Avis juridique important

|

32002H0663

Kommissionens rekommendation av den 19 augusti 2002 om ett samordnat övervakningsprogram för gemenskapen för år 2003 för att säkerställa att gränsvärdena följs för bekämpningsmedelsrester i och på spannmål och vissa andra produkter av vegetabiliskt ursprung (Text av betydelse för EES) [delgivet med nr K(2002) 3084]

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 225 , 22/08/2002 s. 0029 - 0033

Kommissionens rekommendationav den 19 augusti 2002om ett samordnat övervakningsprogram för gemenskapen för år 2003 för att säkerställa att gränsvärdena följs för bekämpningsmedelsrester i och på spannmål och vissa andra produkter av vegetabiliskt ursprung[delgivet med nr K(2002) 3084](Text av betydelse för EES)(2002/663/EG)EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION UTFÄRDAR DENNA REKOMMENDATIONmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,med beaktande av rådets direktiv 86/362/EEG av den 24 juli 1986 om fastställande av gränsvärden för bekämpningsmedelsrester i och på spannmål(1), senast ändrat genom kommissionens direktiv 2002/42/EG(2), särskilt artikel 7.2 b i detta,med beaktande av rådets direktiv 90/642/EEG av den 27 november 1990 om fastställande av gränsvärden för bekämpningsmedelsrester i och på produkter av vegetabiliskt ursprung inklusive frukt och grönsaker(3), senast ändrat genom direktiv 2002/42/EG, särskilt artikel 4.2 b i detta, ochav följande skäl:(1) Enligt artikel 7.2 b i direktiv 86/362/EEG och artikel 4.2 b i direktiv 90/642/EEG skall kommissionen senast den 31 december varje år förelägga Ständiga kommittén för växtskydd en rekommendation om ett samordnat övervakningsprogram för gemenskapen för att säkerställa att de gränsvärden för bekämpningsmedelsrester som fastställs i bilaga II till de båda ovannämnda direktiven följs. Enligt artikel 1.1 i kommissionens förordning (EG) nr 645/2000(4) får sådana rekommendationer omfatta perioder på mellan ett och fem år.(2) Kommissionen bör successivt sträva efter ett system som gör det möjligt att uppskatta intaget av bekämpningsmedel via kosten, i enlighet med artikel 7.3 andra stycket i direktiv 86/362/EEG och artikel 4.3 andra stycket i direktiv 90/642/EEG. För att möjliggöra realistiska uppskattningar bör uppgifter om övervakningen av bekämpningsmedelsrester göras tillgängliga för ett antal livsmedel som utgör de viktigaste delarna av den europeiska kosthållningen. Det är allmänt erkänt att de viktigaste delarna av den europeiska kosthållningen utgörs av 20-30 livsmedelsprodukter. Med tanke på de resurser som finns tillgängliga på nationell nivå för övervakning av bekämpningsmedelsrester kan medlemsstaterna endast analysera prov från åtta produkter varje år inom ett samordnat övervakningsprogram. Användningen av bekämpningsmedel ändras under en treårsperiod. Varje bekämpningsmedel bör därför i allmänhet övervakas i 20-30 livsmedelsprodukter under en treårsperiod.(3) Rester av bekämpningsmedlen acefat, benomyl-gruppen, klorpyrifos, iprodion, metamidofos, diazinon, metalaxyl, metidation, tiabendazol, triazofos, klorpyrifosmetyl, deltametrin, endosulfan, imazalil, kresoxim-metyl, lambdacyhalotrin, maneb-gruppen, mekarbam, permetrin, pirimifosmetyl, vinclozolin, azinfosmetyl, kaptan, klortalonil, diklofluanid, dikofol, dimetoat, folpet, malation, ometoat, oxidemetonmetyl, forat, procymidon, propyzamid, azoxystrobin, aldikarb, brompropylat, cypermetrin, metiokarb, metomyl, paration och tolylfluanid bör övervakas under 2003, eftersom detta gör det möjligt att använda uppgifterna för att uppskatta det faktiska intaget via kosten, eftersom dessa föreningar redan har övervakats sedan 2001.(4) Det behövs ett systematiskt statistiskt tillvägagångssätt beträffande antalet prov som skall tas i samband med den samordnade övervakningen. Ett sådant tillvägagångssätt har fastställts av Codex Alimentarius-kommissionen(5). På grundval av en binomialfördelning kan det beräknas att analys av 459 prov innebär 99 % sannolikhet för att upptäcka ett prov som innehåller bekämpningsmedelsrester över bestämningsgränsen, om 1 % av produkterna av vegetabiliskt ursprung innehåller bekämpningsmedelsrester över bestämningsgränsen. Därför bör minst 459 prov tas runt om i gemenskapen. Provtagningen bör fördelas mellan medlemsstaterna på grundval av befolkningsstorleken och antal konsumenter, varvid minst tolv prov skall tas per produkt och år.(5) Ett utkast till riktlinjer för kvalitetskontroll av analys av bekämpningsmedelsrester har offentliggjorts av kommissionen(6). Det råder enighet om att utkastet till riktlinjer så långt som möjligt bör tillämpas i medlemsstaternas analyslaboratorier och revideras fortlöpande mot bakgrund av erfarenheter från övervakningsprogrammen.(6) Enligt artikel 4.2 a i direktiv 90/642/EEG och artikel 7.2 a i direktiv 86/362/EEG skall medlemsstaterna specificera de kriterier de tillämpat när de utarbetat nationella övervakningsprogram i samband med att de överlämnar information till kommissionen om genomförandet av dessa under det följande året. Denna information skall omfatta de kriterier som tillämpats vid fastställandet av hur många prover som skall tas och analyser som skall utföras, de rapporteringsnivåer som tillämpats och enligt vilka kriterier dessa har fastställts. Närmare uppgifter bör lämnas om ackreditering av analyslaboratorierna enligt rådets direktiv 93/99/EEG av den 29 oktober 1993 om ytterligare åtgärder för offentlig kontroll av livsmedel(7).