               EUROPEISKA KOMMISSIONEN
            Bryssel den 20.5.2020
            COM(2020) 508 final
            Rekommendation till
            RÅDETS REKOMMENDATION
            om Greklands nationella reformprogram 2020 med avgivande av rådets yttrande om Greklands stabilitetsprogram 2020

               Rekommendation till

               RÅDETS REKOMMENDATION

               om Greklands nationella reformprogram 2020 med avgivande av rådets yttrande om Greklands stabilitetsprogram 2020

               EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION

               med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 121.2 och 148.4,

               med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken
                  1
               , särskilt artikel 5.2,

               med beaktande av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1176/2011 av den 16 november 2011 om förebyggande och korrigering av makroekonomiska obalanser
                  2
               , särskilt artikel 6.1,

               med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation,

               med beaktande av Europaparlamentets resolutioner,

               med beaktande av Europeiska rådets slutsatser,

               med beaktande av sysselsättningskommitténs yttrande,

               med beaktande av ekonomiska och finansiella kommitténs yttrande,

               med beaktande av yttrandet från kommittén för socialt skydd,

               med beaktande av yttrandet från kommittén för ekonomisk politik, och

               av följande skäl:

               (1)Den 17 december 2019 antog kommissionen den årliga strategin för hållbar tillväxt, som inledde 2020 års europeiska planeringstermin för samordning av den ekonomiska politiken. I den togs vederbörlig hänsyn till den europeiska pelaren för sociala rättigheter som proklamerades av Europaparlamentet, rådet och kommissionen den 17 november 2017. Den 17 december 2019 antog kommissionen, på grundval av förordning (EU) nr 1176/2011, även rapporten om förvarningsmekanismen, enligt vilken Grekland var en av de medlemsstater som skulle bli föremål för en fördjupad granskning. Samma dag antog kommissionen också en rekommendation till rådets rekommendation om den ekonomiska politiken i euroområdet.

               (2)Landsrapporten 2020 för Grekland
                  3
                offentliggjordes den 26 februari 2020. Den innehöll en bedömning av hur väl Grekland hade lyckats med de landsspecifika rekommendationer som rådet antog den 9 juli 2019
                  4
               , med uppföljningen av tidigare års rekommendationer och med sina nationella Europa 2020-mål. Den innehöll också en fördjupad granskning enligt artikel 5 i förordning (EU) nr 1176/2011, vars resultat också offentliggjordes den 26 februari 2020. Av analysen drog kommissionen slutsatsen att Greklands har alltför stora makroekonomiska obalanser. De konstaterade obalanserna är framför allt kopplade till den stora offentliga skulden, den stora andelen nödlidande lån i bankernas balansräkningar och utrikeshandeln, i en situation där den potentiella tillväxten fortfarande är låg och arbetslösheten hög.

               (3)Den 11 mars 2020 klassificerade Världshälsoorganisationen officiellt covid-19-utbrottet som en global pandemi. Pandemin är en allvarlig folkhälsokris för invånare, samhällen och ekonomier. Den leder till hårt ansatta hälso- och sjukvårdssystem, störningar i de globala leveranskedjorna, volatilitet på finansmarknaderna, kraftigt minskad konsumentefterfrågan och negativa effekter för olika sektorer. Den hotar människors arbeten och deras inkomster liksom företagens verksamheter. Pandemin har lett till en kraftig ekonomisk chock som redan har fått allvarliga återverkningar inom EU. Den 13 mars 2020 antog kommissionen ett meddelande
                  5
                om en samordnad ekonomisk reaktion på krisen, omfattande alla aktörer på nationell nivå och unionsnivå.

               (4)Många medlemsstater har utlyst undantagstillstånd eller vidtagit krisåtgärder. Alla krisåtgärder ska vara strikt proportionella, nödvändiga, tidsbegränsade och förenliga med europeiska och internationella normer. De bör vara föremål för demokratisk tillsyn och oberoende rättslig prövning.

               (5)Den 20 mars 2020 antog kommissionen ett meddelande om aktivering av den allmänna undantagsklausulen i stabilitets- och tillväxtpakten
                  6
               . Klausulen, som fastställs i artiklarna 5.1, 6.3, 9.1 och 10.3 i förordning (EG) nr 1466/97 och artiklarna 3.5 och 5.2 i förordning (EG) nr 1467/97, underlättar samordningen av budgetpolitiken under en allvarlig konjunkturnedgång. I meddelandet framför kommissionen till rådet att man bedömer att det rådande läget med en allvarlig konjunkturnedgång till följd av covid-19-pandemin innebär att villkoren för att aktivera undantagsklausulen är uppfyllda. Den 23 mars 2020 godkände medlemsstaternas finansministrar kommissionens bedömning. Aktiveringen av den allmänna undantagsklausulen medger en tillfällig avvikelse från anpassningsbanan mot det medelfristiga budgetmålet, förutsatt att detta inte äventyrar hållbarheten i de offentliga finanserna på medellång sikt. När det gäller den korrigerande delen kan rådet, på rekommendation av kommissionen, även besluta att anta en reviderad finanspolitisk strategi. Den allmänna undantagsklausulen innebär inte att stabilitets- och tillväxtpaktens förfaranden avbryts. Den gör det möjligt för medlemsstaterna att avvika från de budgetkrav som normalt gäller, samtidigt som kommissionen och rådet kan vidta nödvändiga politiska samordningsåtgärder inom ramen för pakten.

               (6)Det krävs fortsatta åtgärder för att begränsa och bekämpa smittspridningen, stärka de nationella hälso- och sjukvårdssystemens resiliens och mildra de socioekonomiska konsekvenserna genom stödåtgärder till företag och hushåll samt för att säkerställa adekvata arbetsmiljöförhållanden så att den ekonomiska verksamheten kan återupptas. Unionen bör använda alla tillgängliga verktyg för att stödja medlemsstaternas insatser inom dessa områden. Samtidigt bör medlemsstaterna och unionen samarbeta för att utforma de åtgärder som krävs för både en återgång till samhällen och ekonomier som fungerar normalt och till en hållbar tillväxt, där bland annat den gröna och digitala omställningen integreras och man drar nytta av lärdomarna från krisen.

               (7)Covid-19-krisen har visat på den inre marknadens flexibilitet när det gäller att anpassa sig till extraordinära situationer. För att säkerställa en snabb och smidig övergång till återhämtningsfasen och en snabb och smidig återgång till fri rörlighet för varor, tjänster och arbetstagare måste dock de extraordinära åtgärder som hindrar den inre marknaden från att fungera normalt upphöra så snart de inte längre behövs. Den nuvarande krisen har visat på behovet av beredskapsplaner inom hälso- och sjukvårdssektorn, däribland särskilt förbättrade inköpsstrategier, diversifierade leveranskedjor och strategiska reserver av grundläggande varor. Det är centrala faktorer för arbetet med att ta fram mer omfattande krisberedskapsplaner.

               (8)Unionens lagstiftare har redan ändrat de relevanta regelverken
                  7
                för att ge medlemsstaterna möjlighet att mobilisera alla outnyttjade resurser från de europeiska struktur- och investeringsfonderna så att de kan hantera de extraordinära konsekvenserna av covid-19-pandemin. De ändringarna kommer att öka flexibiliteten och förenkla och effektivisera förfarandena. För att minska pressen på kassaflödena kan medlemsstaterna också använda en medfinansieringsgrad på 100 % från unionsbudgeten under räkenskapsåret 2020–2021. Grekland uppmanas att fullt ut utnyttja dessa möjligheter för att hjälpa de hårdast drabbade invånarna och sektorerna.

               (9)Pandemins socioekonomiska konsekvenser kommer troligen att vara ojämnt fördelade över de grekiska regionerna på grund av olika specialiseringsmönster, särskilt i regioner som i hög grad förlitar sig på turism och mer allmänt på personlig direktkontakt med konsumenter. Detta medför en stor risk för att de regionala och territoriella skillnaderna inom Grekland ska öka och förvärra den redan konstaterade tendensen till ökade skillnader mellan huvudstaden och framför allt öar och bergsregioner som intensifierades ytterligare under åren med finanskris. I kombination med risken för en tillfällig upplösning av konvergensprocessen mellan medlemsstaterna krävs i den nuvarande situationen riktade politiska insatser.

               (10)Den 30 april 2020 lade Grekland fram sitt nationella reformprogram för 2020 och sitt stabilitetsprogram för samma år. De båda programmen har bedömts samtidigt för att deras inbördes kopplingar ska kunna beaktas.

               (11)Grekland omfattas för närvarande av stabilitets- och tillväxtpaktens förebyggande del och av skuldregeln.

               (12)I sitt stabilitetsprogram för 2020 väntar sig regeringen en försämring av saldot i de offentliga finanserna från ett överskott på 1,5 % av BNP 2019 till ett underskott på 4,7 % av BNP 2020. Underskottet väntas uppgå till 0,2 % av BNP 2021. Den offentliga skuldkvoten minskade till cirka 176,6 % av BNP under 2019 men förväntas enligt stabilitetsprogrammet 2020 öka till 188,8 % under 2020. Det finns landsspecifika underliggande risker för budgetprognoserna, närmare bestämt de oavgjorda rättstvister och skyldigheterna att tillhandahålla allmännyttiga tjänster. De makroekonomiska och offentligfinansiella utsikterna påverkas av den höga graden av osäkerhet till följd av covid-19-pandemin.

               (13)Som en reaktion på covid-19-pandemin, och som en del av en samordnad EU-strategi, har Grekland antagit budgetåtgärder för att öka kapaciteten i hälso- och sjukvårdssystemet, begränsa smittspridningen och hjälpa de hårdast drabbade invånarna och branscherna. Enligt 2020 års stabilitetsprogram uppgick dessa budgetåtgärder till 5,4 % av BNP. De här åtgärderna omfattar ett tillfälligt ekonomiskt stöd till löntagare, egenföretagare, enskilda företag och vissa fria yrken som påverkas av pandemin, utbetalning av återbetalningspliktiga förskott för företag med minskad omsättning, betalning av socialförsäkringsavgifter för anställda vars anställningsavtal har avbrutits, uppskov med skatter och socialförsäkringsavgifter inklusive delbetalningssystem för skatter under minst tre månader för alla företag, egenföretagare och löntagare som påverkas av covid-19-pandemin, räntesubventioner på lån till små och medelstora företag och högre hälso- och sjukvårdsutgifter. Grekland har dessutom aviserat åtgärder som, även om de inte påverkar budgeten direkt, kommer att stödja likviditeten till företagen. De här åtgärderna omfattar en kontantsäkerhet för att stödja bankernas utlåning, som distribueras via den grekiska utvecklingsbanken. I kommissionens vårprognos 2020 behandlas dock alla skatteuppskov också som likviditetsåtgärder utan negativa budgetkonsekvenser under 2020. Sammantaget ligger de åtgärder som Grekland har vidtagit i linje med de riktlinjer som anges i kommissionens meddelande om en samordnad ekonomisk reaktion på covid-19-utbrottet. Ett fullständigt genomförande av dessa åtgärder, följt av en omläggning av finanspolitikens inriktning mot en välgenomtänkt offentligfinansiell ställning på medellång sikt när det ekonomiska läget så medger, kommer att bidra till att bevara hållbarheten i de offentliga finanserna på medellång sikt.

