title: Rådets rekommendation av den 9 juli 2013 om Spaniens nationella reformprogram 2013, med avgivande av rådets yttrande om Spaniens stabilitetsprogram för 2012–2016

text:
               30.7.2013

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               C 217/81

      RÅDETS REKOMMENDATION

   av den 9 juli 2013
   om Spaniens nationella reformprogram 2013, med avgivande av rådets yttrande om Spaniens stabilitetsprogram för 2012–2016
   2013/C 217/20
   EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION
   med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 121.2 och 148.4,
   med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken (1), särskilt artikel 5.2,
   med beaktande av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1176/2011 av den 16 november 2011 om förebyggande och korrigering av makroekonomiska obalanser (2), särskilt artikel 6.1,
   med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation,
   med beaktande av Europeiska rådets slutsatser,
   med beaktande av sysselsättningskommitténs yttrande,
   med beaktande av ekonomiska och finansiella kommitténs yttrande,
   med beaktande av yttrandet från kommittén för socialt skydd,
   med beaktande av yttrandet från kommittén för ekonomisk politik, och
   av följande skäl:

               (1)

               Den 26 mars 2010 antog Europeiska rådet kommissionens förslag till en ny strategi för sysselsättning och tillväxt, Europa 2020, som bygger på en ökad samordning av den ekonomiska politiken med inriktning på ett antal nyckelområden där åtgärder behövs för att stärka förutsättningarna för hållbar tillväxt och konkurrenskraft i Europa.

               (2)

               Den 13 juli 2010 antog rådet en rekommendation om de allmänna riktlinjerna för medlemsstaternas och unionens ekonomiska politik (2010–2014) och den 21 oktober 2010 ett beslut om riktlinjer för medlemsstaternas sysselsättningspolitik (3), vilka tillsammans utgör de integrerade riktlinjerna. Medlemsstaterna uppmanades att beakta de integrerade riktlinjerna i sin nationella ekonomiska politik och sysselsättningspolitik.

               (3)

               Den 29 juni 2012 beslutade medlemsstaternas stats- och regeringschefer om en tillväxt- och sysselsättningspakt, som ger ett enhetligt ramverk för insatser på nationell nivå, EU-nivå och euroområdesnivå med hjälp av alla tänkbara medel, instrument och politiska åtgärder. De beslutade om insatser som ska utföras på medlemsstatsnivå och uttryckte i synnerhet sitt fulla åtagande att uppnå målen i Europa 2020-strategin och genomföra de landsspecifika rekommendationerna.

               (4)

               Den 10 juli 2012 antog rådet en rekommendation (4) om Spaniens nationella reformprogram för 2012 och avgav ett yttrande om Spaniens stabilitetsprogram för 2012–2015.

               (5)

               Den 28 november 2012 antog kommissionen den årliga tillväxtöversikten, som markerar inledningen av 2013 års europeiska planeringstermin för samordning av den ekonomiska politiken. Den 28 november 2012 antog kommissionen, på grundval av förordning (EU) nr 1176/2011, även rapporten om varningsmekanismen, i vilken Spanien identifierades som en av de medlemsstater som skulle bli föremål för en fördjupad granskning.

               (6)

               Europaparlamentet har vederbörligen involverats i den europeiska planeringsterminen, i enlighet med förordning (EG) nr 1466/97, och antog den 7 februari 2013 en resolution om sysselsättning och sociala aspekter i den årliga tillväxtöversikten 2013 och en resolution om bidraget till den årliga tillväxtöversikten 2013.

               (7)

               Den 14 mars 2013 godkände Europeiska rådet prioriteringarna för att säkerställa finansiell stabilitet, budgetkonsolidering och åtgärder för att främja tillväxt. Europeiska rådet betonade behovet av att eftersträva differentierad och tillväxtvänlig budgetkonsolidering, återställa normala villkor för utlåning till näringslivet, främja tillväxt och konkurrenskraft, ta itu med arbetslösheten och krisens sociala följdverkningar samt modernisera den offentliga förvaltningen.

               (8)

               Den 10 april 2013 offentliggjorde kommissionen resultaten av sin fördjupade granskning av Spanien, i enlighet med artikel 5 i förordning (EU) nr 1176/2011. Av sin analys drog kommissionen slutsatsen att Spanien har alltför stora makroekonomiska obalanser. I synnerhet fortsätter den mycket stora inhemska och externa skuldsättningen att medföra risker för tillväxten och den finansiella stabiliteten, banksektorn genomgår en rekapitaliserings- och omstruktureringsprocess, bland annat med offentliga medel, stelheter på produkt- och arbetsmarknaderna bidrar till hög och stigande arbetslöshet och hindrar rent allmänt anpassningen av ekonomin. Trots att anpassningen är på gång, kräver själva storleken på de nödvändiga korrigeringarna fortsatt kraftfulla politiska åtgärder när det gäller varu- och tjänstemarknaderna, arbetsmarknaden, finanssektorn och de offentliga finanserna.

               (9)

               Den 30 april 2013 lade Spanien fram sitt nationella reformprogram för 2013 och sitt stabilitetsprogram för perioden 2012–2016. I syfte att beakta deras inbördes samband har de båda programmen bedömts samtidigt.

               (10)

               Baserat på bedömningen av stabilitetsprogrammet enligt artikel 5.1 i förordning (EG) nr 1466/97 anser rådet att det makroekonomiska scenario som ligger till grund för de finanspolitiska beräkningarna i programmet i stora drag är trovärdigt för 2013 och att det finns risker för försämring från och med 2014 jämfört med kommissionens avdelningars vårprognos 2013. Även om tillväxten enligt prognoserna i stabilitetsprogrammet kommer att bli lägre under perioden 2014–2016 än vad som sägs i kommissionens avdelningars vårprognos 2013, bygger den senare på ett antagande om oförändrad politik och beaktar därför inte den budgetkonsolidering som krävs för att uppnå de finanspolitiska målen i stabilitetsprogrammet. Målet för den finanspolitiska strategin i stabilitetsprogrammet är att få ner det offentliga underskottet under referensvärdet på 3 % av BNP till 2016. Konsolideringen bygger i första hand på utgiftsbegränsningar så att utgiftskvoten sjunker med 3,7 procentenheter mellan 2012 och 2016, men också på några intäktshöjande åtgärder. Baserat på det (omräknade) strukturella saldot (5) är den årliga förbättringen i det strukturella underskottet enligt programmet 1,2 %, 0,4 %, 0,9 % respektive 0,9 % av BNP mellan 2013 och 2016. Efter korrigeringen av det alltför stora underskottet bekräftar stabilitetsprogrammet det medelfristiga budgetmålet med ett saldo i balans i strukturella termer, vilket skulle kunna nås 2018. Det medelfristiga budgetmålet är mer ambitiöst än vad stabilitets- och tillväxtpakten kräver. Den planerade anpassningstakten i strukturella termer för 2017–2018 innebär tillräckliga framsteg på väg mot det medelfristiga budgetmålet. Enligt stabilitetsprogrammet kommer skuldkvoten att nå sitt högsta värde 2016 för att därefter börja sjunka.
               Det finns risker som hotar justeringen av underskottet och skulden. Åtgärderna för att stödja underskottsmålen är inte tillräckligt beskrivna, i synnerhet inte på regional nivå. Stabilitetsprogrammet innehåller inga åtgärder för 2016, och tidigare tillfälliga åtgärder har bara förlängts till 2014. Planerade besparingar från reformen av den lokala förvaltningen medför stora risker i samband med genomförandet. Det råder osäkerhet kring det ekonomiska läget, arbetsmarknadsläget och det finansiella läget och även kring utvecklingen av intäkterna mot bakgrund av kvarstående makroekonomiska obalanser. Om den antagna reformen av förtida pensioner genomförs helt och man når enighet om hållbarhetsfaktorn, skulle riskerna i systemet för social trygghet minska. Ytterligare en risk gäller ansvarsförbindelserna med koppling till system/garantier för skydd av tillgångar. Stora framsteg har gjorts när det gäller rapporteringen av budgetens genomförande, men det finns utrymme för ett öppnare och snabbare genomförande av de förebyggande och korrigerande mekanismerna i lagen om budgetstabilitet. Det saknas systematisk och snabb rapportering om den offentliga sektorns förfallna skulder, vars omfattning har krävt ett särskilt återbetalningsprogram. Det oberoende finanspolitiska rådet har inte inrättats enligt tidtabellen. En föreslagen revidering av indexeringsreglerna för alla offentliga intäkter och utgifter skulle medföra budgetbesparingar och priserna skulle bättre spegla de ekonomiska förhållandena. I det nationella reformprogrammet konstateras att man måste göra hälso- och sjukvården mer kostnadseffektiv och sänka läkemedelsutgifterna, till exempel genom att revidera referenspriserna och centralisera inköpen av läkemedel, eller öka egenavgifterna.

               (11)

               Betydande omfördelningar av den relativa skattebördan mot konsumtion och miljöskatter gjordes under 2012, men skatternas andel av BNP i Spanien är ändå en av de lägsta i unionen. Skattesystemet kan effektiviseras ytterligare genom att öka andelen mer tillväxtvänliga indirekta skatter och ta itu med skattebedrägerier och skatteflykt, i linje med insatserna för budgetkonsolideringen. Spanien har vidtagit några åtgärder mot den skevhet i företagsbeskattningen som gynnar lånefinansiering, men det krävs ytterligare åtgärder mot bakgrund av den höga privata skuldsättningen.

               (12)

               Anpassningsprogrammet för finanssektorn är på rätt spår. I synnerhet har nödvändiga rekapitaliseringar genomförts, och kapitalförvaltningsbolaget Sareb har bildats. Omstruktureringen av bankerna, med stöd i besluten enligt statsstödsreglerna, kommer att kräva fortsatt uppmärksamhet de kommande åren. För att mildra finansierings- och likviditetsrestriktionerna för företagen införde Spanien 2012 en omfattande betalningsplan för regionala och lokala myndigheters kommersiella skulder till företagen (27,3 miljarder EUR) och drog igång olika initiativ för att bredda finansieringsalternativen för företagen. En utökning av den planen planeras för 2013.