(7) Information om resultaten av övervakningsprogrammen lämpar sig särskilt väl för elektronisk/datoriserad behandling, lagring och överföring. Format har fastställts för uppgifter på diskett som medlemsstaterna skickar in till kommissionen. Medlemsstaterna bör därför kunna skicka in sina rapporter till kommissionen i standardformatet. Det är effektivast om kommissionen utarbetar riktlinjer för den vidare utvecklingen av ett sådant standardformat.(8) De åtgärder som föreskrivs i denna rekommendation är förenliga med yttrandet från Ständiga kommittén för livsmedelskedjan och djurhälsa.HÄRIGENOM REKOMMENDERAS FÖLJANDE.Artikel 1Medlemsstaterna uppmanas att provta och analysera de kombinationer av produkter och bekämpningsmedelsrester som anges i bilaga I, på grundval av det antal prov av varje produkt som tilldelats dem i bilaga II och som, beroende på omständigheterna, återspeglar medlemsstatens, gemenskapens och tredje lands marknadsandelar på respektive medlemsstats marknad.Medlemsstaterna uppmanas också att särskilt övervaka kombinationen nitrofen/vete på grundval av samma antal prover som anges i bilaga II.För bekämpningsmedel som eventuellt utgör en akut risk, t.ex. OP-estrar, endosulfan och N-metylkarbamater skall tio prov av produkterna druvor, paprika och gurka genomgå en individuell analys av de enskilda enheterna i laboratorieprovet om dessa bekämpningsmedel kan spåras.Två prov med ett lämpligt antal enheter bör tas, om möjligt från en och samma producent. Om bekämpningsmedlet påvisas i det första laboratorieprovet bör enheterna i det andra provet analyseras var för sig.Artikel 2Medlemsstaterna uppmanas att senast den 31 augusti 2004 rapportera resultaten från den del av den särskilda uppgiften som skall utföras under 2003 enligt bilaga I, med angivande av de analysmetoder som tillämpats och de rapporteringsnivåer som uppnåtts, i enlighet med kvalitetskontrollförfarandena i Kvalitetskontroll vid analys av bekämpningsmedelsrester.Rapporten bör läggas fram i ett format, inbegripet ett elektroniskt, enligt arbetsdokumentet Vägledning till medlemsstaterna med avseende på genomförandet av kommissionens rekommendationer om gemenskapens samordnade inspektionsprogram, enligt bilaga III till kommissionens rekommendation 1999/333/EG(8).Artikel 3Medlemsstaterna uppmanas att senast den 31 augusti 2004 ge kommissionen och övriga medlemsstater all den information som krävs enligt artikel 7.3 i direktiv 86/362/EEG och artikel 4.3 i direktiv 90/642/EEG om 2003 års övervakning för att säkerställa, åtminstone genom stickprov, att gränsvärdena för bekämpningsmedelsrester följs, varvid bland annat följande skall anges:a) Resultaten av de nationella programmen för bekämpningsmedel som är förtecknade i bilaga II till direktiven 86/362/EEG och 90/642/EEG, i förhållande till de harmoniserade gränsvärdena och, i de fall sådana ännu inte har fastställts på gemenskapsnivå, i förhållande till gällande nationella gränsvärden.b) Uppgifter om kvalitetskontrollen vid laboratorierna och särskilt uppgifter angående vilka delar av riktlinjerna för kvalitetskontroll av analys av bekämpningsmedelsrester som de inte har kunnat tillämpa eller där det har uppstått svårigheter vid tillämpningen.c) Uppgifter om ackreditering enligt artikel 3 i direktiv 93/99/EEG för de laboratorier som utför analyserna (däribland typ av ackreditering, ackrediteringsorgan och kopia av ackrediteringsbeslutet).d) Uppgifter om de kvalifikationstester och ringprov laboratoriet har deltagit i.Artikel 4Medlemsstaterna uppmanas att senast den 30 september 2003 till kommissionen översända det planerade nationella programmet för övervakning av de gränsvärden för bekämpningsmedelsrester som fastställs i direktiven 90/642/EEG och 86/362/EEG för år 2004.Denna rekommendation riktar sig till alla medlemsstater.Utfärdad i Bryssel den 19 augusti 2002.På kommissionens vägnarDavid ByrneLedamot av kommissionen(1) EGT L 221, 7.8.1986, s. 37.(2) EGT L 134, 22.5.2002, s. 29.(3) EGT L 350, 14.12.1990, s. 71.(4) EGT L 78, 29.3.2000, s. 7.(5) Codex Alimentarius: Rester av bekämpningsmedel i livsmedel, Rom 1994, ISBN 92-5-203271-1; Vol. 2, s. 372.(6) Dok. nr SANCO/3103/2000 (http://europa.eu.int/comm/food/fs/ph_ps/pest/index_en.htm).(7) EGT L 290, 24.11.1993, s. 14.(8) EGT L 128, 21.5.1999, s. 25.BILAGA ΙKombinationer av bekämpningsmedel/produkt som skall övervakas enligt artikel 1 i rekommendationen>Plats för tabell>BILAGA IIAntal prov av varje produkt som skall tas av varje medlemsstat inom det samordnade övervakningsprogrammet för gemenskapen för år 2003>Plats för tabell>


Rekommendation till rådets yttrande i enlighet med artikel 5.3 i rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om Italiens uppdaterade stabilitetsprogram, 2003-2007