               (14)Utifrån kommissionens vårprognos 2020 vid oförändrad politik beräknas Greklands offentliga finanser uppgå till 6,4 % av BNP under 2020 och 2,1 % 2021. Den offentliga skuldkvoten beräknas uppgå till 196,4 % av BNP 2020 och till 182,6 % 2021.

               (15)Den 20 maj 2020 utfärdade kommissionen en rapport som utarbetats i enlighet med artikel 126.3 i fördraget på grund av Greklands bristande efterlevnad av skuldkriteriet under 2019 och den planerade överträdelsen av underskottsgränsen på 3 % av BNP under 2020. Sammantaget tyder analysen på att skuldkriteriet såsom det definieras i fördraget och i förordning (EG) nr 1467/1997 är uppfyllt, medan underskottskriteriet inte är uppfyllt.

               (16)När det gäller covid-19-pandemin verkar Greklands snabba reaktion och kontroll av efterlevnaden av restriktionerna, att döma av det hittills relativt låga antalet bekräftade sjukdomsfall, vara ett effektivt tillvägagångssätt. Covid-19-krisens ekonomiska konsekvenser förväntas dock bli allvarliga, eftersom Grekland jämfört med andra medlemsstater är starkt beroende av turist- och transportnäringarna. Inom turismen kan Grekland tappa en stor del av intäkterna jämfört med 2019. Turismen är den viktigaste tjänsteexporten i Greklands ekonomi och står för 45 % av tjänsteexporten. Sjöfartssektorn som står för 40 % av tjänsteexporten förväntas också påverkas av en minskad efterfrågan när den globala handeln minskar på grund av pandemin. På grund av isoleringsåtgärderna, lägre disponibla inkomster och ökad arbetslöshet förväntas den inhemska efterfrågan krympa betydligt.

               (17)Vid covid-19-utbrottet aktiverade Grekland sin nationella pandemiplan och införde snabbt en rad nya åtgärder, bland annat sträng karantän och social distansering, särskilt för dem som misstänktes ha haft någon kontakt med personer som bar på viruset. Myndigheterna antog en mängd åtgärder för att mildra de ekonomiska och sociala effekterna, motsvarande upp till 10,5 % av BNP 2020. Åtgärderna medför finanspolitiska åtgärder om 5 % av BNP med en budgeteffekt på 3,7 % av BNP och ytterligare 1,9 % av BNP i tillfälliga uppskov med skatter och kontantsäkerhet för affärsbanker, som skulle kunna ge upp till 3,6 % av BNP i ytterligare nya lån. Den offentliga hälso- och sjukvårdssektorn har fått ett engångstillskott på 273 miljoner euro som ska täcka exempelvis hyra av ytterligare 2 000 sjukvårdpersonal, inköp av sjukvårdsutrustning och sjukvårdsmaterial och ökad testning.

               (18)Om man ska klara av covid-19-pandemin på ett verkningsfullt sätt måste vårdsystemets kapacitet, tillgänglighet och resiliens förbättras. Direktbetalningar för privat hälso- och sjukvård och informella betalningar – som är nära kopplade till ineffektiv sjukhusförvaltning – är fortfarande höga. Detta leder till ojämlikhet. Tillgången till sjukvård är fortfarande ett problem och självrapporterade, ej tillgodosedda vårdbehov är bland de högsta i EU, med stora skillnader mellan inkomstgrupper och anställningsförhållanden. Egenavgifterna har inte i tillräcklig grad behovsprövats för att skydda utsatta grupper. Detta förvärras av överutbudet och därmed överkonsumtionen av ofta överdrivet dyra läkemedel. För att hantera detta håller Grekland på att genomföra en ambitiös primärvårdsreform för att ge tillgång till grundläggande tjänster på kort sikt, och ett omfattande system som bygger på slussning för hela befolkningen på längre sikt. Tidiga tecken tyder på att detta kan vara lösningen för att skydda medborgarna och begränsa spridningen av viruset, samtidigt som man säkerställer att systemets fulla kapacitet kan utnyttjas för att behandla patienter efter deras behov. Man har ännu inte funnit någon hållbar lösning för sjukvårdsutgifterna, eftersom finanspolitisk hållbarhet främst säkerställs med ett återkravssystem som i allt högre grad utsätts för press på grund otillräckliga strukturella åtgärder. Trots vissa uppmuntrande åtgärder som nyligen vidtagits är den centraliserade upphandlingen fortfarande svag. Under 2018 låg de offentliga utgifterna för hälso- och sjukvård under EU-genomsnittet, även inklusive värdet av återkraven som tillförde ungefär 1 % av BNP. Ökad effektivitet och ytterligare ekonomiska resurser behövs för att förbättra hälso- och sjukvårdssystemets ändamålsenlighet, tillgänglighet och totala resiliens.

               (19)Åtgärder behövs för att mildra effekterna av covid-19-krisen på arbetstagare och företag. Enligt kommissionens prognos förväntas arbetslösheten öka till 19,9 % 2020 och återhämta sig till 16,8 % under 2021. Grekland har redan infört ett tillfälligt system som minskar arbetskostnaderna för företag vars verksamhet har stoppats eller drabbats hårt, samtidigt som det ska skydda anställningsavtal och ge inkomststöd till de berörda arbetstagarna. Ett mer omfattande system för korttidsarbete skulle dock ge en mer hållbar och flexibel lösning och myndigheterna har vidtagit åtgärder i den riktningen. Ett sådant system skulle göra det möjligt för företag att tillämpa en minskning av arbetstiden på ett differentierat sätt, som motsvarar i vilken grad deras verksamhet har begränsats, samtidigt som man upprätthåller driften i industrierna och förhindrar att tillfälliga uppsägningar blir permanenta. Utökade flexibla arbetsformer, som distansarbete, har hittills varit begränsade i Grekland jämfört med andra medlemsstater. Det skulle också kunna bidra till att skydda den ekonomiska verksamheten och jobben under restriktionerna och den sociala distanseringen.

               (20)Covid-19-krisen riskerar att ännu en gång förvärra den sociala situationen för stora delar av befolkningen och öka inkomstskillnaderna. Innan pandemin bröt ut var den andel av den grekiska befolkningen som löpte risk för fattigdom eller social utestängning fortfarande en av de högsta i EU, där barn och personer i arbetsför ålder löpte större risk än äldre. Fattigdom bland förvärvsarbetande, tillgång till bostäder till rimliga priser och energifattigdom har också varit stora problem. För att mildra krisens effekter kommer det att bli nödvändigt att ge alla drabbade arbetstagare och egenföretagare lämplig ersättning för inkomstbortfall, även till dem som har sämre tillgång till socialt skydd. Det kommer också att vara viktigt att stödja de mest utsatta grupperna, inbegripet dem som står utanför arbetsmarknaden eller utför odeklarerat arbete, genom att stärka de sociala skyddsnäten. När allt fler människor troligen kommer att utnyttja de grundläggande sociala skyddsnäten, kommer det att vara viktigt att förbättra minimiinkomststödet. Heltäckande tillgång till sociala tjänster är nödvändigt för de mest utsatta och sårbara grupperna, däribland personer med funktionsnedsättning, flyktingar och asylsökande. Dessutom är den långvariga vården och omsorgen inte tillräckligt utvecklad. Grekland bör också ytterligare främja tillgången till bostäder till rimlig kostnad, särskilt för hushåll som löper risk att drabbas av fattigdom. Det kan exempelvis ske genom ett system för att hjälpa utsatta husägare med bolånen.

               (21)Covid-19-krisen har hejdat den positiva utvecklingen på arbetsmarknaden som rått under senare år, och arbetslösheten har återigen börjat stiga. För att stödja en stabil återhämtning av sysselsättningen efter krisen måste Grekland genomföra reformer som ökar politikens ändamålsenligt när det gäller att få människor i arbete eller studier, särskilt med utbildningsprogram. En lösning skulle vara att öka arbetsförmedlingens kapacitet att tillhandahålla kontinuerligt och individanpassat stöd till arbetssökande. Grekland måste ägna särskild uppmärksamhet åt ungdomar och kvinnor som är de som påverkas mest av bristen på arbetstillfällen. Det finns också utrymme för att förbättra den sociala dialogen genom att stödja ett aktivt och meningsfullt deltagande av arbetsmarknadens parter i beslutsfattandet. Det gäller också för utformningen och genomförandet av åtgärder för att hantera effekterna av covid-19-krisen. Regeringen bör inrikta sina insatser på att förbättra de grundläggande färdigheterna för alla. Det kommer att vara mycket viktigt att ta itu med dåliga utbildningsresultat, uppgradera yrkesutbildningen och utöka vuxenutbildningen. För att minska kompetensglappet och påskynda arbetsmarknadens återhämtning är det viktigt att höja kvaliteten på utbildningen och öka dess relevans för arbetsmarknaden.

               (22)Redan från början har regeringens prioritering i reaktionen på covid-19-utbrottet med rätta varit att ge hållbart likviditetsstöd, inbegripet rörelsekapital, till drabbade företag – särskilt små och medelstora företag och mikroföretag – bland annat genom lån och garantier. Inom den tillfälliga ramen för statligt stöd har Grekland infört tre system för att öka företagens kapitallikviditet, närmare bestämt följande: (i) ett system som täcker förskott med återbetalningsskyldighet, (ii) ett system för kontant säkerhet för att täcka banklån och (iii) ett räntesubventionssystem för löpande lån. I denna process är det viktigt att banksektorn, med stöd av myndigheterna, uppfyller sin förmedlande roll för att upprätthålla det nödvändiga kreditflödet, utifrån lämpliga kreditriskbedömningar och försiktiga kreditnormer, samtidigt som man noggrant rapporterar eventuella avvikelser i tillgångskvaliteten. Om man ska skydda tillgångskvaliteten och samtidigt stärka den ekonomiska återhämtningen är det avgörande att stödja banksektorns kapacitet att erbjuda hållbara skuldsaneringslösningar till bärkraftiga låntagare som drabbats av krisen.