               (13)

               Arbetsmarknadsläget är fortfarande kritiskt. Ekonomin bygger inte längre i samma grad på inhemsk efterfrågan och byggnation, bland annat mot bakgrund av stelheter på marknaden och bristande matchning på arbetsmarknaden, och det har lett till en ökad arbetslöshet på 27 % i början av 2013. Särskilt oroväckande är den markanta ökningen av ungdomsarbetslösheten till 56 % och ökningen av långtidsarbetslösheten till 44,4 % av den totala arbetslösheten i slutet av 2012. Tillgängliga data tyder på att arbetsmarknadsreformen från 2012 har börjat ge resultat i form av högre intern flexibilitet (inom företagen), viss sänkning av uppsägningskostnader och mer återhållsamma löneökningar. En officiell utvärdering av reformen i förhållande till uppsatta mål, i syfte att vid behov komplettera den, är enligt det nationella reformprogrammet planerad till juli 2013. Reformerna av de aktiva arbetsmarknadsåtgärderna släpar efter, insatser för att modernisera och stärka den offentliga arbetsmarknadsmyndigheten krävs fortfarande och det nyligen beslutade tillståndet att öppna privata arbetsförmedlingar är ännu inte helt genomfört, vilket också gäller för samarbetet mellan nationella och regionala offentliga arbetsförmedlingar (jobbportalen).

               (14)

               Den höga andelen arbetslösa utan formella kvalifikationer (35 %) och otillräcklig utbildning för arbetsmarknadens behov bidrar till den höga ungdomsarbetslösheten och till långtidsarbetslösheten. Den nationella sysselsättnings- och entreprenörskapsstrategin för ungdomar för 2013–2016, som lades fram i mars 2013, samlar en rad kort- och långsiktiga åtgärder för att förbättra de ungas arbetsutsikter. Samtidigt har varvad yrkesutbildning införts och pilotprojekt startades redan 2012. I det nationella reformprogrammet för 2013 lyfter man också fram att det är viktigt att reformen av utbildningssystemet snabbt genomförs och att den övergripande kvaliteten på utbildningen förbättras.

               (15)

               Främst på grund av arbetsmarknadsläget, men också på grund av det sociala skyddets begränsade förmåga att minska fattigdomen, ligger Spanien under EU-genomsnittet för de viktigaste indikatorerna för fattigdom och social utestängning, och barnen är särskilt utsatta. I stort noterades inga större förbättringar när det gäller nya politiska åtgärder. Det nationella reformprogrammet innehåller inga uppgifter om innehållet i den nationella handlingsplanen för social integration för 2013–2016 eller om tidtabellen för antagandet. De viktigaste utmaningarna är att rationalisera målen och resurserna inom en lämplig politisk ram, förbättra styrningen och den interinstitutionella samordningen på nationell, regional och lokal nivå, förenkla förfarandena för dem som söker socialt bistånd och granska hindren för rörligheten. Vissa framsteg noterades i fråga om åtgärder mot barnfattigdom och effektivare stödtjänster för familjer.

               (16)

               Svagheter i näringslivsklimatet, till exempel den segmenterade hemmamarknaden och inträdeshinder inom tjänstesektorn, hämmar skapandet av nya arbetstillfällen och gör att det tar längre tid för reformerna att få genomslag än vad som förutsågs i reformplanen från september 2012. Regeringen antog det första utkastet till en lag om en enhetlig marknad i januari 2013 och parlamentet väntas anta förslaget i slutet av 2013. I det nationella reformprogrammet för 2013 upprepas vissa åtaganden och ett första utkast till lagen om tjänster inom fria yrken planeras till slutet av juni 2013 och det slutliga antagandet av lagen om entreprenörskap och företagsinternationalisering före utgången av 2013. Trots de förväntade effekterna av dessa reformer finns det fortfarande utrymme för att förenkla villkoren för att starta och lägga ner företag, särskilt genom att förkorta tiden för tillstånd att starta företag och se över insolvensreglerna. Dessutom bör lagstiftningshinder och andra hinder för företagens tillväxt åtgärdas. De senaste reformerna till trots fortsätter hindren för stora detaljhandelsplatser att begränsa konkurrensen i detaljhandeln. I september 2012 antog regeringen ett lagförslag om en sammanslagning av den nationella konkurrensmyndigheten och tillsyns- och regleringsmyndigheterna inom sex sektorer för att skapa ett enda organ – den nationella marknads- och konkurrenskommissionen. Denna reform ska ge en enhetlig tillämpning av konkurrensprinciper i de olika ekonomiska sektorerna. Avdragsrätten för boräntor och återbetalningar togs bort 2012 och det var viktigt för att minska incitamenten för bostadsägande, men satsningar på att skapa en större och effektivare hyresmarknad, som också skulle främja rörligheten på arbetsmarknaden, är ännu i sin linda.

               (17)

               Underskottet när det gäller eltaxorna, som innebär en potentiellt ansenlig latent skuld i budgeten och makroekonomiska risker som inte kan förbises, har ännu inte slutgiltigt åtgärdats, eftersom de insatser som presenterades under 2012 och tidigt under 2013 är otillräckliga. I det nationella reformprogrammet för 2013 meddelar regeringen att ett lagförslag om ytterligare reformer av elsektorn kommer att läggas fram i slutet av juni 2013. Det är möjligt att ytterligare förbättra konkurrensen på detaljistmarknaden för el. Investeringarna i transportinfrastrukturen är talrika, men det går att göra urvalet av investeringar mer logiskt och prioritera ett ändamålsenligt underhåll av befintliga nät. Ett nytt självständigt observationsorgan är planerat och det skulle hjälpa i detta avseende. Samtidigt hämmas konkurrensen inom gods- och passagerartrafik på järnväg av tekniska hinder och lagstiftningshinder.

               (18)

               Den mycket decentraliserade förvaltningsstrukturen kräver bättre samordning mellan olika offentliga förvaltningar, både för att sänka kostnaderna och begränsa den administrativa bördan för företag och hushåll. Flera initiativ har tagits och pågår på det här området. I februari 2013 lade regeringen till exempel fram ett lagförslag om en reform av den lokala förvaltningen (som parlamentet kommer att anta före utgången av 2013) och en kommitté för reformer av den offentliga förvaltningen tillsattes. Den kommer att lägga fram reformförslag för den spanska offentliga förvaltningen i slutet av juni 2013. Reformer för att förbättra rättsväsendet håller på att genomföras, även om vissa åtgärder är försenade, och det finns dessutom ytterligare möjligheter till förbättringar.

               (19)

               Kommissionen har inom ramen för den europeiska planeringsterminen gjort en omfattande analys av Spaniens ekonomiska politik. Den har bedömt stabilitetsprogrammet och det nationella reformprogrammet. Den har inte bara beaktat programmens relevans för en hållbar finanspolitik och socioekonomisk politik i Spanien utan också i vilken utsträckning EU:s regler och riktlinjer har iakttagits, mot bakgrund av behovet att stärka den övergripande ekonomiska styrningen i unionen genom att framtida nationella beslut fattas med beaktande av synpunkter på EU-nivå. Kommissionens rekommendationer inom den europeiska planeringsterminen återspeglas i rekommendationerna 1–9 nedan.

               (20)

               Mot bakgrund av denna bedömning har rådet granskat stabilitetsprogrammet och dess yttrande (6) återspeglas särskilt i rekommendation 1 nedan.

               (21)

               Mot bakgrund av kommissionens fördjupade granskning och denna bedömning har rådet granskat det nationella reformprogrammet och stabilitetsprogrammet. Bedömningen ger vid handen att den föreslagna reformagendan är omfattande och går i rätt riktning. Det framgår emellertid också att det är brådskande att anta och effektivt genomföra de reformer som saknas så att de kan börja ge de förväntade positiva effekterna. Rådets rekommendationer enligt artikel 6 i förordning (EU) nr 1176/2011 återspeglas i rekommendationerna 1, 2, 3, 4, 5, 7, 8 och 9 nedan.

               (22)

               I samband med den europeiska planeringsterminen har kommissionen dessutom analyserat den ekonomiska politiken i euroområdet som helhet. På dessa grunder har rådet utfärdat särskilda rekommendationer till de medlemsstater som har euron som valuta (7). I egenskap av ett land som har euron som valuta bör Spanien även säkerställa ett fullständigt och snabbt genomförande av dessa rekommendationer.

         HÄRIGENOM REKOMMENDERAS Spanien att vidta följande åtgärder under perioden 2013–2014:

               1.

               Genomföra den strukturella finanspolitiska insats som krävs enligt rådets rekommendation inom förfarandet vid alltför stora underskott för att korrigera det alltför stora underskottet till 2016. Av den anledningen genomföra de åtgärder som antagits i budgetplanerna för 2013 på alla förvaltningsnivåer och stärka den medelfristiga finanspolitiska strategin med tillräckligt noggrant beskrivna strukturåtgärder för 2014–2016. En varaktig korrigering av de finanspolitiska obalanserna bygger på ett trovärdigt genomförande av ambitiösa strukturreformer som skulle stärka anpassningsförmågan och ge en skjuts åt potentiell tillväxt och sysselsättning. Fortsätta med strukturanpassningar i lagom takt efter korrigeringen av det alltför stora underskottet så att det medelfristiga budgetmålet kan nås till 2018. Se till att de förebyggande och korrigerande åtgärderna i lagen om budgetstabilitet tillämpas noggrant och öppet. Inrätta ett självständigt finanspolitiskt råd före utgången av 2013 som ska analysera, ge råd och övervaka att finanspolitiken följer landets och EU:s finanspolitiska regler. Förbättra effektiviteten och kvaliteten på de offentliga utgifterna på alla förvaltningsnivåer och göra en systematisk översyn av alla stora utgiftsposter till mars 2014. Öka hälso- och sjukvårdens kostnadseffektivitet, samtidigt som vårdtillgången för utsatta grupper behålls, till exempel genom att minska sjukhusens läkemedelsutgifter, förbättra samordningen mellan olika typer av vård och öka incitamenten för en effektivare resursanvändning. Vidta åtgärder för att minska den offentliga sektorns utestående skulder, undvika att nya skulder tillkommer och regelbundet offentliggöra uppgifter om utestående belopp. Anta lagen om indexering för att minska graden av prisstelhet i de offentliga utgifterna och inkomsterna, i så god tid att lagen kan träda i kraft i början av 2014, och överväga ytterligare insatser för att begränsa tillämpningen av indexeringsklausuler. Före utgången av 2013 slutföra arbetet med att skriva in hållbarhetsfaktorn i lagstiftningen för att säkerställa pensionssystemets långsiktiga finansiella stabilitet, inklusive att höja den verkliga pensionsåldern genom att anpassa den eller pensionsförmånerna till förändringar i den förväntade livslängden.

               2.

               Genomföra en systematisk översyn av skattesystemet senast i mars 2014. Överväga att ytterligare begränsa skatteutgifter i den direkta beskattningen, utreda möjligheten att ytterligare begränsa tillämpningen av reducerade momssatser och vidta fler åtgärder för miljöbeskattning, särskilt acciser och bränsleskatter. Vidta ytterligare åtgärder för att ta itu med den skevhet i företagsbeskattningen som gynnar skuldfinansiering. Trappa upp kampen mot den svarta ekonomin och odeklarerat arbete.