Avis juridique important

|

32003H0868

Rekommendation nr 22 av den 18 juni 2003 om domen i Gottardo-målet, enligt vilken förmåner som föreskrivs för det egna landets medborgare i en bilateral konvention om social trygghet som slutits mellan en medlemsstat och ett tredje land skall beviljas arbetstagare som är medborgare i övriga medlemsstater

Europeiska unionens officiella tidning nr L 326 , 13/12/2003 s. 0035 - 0036

Rekommendation nr 22av den 18 juni 2003om domen i Gottardo-målet, enligt vilken förmåner som föreskrivs för det egna landets medborgare i en bilateral konvention om social trygghet som slutits mellan en medlemsstat och ett tredje land skall beviljas arbetstagare som är medborgare i övriga medlemsstater(2003/868/EG)EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS ADMINISTRATIVA KOMMISSION FÖR SOCIAL TRYGGHET FÖR MIGRERANDE ARBETARE UTFÄRDAR DENNA REKOMMENDATIONmed beaktande av artikel 81 a i rådets förordning (EEG) nr 1408/71 av den 14 juni 1971 om tillämpningen av systemen för social trygghet när anställda, egenföretagare eller deras familjemedlemmar flyttar inom gemenskapen(1), enligt vilken administrativa kommissionen skall handha alla administrativa frågor som rör förordning (EEG) nr 1408/71 och senare förordningar,med beaktande av artikel 81 c i samma förordning, enligt vilken Administrativa kommissionen skall främja och utveckla samarbete mellan medlemsstaterna i frågor om social trygghet, ochav följande skäl:(1) Förordning (EEG) nr 1408/71, som antagits på grundval av artikel 42 i fördraget, är ett viktigt instrument för utövandet av de grundläggande rättigheter som föreskrivs i fördraget.(2) Principen om likabehandling oavsett medborgarskap är en viktigt garanti för utövandet av den fria rörligheten för arbetstagare enligt artikel 39 i fördraget. Detta innebär att all diskriminering av migrerande arbetstagare i förhållande till den egna medlemsstatens arbetstagare skall undanröjas när det gäller anställning, lön och övriga arbetsvillkor.(3) I Gottardo-målet(2) drog EG-domstolen slutsatser av tillämpningen av denna princip inom ramen för artikel 39 för en person som är bosatt inom gemenskapen och har arbetat i Frankrike, Italien och Schweiz. Personen i fråga hade inte förvärvat tillräckliga rättigheter för att få pension i Italien och hade därför ansökt om sammanläggning av perioder som fullgjorts i Schweiz och Italien, i enlighet med vad som föreskrivs för landets egna medborgare i den bilaterala konventionen mellan Italien och Schweiz.(4) Domstolens utslag i detta mål innebär följande: När en medlemsstat ingår en internationell bilateral konvention om social trygghet med ett tredje land, och det i denna konvention föreskrivs att försäkringsperioder som fullgjorts för förvärv av förmåner vid ålderdom i tredje länder skall beaktas, måste enligt grundprincipen om likabehandling denna medlemsstat bevilja samma förmåner för medborgare från övriga medlemsstater som för sina egna medborgare i enlighet med konventionen, såvida inte medlemsstaten kan lämna en objektiv motivering till att inte göra detta (punkt 34).(5) Domstolen angav i detta sammanhang att den tolkning som domstolen gjorde av begreppet "lagstiftning" i artikel 1 j i förordning (EEG) nr 1408/71(3) inte får leda till att varje medlemsstats skyldighet att respektera principen om likabehandling enligt artikel 39 i EG-fördraget åsidosätts.(6) Domstolen ansåg i detta fall att en eventuell förändring av jämvikten och ömsesidigheten i en bilateral konvention mellan en medlemsstat och ett tredje land inte skulle utgöra en objektiv motivering till att en medlemsstat som är part i denna konvention inte utvidgar de förmåner som föreskrivs för landets egna medborgare enligt konventionen till att även gälla medborgare från övriga medlemsstater.(7) Domstolen godtog inte heller den motivering som gällde en eventuell ökning av den ekonomiska bördan eller den motivering som avsåg administrativa problem vid samarbetet med de behöriga myndigheterna i de berörda tredje länderna, som en anledning för den medlemsstat som är part i den bilaterala konventionen att åsidosätta de skyldigheter som följer av fördraget.(8) Det är viktigt att alla konsekvenser av denna viktiga dom utreds för de unionsmedborgare som utnyttjat sin rätt till fri rörlighet inom en annan medlemsstat.(9) Det bör därför preciseras att befintliga bilaterala konventioner om social trygghet mellan en medlemsstat och ett tredje land skall tolkas på så sätt att förmåner som föreskrivs för medborgare i den medlemsstat som är part i konventionen i princip skall beviljas medborgare i övriga medlemsstater som befinner sig i samma objektiva situation.(10) Utöver denna enhetliga tillämpning av Gottardo-domen i enskilda fall bör även befintliga bilaterala konventioner granskas. I detta avseende föreskrivs i artikel 307 i EG-fördraget att "den eller de berörda medlemsstaterna [skall] vidta alla lämpliga åtgärder för att undanröja det som är oförenligt [med fördraget]" när det gäller konventioner som tidigare slutits. I artikel 10 i EG-fördraget föreskrivs för samma medlemsstater att de "skall avstå från varje åtgärd som kan äventyra att fördragets mål uppnås när det gäller konventioner som slutits" efter den 1 januari 1958 eller den dag då de ansluts till Europeiska gemenskapen.(11) När det gäller nya bilaterala konventioner om social trygghet som kan komma att ingås mellan en medlemsstat och ett tredje land är det viktigt att erinra om att konventionerna bör innehålla en uttrycklig hänvisning till principen om likabehandling oavsett medborgarskap för medborgare i en annan medlemsstat som har utnyttjat rätten till fri rörlighet inom en medlemsstat som är part i den berörda konventionen.(12) Tillämpningen av domen i Gottardo-målet i enskilda fall beror till stor del på tredje ländernas samarbete, eftersom dessa länder måste intyga de försäkringsperioder som personen i fråga har fullgjort i dessa länder.(13) Administrativa kommissionen bör behandla denna fråga, eftersom domen i Gottardo-målet gäller tillämpningen av principen om likabehandling när det gäller social trygghet.HÄRIGENOM REKOMMENDERAS FÖLJANDE.1. Pensionsförmåner som föreskrivs i en konvention om social trygghet mellan en medlemsstat och ett tredje land för anställda och egenföretagare som är medborgare i den medlemsstaten bör i princip beviljas anställda och egenföretagare som är medborgare i övriga medlemsstater och som befinner sig i samma objektiva situation, genom tillämpning av principerna om likabehandling och ickediskriminering av medborgare från övriga medlemsstater som har utövat sin rätt till fri rörlighet enligt artikel 39 i EG-fördraget i förhållande till medlemsstatens egna arbetstagare.2. Nya bilaterala konventioner om social trygghet som kan komma att ingås mellan en medlemsstat och ett tredje land bör innehålla en uttrycklig hänvisning till principen om likabehandling oavsett medborgarskap för medborgare i en annan medlemsstat som har utnyttjat rätten till fri rörlighet inom en medlemsstat som är part i den berörda konventionen.3. Medlemsstaterna bör underrätta institutionerna i de stater med vilka de slutit konventioner om social trygghet som omfattar personer eller sakområden som endast täcker ländernas egna medborgare, om konsekvenserna av domen i Gottardo-målet samt uppmana dem till att samarbeta för tillämpningen av domstolens utslag. Medlemsstater som har slutit bilaterala konventioner med samma tredje land kan ta gemensamma initiativ för att uppmana till samarbete. Detta samarbete är naturligtvis en nödvändig förutsättning för iakttagandet av rättspraxis.Théodora TsotsorouOrdförande i Administrativa kommissionen(1) EGT L 149, 5.7.1971, s. 2.(2) Domstolens dom av den 15 januari 2002 i mål C-55/00.(3) Mål C-23/92, Grana-Novoa, dom av den 2 augusti 1993, REG S.I-4505.