               (23)För att underlätta den ekonomiska återhämtningen är det viktigt att tidigarelägga mogna offentliga investeringsprojekt och främja privata investeringar, bland annat genom relevanta reformer. Det kommer att vara avgörande att öka de tillväxtfrämjande investeringarna i prioriterade sektorer för att understödja den långsiktiga tillväxten och minska de regionala skillnaderna. Under 2019 understeg de offentliga investeringarna planerna med mer än 1 % av BNP, efter liknande otillfredsställande resultat under föregående år. Myndigheterna har börjat åtgärda detta ihållande underutnyttjande genom att upprätta en ”nationell utvecklingsplan” för att stärka reglerna för utveckling, styrning, finansiering och genomförande av projekt som får stöd samt en handlingsplan för att förbättra prognoser och övervakning av offentliga investeringar. Med tanke på hur viktiga offentliga investeringar kommer att vara för att få fart på den ekonomiska återhämtningen efter covid-19-krisen, är det avgörande att avlägsna eventuella kvarstående administrativa hinder och upprätta en förteckning över nya projekt som ska genomföras. En särskild projektberedningsfond skulle ytterligare kunna förbättra och skynda på de offentliga investeringarna. Ett effektivare genomförande av offentliga investeringar skulle ytterligare stimulera tillväxten med hjälp av multiplikatoreffekten. Grekland skulle också gynnas av en effektivare och hållbarare offentlig upphandling, som en integrerad del av landets insatser för att förbättra och rationalisera de offentliga utgifterna och garantera ett konkurrenskraftigt företagsklimat. Detta skulle kräva att man tar itu med de konstaterade bristerna, exempelvis fenomenet med omotiverat låga anbud, genom lämplig lagstiftning och administrativa åtgärder.

               (24)Om man ska lyckas få nytt liv i Greklands ekonomi kommer det också att kräva att man tar itu med vissa långsiktiga svagheter och utnyttjar potentiella framtida möjligheter. Till sektorerna med betydande investeringsbehov hör bland annat transport och logistik, där stöd särskilt behövs för järnvägar, trafiksäkerhet och uppgradering av intermodala knutpunkter, och hantering av fast avfall och avloppsvatten från tätbebyggelse där det behövs miljömässigt hållbara investeringar. Greklands omställning till en klimatneutral ekonomi kommer också att kräva stora privata och offentliga investeringar under en längre tid. Planerade investeringar i energisektorn, exempelvis småskaliga projekt inom området energieffektivitet, renovering av byggnader och projekt för förnybar energi, skulle kunna tidigareläggas och bidra till den ekonomiska återhämtningen efter covid-19. Förberedelserna av medelfristiga återhämtningsåtgärder kan basera sig på planerade investeringar inom medlemsstaternas nationella energi- och klimatplaner, förteckningar över projekt av gemensamt intresse och planer för infrastrukturutveckling. Tillhörande investeringar skulle kunna omfatta gränsöverskridande förbindelser för import och export av energi mellan angränsande medlemsstater för att säkerställa elförsörjningen för människor och företag i Grekland, och åtgärder för att säkerställa en rättvis övergång för de regioner som påverkas mest av Greklands ambitiösa plan att övergå från brunkolsbaserad elproduktion. Programplaneringen för Fonden för en rättvis omställning för perioden 2021–2027 kan hjälpa Grekland att hantera en del av de utmaningar som omställningen till en klimatneutral ekonomi innebär, särskilt inom de regioner som anges i bilaga D till landsrapporten
                  8
               . Grekland skulle då kunna utnyttja fonden på bästa sätt.

               (25)Trots vissa framsteg under tidigare år måste Grekland påskynda sina satsningar för att förbättra sin digitala prestanda, bland annat genom att införa digitala verktyg och tjänster inom den offentliga förvaltningen, rättsväsendet och näringslivet. Att hålla uppe drivkraften och behålla de vinster som uppnåtts genom lanseringen av ett antal digitala tjänster sedan covid-19-utbrottet kan bli särskilt relevant för den offentliga förvaltningen och återhämtningsfasen. En strategi för att påskynda användningen av digital teknik inom alla ekonomiska sektorer, däribland den offentliga förvaltningen, och driftskompatibiliteten mellan olika informationssystem, särskilt databasen för marknadsövervakning, skulle kunna bidra till att överbrygga produktivitetsgapet till euroområdet och lätta på den administrativa bördan. Ökad tillgång till nät med mycket hög kapacitet och användning av mycket snabb internetuppkoppling är också en prioritering. När det gäller digitala färdigheter ligger Grekland under EU-genomsnittet. År 2019 var det endast 51 % av grekerna i gruppen 16–74 år som hade minst grundläggande digitala färdigheter, jämfört med ett EU-genomsnitt på 58 % Med digital vidareutbildning skulle alla i Grekland kunna få tillgång till e-tjänster på lika villkor, företagen skulle kunna använda distansarbete och e-verktyg på ett effektivt sätt och alla studerande – i skola, på universitet och i vuxenutbildning – skulle kunna delta fullt ut i distansundervisning. Mindre gynnade grupper, däribland flyktingar och asylsökande, och personer som lever i avlägsna områden och landsbygdsområden bör få särskild uppmärksamhet.

               (26)Efter att framgångsrikt ha avslutat programmet för ekonomiskt stöd inom Europeiska stabilitetsmekanismen 2018 omfattas nu Grekland av förstärkt övervakning i enlighet med förordning (EU) nr 472/2013. Aktiveringen av förstärkt övervakning för Grekland
                  9
                innebär att landet på medellång sikt måste fortsätta att vidta åtgärder för att hantera de potentiella källorna till makroekonomiska obalanser, samtidigt som man genomför strukturreformer för att stödja en stabil och hållbar ekonomisk tillväxt. Grekland åtog sig vid Eurogruppens möte den 22 juni 2018 att fortsätta med de reformer som antagits inom programmet tills de är helt genomförda. Grekland åtog sig också att genomföra specifika åtgärder gällande finanspolitiska strukturåtgärder, social välfärd, finansiell stabilitet, arbets- och produktmarknader, privatisering, rättssystemets funktion, offentlig förvaltning och korruptionsbekämpning. De här strukturreformerna blir allt viktigare för Greklands insatser för att få igång ekonomin igen. Ett framgångsrikt genomförande och slutförande av de här reformerna bör i hög grad bidra till att stödja Greklands tillväxt på medellång och lång sikt. Grekland omfattas av kvartalsrapportering om genomförandet av de åtaganden som ingår i den förstärkta övervakningen, och en positiv rapport kan varje halvår utlösa skuldlättnadsåtgärder motsvarande upp till 0,7 % av BNP per år. I april och december 2019 utlöste Eurogruppen de två första delarna av de politiskt villkorade skuldåtgärderna, motsvarande 970 respektive 767 miljoner euro. Den sjätte rapporten om den förstärkta övervakningen med en bedömning av Greklands genomförande av sina åtaganden offentliggjordes 20 maj 2020.

               (27)Dessa rekommendationer är visserligen inriktade på hur de socioekonomiska effekterna av pandemin ska hanteras och den ekonomiska återhämtningen underlättas, men de landsspecifika rekommendationerna för 2019 som rådet antog den 9 juli 2019 innehöll reformer som krävs för att kunna åtgärda strukturella problem på medellång och lång sikt. De rekommendationerna är fortsatt aktuella och kommer att fortsätta att övervakas nästa år, inom ramen för den europeiska planeringsterminens årliga cykel. Det gäller även rekommendationer rörande investeringsrelaterade ekonomiska strategier. De senare rekommendationerna bör beaktas vid finansieringen av sammanhållningspolitikens strategiska programplanering efter 2020, inbegripet riskreducerande åtgärder och strategier för att lätta på restriktionerna vad gäller den rådande krisen.

               (28)I den nuvarande situationen är det avgörande att bibehålla inriktningen på omstrukturering av banker för att bevara den ekonomiska stabiliteten och frigöra kapacitet inom banksektorn för klara finansieringen av den ekonomiska återhämtningen. Banksektorn har blivit mer motståndskraftig, vilket ledde till att kapitalkontrollerna avskaffades i september 2019, men det finns fortfarande stora risker och utmaningar relaterade till den tidigare utvecklingen. Det omfattar en fortfarande stor andel nödlidande lån, en kapitalställning i linje med kapitalkraven men med en ökad efterfrågan på kort sikt och låg lönsamhet beroende på kredittillväxt. Därför är det grekiska bankerna särskilt utsatta för risken för ökade finansieringskostnader och en ny försämring av tillgångskvaliteten på grund av covid-19-pandemin. Att främja en fortsatt fungerande sekundärmarknad för nödlidande lån, i kombination med nya lån och bärkraftiga omstruktureringar av långfristiga lån i enlighet försiktiga kreditnormer, kan vara avgörande om man ska lyckas nå det dubbla målet att mildra pandemins effekter på tillgångskvaliteten samtidigt som man tar itu tidigare nödlidande lån. En reform av den rättsliga ramen som tillåter obegränsat ianspråktagande av säkerhet från låntagare som inte uppfyller sina skyldigheter kan vara ett viktigt steg i den riktningen.

               (29)Den europeiska planeringsterminen utgör en ram för en kontinuerlig samordning av den ekonomiska politiken och sysselsättningspolitiken i unionen, vilket kan bidra till en hållbar ekonomi. Medlemsstaterna har utvärderat framstegen vad gäller genomförandet av FN:s mål för hållbar utveckling i sina nationella reformprogram för 2020. Genom att säkerställa ett fullständigt genomförande av rekommendationerna nedan kommer Grekland att bidra till framsteg mot uppfyllandet av målen för hållbar utveckling och till de gemensamma insatserna för att säkerställa en konkurrenskraftig hållbarhet i unionen.