               3.

               Genomföra anpassningsprogrammet för finanssektorn om rekapitalisering av finansinstituten, inklusive de åtgärder för att främja finansförmedling som inte utförs av banker som antogs i november 2012.

               4.

               Slutföra utvärderingen av arbetsmarknadsreformen från 2012 med avseende på alla dess mål och åtgärder senast i juli 2013, och om nödvändigt lägga fram ändringsförslag senast i september 2013. Anta den nationella sysselsättningsplanen för 2013 senast i juli 2013 och snabbt anta en resultatinriktad reform av de aktiva arbetsmarknadsåtgärderna, bland annat genom effektivare och mer målinriktad rådgivning. Stärka och modernisera den offentliga arbetsförmedlingen för att effektivisera den individuella hjälpen till de arbetslösa efter deras profil och utbildningsbehov. Effektivisera omskolningsprogram för äldre eller lågutbildade arbetstagare. Se till att den gemensamma jobbportalen tas i drift fullt ut och påskynda genomförandet av det offentlig–privata samarbetet om arbetsförmedling för att säkerställa en effektiv tillämpning redan under 2013.

               5.

               Genomföra och noggrant övervaka effektiviteten i åtgärderna mot ungdomsarbetslösheten i sysselsättnings- och entreprenörskapsstrategin för ungdomar för 2013–2016, till exempel en ungdomsgaranti. Fortsätta arbetet med att öka utbildningens relevans för arbetsmarknaden, minska förtida avhopp från skolan och främja livslångt lärande, bland annat genom att utöka utbudet av varvad yrkesutbildning efter den nuvarande pilotfasen och genom att införa ett omfattande övervakningssystem för elevernas resultat före utgången av 2013.

               6.

               Anta och genomföra nödvändiga åtgärder för att minska antalet personer som riskerar fattigdom och/eller social utestängning genom att stärka de aktiva arbetsmarknadsåtgärderna för att förbättra anställbarheten för personer med svag anknytning till arbetsmarknaden och genom att göra stödåtgärderna effektivare och mer ändamålsenliga, inbegripet familjestödtjänster av god kvalitet.

               7.

               I brådskande ordning anta och genomföra lagförslaget om en enhetlig marknad och påskynda alla kompletterande insatser som krävs för ett snabbt genomförande. Garantera den nyligen inrättade tillsynsmyndighetens effektivitet, självständighet och oberoende. Senast vid utgången av 2013 anta och genomföra lagen om yrkesorganisationer och tjänster inom de fria yrkena, för att avlägsna alla omotiverade begränsningar av tillgång till och utövande av yrkesverksamhet, samt lagen om entreprenörskap. Omstrukturera och rationalisera stödsystemen vid företagsinternationaliseringar. Minska antalet tillståndsförfaranden och förkorta handläggningstiden, inklusive för industriverksamhet, och sprida användningen av systemet med ”påskyndad tillståndshandläggning” till annan verksamhet än detaljhandeln. Se över insolvensreglerna för företag och enskilda, inklusive genom att begränsa företagares personliga betalningsansvar och underlätta för företagare som misslyckats att få en andra chans. Undanröja omotiverade restriktioner för etableringen av stora detaljhandelslokaler. Senast i mars 2014 granska hur effektivt regelverket för att stödja hyresmarknaden för bostäder är.

               8.

               Ta itu med underskottet när det gäller eltaxorna och genomföra en strukturreform av elsektorn före utgången av 2013. Intensifiera arbetet med att koppla samman el- och gasnäten med grannländernas. Minska eventuella förpliktelser i de offentliga finanserna för olönsam transportinfrastruktur. Inrätta ett oberoende nationellt observationsorgan för att vägleda bedömningen av framtida stora infrastrukturprojekt. Vidta åtgärder för att säkra effektiv konkurrens inom gods- och passagerartrafik på järnväg.

               9.

               Anta reformen av den lokala förvaltningen enligt den presenterade tidtabellen och till oktober 2013 utarbeta en plan för att effektivisera hela den offentliga förvaltningen. Anta och genomföra de pågående reformerna för att effektivisera rättsväsendet.

      Utfärdad i Bryssel den 9 juli 2013.

            På rådets vägnar

         R. ŠADŽIUS

            Ordförande

      (1)  EGT L 209, 2.8.1997, s. 1.

      (2)  EUT L 306, 23.11.2011, s. 25.

      (3)  Upprätthålls för 2013 genom rådets beslut 2013/208/EU av den 22 april 2013 om riktlinjer för medlemsstaternas sysselsättningspolitik (EUT L 118, 30.4.2013, s. 21).

      (4)  EUT C 219, 24.7.2012, s. 81.

      (5)  Det konjunkturrensade saldot exklusive engångsåtgärder och andra tillfälliga åtgärder, omräknat av kommissionens avdelningar enligt den allmänt vedertagna metoden och baserat på uppgifterna i programmet.

      (6)  Enligt artikel 5.2 i förordning (EG) nr 1466/97.

      (7)  Se sidan 97 i detta nummer av EUT.


title: 2012/128/EU: Rådets rekommendation av den 21 februari 2012 om beviljande av ansvarsfrihet för kommissionen för genomförandet av operationerna inom Europeiska utvecklingsfonden (nionde EUF) för räkenskapsåret 2010

text:
               29.2.2012

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               L 55/33

         RÅDETS REKOMMENDATION
   av den 21 februari 2012
   om beviljande av ansvarsfrihet för kommissionen för genomförandet av operationerna inom Europeiska utvecklingsfonden (nionde EUF) för räkenskapsåret 2010
   (2012/128/EU)
   EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION
   med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,
   med beaktande av partnerskapsavtalet mellan medlemmarna i gruppen av stater i Afrika, Västindien och Stillahavsområdet, å ena sidan, och Europeiska gemenskapen och dess medlemsstater, å andra sidan, undertecknat i Cotonou den 23 juni 2000 (1) och ändrat genom avtalet som undertecknades i Luxemburg den 25 juni 2005 (2),
   med beaktande av det interna avtalet mellan företrädarna för medlemsstaternas regeringar, församlade i rådet, om finansiering och förvaltning av gemenskapens bistånd inom ramen för finansprotokollet till partnerskapsavtalet mellan staterna i Afrika, Västindien och Stillahavsområdet, å ena sidan, och Europeiska gemenskapen och dess medlemsstater, å andra sidan, undertecknat i Cotonou (Benin) den 23 juni 2000, och om tilldelning av ekonomiskt stöd till de utomeuropeiska länder och territorier på vilka den fjärde delen av EG-fördraget är tillämplig (3) (nedan kallat det interna avtalet) genom vilket bland annat nionde Europeiska utvecklingsfonden (nionde EUF) inrättas, särskilt artikel 32.3,
   med beaktande av budgetförordningen av den 27 mars 2003 för den nionde Europeiska utvecklingsfonden (4), särskilt artiklarna 96–103,
   efter att ha granskat räkenskaperna och balansräkningen för nionde EUF:s operationer till och med den 31 december 2010, samt revisionsrättens årsrapport om den verksamhet som finansieras genom åttonde, nionde och tionde Europeiska utvecklingsfonden (EUF) (5) för räkenskapsåret 2010, tillsammans med kommissionens svar i den årsrapporten, och
   av följande skäl:

               (1)

               Enligt artikel 32.3 i det interna avtalet ska kommissionen av Europaparlamentet på rådets rekommendation beviljas ansvarsfrihet för den ekonomiska förvaltningen av nionde EUF.

               (2)

               Kommissionens genomförande av nionde EUF:s operationer under räkenskapsåret 2010 har på det hela taget varit tillfredsställande.

         HÄRIGENOM REKOMMENDERAS att Europaparlamentet beviljar kommissionen ansvarsfrihet för genomförandet av nionde EUF:s operationer för räkenskapsåret 2010.

      Utfärdad i Bryssel den 21 februari 2012.

            På rådets vägnar

         M. VESTAGER

            Ordförande

      (1)  EGT L 317, 15.12.2000, s. 3.

      (2)  EUT L 287, 28.10.2005, s. 4.

      (3)  EGT L 317, 15.12.2000, s. 355.

      (4)  EUT L 83, 1.4.2003, s. 1.

      (5)  EUT C 326, 10.11.2011, s. 251.


title: Recommendation for a COUNCIL RECOMMENDATION on the United Kingdom’s 2013 national reform programme and delivering a Council opinion on the United Kingdom’s convergence programme for 2012-2017

text:
                           EUROPEISKA
                           KOMMISSIONEN

                                                 Bryssel den 29.5.2013
                                                 COM(2013) 378 final

                                  Rekommendation till

                            RÅDETS REKOMMENDATION

                 om Förenade kungarikets nationella reformprogram 2013,

     med avgivande av rådets yttrande om Förenade kungarikets konvergensprogram för
                                        2012-2017

                                 {SWD(2013) 378 final}

SV                                                                                SV
 ---pagebreak---                                               Rekommendation till

                                     RÅDETS REKOMMENDATION

                      om Förenade kungarikets nationella reformprogram 2013,

         med avgivande av rådets yttrande om Förenade kungarikets konvergensprogram för
                                            2012-2017

     EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION
     med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 121.2
     och 148.4,
     med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av
     övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den
     ekonomiska politiken1, särskilt artikel 9.2,
     med beaktande av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1176/2011 av den 16
     november 2011 om förebyggande och korrigering av makroekonomiska obalanser2, särskilt
     artikel 6.1,
     med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation3,
     med beaktande av Europaparlamentets resolutioner4,
     med beaktande av Europeiska rådets slutsatser,
     med beaktande av sysselsättningskommitténs yttrande,
     efter att ha hört ekonomiska och finansiella kommittén, och
     av följande skäl:
     (1)     Den 26 mars 2010 antog Europeiska rådet kommissionens förslag till en ny strategi för
             tillväxt och sysselsättning, Europa 2020, som bygger på en ökad samordning av den
             ekonomiska politiken med inriktning på ett antal nyckelområden där åtgärder behövs
             för att stärka förutsättningarna för hållbar tillväxt och konkurrenskraft i EU.
     (2)     Den 13 juli 2010 antog rådet på grundval av kommissionens förslag en
             rekommendation om de allmänna riktlinjerna för medlemsstaternas och unionens
             ekonomiska politik (2010–2014) och den 21 oktober 2010 ett beslut om riktlinjer för
             medlemsstaternas sysselsättningspolitik5, vilka tillsammans utgör de så kallade
             integrerade riktlinjerna. Medlemsstaterna uppmanades att beakta de integrerade
             riktlinjerna i sin nationella ekonomiska politik och sysselsättningspolitik.