Avis juridique important

|

31998Y0806(02)

Europeiska centralbankens rekommendation avseende rådets förordning (EG) om Europeiska centralbankens tillämpning av minimireserver

Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr C 246 , 06/08/1998 s. 0006 - 0008

Europeiska centralbankens rekommendation avseende rådets förordning (EG) om Europeiska centralbankens tillämpning av minimireserver (98/C 246/06)(Framlagd av Europeiska centralbanken den 7 juli 1998)EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNINGmed beaktande av stadgan för Europeiska centralbankssystemet och Europeiska centralbanken (nedan kallad stadgan), i denna särskilt artikel 19,med beaktande av rekommendationen från Europeiska centralbanken (nedan kallad ECB),med beaktande av Europaparlamentets yttrande,med beaktande av kommissionens yttrande,i enlighet med den procedur som anges i artikel 106.6 i Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen (nedan kallat "fördraget") samt i artikel 42 i stadgan, ochav följande skäl:(1) Artikel 19.2 skall, i kombination med artikel 43.1 i stadgan, med punkt 8 i protokollet (nr 11) om vissa bestämmelser angående Förenade konungariket Storbritannien och Nordirland och med punkt 2 i protokollet (nr 12) om vissa bestämmelser angående Danmark, inte ge en icke deltagande medlemsstat några rättigheter eller skyldigheter.(2) Enligt artikel 19.2 i stadgan skall rådet bland annat fastställa basen för minimireserver och de högsta tillåtna kvoterna mellan dessa reserver och basen för dem.(3) Enligt artikel 19.2 i stadgan skall rådet även fastställa lämpliga sanktioner för uraktlåtenhet att uppfylla dessa krav, och i den här förordningen fastställs specifika sanktioner. I den här förordningen hänvisas dessutom till rådets förordning (EG) om Europeiska centralbankens befogenhet att ålägga sanktioner vad gäller principer och förfaranden för åläggande av sanktioner samt föreskrivs ett förenklat förfarande för åläggande av sanktioner avseende vissa typer av regelöverträdelser. I fall av motstridghet mellan bestämmelserna i rådets förordning (EG) om Europeiska centralbankens befogenhet att ålägga sanktioner och de bestämmelser i den här förordningen som ger ECB befogenhet att ålägga sanktioner bör bestämmelserna i den här förordningen gälla.(4) Enligt artikel 19.1 i stadgan får ECB-rådet fastställa regler för beräkning och fastställande av de minimireserver som krävs.(5) För att systemet med minimireserver skall kunna vara ett effektivt verktyg för förvaltning av penningmarknaden och reglering av penningmängdens expansion måste det ha en sådan struktur att ECB har förmåga och flexibilitet nog att tillämpa reservkrav mot bakgrund av och med hänsyn tagen till förändringar i fråga och de ekonomiska och finansiella förhållandena i de deltagande medlemsstaterna. För att begränsa möjligheterna att kringgå reservkraven får ECB tillämpa dem på förpliktelser som härrör från poster utanför balansräkningen, särskilt poster som - antingen enskilt eller i kombination med andra poster i eller utanför balansräkningen - är jämförbara med förpliktelser som är upptagna i balansräkningen.(6) I arbetet med att fastställa detaljerade regler för åläggandet av krav på minimireserver - inbegripet fastställandet av faktiska reservkvoter, av eventuell förräntning av reserverna, av eventuella undantag från reservkraven och av eventuella ändringar av kraven på en viss grupp eller vissa grupper av institut - måste ECB sträva efter att uppnå de mål för Europeiska centralbankssystemet (nedan kallat ECBS) som sätts upp i artikel 105.1 i fördraget och som avspeglas i artikel 2 i stadgan. Detta innebär bland annat att ECB måste sträva efter att undvika betydande, icke önskvärda effekter i fråga om undanträngning eller disintermediering. Åläggandet av reservkrav kan utgöra en beståndsdel i utformningen och genomförandet av gemenskapens penningpolitik, något som anges som en av ECBS:s grundläggande uppgifter i artikel 105.2 första strecksatsen i fördraget och som avspeglas i artikel 3.1 första strecksatsen i stadgan.(7) De sanktioner som föreskrivs för uraktlåtenhet att fullgöra skyldigheter enligt den här förordningen påverkar inte ECBS:s möjligheter att fastställa lämpliga bestämmelser för att säkerställa att reglerna följs i dess relationer med motparter, inbegripet möjligheten att helt eller delvis utestänga ett institut från transaktioner inom ramen för penningpolitiken vid allvarliga överträdelser av reglerna om minimireserver.(8) Bestämmelserna i den här förordningen kan tillämpas i sin helhet på ett verkningsfullt sätt endast om de deltagande medlemsstaterna har vidtagit åtgärder så att deras myndigheter har befogenhet att helt och fullt bistå och samarbeta med ECB vad gäller insamling och kontroll av information i enlighet med artikel 6 i den här förordningen och i överensstämmelse med artikel 5 i fördraget.