               (30)Det är viktigt med ett nära samarbete mellan länderna i den ekonomiska och monetära unionen för att åstadkomma en snabb återhämtning från de ekonomiska konsekvenserna av covid-19. Mot bakgrund av Eurogruppens politiska vägledning bör Grekland, i egenskap av en medlemsstat som har euron som valuta, säkerställa att landets politik är förenlig med rekommendationerna för euroområdet och politiken i andra medlemsstater i euroområdet

               (31)Kommissionen har inom ramen för 2020 års europeiska planeringstermin gjort en omfattande analys av Greklands ekonomiska politik och redogjort för den i 2020 års landsrapport. Kommissionen har även bedömt stabilitetsprogrammet för 2020 och det nationella reformprogrammet för 2020 samt uppföljningen av de rekommendationer Grekland har fått tidigare år. Kommissionen har beaktat inte bara programmens relevans för hållbarheten i finanspolitiken och den socioekonomiska politiken i Grekland utan också att unionens regler och riktlinjer har iakttagits, mot bakgrund av behovet att stärka den övergripande ekonomiska styrningen i unionen genom att framtida nationella beslut fattas med beaktande av synpunkter på unionsnivå.

               (32)Mot bakgrund av den bedömningen har rådet granskat stabilitetsprogrammet för 2020 och dess yttrande
                  10
                återspeglas nedan, särskilt i rekommendation 1.

               (33)Mot bakgrund av kommissionens fördjupade granskning och denna bedömning har rådet granskat det nationella reformprogrammet för 2020 och stabilitetsprogrammet för 2020. I dessa rekommendationer beaktas behovet av att bekämpa pandemin och underlätta den ekonomiska återhämtningen som ett första nödvändigt steg för att möjliggöra en justering av obalanserna. Rekommendationer som direkt behandlar de makroekonomiska obalanser som konstaterats av kommissionen enligt artikel 6 i förordning (EU) nr 1176/2011 återspeglas i rekommendationerna 1, 2, 3 och 4.

               HÄRIGENOM REKOMMENDERAS Grekland att 2020 och 2021 vidta följande åtgärder:

               1.I enlighet med den allmänna undantagsklausulen vidta alla nödvändiga åtgärder för att effektivt åtgärda pandemin samt stödja ekonomin och den därpå följande återhämtningen. Så snart som de ekonomiska förhållandena tillåter det bedriva en finanspolitik som syftar till att uppnå ansvarsfulla offentliga finanser på medellång sikt och säkerställa en hållbar skuldsättning, och samtidigt förbättra investeringarna. Stärka hälso- och sjukvårdssystemets resiliens och säkerställa adekvat tillgång till hälso- och sjukvård för alla.

               2.Mildra de sysselsättningsrelaterade och sociala effekterna av krisen, bland annat genom att vidta åtgärder som system för korttidsarbete och säkerställa ett ändamålsenligt aktiveringsstöd.

               3.Snabbt vidta åtgärder för att tillhandahålla likviditet och fortsatt kreditflöde och annan finansiering till ekonomin, med fokus på små och medelstora företag som drabbats hårdast av krisen. Tidigarelägga mogna offentliga investeringsprojekt och främja privata investeringar för att främja den ekonomiska återhämtningen. Styra investeringarna till den gröna och den digitala omställningen, särskilt inom områden som säkra och hållbara transporter och logistik, ren och effektiv produktion och användning av energi, miljöinfrastruktur samt digital infrastruktur och kompetens med mycket hög kapacitet. Öka effektiviteten och digitaliseringen av den offentliga förvaltningen och främja den digitala omvandlingen av näringslivet.

               4.Fortsätta och slutföra reformerna i linje med åtagandena programmets slut som gjordes vid Eurogruppens möte den 22 juni 2018 för att återuppta en hållbar ekonomisk återhämtning, efter det att restriktionerna till följd av covid-19-utbrottet gradvis har lättats.

               Utfärdad i Bryssel den

                     På rådets vägnar

                     Ordföranden

                     (1)

                        EGT L 209, 2.8.1997, s. 1.

                     (2)

                        EUT L 306, 23.11.2011, s. 25.

                     (3)

                        SWD(2020) 507 final 2.

                     (4)

                        EUT C 301, 5.9.2019, s. 117.

                     (5)

                        COM(2020) 112 final.

                     (6)

                        COM(2020) 123 final.

                     (7)

                        Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2020/460 av den 30 mars 2020 om ändring av förordningarna (EU) nr 1301/2013, (EU) nr 1303/2013 och (EU) nr 508/2014 vad gäller särskilda åtgärder för att mobilisera investeringar i medlemsstaternas hälso- och sjukvårdssystem samt i andra sektorer av deras ekonomier som reaktion på covid-19-utbrottet (Investeringsinitiativ mot effekter av coronavirus) (EUT L 99, 31.3.2020, s. 5), och Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2020/558 av den 23 april 2020 om ändring av förordningarna (EU) nr 1301/2013 och (EU) nr 1303/2013 vad gäller särskilda åtgärder för att tillhandahålla extraordinär flexibilitet vid användningen av de europeiska struktur- och investeringsfonderna för att hantera covid-19-utbrottet (EUT L 130, 24.4.2020, s. 1).

                     (8)

                        SWD(2020) 507 final 2.

                     (9)

                        Kommissionens genomförandebeslut (EU) 2018/1192 av den 11 juli 2018 om aktivering av förstärkt övervakning för Grekland, EUT L 211, 22.8.2018, s. 1, och kommissionens genomförandebeslut (EU) 2019/338 av den 20 februari 2019 om förlängning av förstärkt övervakning för Grekland, EUT L 60, 28.2.2019, s. 17.

                     (10)

                        Enligt artikel 5.2 i rådets förordning (EG) nr 1466/97.


               EUROPEISKA KOMMISSIONEN
            Bryssel den 25.9.2020
            COM(2020) 582 final
            Rekommendation till
            RÅDETS BESLUT
            om bemyndigande för kommissionen att inleda förhandlingar om ingående av ett protokoll till partnerskapsavtalet om hållbart fiske med Republiken Liberia
            {SWD(2020) 196 final} - {SWD(2020) 197 final}

               MOTIVERING

               1.BAKGRUND TILL FÖRSLAGET

               •Motiv och syfte med förslaget

                  Kommissionen föreslår att det förhandlas fram ett nytt protokoll som uppfyller medlemsstaternas fiskeflottors behov och som är förenligt med förordning (EU) nr 1380/2013 om den gemensamma fiskeripolitiken och rådets slutsatser av den 19 mars 2012 om kommissionens meddelande om den gemensamma fiskeripolitikens internationella dimension.

               •Förenlighet med befintliga bestämmelser inom området

                  Europeiska unionen och Republiken Liberias regering har ingått ett partnerskapsavtal om hållbart fiske
                     1
                  , vilket är i kraft sedan den 9 december 2015
                     2
                  . Genomförandeprotokollet till avtalet kommer att upphöra att gälla den 8 december 2020. I protokollet fastställs de fiskemöjligheter som står till unionsflottans förfogande och den ekonomiska ersättning som unionen och fartygsägarna erlägger.

                  I protokollet föreskrivs ett belopp på 357 500 EUR för det första året, 325 000 EUR för det andra, tredje och fjärde året och 292 500 EUR för det femte året från EU-budgeten som ekonomisk ersättning för tillträdet och för en referensfångstmängd på 6 500 ton/år. EU-fartygsägare betalar dessutom en tillståndsavgift, baserad på de priser som anges i protokollet för den tilldelade kvoten. Dessutom har ett belopp på 1 625 000 EUR från EU-budgeten avsatts till stöd för Republiken Liberias sektoriella fiskeripolitik under den femårsperiod då protokollet är i kraft.

               Partnerskapsavtalet om hållbart fiske med Republiken Liberia ger fiskemöjligheter för det fiske efter tonfisk och långvandrande arter som bedrivs av EU-fartyg från två medlemsstater (Spanien och Frankrike). Partnerskapsavtalet om hållbart fiske med Republiken Liberia ingår i ett välutvecklat nätverk av bilaterala partnerskapsavtal om hållbart fiske i västra och centrala Afrika, närmare bestämt med Marocko, Mauretanien, Senegal, Kap Verde, Gambia, Elfenbenskusten och São Tomé och Príncipe.

               Partnerskapsavtalen om hållbart fiske bidrar till att främja den gemensamma fiskeripolitikens mål på internationell nivå och säkerställer att unionens fiske utanför unionens vatten följer samma principer och standarder som de som tillämpas enligt unionsrätten. Dessutom främjar partnerskapsavtalen om hållbart fiske vetenskapligt samarbete mellan EU och dess partner samt öppenhet och hållbarhet för en bättre förvaltning av fiskeresurserna. Partnerskapsavtalen om hållbart fiske främjar förvaltningen genom att stödja uppföljning, kontroll och övervakning av nationella och utländska flottors verksamhet och ge finansiering till kampen mot olagligt, orapporterat och oreglerat fiske (IUU), samt genom att bidra till hållbar utveckling av den lokala fiskerisektorn.

               Partnerskapsavtalen om hållbart fiske stärker EU:s ställning som medlem i Internationella kommissionen för bevarande av tonfisk i Atlanten (Iccat), som är det organ som inrättats enligt internationell rätt för att bevara och förvalta långvandrande arter i regionen.

                  •
                        Förenlighet med unionens politik inom andra områden

                  Förhandlingarna med Republiken Liberia om ett nytt protokoll är i linje med EU:s yttre åtgärder i förhållande till länderna i Afrika, Västindien och Stillahavsområdet (AVS-länderna) och med unionens mål när det gäller respekten för demokratiska principer och mänskliga rättigheter.

               2.RÄTTSLIG GRUND, SUBSIDIARITETSPRINCIPEN OCH PROPORTIONALITETSPRINCIPEN

               •Rättslig grund

                  Den rättsliga grunden för beslutet är artikel 218.3 och 218.4 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, närmare bestämt i femte delen (om unionens yttre åtgärder) avdelning V (om internationella avtal), där förfarandet för förhandlingar om och ingående av avtal mellan EU och tredjeländer anges.

               •Subsidiaritetsprincipen (för icke-exklusiv befogenhet)

                  Ej tillämpligt, exklusiv befogenhet.

               •Proportionalitetsprincipen

                  Beslutet står i proportion till målet.

               •Val av instrument

                  Instrumentet föreskrivs i artikel 218.3 och 218.4 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt.

               3.RESULTAT AV EFTERHANDSUTVÄRDERINGAR, SAMRÅD MED BERÖRDA PARTER OCH KONSEKVENSBEDÖMNINGAR

               •Efterhandsutvärderingar/kontroller av ändamålsenligheten med befintlig lagstiftning

                  Under 2019–2020 gjorde kommissionen en efterhandsutvärdering av det nuvarande protokollet till partnerskapsavtalet om hållbart fiske mellan Europeiska unionen och Liberias regering samt en förhandsutvärdering av en eventuell förnyelse av protokollet. Slutsatserna av utvärderingen återfinns i ett separat arbetsdokument från kommissionens avdelningar
                     3
                  .