     1
             EGT L 209, 2.8.1997, s. 1.
     2
             EUT L 306, 23.11.2011, s. 25.
     3
             COM(2013) 378 final.
     4
             P7_TA(2013)0052 och P7_TA(2013)0053.
     5
             Rådets beslut 2013/208/EU av den 22 april 2013.

SV                                                       2                                           SV
 ---pagebreak---      (3)    Den 29 juni 2012 beslutade stats- och regeringscheferna om en tillväxt- och
            sysselsättningspakt, som ger ett enhetligt ramverk för insatser på nationell nivå, EU-
            nivå och euroområdesnivå med hjälp av alla tänkbara medel, instrument och politiska
            åtgärder. De beslutade om åtgärder som medlemsstaterna ska vidta och uttryckte i
            synnerhet sitt djupa åtagande att nå Europa 2020-målen och genomföra de
            landsspecifika rekommendationerna.
     (4)    Den 6 juli 2012 antog rådet en rekommendation om Förenade kungarikets nationella
            reformprogram för 2012 och avgav ett yttrande om Förenade kungariket uppdaterade
            konvergensprogram 2012 som avser perioden december 2012–juli 2017.
     (5)    Den 28 november 2012 antog kommissionen den årliga tillväxtöversikten6, som
            inledde 2013 års europeiska planeringstermin för samordning av den ekonomiska
            politiken. 28 november 2012 antog kommissionen, på grundval av förordning (EU) nr
            1176/2011, rapporten om varningsmekanismen7, i vilken den identifierade Förenade
            kungariket som en av de medlemsstater som skulle bli föremål för en fördjupad
            granskning.
     (6)    Den 14 mars 2013 godkände Europeiska rådet prioriteringarna för att säkerställa
            finansiell stabilitet, budgetkonsolidering och åtgärder för att främja tillväxt.
            Europeiska rådet betonade att det är nödvändigt att på ett differentierat och
            tillväxtfrämjande sätt konsolidera de offentliga finanserna, återställa normal utlåning
            till ekonomin, främja tillväxt och konkurrenskraft, bekämpa arbetslöshet och krisens
            sociala följder samt modernisera den offentliga förvaltningen.
     (7)    Den 10 april 2013 publicerade kommissionen resultatet av sin fördjupade granskning8
            av Förenade kungariket, i enlighet med artikel 5 i förordning (EU) nr 1176/2011. Av
            sin analys drog kommissionen slutsatsen att det föreligger makroekonomiska
            obalanser i Förenade kungariket, som motiverar övervakning och politiska åtgärder.
            Särskilt den makroekonomiska utvecklingen som gäller hushållens skuldsättning,
            kopplad till de höga bolånenivåerna och bostadsmarknadens särdrag, liksom en
            ogynnsam utveckling för den externa konkurrenskraften, i synnerhet vad gäller
            varuexport och svag produktivitetstillväxt, behöver fortsatt uppmärksammas.
     (8)    Den 30 april 2013 lade Förenade kungariket fram sitt konvergensprogram för perioden
            2012/2013–2017/2018 och sitt nationella reformprogram för 2013. Av hänsyn till
            deras inbördes samband har de båda programmen bedömts samtidigt.
     (9)    (9) I enlighet med punkt 4 i protokoll (nr 15) om vissa bestämmelser angående
            Förenade konungariket Storbritannien och Nordirland ska inte skyldigheten enligt
            artikel 126.1 i Fördraget om Europeiska unionens funktionssätt att undvika alltför
            stora underskott, tillämpas på Förenade kungariket. I punkt 5 i protokollet fastställs att
            Förenade kungariket ska bemöda sig om att undvika ett alltför stort underskott. Den 8
            juli 2008 beslöt rådet, i enlighet med artikel 104.6 i fördraget om upprättande av
            Europeiska gemenskapen, att det föreligger ett alltför stort underskott i Förenade
            kungariket.
     (10)   På grundval av bedömningen av konvergensprogrammet 2013 (nedan kallat
            programmet) enligt rådets förordning (EG) nr 1466/97 anser rådet att det
            makroekonomiska scenario som ligger till grund för de finanspolitiska beräkningarna i
            programmet är rimligt. Konvergensprogrammets finanspolitiska strategi syftar till att

     6
            COM(2012) 750 final.
     7
            COM(2012) 751 final.
     8
            SWD(2013) 125 final.

SV                                                  3                                                    SV
 ---pagebreak---             uppnå ett konjunkturrensat budgetsaldo nära balans vid utgången av en fortlöpande
            femårsperiod. Underskottet i de offentliga finanserna nådde en högsta nivå på 11,5 %
            av BNP budgetåret 2009–109 och minskades till 5,6 % av BNP under 2012–13, tack
            vare engångsåtgärder som på konstlad väg sänkte underskottet med 2 procentenheter
            under budgetåret 2012–13. Konvergensprogrammet visar emellertid att regeringen inte
            beräknar att infria den tidsfrist fram till budgetåret 2014–15 för att korrigera det alltför
            stora underskottet som rådet fastställt eftersom underskottet uppskattas komma at
            uppgå till 6,0 % av BNP det året. Enligt programmets beräkningar kommer det alltför
            stora underskottet att korrigeras först budgetåret 2017–18 då underskottet beräknas
            uppgå till 2,3 % av BNP, tre år efter den tidsfrist som rådet fastställde i december
            2009. I programmet väntas det strukturella underskottet i de offentliga finanserna,
            såsom det beräknas av kommissionen, att förbättras marginellt från 5,6 % av BNP
            2013–14 till 5,1 % av BNP 2014–15. För perioden 2010–11 till 2012–13 uppskattas
            den genomsnittliga finanspolitiska insatsen till 1,0 % av BNP, vilket betydligt
            understiger de 1¾ % av BNP som rådet rekommenderade. De främsta riskerna i
            budgetberäkningarna kommer från lägre än förväntad tillväxt på grund av varaktig hög
            inflation som håller tillbaka den privata konsumtionen och en potentiell försämring av
            det internationella klimatet som skulle kunna inverka negativt på handel och
            investeringar. Konvergensprogrammet saknar det medelfristiga budgetmål som
            föreskrivs i stabilitets- och tillväxtpakten. Regeringen har fortsatt sin finanspolitiska
            konsolideringsstrategi men underskottet är högre än beräknat på grund av högre än
            väntade utgifter som ett resultat av de automatiska stabilisatorernas inverkan och lägre
            än väntade skatteintäkter. Således har de hittills vidtagna konsolideringsåtgärderna inte
            varit tillräckliga för att uppnå den finanspolitiska insats som krävs för att korrigera det
            alltför stora underskottet. Vidare förblir det potentiella inkomstbidraget från
            strukturreformsåtgärder, som exempelvis syftar till att göra skattesystemet mer
            effektivt genom att se över strukturen i mervärdesatserna, relativt underutnyttjat.
            Satsskulden uttryckt i procent av BNP steg från 56,1 % 2008–09 till 90,7 % 2012–13.
            Enligt programmet beräknas underskottet i de offentliga finanserna som andel av BNP
            öka till 100,8 % 2015–16 och2016–17 för att därefter 2017–18 minska till 99,4 %.
     (11)   Hushållen fortsatte att dra ned på sina skulder under 2012, men hushållens
            skuldsättning som i Förenade kungariket uppgår till 96 % av BNP, överstiger
            fortfarande betydligt genomsnittet i euroområdet och skuldneddragningen blir kanske
            inte varaktig när väl ekonomin förbättras och bostadstransaktionerna återgår till mer
            normala nivåer. Bostadspriserna är fortfarande höga och lättrörliga mot bakgrund av
            en bostadsbrist. Genom en kombination av höga bostadspriser och en utbredd
            användning av hypotekslån med rörlig ränta är hushållen särskilt utsatta för
            ränteförändringar, liksom för ökad arbetslöshet. Regeringen har vidtagit åtgärder för
            att reformera lagarstiftning som reglerar fysisk planering men bostadsbyggandet ligger
            kvar på en låg nivå och planeringssystemet, inklusive grönområdesbegränsningar,
            utgör alltjämt en betydande begränsning på bostadsutbudet. Regeringens intentioner
            att stimulera efterfrågan på bostäder mer än utbudet av bostäder, inklusive det nyligen
            aviserade systemet för att hjälpa bostadsköpare, Help to Buy, skulle potentiellt kunna
            förvärra denna situation genom att öka bostadspriser och hushållsskuld. Det brittiska
            systemet för fastighetsbeskattning kombinerar en regressiv återkommande skatt
            (Council Tax) med en progressiv transaktionsskatt (Stamp Duty Land Tax). En
            kombination av höga huspriser, ansträngda hushållsfinanser och mer ansvarsfull
            utlåningspolitik kommer troligen att hindra många medelinkomsthushåll från att bli

     9
            2009-10 avser de budgetår som inleds den 1 april och avslutas den 31 mars.