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1 DefinitionerI denna förordning avses med1) deltagande medlemsstat: en medlemsstat som har antagit den gemensamma valutan i enlighet med fördraget,2) nationell centralbank: en deltagande medlemsstats centralbank,3) institut: varje enhet i en deltagande medlemsstat som ECB enligt villkoren i artikel 19.1 i stadgan kan ålägga att hålla minimireserver,4) reservkvot: den andel i procent av basen för minimireserverna som ECB får fastställa i enlighet med artikel 19.2 i stadgan,5) sanktioner: böter, viten, straffränta och räntelös inlåning.Artikel 2 Rätt att undanta institutECB kan på icke-diskriminerande grunder undanta institut från kraven på minimireserver enligt kriterier som fastställs av ECB.Artikel 3 Bas för minimireserver1. Basen för de minimireserver som ECB enligt artikel 19.1 i stadgan kan ålägga institut att hålla skall, om inte annat följer av bestämmelserna i punkterna 2 och 3, inbegripa i) institutets förpliktelser genom mottagande av medel tillsammans med ii) institutets förpliktelser som härrör från poster utanför balansräkningen. I basen skall inte ingå iii) institutets förpliktelser gentemot andra institut eller vissa av dessa förpliktelser enligt villkor som fastställs av ECB, och inte heller iv) förpliktelser gentemot ECB och gentemot nationella centralbanker.2. För förpliktelser i form av omsättningsbara skuldinstrument kan ECB som alternativ till bestämmelsen i punkt 1 iii ovan föreskriva att ett instituts förpliktelser gentemot ett annat institut helt eller delvis skall dras av från basen för det fordringsägande institutets minimireserver.3. ECB kan på icke-diskriminerande grunder tillåta att vissa typer av tillgångar dras av från kategorier av förpliktelser som ingår i basen för minimireserverna.Artikel 4 Reservkvoter1. Reservkvoterna, som ECB får fastställa enligt artikel 19.2 i stadgan, får inte överstiga 10 % av någon relevant förpliktelse som utgör en del av basen för minimireserverna men får vara 0 %.2. Med det förbehåll som följer av punkt 1 kan ECB på icke-diskriminerande grunder fastställa skilda reservkvoter för vissa kategorier av förpliktelser som ingår i basen för minimireserverna.Artikel 5 Befogenhet att utfärda rättsakterECB skall anta de förordningar och beslut som föranleds av artiklarna 2, 3 och 4 i den här förordningen.Artikel 6 Rätt att samla in och kontrollera information1. ECB skall ha rätt att från institut samla in den information som behövs för tillämpningen av kravet på minimireserver. Sådan information skall vara förtrolig.2. ECB skall ha rätt att med avseende på riktighet och kvalitet kontrollera den information som instituten tillhandahåller för att visa att de uppfyller kraven på minimireserver. ECB skall underrätta instituten om sitt beslut att kontrollera eller tvångsinsamla information.3. Rätten att kontrollera information skall inbegripa rätten atta) begära att dokument överlämnas,b) granska institutens böcker och register,c) ta kopior av eller göra utdrag ur sådana böcker och register, ochd) begära skriftliga eller muntliga förklaringar.Om ett institut hindrar insamlingen och/eller kontrollen av information skall den deltagande medlemsstat i vilken de relevanta lokalerna är belägna ge det bistånd som krävs, däribland säkerställa tillträde till institutets lokaler så att de ovannämnda rättigheterna kan utövas.4. ECB får delegera utförandet av de uppgifter som avses i de föregående punkterna till de nationella centralbankerna. I enlighet med artikel 34.1 första strecksatsen i stadgan skall ECB ha befogenhet att i en förordning ytterligare precisera villkoren för utövande av kontrollrätten.Artikel 7 Sanktioner för uraktlåtenhet att fullgöra skyldigheter1. Om ett institut uraktlåter att hålla alla eller delar av de minimireserver som krävs enligt den här förordningen och enligt därmed sammanhängande ECB-förordningar eller ECB-beslut, får ECB ålägga institutet endera av följande sanktioner:a) En betalning av högst fem procentenheter över ECBS:s marginallåneränta eller två gånger ECBS:s marginallåneränta. I båda fallen skall betalningen beräknas på det belopp varmed det berörda institutets reserver understiger kravet på minimireserver.b) Ett åläggande av det berörda institutet att göra en räntelös inlåning i ECB eller de nationella centralbankerna till ett belopp av högst tre gånger det belopp varmed institutets reserver understiger kravet på minimireserver. Inlåningens löptid skall inte överstiga den period under vilken institutet uraktlåter att hålla minimireserver.2. Då en sanktion åläggs enligt artikel 7.1 skall principerna och förfarandena i rådets förordning (EG) om Europeiska centralbankens befogenhet att ålägga sanktioner tillämpas med följande ändringar:a) ECB skall skriftligen underrätta företaget om ECB-direktionens beslut.b) Artiklarna 2.1, 2.3 och 3.1-3.4 i rådets förordning (EG) om Europeiska centralbankens befogenhet att ålägga sanktioner skall inte tillämpas, och de tidsfrister som avses i artikel 3.5-3.7 i den förordningen skall förkortas till 15 dagar.3. Om ett institut uraktlåter att fullgöra skyldigheter som härrör från den här förordningen eller från därmed sammanhängande ECB-förordningar eller ECB-beslut utöver de skyldigheter som avses i punkt 1 ovan skall rådets förordning (EG) om Europeiska centralbankens befogenhet att ålägga sanktioner tillämpas vad gäller sanktioner för sådan uraktlåtenhet och vad gäller tidsgränser och villkor för åläggande av sådana sanktioner.Artikel 8 SlutbestämmelserDenna förordning träder i kraft den 1 januari 1999.Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.