                  Utvärderingen visade att EU-fiskeindustrin (tonfisk) har stort intresse av att bedriva verksamhet i Liberias fiskezon och att en förnyelse av protokollet är det alternativ som föredras. Om protokollet inte förnyas skulle det innebära att EU går miste om ett instrument som motsvarar de olika parternas behov och som dessutom uppfyller EU:s egna behov vad gäller att stärka världshavsförvaltningen i östra Atlanten genom den multilaterala ram som Iccat utgör.

                  För Liberias vidkommande innebär EU:s insatser ett mervärde i form av säkra budgetinkomster under flera år, en officiell plattform för dialog på fiskeriområdet och direktutbyte med EU, samarbete och en ram för gemensam kontroll och övervakning av EU:s fiskeverksamhet. Partnerskapsavtalet om hållbart fiske bidrar till att främja ansvarsfulla fiskemetoder och ger tillträde till en särskild budgetrubrik (sektorsstöd) för ekonomiskt stöd för genomförande av Liberias nationella fiskeripolitik.

               •Samråd med berörda parter

                  Medlemsstaterna, branschföreträdare, internationella organisationer i det civila samhället liksom Liberias fiskeriförvaltning och civila samhälle har rådfrågats inom ramen för utvärderingen. Samråd har också ägt rum inom den rådgivande nämnden för fjärrfiske.

               •Insamling och användning av sakkunnigutlåtanden

                  Ej tillämpligt.

               •Konsekvensbedömning

                  Ej tillämpligt.

               •Lagstiftningens ändamålsenlighet och förenkling

                  Ej tillämpligt.

               •Grundläggande rättigheter

                  En klausul om konsekvenserna av kränkningar av mänskliga rättigheter och demokratiska principer ingår i partnerskapsavtalet om hållbart fiske.

               4.BUDGETKONSEKVENSER

                  Budgetkonsekvenserna av det nya protokollet omfattar utbetalning av en ekonomisk ersättning till Liberia som är förenlig med den gällande fleråriga budgetramen (MFF), särskilt vad gäller anslag till budgetposten
                     4
                   för partnerskapsavtal om hållbart fiske. De årliga beloppen för åtaganden och betalningar fastställs inom ramen för det årliga budgetförfarandet, däribland reservposten för förslag som inte hade trätt i kraft vid årets början.

               5.ÖVRIGA INSLAG

               •Genomförandeplaner samt åtgärder för övervakning, utvärdering och rapportering

               Den 23 maj 2017 underrättades Liberia genom kommissionens beslut 2017/C 169/12
                  5
                om möjligheten att landet kan komma att identifieras som ett icke-samarbetande tredjeland när det gäller bekämpning av olagligt, orapporterat och oreglerat fiske i enlighet med rådets förordning (EG) nr 1005/2008 av den 29 september 2008 om upprättande av ett gemenskapssystem för att förebygga, motverka och undanröja olagligt, orapporterat och oreglerat fiske. Förhandlingarna för att ingå ett protokoll till partnerskapsavtalet om hållbart fiske mellan Europeiska unionen och Republiken Liberias regering kommer inte att inledas förrän kommissionens beslut 2017/C 169/12 har upphävts.

               •Ingående redogörelse för de specifika bestämmelserna i förslaget

                  Kommissionen rekommenderar följande:

                  – Rådet bör bemyndiga kommissionen att inleda och föra förhandlingar om ingående av ett nytt protokoll till partnerskapsavtalet om hållbart fiske med Republiken Liberias regering.

                  – Kommissionen bör utses till EU:s förhandlare i detta ärende.

                  – Kommissionen bör föra dessa förhandlingar i samråd med den särskilda kommittén, i enlighet med bestämmelserna i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt.

                  – Rådet bör godkänna förhandlingsdirektiven i bilagan till denna rekommendation.

               Rekommendation till

               RÅDETS BESLUT

               om bemyndigande för kommissionen att inleda förhandlingar om ingående av ett protokoll till partnerskapsavtalet om hållbart fiske med Republiken Liberia

               EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA BESLUT

               med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 218.3 och 218.4,

               med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation, och

               av följande skäl:

               (1)Förhandlingar bör inledas syfte att ingå ett nytt protokoll till partnerskapsavtalet om hållbart fiske mellan Europeiska unionen och Republiken Liberias regering
                  6
               .

               (2)Den 23 maj 2017 underrättades Liberia genom kommissionens beslut 2017/C 169/12 om möjligheten att landet kan komma att identifieras som ett icke-samarbetande tredjeland när det gäller bekämpning av olagligt, orapporterat och oreglerat fiske i enlighet med rådets förordning (EG) nr 1005/2008 av den 29 september 2008 om upprättande av ett gemenskapssystem för att förebygga, motverka och undanröja olagligt, orapporterat och oreglerat fiske. Förhandlingarna om ingående av ett protokoll till partnerskapsavtalet om hållbart fiske mellan Europeiska unionen och Republiken Liberias regering kommer inte att inledas förrän kommissionens beslut 2017/C 169/12
                  7
                har upphävts.

               HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

               Artikel 1

               Kommissionen bemyndigas härmed att, på unionens vägnar, förhandla om ett nytt protokoll till partnerskapsavtalet om hållbart fiske mellan Europeiska unionen och Republiken Liberia.

               Kommissionen ska inleda förhandlingarna efter det att beslut 2017/C 169/12 har upphävts.

               Artikel 2

               Förhandlingsdirektiven anges i bilagan.

               Artikel 3

               Förhandlingarna ska föras i samarbete med rådets arbetsgrupp för extern fiskeripolitik.

               Artikel 4

               Detta beslut riktar sig till kommissionen.

               Utfärdat i Bryssel den

                     På rådets vägnar

                     Ordförande

                     (1)

                        EUT L 177, 1.7.2016.

                     (2)

                        EUT L 328, 12.12.2015, s. 3.

                     (3)

                        Arbetsdokument(2020)196.

                     (4)

                        Kapitel 40 (reservpost 40 02 41) i linje med det interinstitutionella avtalet om den fleråriga budgetramen (2013/C 373/01).

                     (5)

                        (2017/C 169/12), EUT 169/11, 30.5.2017, s. 11.

                     (6)

                        Partnerskapsavtal om hållbart fiske mellan Europeiska unionen och Republiken Liberia(EUT L 328, 12.12.2015, s. 3).

                     (7)

                        Kommissionens beslut 2017/C 169/12 av den 23 maj 2017 om meddelande till ett tredjeland om möjligheten att landet kan komma att identifieras som icke-samarbetande tredjeland när det gäller bekämpning av olagligt, orapporterat och oreglerat fiske (EUT C 169, 30.5.2017, s. 11).

    ---documentbreak---

               EUROPEISKA KOMMISSIONEN
            Bryssel den 25.9.2020
            COM(2020) 582 final
            BILAGA
            till rekommendationen till
            RÅDETS BESLUT
            om bemyndigande för kommissionen att inleda förhandlingar om ingående av ett protokoll till partnerskapsavtalet om hållbart fiske med Republiken Liberia
            {SWD(2020) 196 final} - {SWD(2020) 197 final}

               BILAGA

               Direktiv för förhandlingar om ett nytt protokoll till partnerskapsavtalet om hållbart fiske mellan Europeiska unionen och Republiken Liberia

               Syftet med förhandlingarna är att ingå ett protokoll till partnerskapsavtalet om hållbart fiske mellan Europeiska unionen och Republiken Liberia, i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1380/2013
                  1
                och rådets slutsatser av den 19 mars 2012
                  2
                om kommissionens meddelande av den 13 juli 2011 om den gemensamma fiskeripolitikens internationella dimension
                  3
               .

               Syftet med det nya protokollet är att säkerställa främjandet av ett hållbart och ansvarsfullt fiske, och kommissionens förhandlingsmål bör därför vara följande:

               ·Att säkerställa tillträdet till Republiken Liberias fiskezon och de tillstånd som krävs för att fartyg i Europeiska unionens flotta ska kunna bedriva fiske i den berörda zonen.

               ·Att se till att det tas vederbörlig hänsyn till bästa tillgängliga vetenskapliga råd och relevanta förvaltningsplaner som antas av regionala fiskeriorganisationer, i syfte att säkerställa och stärka den miljömässiga hållbarheten i fisket, som uteslutande bör inriktas på tillgängliga överskottsresurser, med beaktande av den lokala flottans fiskekapacitet, samtidigt som särskild uppmärksamhet ägnas åt det faktum att de berörda bestånden migrerar i stor utsträckning.

               ·Att eftersträva en lämplig andel av fiskeresurserna, som står i proportion till unionsflottornas intressen, när dessa resurser också är av intresse för andra utländska flottor.

               ·Att säkerställa att tillträdet till fisket baseras på den historiska och förväntade framtida verksamheten för unionsflottan i regionen, mot bakgrund av de mest aktuella och bästa vetenskapliga bedömningar som finns tillgängliga.

               ·Att fortsätta dialogen för att stärka sektorspolitiken i syfte att främja genomförandet av en socialt och miljömässigt ansvarsfull fiskeripolitik, i linje med landets utvecklingsmål, särskilt vad gäller förvaltning, uppföljning, kontroll och övervakning av fisket liksom vetenskapliga utlåtanden, och med beaktande av de lokala fiskesamhällenas försörjningsmöjligheter och intressen.

               ·Att införa en klausul om konsekvenserna av kränkningar av mänskliga rättigheter, grundläggande arbetstagarrättigheter och demokratiska principer.

               I protokollet bör i synnerhet följande anges:

               –De fiskemöjligheter, per kategori, som ska beviljas unionsfartyg.

               –Den ekonomiska ersättningen och betalningsvillkoren.

               –Bestämmelser om hur sektorsstödet bör genomföras.

               Den 23 maj 2017 underrättades Republiken Liberia genom kommissionens beslut 2017/C 169/12
                  4
                om möjligheten att landet kan komma att identifieras som ett icke-samarbetande tredjeland när det gäller bekämpning av olagligt, orapporterat och oreglerat fiske i enlighet med rådets förordning (EG) nr 1005/2008 av den 29 september 2008 om upprättande av ett gemenskapssystem för att förebygga, motverka och undanröja olagligt, orapporterat och oreglerat fiske. Förhandlingarna om ingående av ett protokoll till partnerskapsavtalet om hållbart fiske mellan Europeiska unionen och Republiken Liberia i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1380/2013 kommer inte att inledas förrän kommissionens beslut 2017/C 169/12 har upphävts.