SV                                                       4                                                 SV
 ---pagebreak---             husägare. Hyra av privatbostäder skulle i det här sammanhanget kunna göras till ett
            mer attraktivt och realistiskt långsiktigt alternativ till husägande.
     (12)   Förenade kungariket har att hantera utmaningar både vad gäller arbetslöshet och
            undersysselsättning, särskilt bland ungdomar. Arbetslösheten uppgick till 7,8 % i
            början av 2013 och väntas ligga kvar på i stort sett oförändrad nivå under 2013och
            2014, Ungdomsarbetslösheten är mycket högre, 20,7 %, och har stadigt ökat sedan
            2007 när den uppgick till 14,3 %. Andelen unga människor som inte är i utbildning,
            förvärvsarbetar eller i fortbildning uppgår till 14 %. Sysselsättningen i den privata
            sektorn har vuxit starkt under det gångna året trots den svaga BNP-tillväxten, men
            produktivitets- och löneökningstakten har varit svag. Förenade kungariket har också
            ett alltför stort utbud av lågutbildad arbetskraft för vilka efterfrågan sjunker. Samtidigt
            har Förenade kungariket brist på arbetskraft med högt yrkeskunnande och tekniska
            färdigheter av hög kvalitet, vilket bidrar till bristande extern konkurrenskraft. Trots
            vissa framsteg under senare år saknar en betydande andel av ungdomarna de
            färdigheter och kvalifikationer de behöver för att kunna konkurrera framgångsrikt på
            arbetsmarknaden. Arbetslösheten bland lågutbildade i åldersgruppen 15-25 år är 37,2
            %, vilket är betydligt mer än genomsnittet i EU. Den befintliga
            yrkesutbildningspolitiken har varit inriktad på grundläggande färdigheter och nivå 2-
            kvalifikationer, samtidigt som ekonomin i ökande utsträckning kräver mer avancerade
            kvalifikationer.       Det      har      gjorts      ansträngningar        att     förbättra
            lärlingsutbildningsprogrammens kvalitet, men mer behöver göras. I synnerhet är
            kvalifikationssystemet fortfarande mycket komplicerat, vilket kan inverka negativt på
            näringslivets medverkan i lärlingsprogrammen. Förenade kungariket skulle kunna
            bygga vidare på det befintliga ungdomskontraktet genom att införa en ungdomsgaranti
            och ta itu med problemen med ungdomsarbetslösheten och de som varken är studenter,
            förvärvsarbetar eller genomgår yrkesutbildning.
     (13)   Svaga arbetsincitament har varit ett bestående problem i Förenade kungariket.
            Myndigheterna planerar att åtgärda detta genom införandet av enhetsbidraget
            (Universal Credit), som kommer att göra det möjligt för arbetssökande att behålla mer
            av sina bidragsförmåner när de börjar att arbeta. Enhetsbidraget skulle kunna få en
            positiv effekt på sysselsättningen, men mycket kommer att avhänga av att det
            genomförs effektivt och att stödtjänster erbjuds, inklusive samordningen med övriga
            förmåner. Samtidigt kommer många förmåner och skatteavdrag för befolkningen i
            arbetsför ålder att höjas med 1 % per år fram till 2016, vilket är lägre än den beräknade
            inflationstakten. En rad andra reformer på området sociala förmåner infördes också i
            april 2013. Det föreligger en risk för att fattigdomen ökar, även för barn i hushåll där
            ingen har arbete. Däremot har både generella och behovsprövade
            pensionsutbetalningar, såväl beträffande täckning, nivå och uppräkning, i stort sett
            undantagits från nedskärningar. Tidiga resultat från arbetsprogrammet tyder på att det
            finns utrymme att förbättra genomförandet och resultaten. Förenade kungariket har att
            hantera aktuella utmaningar att öka sysselsättningsgraden bland föräldrar och förbättra
            tillgången till barnomsorg av hög kvalitet till rimligt pris. Andelen barn i Förenade
            kungariket som lever i hushåll där ingen arbetar är 17,3 %, vilket är den näst högsta
            siffran i EU. Barnomsorgskostnader i Förenade kungariket är för närvarande bland de
            högsta i EU, vilket innebär särskilda problem för den andra inkomsttagaren i ett
            parförhållande och för ensamstående föräldrar. Under 2010 åtnjöt endast 4 % av barn
            under tre år formell barnomsorg på heltid, betydligt under EU-genomsnittet på 14 %.
     (14)   De kumulerade företagsskulden i Förenade kungariket är tämligen hög, samtidigt som
            vissa företag har svårt att få tillgång till lån, och företagsinvesteringarna är fortfarande

SV                                                   5                                                     SV
 ---pagebreak---             på mycket låga nivåer. En oförutsedd nedgång i företagsinvesteringar efter 2007 fick
            bruttoinvesteringarna att falla med 14,2 % av BNP 2012. Investeringsnivån är den
            tredje lägsta i EU. Företagens utgifter för forskning och utveckling ligger på en låg
            nivå i Förenade kungariket och minskade från 1,17 % av BNP 2001 till 1,09 % 2011.
            Företagsinvesteringarna har långsamt börjat att återhämta sig, med en årlig ökning på
            4,9 % 2012, men är fortfarande låga. Nettoutlåningen till företagssektorn var fortsatt
            negativ 2012. Medan stora företag med starka balansräkningar kan låna till historiskt
            låg kostnad har många andra företag, särskilt små och medelstora företag, svårt att få
            tillgång till kredit. Denna situation förvärras av begränsad konkurrens i banksektorn.
            Ett korrekt genomförande av den finanspolitiska kommitténs rekommendationer om
            försiktig beräkning av kapitalkrav för banker och om att hantera identifierade fall av
            bristande kapitaltäckning utan att hindra utlåning till ekonomin bör medverka till at
            förstärka de finansiella stabiliteten i det brittiska banksystemet.
     (15)   Förenade kungariket står inför en utmaning att förnya och uppgradera sin energi- och
            transportinfrastruktur. Det behövs göras betydande investeringar i ny
            elproduktionskapacitet i Förenade kungariket fram till 2020, både för att ersätta gamla
            anläggningar som är på väg att stänga och för att leva upp till krav på förnybar energi
            och striktare normer för koldioxidutsläpp. Andelen energi från förnybara energikällor i
            slutlig energikonsumtion på 3,8 % gör att landet hamnar på 25:e plats bland 27
            medlemsstater (genomsnittet för EU är 13,0 %). Det kommer att krävas en förutsebar
            regleringsram för att underlätta tillräckliga investeringar och investeringar i rätt tid.
            Brister i kapaciteten och kvaliteten på Förenade kungarikets transportnät utgör ett
            strukturellt problem för ekonomin, särskilt för varuproducenter, distributörer och
            exportföretag. Det finns i nuläget ett betydande gap mellan finansieringsåtaganden,
            både offentliga och privata, och de förutsedda finansieringsbehoven inom
            transportsektorn som regeringen försöker hantera genom att prioritera offentliga
            investeringar i infrastruktur och genom att dra till sig ytterligare privata investeringar.
            Enhetskostnader för transportbyggarbeten och transportunderhåll är också fortfarande
            höga i Förenade kungariket.
     (16)   Kommissionen har inom ramen för den europeiska planeringsterminen gjort en
            heltäckande analys av Förenade kungarikets ekonomiska politik. Den har bedömt
            konvergensprogrammet och det nationella reformprogrammet, och lagt fram en
            fördjupad granskning. Den har inte bara beaktat programmens relevans för en hållbar
            finanspolitisk och socioekonomisk politik i Förenade kungariket utan också i vilken
            utsträckning EU:s regler och riktlinjer har iakttagits, mot bakgrund av behovet att
            stärka den övergripande ekonomiska styrningen i EU genom att framtida nationella
            beslut fattas med beaktande av synpunkter på EU-nivå. Kommissionens
            rekommendationer inom ramen för den europeiska planeringsterminen återspeglas i
            rekommendationerna 1–6 nedan.
     (17)   Mot bakgrund av denna bedömning har rådet bedömt Förenade kungarikets
            konvergensprogram, och dess yttrande10 avspeglas särskilt i dess rekommendation 1
            nedan.
     (18)   Mot bakgrund av resultaten av kommissionens fördjupade granskning och denna
            bedömning har rådet granskat Förenade kungarikets nationella reformprogram och
            konvergensprogram. Dess rekommendation enligt artikel 6 i förordning (EU) nr
            1176/2011 återspeglas särskilt i rekommendationerna 2, 3 och 6 nedan.

     10
            Enligt artikel 9.2 i rådets förordning (EG) nr 1466/97.

SV                                                         6                                              SV
 ---pagebreak---      HÄRIGENOM REKOMMENDERAS Förenade kungariket att vidta följande åtgärder under
     perioden 2013-2014:
     1.     Genomföra en förstärkt budgetstrategi, underbyggd av tillräckligt specificerade
            åtgärder, för budgetåret 2013–14 och framåt. Säkerställa att det alltför stora
            underskottet varaktigt korrigeras senast budgetåret 2014–15, samt genomföra den
            finanspolitiska ansträngning som specificeras i rådets rekommendation enligt
            förfarandet vid alltför stora underskott och få den höga offentliga skuldkvoten att
            hållbart börja minska. En varaktig korrigering av obalanserna i de offentliga
            finanserna kräver ett trovärdigt genomförande av ambitiösa strukturreformer som
            skulle öka anpassningskapaciteten och främja den potentiella tillväxten. Följa en
            differentierad, tillväxtfrämjande strategi för finanspolitisk åtstramning, inklusive
            genom att prioritera investeringar i rätt tid som ger hög ekonomisk avkastning och
            genom en balanserad syn på sammansättningen av konsolideringsåtgärder samt
            främja hållbara offentliga finanser på medellång och lång sikt. I större utsträckning
            tillämpa normalräntesatsen för mervärdesskatt i syfte att höja offentliga intäkter.
     2.     Vidta ytterligare åtgärder för att öka utbudet på bostäder, inklusive genom en
            ytterligare liberalisering av lagstiftning som reglerar fysisk planering och ett mer
            effektivt fungerande planeringssystem. Säkerställa att bostadspolitiken, inklusive
            Help to Buy-systemet inte uppmuntrar alltför stor utlåning till bostadsköp och leder
            till högre bostadspriser. Gå vidare med reformer av mark- och
            fastighetsbeskattningen för att minska snedvridningar och främja rättidigt
            bostadsbyggande. Vidta åtgärder för att förbättra den rättsliga ramen för
            hyresmarknader, särskilt genom att göra längre hyresperioder mer attraktivt för både
            hyresgäster och hyresvärdar.
     3.     Bygga vidare på ungdomskontraktet, öka insatser för att komma till rätta med
            ungdomsarbetslösheten,     exempelvis      genom      en    ungdomsgaranti.      Öka
            lärlingsutbildningens längd och kvalitet, förenkla kvalifikationssystemet och stärka
            arbetsgivarnas medverkan, särskilt i fråga om att förmedla avancerade och praktiska
            tekniska färdigheter. Minska antalet unga i åldersgruppen 18-24 år som har mycket
            dåliga grundläggande färdigheter, inklusive genom att på ett effektivt sätt genomföra
            lärlingsprogrammet.
     4.     Förstärka insatser för att stödja låginkomsthushåll och minska barnfattigdom genom
            att enhetsbidraget (Universal Credit) och andra välfärdsreformer ger ett rättvist
            skatteförmånssystem med tydligare arbetsincitament och stödtjänster. Påskynda
            genomförandet av planerade åtgärder för att minska barnomsorgskostnaderna och
            förbättra barnomsorgens kvalitet och tillgänglighet.
     5.     Vidta ytterligare åtgärder för att förbättra tillgången på bankfinansiering och annan
            finansiering till företagssektorn och samtidigt tillse att åtgärderna främst riktar sig till
            bärkraftiga företag, särskilt små och medelstora företag. Minska hindren för
            marknadstillträde inom banksektorn, minska kostnader för att byta bank och
            underlätta tillkomsten av nya banker som utmanar de etablerade aktörerna genom en
            avyttring av banktillgångar. Effektivt genomföra den finanspolitiska kommitténs
            rekommendationer om försiktig beräkning av kapitalkrav för banker och om
            hantering av konstaterade fall av bristande kapitaltäckning.
     6.     Vidta åtgärder för att underlätta en läglig ökning av investeringar i nätinfrastruktur,
            särskilt genom att främja en mer effektiv och handfast planerings- och
            beslutsprocess. Tillhandahålla en stabil rättslig ram för investeringar i ny
            energikapacitet, inklusive i förnybar energi. Förbättra transportnätens kapacitet och