title: Rådets rekommendation av den 6 december 2007 om en handbok för polis- och säkerhetsmyndigheter avseende samarbete vid större evenemang med internationell anknytning

text:
               22.12.2007

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               C 314/4

      RÅDETS REKOMMENDATION

   av den 6 december 2007
   om en handbok för polis- och säkerhetsmyndigheter avseende samarbete vid större evenemang med internationell anknytning
   (2007/C 314/02)
   EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR UTFÄRDAT DENNA REKOMMENDATION
   med beaktande av Handbok om säkerhet vilken ska användas av polismyndigheter och andra myndigheter i samband med internationella evenemang såsom Europeiska rådets möten och Handbok för samarbete mellan medlemsstaterna för att undvika terroristhandlingar vid Olympiska spelen och andra jämförbara idrottsevenemang, och
   av följande skäl:

               (1)

               Europeiska unionens mål är bland annat att ge medborgarna en hög säkerhetsnivå inom ett område med frihet, säkerhet och rättvisa genom att bland medlemsstaterna utforma gemensamma insatser på området polissamarbete.

               (2)

               Medlemsstaterna är ofta värdar för större evenemang med internationell anknytning.

               (3)

               De brottsbekämpande myndigheter i en medlemsstat som är involverad i ett större evenemang med internationell anknytning måste trygga evenemangets säkerhet med tanke på såväl allmän ordning som terroristhot. Beroende på arten av evenemang (politiska evenemang, idrottsevenemang, sociala, kulturella eller andra evenemang) kan den ena aspekten vara mer betydelsefull än den andra och eventuellt omhändertas av andra myndigheter, men båda aspekterna måste beaktas.

               (4)

               Det är viktigt att de behöriga myndigheterna kan använda ett praktiskt instrument som ger som ger riktlinjer och vägledning på grundval av erfarenhet och bästa praxis från tidigare evenemang.

               (5)

               Handboken bör ses över och uppdateras vid behov i enlighet med framtida erfarenheter och vidare utveckling av bästa praxis.

         HÄRIGENOM REKOMMENDERAS MEDLEMSSTATERNA ATT

               1.

               påskynda samarbetet, i synnerhet det konkreta samarbetet och informationsutbytet mellan behöriga myndigheter i syfte att trygga allmänhetens säkerhet i samband med större evenemang med internationell anknytning som äger rum i Europeiska unionens medlemsstater,

               2.

               för detta ändamål se till att behöriga myndigheter ges tillgång till den bifogade Handboken för polis- och säkerhetsmyndigheter avseende samarbete vid större evenemang med internationell anknytning.

      Utfärdad i Bryssel den 6 december 2007.

            På rådets vägnar

         Alberto COSTA

            Ordförande

      BILAGA

         HANDBOK FÖR POLIS- OCH SÄKERHETSMYNDIGHETER AVSEENDE SAMARBETE VID STÖRRE EVENEMANG MED INTERNATIONELL ANKNYTNING

                     I.

                  INLEDNING

                     I.1

                  SYFTE

                     I.2

                  GRUNDLÄGGANDE PRINCIPER

                     II.

                  INFORMATIONSHANTERING

                     II.1

                  KONTAKTPUNKTER

                     II.1.1

                  FASTA KONTAKTPUNKTER

                     II.1.2

                  EVENEMANGSANKNUTNA KONTAKTPUNKTER

                     II.2

                  INFORMATIONSUTBYTE

                     II.3

                  HOTBEDÖMNING OCH RISKANALYS

                     III.