                     (1)

                        Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1380/2013 av den 11 december 2013 om den gemensamma fiskeripolitiken, om ändring av rådets förordningar (EG) nr 1954/2003 och (EG) nr 1224/2009 och om upphävande av rådets förordningar (EG) nr 2371/2002 och (EG) nr 639/2004 och rådets beslut 2004/585/EG (EUT L 354, 28.12.2013, s. 22).

                     (2)

                        https://www.consilium.europa.eu/uedocs/cms_data/docs/pressdata/en/agricult/129052.pdf

                     (3)

                        Meddelande från kommissionen till Europaparlamentet, rådet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén och Regionkommittén om den gemensamma fiskeripolitiken (KOM(2011) 0417 slutlig).

                     (4)

                        (2017/C 169/12), EUT 169/11, 30.5.2017, s. 11.


               EUROPEISKA KOMMISSIONEN
            Bryssel den 25.1.2021
            COM(2020) 697 final/2
            COM(2020)697 final of 12.11.2020 downgraded on 25.1.2021
            Rekommendation till
            RÅDETS BESLUT
            om bemyndigande att inleda förhandlingar om ett avtal mellan Europeiska unionen och Mongoliet om geografiska beteckningar

               MOTIVERING

               Kommissionen föreslår förhandlingar om ett bilateralt avtal om geografiska beteckningar mellan Europeiska unionen och Mongoliet.

               1.BAKGRUND TILL REKOMMENDATIONEN

               •Motiv och syfte med förslaget

               Skyddet av EU:s geografiska beteckningar på internationell nivå är en viktig del av EU:s handelspolitik. EU förhandlar för att skydda EU:s geografiska beteckningar genom handelsavtal eller särskilda ”fristående” avtal.

               EU, dess medlemsstater och Mongoliet har undertecknat ramavtalet om partnerskap och samarbete (nedan kallat ramavtalet), som trädde i kraft den 1 november 2017. I ramavtalets artikel 27.1 som rör skydd av immateriella rättigheter anges att parterna är överens om att så snart som möjligt ingå ett bilateralt avtal om geografiska beteckningar.

               Geografiska beteckningar är kända och väletablerade i Mongoliet, där det för närvarande finns 20 registrerade geografiska beteckningar på nationell nivå genom en särskild lag. Landets anseende i fråga om traditionella produkter utgör en möjlighet att dra betydande ekonomiska fördelar av användningen av geografiska beteckningar.

               Genom detta initiativ fullgörs den skyldighet att ingå ett bilateralt avtal om geografiska beteckningar som fastställs i partnerskaps- och samarbetsavtalet mellan EU och Mongoliet.

               •Förenlighet med befintliga bestämmelser inom området

               Ingåendet av avtalet om geografiska beteckningar med Mongoliet passar in i EU:s övergripande strategi för att främja EU:s politik om geografiska beteckningar. Initiativet syftar till att ge en hög nivå av direkt skydd för korta förteckningar över EU:s geografiska beteckningar i Mongoliet och Mongoliets geografiska beteckningar i EU. Initiativet kommer att ge producenter av produkter med geografiska beteckningar en konkurrensfördel. I synnerhet små producenter i Mongoliet kommer att få bättre tillgång till den mycket stora EU-marknaden. EU har exklusiv befogenhet när det gäller EU-omfattande skydd av geografiska beteckningar för jordbruksprodukter, t.ex. livsmedel, aromatiserat vin samt vin och spritdrycker, men det finns för närvarande inget EU-omfattande system för skydd av geografiska beteckningar för andra produkter än jordbruksprodukter.

               •Förenlighet med unionens politik inom andra områden

                  Förhandlingarna om ett bilateralt avtal om geografiska beteckningar med Mongoliet är förenliga med EU:s yttre åtgärder och i synnerhet med unionens mål när det gäller EU:s strategi för att främja politiken om geografiska beteckningar.

               2.RESULTAT AV EFTERHANDSUTVÄRDERINGAR, SAMRÅD MED BERÖRDA PARTER OCH KONSEKVENSBEDÖMNINGAR

               •
                     Efterhandsutvärderingar/kontroller av ändamålsenligheten med befintlig lagstiftning

                  Ej tillämpligt.

               •
                     Samråd med berörda parter

                  Ej tillämpligt.

               •
                     Insamling och användning av sakkunnigutlåtanden

                  Ej tillämpligt.

               •
                     Konsekvensbedömning

                  Ingen konsekvensbedömning har gjorts för initiativet, eftersom det inte finns några andra politiska alternativ. Utan hinder av möjligheten att Mongoliet i framtiden skulle kunna ansluta sig till Genèveakten inom Lissabonöverenskommelsen om ursprungsbeteckningar och geografiska beteckningar, till vilken EU är ansluten, är ett avtal mellan EU och Mongoliet om geografiska beteckningar för närvarande det lämpligaste politiska alternativet för att uppnå målet och genomföra partnerskaps- och samarbetsavtalet. Färdplanen för avtalet mellan EU och Mongoliet om geografiska beteckningar offentliggjordes den 11 juni 2019
                     1
                  .

               •
                     Lagstiftningens ändamålsenlighet och förenkling

                  Ej tillämpligt.

               •
                     Grundläggande rättigheter

                  Ej tillämpligt.

               3.REKOMMENDATIONENS RÄTTSLIGA UTFORMNING

               •Rättslig grund

                  Detta initiativ omfattas av EU:s exklusiva befogenhet enligt artikel 207.1 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (EUF-fördraget), eftersom det ingår i den gemensamma handelspolitiken, som bl.a. rör handelsrelaterade aspekter av immateriella rättigheter, vilket innefattar geografiska beteckningar.

               •Subsidiaritetsprincipen (för icke-exklusiv befogenhet)

                  Ej tillämpligt, exklusiv befogenhet.

               •Proportionalitetsprincipen

                  Beslutet står i proportion till målet.

               •Val av instrument

                  Instrumentet föreskrivs i artikel 218 i EUF-fördraget.

               4.BUDGETKONSEKVENSER

                  Avtalet får inga direkta konsekvenser för EU:s budget.

               5.ÖVRIGA INSLAG

               •Genomförandeplaner samt åtgärder för övervakning, utvärdering och rapportering

                  Förhandlingarna kommer enligt planerna att inledas under andra kvartalet 2021.

               •Förklarande dokument (för direktiv)

                  Ej tillämpligt.

               •Ingående redogörelse för de specifika bestämmelserna i förslaget

                  Kommissionen rekommenderar följande:

                  – Rådet bör bemyndiga kommissionen att inleda och föra förhandlingar om ett bilateralt avtal om geografiska beteckningar mellan EU och Mongoliet.

                  – Kommissionen bör utses till EU:s förhandlare i detta ärende.

                  – Rådet bör godkänna förhandlingsdirektiven i bilagan till denna rekommendation.

               Rekommendation till

               RÅDETS BESLUT

               om bemyndigande att inleda förhandlingar om ett avtal mellan Europeiska unionen och Mongoliet om geografiska beteckningar

               EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA BESLUT

               med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 218.3 och 218.4,

               med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation, och

               av följande skäl:

               (1)Europeiska unionen, dess medlemsstater och Mongoliet har undertecknat ramavtalet om partnerskap och samarbete
                  2
                (nedan kallat ramavtalet), som trädde i kraft den 1 november 2017.

               (2)I artikel 27.1 i ramavtalet anges att parterna är överens om att så snart som möjligt ingå ett bilateralt avtal om geografiska beteckningar, och ingåendet av ett bilateralt avtal om geografiska beteckningar enligt ramavtalet utgör därmed fullgörandet av denna skyldighet.

               HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

               Artikel 1

               Kommissionen bemyndigas härmed att, på unionens vägnar, förhandla om ett internationellt avtal om geografiska beteckningar med Mongoliet.

               Artikel 2

               Förhandlingsdirektiven anges i bilagan.

               Artikel 3

               Förhandlingarna ska föras i samråd med [rådet för in namnet på den särskilda kommittén].

               Artikel 4

               Detta beslut riktar sig till kommissionen.

               Utfärdat i Bryssel den 25.1.2021

                     På rådets vägnar

                     Ordförande

                     (1)

                  https://ec.europa.eu/info/law/better-regulation/initiatives/ares-2019-3719410_sv
                  .

                     (2)

                        Ramavtal om ett partnerskap och samarbete mellan Europeiska unionen och dess medlemsstater, å ena sidan, och Mongoliet, å andra sidan (EUT L 326, 9.12.2017, s. 7).

    ---documentbreak---

               EUROPEISKA KOMMISSIONEN
            Bryssel den 25.1.2021
            COM(2020) 697 final/2
            COM(2020)697 final of 12.11.2020 downgraded on 25.1.2021
            BILAGA
            till
            rekommendationen till RÅDETS BESLUT
            om bemyndigande att inleda förhandlingar om ett avtal mellan Europeiska unionen och Mongoliet om geografiska beteckningar

               BILAGA

               DIREKTIV FÖR FÖRHANDLINGARNA OM ETT AVTAL MELLAN Europeiska unionen och Mongoliet om geografiska beteckningar

               A. AVTALETS ART OCH TILLÄMPNINGSOMRÅDE

               Avtalet bör uteslutande innehålla bestämmelser om geografiska beteckningar för jordbruksprodukter och livsmedel, vin, spritdrycker och aromatiserade viner.

               B. FÖRESLAGET INNEHÅLL I AVTALET

               Avtalet bör komplettera och bygga vidare på avtalet om handelsrelaterade aspekter av immaterialrätter (Trips-avtalet), och gå längre än Trips-avtalets nuvarande bestämmelser och syfta till att säkerställa en högre, adekvat och effektiv skyddsnivå och verkställighet av rättigheter i fråga om geografiska beteckningar. Avtalet bör eftersträva förbättrad verkställighet av rättigheterna i fråga om geografiska beteckningar, inbegripet i den digitala miljön och vid gränserna (även vid export).

               Genom avtalet bör lämpliga samarbetsmekanismer inrättas mellan parterna för att stödja dess genomförande, samt en regelbunden dialog om geografiska beteckningar för att främja utbyte av information om framsteg på lagstiftningsområdet hos parterna, erfarenhetsutbyte om verkställighet och samråd i förhållande till tredjeländer.