SV                                                  7                                                      SV
 ---pagebreak---              kvalitet genom att skapa ökad förutsebarhet och säkerhet i fråga om planering och
             finansiering och genom att utnyttja den mest effektiva fördelningen mellan offentliga
             och privata finansieringskällor.
     Utfärdad i Bryssel den

                                                På rådets vägnar
                                                Ordförande

SV                                                8                                                  SV


title: Recommendation for a COUNCIL RECOMMENDATION on the National Reform Programme 2011 of Germanyand delivering a Council opinionon the updated Stability Programme of Germany, 2011-2014

text:
   EUROPEISKA KOMMISSIONEN

                                 Bryssel den 7.6.2011
                                 SEK(2011) 807 slutlig

                   Rekommendation till

            RÅDETS REKOMMENDATION

     om Tysklands nationella reformprogram för 2011

                   och rådets yttrande

om Tysklands uppdaterade stabilitetsprogram för 2011–2014

                 {SEK(2011) 714 slutlig}
 ---pagebreak---                                              Rekommendation till

                                    RÅDETS REKOMMENDATION

                           om Tysklands nationella reformprogram för 2011

                                             och rådets yttrande

                    om Tysklands uppdaterade stabilitetsprogram för 2011–2014

     EUROPEISKA UNIONENS RÅD UTFÄRDAR DENNA REKOMMENDATION

     med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 121.2
     och 148.4,

     med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av
     övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den
     ekonomiska politiken1, särskilt artikel 5.3,

     med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation2,

     med beaktande av Europeiska rådets slutsatser,

     med beaktande av sysselsättningskommitténs yttrande,

     efter att ha hört ekonomiska och finansiella kommittén, och

     av följande skäl:

     (1)    Den 26 mars 2010 antog Europeiska rådet kommissionens förslag till en ny strategi för
            sysselsättning och tillväxt, Europa 2020-strategin. Denna strategi bygger på en utökad
            samordning av den ekonomiska politiken, med inriktning på ett antal nyckelområden
            där åtgärder måste vidtas för att öka EU:s potential för hållbar tillväxt och
            konkurrenskraft.

     (2)    Rådet antog den 13 juli 2010 en rekommendation om de allmänna riktlinjerna för
            medlemsstaternas och unionens ekonomiska politik (2010–2014) och den 21 oktober
            2010 ett beslut om riktlinjer för medlemsstaternas sysselsättningspolitik3, vilka
            tillsammans utgör de ”integrerade riktlinjerna”. Medlemsstaterna uppmanades att
            beakta de integrerade riktlinjerna i sin nationella ekonomiska politik och
            sysselsättningspolitik.

     1
            EGT L 209, 2.8.1997, s. 1.
     2
            EUT C, , s. .
     3
            Förlängt till 2011 genom rådets beslut 2011/308/EU av den 19 maj 2011.

SV                                                      2                                            SV
 ---pagebreak---      (3)   Den 12 januari 2011 antog kommissionen den första årliga tillväxtöversikten,
           varigenom en ny era av ekonomisk styrning inleddes i EU liksom den första
           europeiska planeringsterminen för förhandsintegrerad politisk samordning, med
           förankring i Europa 2020-strategin.

     (4)   Den 25 mars 2011 godkände Europeiska rådet prioriteringarna för konsolidering av de
           offentliga finanserna och för strukturreformer (i linje med rådets slutsatser av den 15
           februari och 7 mars 2011 och med hänvisning till kommissionens årliga
           tillväxtöversikt). Det underströk behovet av att prioritera återställandet av sunda
           offentliga finanser, hållbar finanspolitik, minskad arbetslöshet genom
           arbetsmarknadsreformer och nya insatser för att öka tillväxten. Medlemsstaterna
           uppmanades att omsätta dessa prioriteringar i konkreta åtgärder som ska ingå i deras
           stabilitets- eller konvergensprogram och nationella reformprogram.

     (5)   Den 25 mars 2011 uppmanade Europeiska rådet också de medlemsstater som deltar i
           Euro plus-pakten att i tid lägga fram sina åtaganden, så att de kan tas med i deras
           stabilitets- eller konvergensprogram och nationella reformprogram.

     (6)   Den 27 april 2011 lade Tyskland fram sitt uppdaterade stabilitetsprogram för perioden
           2011–2015 och den 7 april 2011 lade man fram sitt nationella reformprogram för
           2011. För att kunna beakta inbördes samband mellan de båda programmen har de
           granskats samtidigt.

     (7)   När krisen inleddes, var den tyska ekonomin relativt stark. Världshandelns kraftiga
           nedgång ledde dock till att export och investeringar rasade år 2009, så att real BNP
           sjönk med hela 4,7 % vilket var utan tidigare motstycke. Efter en mindre ökning har
           arbetslösheten successivt minskat sedan slutet av 2009. Arbetsmarknadens
           återhämtningsförmåga återspeglar de gynnsamma effekterna av tidigare reformer för
           minskad arbetstid och bidrag till korttidsarbete. Efter nedgången har ekonomin
           återhämtat sig starkt, där real BNP ökade med 3,6 % år 2010. Exporten är i stort sett
           återställd efter den massiva nedgången under 2009 och har banat väg för en
           återhämtning på bredare front, vilket också lett till ett krympande överskott i
           bytesbalansen. Ekonomins konkurrenskraft har ökat ännu mer i förhållande till
           flertalet medlemsstater i euroområdet. De offentliga finansernas ställning har gått från
           balans till ett underskott på 3 % av BNP år 2009, pådrivet av automatiska stabilisatorer
           som fått fritt spelrum och av diskretionära åtgärder för att vända den ekonomiska
           nedgången. Den ekonomiska återhämtningen bidrog till att hålla tillbaka underskottet
           år 2010 (3,3 % av BNP), trots pågående och betydande finanspolitiska
           stimulansåtgärder och stödåtgärder på finansmarknaden.

     (8)   Utifrån en bedömning av det uppdaterade stabilitetsprogrammet enligt rådets
           förordning (EG) nr 1466/97 anser rådet att det makroekonomiska scenariot bakom
           programmet är försiktigt för 2011 och därefter rimligt, även jämfört med
           kommissionens vårprognos 2011. I programmet beräknas real BNP öka med 2,3 % år
           2011, för att sedan sjunka till 1,8 % år 2012 och hamna på ett genomsnitt på 1,5 %
           under perioden 2013–15. Enligt programmets plan ska underskottet redan år 2011
           sänkas under referensvärdet på 3 % av BNP, två år tidigare än rådets tidsfrist. Därefter
           ska det närmas målet på medellång sikt som är ett underskott på 0,5 % av BNP i
           strukturella termer år 2014. Efter den förväntade korrigeringen av det alltför stora
           underskottet, ska anpassningen till målet på medellång sikt enligt programmet hamna
           under riktmärket på 0,5 % av BNP år 2013 och 2014. Skuldkvoten ökade med knappt

SV                                                3                                                   SV
 ---pagebreak---             10 procentenheter år 20104, men beräknas börja sjunka från och med 2011 och hamna
            på 75,5 % av BNP år 2015, vilket överskrider fördragets referensvärde. Beräkningarna
            av de offentliga finanserna omfattas av risker som i stort sett uppväger varandra år
            2011, men utfallet kan därefter bli sämre än väntat då vissa besparingar kan utvecklas
            annorlunda än planerat. Vissa diskuteras fortfarande (exempelvis energi och
            finansiella skatter), medan andra fortfarande behöver specificeras (exempelvis
            effektivisering av offentlig förvaltning). Dessutom kan ytterligare stödåtgärder på
            finansmarknaden inte uteslutas.

     (9)    Genom en reform av hälso-/sjukvårdssystemet infördes åtgärder för att hejda
            utgiftsökningar framför allt 2011 och 2012. Ytterligare insatser för mer
            kostnadseffektiva utgifter inom hälso-/sjukvård och långvård skulle därför främja den
            planerade konsolideringen. Samtidigt skulle tillväxtpotentialen långsiktigt stärkas av
            en fortsatt främst tillväxtinriktad konsolidering, inklusive ett säkrande av adekvata
            utbildningsutgifter.

     (10)   Det tyska finanspolitiska ramverket har förstärkts betydligt genom införandet av en
            budgetregel i författningen, inrättandet av stabilitetsrådet och varningssystemet för
            budgetkrislägen. Emellertid behöver budgetregeln helt genomföras på delstatsnivå. En
            förstärkning av motsvarande övervaknings- och sanktionsmekanism skulle också öka
            den allmänna tilltron till de offentliga finanserna.

     (11)   Krisen visade att banksektorn är mycket sårbar i flera avseenden. Stora förluster och
            nedskrivningar till följd av internationella investeringar i subprimelån och
            strukturerade produkter försvagade vissa bankers kapitalbas. Detta framtvingade
            betydande statliga ingrepp. Krisen har också visat på svagheter hos vissa
            delstatsbanker, som redan före krisen saknat effektiv riskhantering och en bärkraftig
            företagsmodell. Ytterligare reformer av banksektorn behövs, inklusive en
            omstrukturering av delstatsbanker som behöver en bärkraftig företagsmodell och
            tillräckliga medel. Detta och förstärkta tillsyns- och övervakningssystem skulle
            stabilisera finanssektorn och även säkerställa en effektivare allokering av inhemska
            besparingar som bas för efterfrågan och investeringar.