                  HANTERING AV EVENEMANGET

                     III.1

                  ANSVARSOMRÅDEN FÖR BERÖRDA MYNDIGHETER I DEN ORGANISERANDE MEDLEMSSTATEN

                     III.2

                  UPPRÄTTHÅLLANDE AV ALLMÄN ORDNING OCH SÄKERHET

                     III.2.1

                  ALLMÄN ORDNING OCH SÄKERHET

                     III.2.2

                  HANTERING AV BROTTSLIGA GÄRNINGAR

                     III.2.3

                  TERRORISTHOT

                     III.3

                  OPERATIVT SAMARBETE MED ÖVRIGA MEDLEMSSTATER

                     III 3.1

                  GRÄNSÖVERSKRIDANDE SAMARBETE

                     III.3.2

                  OPERATIVT STÖD

                     III.3.3

                  SAMBANDSMÄN

                     III.3.4

                  OBSERVATÖRER

                     III.3.5

                  FINANSIELLA ARRANGEMANG OCH UTRUSTNING

                     III.3.6

                  KOMMUNIKATIONSPLAN

                     III.4

                  MEDIESTRATEGI

                     III.5

                  HANDLEDNING, UTBILDNING OCH ÖVNING

                     IV.

                  UTVÄRDERING

                     IV.1

                  EVENEMANGSRELATERAD UTVÄRDERING

                     IV.2

                  STRATEGISK UTVÄRDERING

                     BILAGA A

                  STANDARDFORMULÄR FÖR BEGÄRAN OM SAMBANDSMÄN ELLER TJÄNSTEMÄN SOM SKA LÄMNA ANNAN TYP AV OPERATIVT STÖD

                     BILAGA B

                  RISKANALYS AV POTENTIELLA DEMONSTRANTER OCH ANDRA GRUPPER

                     BILAGA C

                  STANDARDFORMULÄR FÖR INFORMATIONSUTBYTE OM INDIVIDER SOM UTGÖR ETT TERRORISTHOT

                     BILAGA D

                  STANDARDFORMULÄR FÖR INFORMATIONSUTBYTE OM GRUPPER SOM UTGÖR ETT TERRORISTHOT

                     BILAGA E

                  REFERENSTEXTER

                     BILAGA F

                  FASTA KONTAKTPUNKTER SOM RÖR ALLMÄN ORDNING
               I.   INLEDNING
         I.1   Syfte
         Denna handbok är avsedd att fungera som ett praktiskt instrument som ger riktlinjer och vägledning till brottsbekämpande myndigheter i Europa med uppgift att sörja för säkerheten vid större evenemang med internationell anknytning (till exempel Olympiska spelen eller andra större idrottsevenemang (1), större sociala evenemang eller politiska möten på hög nivå, exempelvis G8-mötena). Principerna i denna handbok bör därför endast tillämpas när det är lämpligt och av värde och då i full överensstämmelse med nationell lagstiftning. De bör inte heller påverka överenskommelser enligt bilaterala avtal eller samförståndsavtal.
         Handboken är ett föränderligt dokument som ska ändras och justeras i förhållande till framtida erfarenheter och utveckling av bästa praxis (se IV.2 Strategisk utvärdering).
         I den aktuella versionen av handboken har Handbok om säkerhet vilken ska användas av polismyndigheter och andra myndigheter i samband med internationella evenemang såsom Europeiska rådets möten slagits samman med Handbok om samarbete mellan medlemsstaterna för att undvika terroristhandlingar vid Olympiska spelen och andra jämförbara idrottsevenemang. De brottsbekämpande myndigheter som är involverade i större evenemang med internationell anknytning måste trygga evenemangets säkerhet med tanke på såväl allmän ordning som terroristhot. Beroende på arten av evenemang (politiska evenemang, idrottsevenemang, sociala, kulturella eller andra evenemang) kan den ena aspekten vara mer betydelsefull än den andra och eventuellt omhändertas av andra myndigheter, men båda aspekterna måste beaktas.
         I.2   Grundläggande principer
         Upprätthållandet av lag och ordning ska vägledas av principerna om laglighet, proportionalitet och måttlighet, där det minst ingripande förhållningssättet ska vara att föredra. Polisen ska överallt där det är möjligt välja ett dämpande tillvägagångssätt som grundar sig på dialog, förhandlingar om utnyttjandet av det offentliga rummet och på partnerskap.
         De brottsbekämpande myndigheter i medlemsstaterna som ansvarar för säkerheten i samband med större evenemang med internationell anknytning, särskilt politiska evenemang, måste sträva efter att garantera att de mänskliga rättigheterna, i synnerhet yttrandefrihet och mötesfrihet under fredliga former i enlighet med Europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna, respekteras fullt ut. Inblandning från personer eller grupper vars syften eller handlingar är våldsamma eller på annat sätt brottsliga ska i största möjliga utsträckning förhindras.
         Även om värdmedlemsstaten har det primära ansvaret för att sörja för säkerheten vid ett evenemang, har alla andra medlemsstater och Europeiska unionens behöriga organ på grund av evenemangets internationella karaktär ett ansvar att hjälpa till och stödja dessa säkerhetsinsatser.
         II.   INFORMATIONSHANTERING
         II.1   Kontaktpunkter
         II.1.1   Fasta kontaktpunkter
         I enlighet med rådets gemensamma åtgärd 97/339/RIF av den 26 maj 1997 om samarbete på området för allmän ordning och säkerhet (2) måste minst en fast kontaktpunkt inrättas av varje medlemsstat.
         Rådets generalsekretariat (vars e-postadress återfinns i bilaga F) bör få kontaktuppgifter samt annan relevant information om den eller de fasta kontaktpunkterna för vidarebefordran till medlemsstaterna. Ändringar av betydelse rörande en medlemsstats fasta kontaktpunkt(er) bör rapporteras på samma sätt.
         Varje fast kontaktpunkt bör

                     —

                     vara tillgänglig dygnet runt (i nödvändig utsträckning före, under och efter evenemanget),

                     —

                     förfoga över personal med tillräckliga språkkunskaper i minst ett annat av språken vid EU:s institutioner,

                     —

                     ha permanent fungerande kommunikationslinjer och informationsutrustning med telefon, fax och e-post, i förekommande fall säkrade genom kryptering, samt ha tillgång till Internet,

                     —

                     förfoga över den översättningskapacitet som krävs för informationsutbytet.