               Avtalet bör föreskriva ett direkt skydd och faktiskt erkännande genom en överenskommelse om en förteckning över geografiska beteckningar (vin, spritdrycker, jordbruksprodukter och livsmedel) på en hög skyddsnivå som bygger på artikel 23 i Trips-avtalet, inklusive mot anspelning, samt förbättrad verkställighet (inklusive administrativa åtgärder), samexistens med äldre vedertagna varumärken, skydd mot efterkommande generiska produkter samt bestämmelser om tillägg av nya geografiska beteckningar. Frågor som rör enskilda äldre rättigheter om till exempel växtsorter, varumärken samt generisk eller annan berättigad äldre användning bör tas upp så att befintliga konflikter kan lösas på ett rättvist och tillfredsställande sätt.

               Samtliga geografiska beteckningar som anges i avtalet bör vara effektivt skyddade från och med dagen för avtalets ikraftträdande.

               Institutionella bestämmelser

               Genom avtalet bör det inrättas en gemensam kommitté som övervakar genomförandet av avtalet.

               Giltiga språk

               Avtalet bör vara lika giltigt på alla officiella EU-språk och bör innehålla en språkklausul om detta.


               EUROPEISKA KOMMISSIONEN
            Bryssel den 5.6.2019
            COM(2019) 518 final
            Rekommendation till
            RÅDETS REKOMMENDATION
            om Maltas nationella reformprogram 2019 med avgivande av rådets yttrande om Maltas stabilitetsprogram 2019

               Rekommendation till

               RÅDETS REKOMMENDATION

               om Maltas nationella reformprogram 2019 med avgivande av rådets yttrande om Maltas stabilitetsprogram 2019

               EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION

               med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 121.2 och 148.4,

               med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken
                  1
               , särskilt artikel 5.2,

               med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation,

               med beaktande av Europaparlamentets resolutioner,

               med beaktande av Europeiska rådets slutsatser,

               med beaktande av sysselsättningskommitténs yttrande,

               med beaktande av ekonomiska och finansiella kommitténs yttrande,

               med beaktande av yttrandet från kommittén för socialt skydd,

               med beaktande av yttrandet från kommittén för ekonomisk politik, och

               av följande skäl:

               (1)Den 21 november 2018 antog kommissionen den årliga tillväxtöversikten, som inledde 2019 års europeiska planeringstermin för samordning av den ekonomiska politiken. I den togs vederbörlig hänsyn till den europeiska pelaren för sociala rättigheter som proklamerades av Europaparlamentet, rådet och kommissionen den 17 november 2017. Prioriteringarna i den årliga tillväxtöversikten godkändes av Europeiska rådet den 21 mars 2019. Den 21 november 2018 antog kommissionen, på grundval av förordning (EU) nr 1176/2011, även rapporten om förvarningsmekanismen, enligt vilken Malta inte var en av de medlemsstater som skulle bli föremål för en fördjupad granskning. Samma dag antog kommissionen också en rekommendation till rådets rekommendation om den ekonomiska politiken i euroområdet, som godkändes av Europeiska rådet den 21 mars 2019. Den 9 april 2019 antog rådet rekommendationen om den ekonomiska politiken i euroområdet (nedan kallad rekommendationen för euroområdet).

               (2)Med tanke på de nära inbördes kopplingarna mellan ekonomierna i Ekonomiska och monetära unionen bör Malta, i egenskap av medlemsstat som har euron som valuta, säkerställa att rekommendationen för euroområdet, vilken avspeglas i rekommendationerna 1 och 2, genomförs till fullo och utan onödiga dröjsmål.

               (3)Landsrapporten för Malta 2019
                  2
                offentliggjordes den 27 februari 2019. Den innehöll en bedömning av hur väl Malta hade lyckats med de landsspecifika rekommendationer som rådet antog den 13 juli 2018, med uppföljningen av tidigare års rekommendationer och med sina nationella Europa 2020-mål.

               (4)Den 16 april 2019 lade Malta fram sitt nationella reformprogram för 2019 och den 30 april 2019 sitt stabilitetsprogram för samma år. De båda programmen har bedömts samtidigt för att deras inbördes kopplingar ska kunna beaktas.

               (5)Vid programplaneringen för de europeiska struktur- och investeringsfonderna för 2014–2020 har relevanta landsspecifika rekommendationer beaktats. Enligt artikel 23 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1303/2013
                  3
                får kommissionen begära att en medlemsstat ska se över och föreslå ändringar av sin partnerskapsöverenskommelse och av relevanta program när så krävs för att stödja genomförandet av relevanta rekommendationer från rådet. Kommissionen har i riktlinjerna för tillämpning av åtgärder som sammanlänkar effektiva europeiska struktur- och investeringsfonder med sund ekonomisk styrning beskrivit närmare hur den kommer att tillämpa denna bestämmelse
                  4
               .

               (6)Malta omfattas för närvarande av stabilitets- och tillväxtpaktens förebyggande del. Enligt stabilitetsprogrammet för 2019 planerar regeringen en minskning av det samlade överskottet från 2 % av BNP under 2018 till 0,9 % av BNP under 2019, följt av en marginell ökning till ett överskott på 1,0 % av BNP under 2020 och ytterligare till 1,1 % av BNP under 2021 och 2022. På grundval av det omräknade strukturella saldot
                  5
                kommer det medelfristiga budgetmålet – en budget som strukturellt sett är i balans – att fortsätta att överträffas under hela programperioden. Enligt stabilitetsprogrammet förväntas den offentliga skuldkvoten ligga kvar strax under fördragets referensvärde på 60 % av BNP och därefter successivt minska från 46 % av BNP under 2018 till cirka 33 % under 2022. Det makroekonomiska scenario som ligger till grund för dessa budgetprognoser är realistiskt. Enligt kommissionens vårprognos 2019 beräknas det strukturella saldot ligga på ett överskott på 0,6 % av BNP under 2019 och 0,8 % av BNP under 2020, vilket är över det medelfristiga budgetmålet. Sammantaget anser rådet att Malta kan förväntas följa stabilitets- och tillväxtpaktens regler 2019 och 2020. Samtidigt bör utgiftsutvecklingen noga övervakas på kort och medellång sikt, särskilt med tanke på eventuella framtida risker i fråga om inkomsternas stabilitet.

               (7)Större åldersrelaterade utgifter utgör en risk för de offentliga finansernas långsiktiga hållbarhet. De åldersrelaterade offentliga utgifterna inom pensionssystemet och hälso- och sjukvårdssystemet förväntas öka betydligt i jämförelse med andra EU-länder, vilket tyder på en risk för en ökande skuldsättning på lång sikt. Flera åtgärder har vidtagits i syfte att höja pensionernas tillräcklighet även genom att öka incitamenten till privat pensionssparande och frivilliga tjänstepensioner. Pågående insatser har bidragit till att öka arbetskraftsutbudet och förlänga yrkeslivet, vilket har haft en positiv inverkan på sysselsättningsgraden för kvinnor och äldre arbetstagare. Under 2018 gjorde regeringen vissa justeringar för att inkludera avgifter som betalas in efter pensionsåldern och gjorde det möjligt för egenföretagare och deltidsanställda pensionstagare under 65 år att betala avgifter i proportion till sina inkomster, vilket har bidragit till att förlänga yrkeslivet. Den lagstadgade pensionsåldern höjs gradvis från nuvarande 62 år och kommer 2027 att bli 65 år, men kommer inte att ändras efter det trots att den förväntade livslängden enligt prognoserna ökar. Den grupp som inrättades 2018 för att ta fram en pensionsstrategi väntas offentliggöra en rapport senast i december 2020, med rekommendationer till hur pensionssystemet kan förbättras så att pensionerna är tillräckliga och hållbara. Inom hälso- och sjukvården har det vidtagits åtgärder för att decentralisera tjänsterna från sjukhus till primärvården och för att förbättra den långvariga vården och omsorgen. De befintliga planerna på att utvidga de offentliga sjukhusens öppenvård kan bidra till att minska de långa köerna till viss specialistvård. Andra åtgärder för att minska onödiga remisser till specialister och uppmuntra öppenvård när det är lämpligare än akutvård har hittills inte utnyttjats fullt ut, vilket gör att systemet inte har blivit effektivare. En ny form av primärvårdscentraler och investeringar i syfte att gradvis öka användningen av e-hälsovård genomförs för att decentralisera tjänsterna från sjukhusen till primärvården. På grund av att behovet av långvarig vård och omsorg ökar infördes nya typer av närvårds- och hemvårdstjänster 2017–2018. Trots den potential som finns har åtgärderna på pensionsområdet och hälso- och sjukvårdsområdet ännu inte visat sig påverka de offentliga finansernas hållbarhet.

               (8)Under det senaste årtiondet har tjänstesektorn vuxit sig allt starkare i Malta, med ett starkt fokus på internationella områden som finansiella tjänster, turism och hasardspel via internet. Tjänstesektorns utvidgning har stimulerat den ekonomiska tillväxten och lett till ett stort överskott i bytesbalansen. Det ökande beroendet av sektorer som anses vara utsatta för risker när det gäller finansiell integritet innebär dock samtidigt en utmaning för förvaltningsstrukturen och kräver resurser för tillsyn och kontroll av efterlevnaden. Särskilt den finansiella sektorns och spelsektorns storlek och ansträngningarna för att attrahera aktörer som använder kryptovaluta kräver en fungerade kontroll av efterlevnaden av bestämmelserna om penningtvätt. Ett steg i rätt riktning är att finansunderrättelseenhetens personal- och budgetresurser nyligen har ökats samt att dess förfaranden och rutiner har förbättrats. Brister inom förvaltningen, särskilt när det gäller att bekämpa korruption, kan också ha en negativ inverkan på företagsklimatet och investeringarna. En risk för intressekonflikter förekommer till exempel på olika förvaltningsnivåer. Dessutom är polisens enhet för ekonomisk brottslighet idag underbemannad. Det är därför viktigt både att lagstiftningen skärps och att den genomförs grundligt och utan dröjsmål. En förbättring av förvaltningsstrukturen och ett effektivt genomförande är avgörande för att Malta ska förbli attraktivt och för att dess ekonomi ska skyddas från anseenderisker.