     (12)   Den tyska ekonomins tillväxtpotential och strukturella konkurrenskraft beror mycket
            på den välutbildade, erfarna arbetskraften, men brist på arbetskraft kan bli akut med
            tanke på den demografiska utvecklingen. Detta understryker betydelsen av att till fullo
            utnyttja arbetskraftsreserverna genom att undanröja hindren för vissa gruppers
            sysselsättning     (äldre      arbetstagare,     kvinnor,     lågkvalificerade       och
            tredjelandsmedborgare). Det är också viktigt att vidareutveckla humankapitalet.
            Skattekilen är fortfarande hög, särskilt för låga inkomster och medelinkomster.
            Åtgärder mot detta skulle förbättra incitamenten att arbeta, samtidigt som
            löneökningar i större utsträckning skulle resultera i högre disponibla inkomster och
            inhemsk efterfrågan. Den gemensamma inkomstbeskattningen för par ger en hög
            marginalskatt för den andra inkomsttagaren. En övergång till ett system med
            individuell beskattning kunde minska förekomsten av deltidsarbete till förmån för
            heltidsarbete. Särskilt ökad tillgång till barnomsorg skulle bidra till att öka kvinnors

     4
            Den hastiga uppgången år 2010 berodde mycket på att två krisbanker överförde problemtillgångar till
            sina respektive saneringsbolag (”bad banks”), som förs till den offentliga sektorn. Enligt Eurostats
            riktlinjer om redovisningsregler för finansiella saneringar, bör saneringsbolags motsvarande skulder
            direkt påverka skuldnivån.

SV                                                      4                                                          SV
 ---pagebreak---             fortfarande låga andel heltidsarbete. Dessutom kunde en ökning av antalet
            yrkesutbildade förbättra arbetsmöjligheterna för lågutbildade arbetstagare.

     (13)   Tyskland har nyligen vidtagit långtgående beslut om sina framtida energislag.
            Genomförandet av energiplanen kommer att innebära en grundläggande omvandling
            av energiförsörjningen och får konsekvenser för energipriser och ekonomins
            konkurrenskraft på medellång och lång sikt. Den viktigaste vägledande principen för
            energiplanens genomförande bör därför vara kostnadseffektivitet, baserad på effektiv
            energiförbrukning, kostnadseffektiva stödsystem och lämpliga elnät för förnybar
            energi samt konkurrenskraftiga energimarknader.

     (14)   Ett     främjande     av    konkurrensen       inom      tjänstesektorn  skulle   främja
            produktivitetstillväxten och stödja den inhemska efterfrågan. En mer dynamisk tillväxt
            inom tjänstesektorn skulle också kunna bidra till att bredda basen för Tysklands
            utbuds- och efterfrågetillväxt. Trots att genomförandet av tjänstedirektivet avsevärt
            förbättrats på senare år, verkar det finnas fortsatt utrymme för avveckling av hinder för
            nyetablering och nedläggning av företag, särskilt genom en fortsatt förenkling av
            licens- och tillståndssystem. Reglering av vissa yrken (exempelvis ingenjörer,
            arkitekter, farmaceuter och advokater), verkar vara striktare än i andra länder,
            samtidigt som det för hantverk verkar finnas större hinder för etablering och rättsliga
            hinder. När det gäller nätverksindustriers tjänster, finns det fortfarande
            konkurrenshinder inom särskilt järnvägssektorn. Försenad är här fortfarande en klar
            åtskillnad mellan infrastrukturförvaltning och transporttjänster, som förutsättning för
            en konkurrensutsatt marknad. På kort sikt skulle konkurrensen främjas, om det
            federala nätorganets övervakande roll förstärktes, korssubventioneringen mellan
            nätoperatören och transportleverantörerna avskaffades och försäljnings- och
            biljettinfrastrukturen konkurrensutsattes.

     (15)   Ytterligare reformer för att förbättra utbildningsväsendets tillgänglighet och kvalitet
            kommer att vara avgörande för tryggandet av tillräckligt kvalificerad arbetskraft, också
            mot bakgrund av den demografiska utvecklingen. Det förutspås brist på särskilt
            medelkvalificerad till högt kvalificerad arbetskraft, speciellt beträffande matematik,
            naturvetenskap och teknik. Tyska ungdomars utbildningsnivå ligger under EU-
            genomsnittet, både vad gäller gymnasieutbildning och eftergymnasial utbildning.
            Utbildningsresultaten kunde förbättras genom ökad tillgång till förskola och
            heldagsskolor samt lättare övergångar mellan olika delar av utbildningssystemet.

     (16)   Inom Euro plus-pakten5 svarar Tyskland för flera åtaganden. Åtaganden inom
            finanspolitiken är att det alltför stora underskottet ska korrigeras redan år 2011 och att
            den nationella budgetregelns mål ska uppnås med bred marginal under perioden 2011–
            2012. I åtgärder för ökad finansiell stabiliteten ingår effektiv reglering och tillsyn av
            kapitalmarknaden. Sysselsättningsåtgärder inriktas på deltagandet på arbetsmarknaden
            (reform av de aktiva arbetsmarknadspolitiska instrument, en bättre integrering av
            yrkesmän med utländsk utbildning och integration av invandrare) och på utbildning
            (grundutbildningspakten). Åtgärder för ökad konkurrenskraft inriktas på
            nätverksindustrierna, energi- och tjänstesektorn (dvs. en byrå för öppenhet inom el-
            och gassektorn, ett program för eldrivna fordon och ökade medel till
            transportinfrastruktur) samt på utbildning (dvs. initiativet för en framstående nivå

     5
            Närmare uppgifter om åtagandena inom Euro plus-pakten finns i arbetsdokumentet SEK(2011) 714.

SV                                                     5                                                    SV
 ---pagebreak---             genom främjad forskarutbildning och medel till universitetspakten). Dessa åtaganden
            avser paktens fyra områden. De återspeglar i stor utsträckning det bredare
            reformprogrammet i stabilitetsprogrammet och det nationella reformprogrammet.
            Emellertid är det flera politikområden som inte berörs av paktens åtaganden
            (exempelvis omstrukturering av delstatsbankerna eller skattekilen på arbete) eller bara
            bara nämns (ökad konkurrensutsättning av tjänstesektorn och nätverksindustrierna).
            Åtagandena inom Euro plus-pakten har bedömts och beaktats i rekommendationerna.

     (17)   Kommissionen har granskat Tysklands stabilitetsprogram och nationella
            reformprogram, inklusive landets åtaganden inom Euro plus-pakten6. Den har beaktat
            inte bara programmens relevans för hållbar finanspolitik och socioekonomisk politik i
            Tyskland utan även i vilken utsträckning som EU:s regler och riktlinjer har iakttagits,
            mot bakgrund av behovet att stärka den övergripande ekonomiska styrningen i EU
            genom att framtida nationella beslut fattas med beaktande av synpunkter på EU-nivå.
            Mot denna bakgrund anser kommissionen att den tyska finanspolitiska strategin bör
            genomföras som planerat, samtidigt med en tillväxtfrämjande inriktning på
            konsolideringen. För perioden 2011–2012 bör ytterligare insatser inriktas på att trygga
            stabiliteten i det finansiella systemet (exempelvis genom omstrukturering av
            delstatsbankerna). Detta gäller också stärkandet av inhemska tillväxtfaktorer, som att
            öka deltagandet på arbetsmarknaden via en minskning av skattekilen på arbete,
            förbättra utbildningens tillgänglighet och kvalitet samt öka konkurrensutsättningen av
            tjänstesektorn, hantverk och yrkeskårer samt nätindustrierna.

     (18)   Mot bakgrund av denna bedömning, och med beaktande av rådets rekommendation av
            den 2 december 2009 enligt artikel 126.7 i fördraget om Europeiska unionens
            funktionssätt, har rådet granskat 2011 års uppdatering av Tysklands stabilitetsprogram
            och dess ståndpunkt7 avspeglas bland annat i punkt 1 i dess rekommendation nedan.
            Rådet har, med beaktande av Europeiska rådets slutsatser av den 25 mars 2011,
            granskat Tysklands nationella reformprogram.

     HÄRIGENOM REKOMMENDERAS att Tyskland under perioden 2011–2012 vidtar
     följande åtgärder:

     (1)     Genomför strategin för de offentliga finanserna som planerat år 2012 och följande år.
             Fullbordar budgetregelns genomförande på delstatsnivå och förstärker motsvarande
             övervaknings- och påföljdsmekanism. Fortsätter en tillväxtfrämjande konsolidering,
             bland annat genom att säkerställa adekvata utbildningsutgifter och göra de offentliga
             utgifterna för sjukvård och långtidsvård kostnadseffektivare.

     (2)     Åtgärdar de strukturella bristerna inom finanssektorn, bland annat genom att
             omstrukturera delstatsbanker som behöver en helfinansierad och bärkrafig
             affärsmodell.

     (3)     Ökar deltagandet på arbetsmarknaden genom en mer rättvis tillgång till utbildnings-
             och fortbildningssystem och genom att minska den höga skattekilen för
             låginkomsttagarna på ett budgetmässigt neutralt sätt. Ökar antalet heltidsdaghem och

     6
            SEK(2011) 714.
     7
            Enligt artikel 5.3 i rådets förordning (EG) nr 1466/97.

SV                                                         6                                          SV
 ---pagebreak---              heldagsskolor samt avskaffar negativa skatteeffekter för annan make som vill arbeta
             mer.

     (4)     Undanröjer omotiverade regleringar av vissa yrkeskårer och hantverkssektorn.
             Förbättrar konkurrensen inom nätverksindustrierna och förstärker det federala
             tillsynsorganet för järnvägsnätet. Inom ramen för den aviserade nationella
             energiplanen inriktar sig på att förbättra den långsiktiga kostnadseffektiviteten i
             samband med lagen om förnybara energikällor, säkerställer energiproduktionens
             reella oberoende av energiöverföringen samt förbättrar anslutningar vid gränserna.

     Utfärdad i Bryssel den

                                               På rådets vägnar
                                               Ordförande

SV                                               7                                                 SV


title: Kommissionens rekommendation av den 24 augusti 2006 Kulturellt innehåll – digitalisering, elektronisk tillgång och digitalt bevarande

text:
               31.8.2006

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               L 236/28

      KOMMISSIONENS REKOMMENDATION

   av den 24 augusti 2006
   Kulturellt innehåll – digitalisering, elektronisk tillgång och digitalt bevarande
   (2006/585/EG)
   EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION UTFÄRDAR DENNA REKOMMENATION
   med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 211, och
   av följande skäl:

               (1)

               Den 1 juni 2005 presenterade kommissionen initiativet i2010, som syftar till att optimera användningen av informationsteknik för att åstadkomma ekonomisk tillväxt, mer jobb och bättre livskvalitet för befolkningen i Europa. Kommissionen har lyft fram de digitala biblioteken som ett centralt inslag i i2010. I meddelandet ”i2010: digitala bibliotek” (30.9.2005) (1) beskriver kommissionen sin strategi för digitalisering, elektronisk tillgång och digitalt bevarande när det gäller Europas samlade kulturarv, även kallat kollektiva minne. I detta ingår trycksaker (böcker, tidskrifter och tidningar), fotografier, museiföremål, arkivhandlingar och audiovisuellt material. (Nedan används samlingsbeteckningen kulturellt innehåll för detta).

