvärde överskrids innebär att åtgärder omgående måste vidtas för att få Rumänien att återgå till en försiktig finanspolitik

               (15)För att uppnå de rekommenderade budgetmålen är det mycket viktigt att Rumänien antar och strikt genomför nödvändiga åtgärder och noga övervakar de löpande utgifternas utveckling.

               (16)Kraven i denna rekommendation ersätter motsvarande krav i rådets rekommendation av den 14 juni 2019.

               (17)Rumänien bör senast den 15 april 2020 rapportera till rådet vilka åtgärder som vidtas till följd av denna rekommendation, eventuellt i det konvergensprogram som inlämnas i enlighet med artikel 7 i förordning (EG) nr 1466/97.

               (18)Denna rekommendation bör offentliggöras.

               HÄRIGENOM REKOMMENDERAS ATT RUMÄNIEN

               (1)vidtar nödvändiga åtgärder för att säkerställa att den nominella ökningen i primära offentliga nettoutgifter inte överstiger 4,4 % 2020, vilket motsvarar en årlig strukturell anpassning på 1.0 % av BNP, och därmed återgår till en lämplig anpassningsbana mot det medelfristiga budgetmålet,

               (2)använder oförutsedda vinster till att minska underskottet och vidtar budgetkonsolideringsåtgärder som, utan att hämma tillväxten, varaktigt förbättrar det strukturella saldot i de offentliga finanserna,

               (3)senast den 15 april 2020 rapporterar till rådet vilka åtgärder som vidtagits till följd av denna rekommendation. Rapporten bör innehålla tillräckligt specificerade och trovärdigt aviserade åtgärder, inbegripet varje åtgärds budgeteffekt, för att följa den nödvändiga anpassningsbanan samt uppdaterade och detaljerade budgetprognoser för 2020.

               Denna rekommendation riktar sig till Rumänien.

               Utfärdad i Bryssel den

                     På rådets vägnar

                     Ordförande

                     (1)

                        EGT L 209, 2.8.1997, s. 1.

                     (2)

                        EUT C 216, 6.7.2017, s. 1.

                     (3)

                        EUT C 223, 27.6.2018, s. 3.

                     (4)

                        EUT C 439, 20.12.2017, s. 1.

                     (5)

                        EUT C 460, 21.12.2018, s. 1.

                     (6)

                        Primära offentliga nettoutgifter omfattar totala offentliga utgifter exklusive ränteutgifter, utgifter för EU-program som till fullo uppvägs av inkomster från EU-fonder samt icke-diskretionära förändringar i utgifter för arbetslöshetsförmåner. Nationellt finansierade fasta bruttoinvesteringar är utjämnade över en fyraårsperiod. Diskretionära åtgärder på inkomstsidan eller lagstadgade inkomstökningar är inräknade. Engångsåtgärder på såväl inkomst- som utgiftssidan är avräknade.

                     (7)

                        EUT C 210, 21.6.2019, s. 1.

                     (8)

                        EUT C 301, 5.9.2019, s. 135.