               (9)Försäkringssektorn är utsatt för risker för passiv tillsyn, där samarbetet mellan inhemska och externa tillsynsmyndigheter är avgörande. Till skillnad från banksektorn utövas tillsynen över dotterbolag inom försäkringssektorn av inhemska tillsynsmyndigheter, vilket innebär att försäkringsbolag som är registrerade i Malta och bedriver försäkringsverksamhet i andra länder står direkt under den maltesiska tillsynsmyndighetens kontroll. Tillsynsmyndigheternas kapacitet har dock ännu inte förstärkts tillräckligt. Försäkringsbolagens komplexa företagsmodeller och produkter samt det växande intresset för att ta fram och vidareutveckla specialiserade försäkringslösningar kräver noggrann tillsyn.

               (10)Reformer som syftar till att fortsätta öka rättsväsendets och rättsystemets oberoende pågår. Detta inbegriper särskilt inrättandet av en ny åklagarmyndighet som är oberoende av Attorney General och polisen, vilket även rekommenderades av Europeiska kommissionen för demokrati genom lag (Venedigkommissionen) som lyder under Europarådet, i ett yttrande om Malta som antogs i december 2018. En stärkt förvaltningsstruktur, bland annat ett verksamt system för rättslig kontroll och korruptionsbekämpning, är en förutsättning för att man ska kunna utnyttja samtliga fördelar av investeringarna.

               (11)Andelen innovativa företag släpar fortfarande efter. Forsknings- och innovationsresultaten måste stärkas med hjälp av smart specialisering så att de kan bidra till ökad produktivitet. Malta har ännu inte börjat utforma en enhetlig, övergripande och långsiktig konkurrensstrategi som kan hjälpa den inhemska ekonomin att röra sig uppåt i värdekedjan. Med tanke på Maltas specialisering på snabbväxande tjänster och dess ambitioner när det gäller blockkedjeteknik är det avgörande med ännu fler investeringar i förvaltnings- och tillsynskapaciteten. För att kunna förbättra Maltas innovationsresultat kommer det dessutom att krävas ytterligare investeringar i immateriella tillgångar inklusive forskning och utveckling, åtgärder för att motverka kompetensbrister och för att skapa en bättre koppling mellan forskning och näringsliv, allt inom ramen för en effektivare förvaltning av forsknings- och innovationssystemet.

               (12)Malta måste främja övergången till en mer hållbar och resurseffektiv ekonomi, till exempel genom att investera i den outnyttjade potentialen för energieffektivitet och förnybar energi, vattenförvaltning, avfallshantering, åtgärder mot de ökande utsläppen från luftkonditionering, klimatåtgärder och hållbara transporter som kommer att begränsa utsläppen från vägtransporter. Med få alternativ till bil för transport och pendling och en hög andel bilar är trafikstockningarna en av de svagaste aspekterna av Maltas företagsklimat och utgör fortfarande en stor utmaning. Utsläppen av växthusgaser från vägtransporter har dessutom ökat kraftigt under de senaste fem åren. Andelen förnybar energi i energimixen hade ökat till 7,2 % under 2017, vilket är något över den vägledande utvecklingsnivån på 6,5 % för 2017/2018. Den slutliga energiförbrukningen i Malta ökar dock kontinuerligt. På kort sikt krävs det ytterligare investeringar inom alla sektorer för att de nationella målen för förnybar energi och energieffektivitet ska uppnås till 2020. Det krävs medel eller stöd till forskning och utveckling för att man ska kunna ta fram ny eller förbättrad teknik för hantering av miljö- och klimatförändringar. De miljömässiga och sociala kostnaderna av bostadsboomen måste övervakas noga. Den cirkulära ekonomins principer bör tillämpas vid bortskaffande av byggavfall så att miljöpåverkan begränsas. De ekonomiska och sociala konsekvenserna av ökade bostadskostnader måste ses över.

               (13)Sysselsättningsgraden i Malta är i dag över EU-genomsnittet och fortsätter att öka. Särskilda satsningar i detta avseende skulle kunna gynna personer med funktionsnedsättning. Skillnaden mellan kvinnors och mäns sysselsättning är fortfarande störst i EU och kvinnors deltagande på arbetsmarknaden minskar kraftigt från och med 35-årsåldern, till stor del beroende på vård- och omsorgsansvar. Fler arbetsmarknadsåtgärder för arbetslösa anhörigvårdare skulle kunna leda till att skillnaden minskade. Det faktum att man i allt högre utsträckning anlitar utländsk arbetskraft för att råda bot på bristen på arbetskraft och kompetens skapar såväl sociala problem som hållbarhetsproblem. Politiska initiativ som rör arbetsmarknad, kompetens och social inkludering skulle gynnas av bättre övervakning och utvärdering.

               (14)Malta investerar förhållandevis stora belopp i allmän och yrkesinriktad utbildning men detta har ännu inte lett till bättre resultat för alla. Investeringsstrategin skulle tjäna på ett större fokus på att hjälpa människor i mindre gynnade samhällsgrupper så att den kan förenas med principen om en god och inkluderande utbildning för alla i pelaren för sociala rättigheter. Trots åtgärder för att minska andelen unga med högst grundskoleutbildning är denna fortfarande en av de högsta i EU. Åtgärder har nyligen vidtagits för att den högre utbildningen ska bli mer inkluderande, men andelen högskoleutbildade ligger fortfarande under EU-genomsnittet vilket leder till kompetensutmaningar. Deltagandet i vuxenutbildning ökar, men är fortfarande lågt bland lågutbildade och personer utanför arbetskraften.

               (15)Åtgärder mot aggressiv skatteplanering är en förutsättning för att skattesystemen ska bli mer effektiva och rättvisa, vilket konstateras i 2019 års rekommendation för euroområdet. Skattebetalarnas aggressiva skatteplanering får spridningseffekter mellan medlemsstaterna och kräver att EU-lagstiftningen kompletteras med samordnade nationella åtgärder. Malta har vidtagit åtgärder mot aggressiv skatteplanering, men det faktum att utdelningar och royaltyer utgör en stor andel av BNP tyder på att landets skattebestämmelser utnyttjas av företag som ägnar sig åt aggressiv skatteplanering. Att ingen källskatt uppbärs för utdelningar, räntor och royaltyer från företag baserade i Malta till utlandet (dvs. från personer bosatta i EU till personer bosatta i tredjeland) kan leda till att ingen skatt överhuvudtaget uppbärs för de här utbetalningarna, om de heller inte omfattas av skatt i det mottagande landet. Maltas ordning för avdrag för fiktiv ränta kommer att bidra till att minska snedvridningen mellan lån och egenfinansiering, men reglerna för att förhindra missbruk i kombination med en generös avkastning och ett aktiebaserat system betyder att det krävs noggrann övervakning för att hindra att de missbrukas för aggressiv skatteplanering. De maltesiska programmen för enskilda investerare och för visum ger inte automatiskt skatterättslig hemvist, men en särskild ordning för utländska personer gör det möjligt att undanta inkomst utan att det ställs krav på betydande fysisk närvaro, förutsatt att vissa krav uppfylls och att inkomsten inte överförs till Malta. Dessa program kan underlätta aggressiv skatteplanering och anses av OECD innebära en potentiellt hög risk för missbruk i syfte att kringgå det automatiska utbytet av upplysningar om finansiella konton.

               (16)Programplaneringen för EU-medel för perioden 2021–2027 kan bidra till att åtgärda en del av de brister som identifierats i rekommendationerna, särskilt på de områden som anges i bilaga D till landsrapporten
                  6
               . Malta skulle på detta sätt bättre kunna utnyttja dessa medel på de identifierade områdena, med beaktande av regionala skillnader.

               (17)Kommissionen har inom ramen för 2019 års europeiska planeringstermin gjort en omfattande analys av Maltas ekonomiska politik och redogjort för den i 2019 års landsrapport. Kommissionen har även bedömt stabilitetsprogrammet för 2019 och det nationella reformprogrammet för 2019 samt uppföljningen av de rekommendationer Malta har fått tidigare år. Kommissionen har beaktat inte bara programmens relevans för hållbarheten i finanspolitiken och den socioekonomiska politiken i Malta utan också att unionens regler och riktlinjer har iakttagits, mot bakgrund av behovet att stärka den övergripande ekonomiska styrningen i unionen genom att framtida nationella beslut fattas med beaktande av synpunkter på unionsnivå.

               (18)Mot bakgrund av denna bedömning har rådet granskat stabilitetsprogrammet för 2019 och anser att Malta kan väntas följa stabilitets- och tillväxtpakten.

               HÄRIGENOM REKOMMENDERAS Malta att 2019 och 2020 vidta följande åtgärder:

               1.Säkerställa hållbara offentliga finanser inom hälso- och sjukvårdssystemet och pensionssystemet, bland annat genom att begränsa förtida pensionsuttag och genom att justera den lagstadgade pensionsåldern mot bakgrund av den längre förväntade livslängden.

               2.Vidta åtgärder när det gäller sådana inslag i skattesystemet som kan underlätta aggressiv skatteplanering för enskilda och företag, särskilt genom utgående betalningar. Stärka den allmänna förvaltningsstrukturen, bland annat genom fortsatta insatser för att upptäcka och lagföra korruption. Arbeta vidare med att stärka regelverket för bekämpning av penningtvätt, särskilt vad gäller tillsynsåtgärder. Stärka rättsväsendets oberoende, särskilt skyddsåtgärderna för utnämningar och avskedanden inom rättsväsendet, och inrätta en separat åklagarmyndighet.

               3.Inrikta den investeringsrelaterade ekonomiska politiken på forskning och innovation, förvaltning av naturresurser, resurs- och energieffektivitet, hållbara transporter, minskning av trafikstockningar samt inkluderande utbildning.

               Utfärdad i Bryssel den

                     På rådets vägnar

                     Ordförande

                     (1)

                        EGT L 209, 2.8.1997, s. 1.

                     (2)

                        SWD(2019) 1017 final.

                     (3)

                        Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1303/2013 av den 17 december 2013 om fastställande av gemensamma bestämmelser för Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden, Sammanhållningsfonden, Europeiska jordbruksfonden för landsbygdsutveckling och Europeiska havs- och fiskerifonden, om fastställande av allmänna bestämmelser för Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden, Sammanhållningsfonden och Europeiska havs- och fiskerifonden samt om upphävande av rådets förordning (EG) nr 1083/2006 (EUT L 347, 20.12.2013, s. 320).

                     (4)

                        COM(2014) 494 final.

                     (5)

                        Det konjunkturrensade saldot exklusive engångsåtgärder och andra tillfälliga åtgärder, omräknat av kommissionen enligt den gemensamt överenskomna metoden.

                     (6)

                        SWD(2019) 1017 final.