               (2)

               En rekommendation bör utfärdas till medlemsstaterna med åtgärder som bygger på ovannämnda strategi för att med hjälp av Internet optimera utnyttjandet av den ekonomiska och kulturella potentialen hos Europas kulturarv.

               (3)

               Inom ramen för detta bör man göra insatser för digitalisering av innehåll från bibliotek, arkiv och museer. Elektronisk tillgång till sådant innehåll gör att befolkningen i hela Europa kommer åt det och kan använda det för förströelse, utbildning och arbete. Europas flerspråkiga kulturarv i hela dess mångfald kommer att lyftas fram på Internet. Det digitala innehållet kan dessutom vidareutnyttjas inom områden som t.ex. turism och utbildning, liksom i nya skapande verksamheter.

               (4)

               I rådets slutsatser av den 15–16 november 2004 om arbetsplanen för kultur 2005–2006 betonas det viktiga bidrag som kreativitet och kreativa näringsgrenar ger till den ekonomiska tillväxten. Samordnad digitalisering är upptagen som ett prioriterat ämne.

               (5)

               Redan i Europaparlamentets och rådets rekommendation av den 16 november 2005 om filmarvet och konkurrenskraften i därtill kopplade branscher (2) ges medlemsstaterna rådet att vidta åtgärder för att öka utnyttjandet av digital och annan ny teknik för insamling, katalogisering, bevarande och restaurering av filmverk. När det gäller just filmverk innebär den nya rekommendationen att 2005 års rekommendation kompletteras på en rad punkter.

               (6)

               Digitalisering är ett viktigt sätt att öka tillgången till kulturellt innehåll. I vissa fall är digitalisering den enda vägen att garantera att det blir tillgängligt även för kommande generationer. Därför drivs nu många digitaliseringsprojekt i medlemsstaterna, men det saknas en samlad insats. Om medlemsstaterna agerar tillsammans för att digitalisera sina kulturarv skulle urvalet av innehåll bli enhetligare och man skulle undvika onödig överlappning. Det skulle också leda till ett säkrare investeringsklimat för företag som satsar på digitaliseringsteknik. Det går lättare att uppnå dessa mål om det finns kvantitativa mål för digitaliseringen samt översikter av pågående och planerade digitaliseringsprojekt.

               (7)

               Genom partnerskap mellan privat och offentlig sektor och privat sponsring av digitaliseringsprojekt kan privata företag och organisationer delta i arbetet. Sådana former bör främjas ytterligare.

               (8)

               Genom investeringar i ny teknik och storskaliga anläggningar för digitalisering kan man få ner kostnaderna med bibehållen eller förbättrad kvalitet. Sådana åtgärder bör därför rekommenderas.

               (9)

               En gemensam flerspråkig portal skulle göra det möjligt att söka elektroniskt i det digitala kulturarv som är spritt över Europa. Portalen skulle förbättra tillgången till innehållet och lyfta fram dess gemensamma inslag. Portalen bör bygga vidare på existerande projekt som t.ex. det europeiska biblioteket (TEL), där europeiska bibliotek redan samarbetar. Där det är möjligt bör portalen åstadkomma ett närmande av privata upphovsrättsinnehavare och alla aktörer inom området. Man bör uppmuntra medlemsstaterna och kulturinstitutionerna till ett starkt engagemang för en sådan portal.

               (10)

               Bara en del av det innehåll som finns i bibliotek, arkiv och museer är offentligt i meningen att det saknar upphovsrättsskydd. Eftersom upphovsrätten fungerar som en viktig drivkraft för kreativitet, bör Europas kulturella innehåll digitaliseras, göras tillgängligt och bevaras med full respekt för upphovsrätt och närstående rättigheter. Av särskild betydelse är här artiklarna 5.2 c, 5.3 n och 5.5 samt skäl 40 i Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/29/EG av den 22 maj 2001 om harmonisering av vissa aspekter av upphovsrätt och närstående rättigheter i informationssamhället (3). Licenssystem för verk av okända upphovsmän (anonyma verk) – dvs. upphovsrättsskyddade verk vars rättsinnehavare är svåra eller rentav omöjliga att hitta – och verk där upplagan är slut, eller verk, t.ex. audiovisuella, som inte längre distribueras, kan underlätta regleringen av upphovsrättigheter. Därigenom underlättas även digitaliseringen, liksom tillgängliggörandet i elektronisk form. Man bör därför satsa på sådana system i nära samarbete med rättsinnehavarna.

               (11)

               Det kan finnas bestämmelser i nationell lagstiftning som gör att användning av innehåll som saknar upphovsrättsskydd hindras, t.ex. genom att det krävs myndighetsbeslut för varje mångfaldigande av innehållet. Alla sådana hinder bör kartläggas och undanröjas.

               (12)

               Rådets resolution C/162/02 av den 25 juni 2002 om bevarande av framtidens minne – bevarande av digitalt innehåll för kommande generationer (4) innehåller förslag till mål och åtgärder för bevarande av digitalt innehåll åt kommande generationer. För närvarande saknas emellertid tydliga och heltäckande politiska strategier i medlemsstaterna för detta. Denna brist äventyrar bevarandet av digitalt innehåll och kan leda till att det går förlorat. Utveckling av effektiva metoder för digitalt bevarande har långtgående konsekvenser, inte bara för offentliga institutioner, utan också för alla organisationer och företag som vill bevara digitalt innehåll, eller är skyldiga att göra det.

               (13)

               Flera medlemsstater har infört, eller överväger att införa, skyldigheter för producenter av digitalt innehåll att överlämna ett eller flera pliktexemplar av materialet till en särskilt utsedd nationell arkivinstitution. Det krävs effektivt samarbete mellan medlemsstaterna för att undvika alltför stora variationer i bestämmelserna om pliktexemplar. Sådant samarbete bör därför främjas.

               (14)

               Genom webbinsamling kan särskilt utsedda institutioner själva hämta Internetinnehåll i stället för att producenterna måste lämna in pliktexemplar. På så sätt minskas den administrativa bördan på producenter av digitalt material. Bestämmelser om webbinsamling bör därför införas i nationell lagstiftning.

         HÄRIGENOM REKOMMENDERAS ATT MEDLEMSSTATERNA
   I fråga om digitalisering och elektronisk tillgång

               1.

               samlar in information om pågående och planerad digitalisering av böcker, tidskrifter, tidningar, fotografier, museiföremål, arkivhandlingar och audiovisuellt material – nedan tillsammans kallat kulturellt innehåll – och upprättar översikter av sådana digitaliseringsprojekt för att undvika dubbelarbete och för att främja samarbete och synergieffekter på Europanivå,

               2.

               tar fram kvantitativa mål för digitalisering av material i arkiv, bibliotek och museer, med uppgifter om den beräknade ökningen av digitalt material som kan läggas in i det europeiska digitala biblioteket samt om de budgetmedel som myndigheterna anslår för detta,

               3.

               främjar partnerskap mellan kulturinstitutioner och den privata sektorn för att skapa nya sätt att finansiera digitalisering av kulturellt innehåll,

               4.

               inrättar och driver storskaliga anläggningar för digitalisering som en del av eller i nära samarbete med kompetenscenter för digitalisering i Europa,

               5.

               främjar inrättandet av ett europeiskt digitalt bibliotek i form av en gemensam flerspråkig portal till Europas digitala kulturarv som är spritt över Europa genom att

                           a)

                           uppmuntra kulturinstitutioner, liksom förlag och andra upphovsrättsinnehavare, att göra sitt digitala material sökbart i det europeiska digitala biblioteket,

                           b)

                           se till att kulturinstitutioner, och i tillämpliga fall privata företag, följer gemensamma normer för digitalisering för att åstadkomma datateknisk kompatibilitet hos det digitala innehållet på Europanivå och för att underlätta sökning över språkgränserna,

               6.

               förbättrar villkoren för digitalisering av och elektronisk tillgång till kulturellt innehåll genom att

                           a)

                           inrätta system för utnyttjande av verk av okända upphovsmän (anonyma verk) efter samråd med berörda parter,

                           b)

                           införa eller främja frivillig reglering för att underlätta användning av verk där upplagan är slut eller som inte längre distribueras, efter samråd med berörda parter,

                           c)

                           se till att det finns förteckningar över kända verk av okända upphovsmän (anonyma verk) och verk som saknar upphovsrättsskydd,

                           d)

                           kartlägga nationella bestämmelser som innehåller hinder för elektronisk tillgång till och efterföljande användning av kulturellt innehåll som saknar upphovsrättskydd och att undanröja dessa hinder,

         I fråga om digitalt bevarande

               7.

               upprättar nationella strategier för långvarigt bevarande av och tillgång till digitalt material med uppfyllande av bestämmelserna om upphovsrätt, varvid strategierna skall

                           a)

                           beskriva verksamhetens organisation med uppgifter om roller och ansvarsområden för deltagande parter, samt om tilldelade resurser,

                           b)

                           innehålla särskilda handlingsplaner med allmänna beskrivningar av målen samt tidsplaner för deras genomförande,

               8.

               sinsemellan utbyter information om strategier och handlingsplaner,

               9.

               inför nationella bestämmelser som tillåter att offentliga institutioner mångfaldigar och migrerar digitalt kulturellt innehåll för bevarandeändamål, med iakttagande av EU:s bestämmelser och annan internationell lagstiftning om upphovsrätt,

               10.

               beaktar utvecklingen i övriga medlemsstater vid utformandet av politiska åtgärder och förfaranden för inlämning av pliktexemplar av material som redan från början framställts i digital form, detta för att förhindra att det uppstår för stora variationer i bestämmelserna,

               11.

               inför nationella bestämmelser om att särskilt utsedda institutioner skall bevara Internetinnehåll med hjälp av särskilda metoder, t.ex. webbinsamling, med iakttagande av EU:s bestämmelser och annan internationell lagstiftning om upphovsrätt,

         I fråga om uppföljning av rekommendationen

               12.

               underrättar kommissionen – inom 18 månader efter det att den här rekommendationen har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning och därefter vartannat år – om åtgärder som vidtagits med anledning av rekommendationen.

      Utfärdad i Bryssel den 24 augusti 2006.

            På kommissionens vägnar

         Viviane REDING

            Ledamot av kommissionen

      (1)  KOM(2005) 465 slutlig.

      (2)  EUT L 323, 9.12.2005, s. 57.

      (3)  EGT L 167, 22.6.2001, s. 10.

      (4)  EGT C 162, 6.7.2002, s. 4.