               II.1.2   Evenemangsanknutna kontaktpunkter
         För varje större evenemang med internationell anknytning bör medlemsstaterna utse en eller flera evenemangsanknutna kontaktpunkter. Beroende på nationell lagstiftning eller strukturerna kan denna kontaktpunkt vara densamma som den eller de fasta kontaktpunkterna. Alla evenemangsanknutna kontaktpunkter ska uppfylla ovanstående krav.
         Den organiserande medlemsstaten ska lämna de fasta kontaktpunkterna i de andra medlemsstaterna (se bilaga F) uppgifter om medlemsstatens kontaktpunkt(er) för evenemanget. Varje medlemsstat ska då informera den organiserande medlemsstaten om sin egen kontaktpunkt eller kontaktpunkter för evenemanget.
         I de evenemangsanknutna kontaktpunkternas uppgifter kan ingå att underlätta

                     —

                     insamling och analys av information som inhämtas inom landet och från andra medlemsstater, tredjeländer, berörda EU-organ och andra informationskällor,

                     —

                     kvalitetskontroll av form och innehåll,

                     —

                     upprättande av tillförlitliga och väl fungerande kommunikationslinjer till berörda nationella och internationella nyckelaktörer – helst säkrade linjer,

                     —

                     informationsutbyte via befintliga säkra kommunikationslinjer,

                     —

                     utbyte av information i samarbete med andra medlemsstater, tredjeländer, berörda EU-organ och andra internationella institutioner,

                     —

                     spridning av behandlad information till respektive säkerhetstjänster, polismyndigheter och andra myndigheter samt vid behov till sådana myndigheter i den organiserande staten och myndigheter i övriga medlemsstater och till relevanta EU-organ,

                     —

                     hotbedömning av och riskanalyser av potentiella demonstranter och andra grupper till den organiserande medlemsstaten,

                     —

                     observation, utvärdering och uppföljning av evenemanget.

               II.2   Informationsutbyte
         En medlemsstat bör utan dröjsmål översända information som dess nationella myndigheter anser vara viktig för säkerheten vid ett evenemang i en annan medlemsstat till sin motpart i den medlemsstaten. När medlemsstaterna lämnar information bör de vara medvetna om sina sekretesskyldigheter.
         Informationsutbytet bör genomföras med hjälp av befintliga kommunikationskanaler och strukturer. Utbytet av information, inklusive personuppgifter, bör i varje enskilt fall ske i strikt överensstämmelse med bestämmelserna enligt nationell och internationell lagstiftning samt nationella och internationella fördrag (3).
         Kontaktpunkterna i de berörda medlemsstaterna bör underlätta informationsutbytet.
         När den insamlade informationen har behandlats bör den översändas till berörda myndigheter och organ. Kontakter mellan säkerhetstjänsterna, polismyndigheterna och organ i olika medlemsstater kan samordnas och organiseras av deras respektive nationella kontaktpunkter.
         Den eller de nationella kontaktpunkterna i den organiserande medlemsstaten bör underlätta insamling, analys och utbyte av relevant information om evenemanget med övriga medlemsstater, tredjeländer och berörda EU-organ eller andra internationella institutioner. Informationen kan bland annat innehålla

                     —

                     sådana upplysningar och uppgifter som har inhämtats före evenemanget och som kan påverka evenemangets förlopp eller upprätthållandet av lag och ordning och säkerheten i allmänhet,

                     —

                     uppgifter om personer som är engagerade i terroristorganisationer, terroristhandlingar eller annan allvarlig brottslig verksamhet som indirekt kan kopplas till terrorism,

                     —

                     uppgifter om nivån av hot mot tjänstemän (stats- och regeringschefer, parlamentsledamöter, andra offentliga personer, m.m.), tävlande, besökare/åskådare och tävlingsplatser. Förutom värdmedlemsstaten som har det primära ansvaret bör alla övriga medlemsstater oberoende av varandra bidra med relevant information om dessa personer,

                     —

                     annan information om EU-medlemsstaters eller tredjeländers mål för terroristattacker och intressen i det organiserande landet för att ge dessa ett bättre skydd,

                     —

                     uppgifter och underrättelser om potentiella demonstranter och andra grupper,

                     —

                     information som erhållits eller begärts under evenemanget och rör brottsmisstänkta personer, bland annat deras namn, födelsedatum, bostadsort, bakgrund, omständigheter vid gripandet och/eller en exakt beskrivning av den straffbara handling som begåtts,

                     —

                     information (till andra medlemsstater eller tredjeländer) om tillämplig lagstiftning och polisens strategi för brottsbekämpning,

                     —

                     rapporter över händelsen och utvärderingsrapporter samt bidrag till dessa.

               II.3   Hotbedömning och riskanalys
         En lämplig och läglig bedömning av hoten (avseende terrorism, hot mot den allmänna ordningen, organiserad brottslighet och andra hot) mot internationella evenemang är ytterst väsentlig för säkerheten. Vid sidan av den särskilda bedömningen av relevanta hot måste det göras en analys som omfattar insamling, utvärdering och spridning av information som rör säkerheten i en viss situation.
         Förutom de underrättelser som är tillgängliga för den organiserande staten, ska information och utvärderingar från andra medlemsstater utgöra grunden för analysen. Så tidigt som möjligt före ett internationellt evenemang bör varje kontaktpunkt till sin motpart i den organiserande staten överlämna en permanent hotbedömning, dvs. avseende privatpersoner eller grupper som förväntas resa till evenemanget och som bedöms kunna utgöra ett hot mot den allmänna ordningen och/eller säkerheten (t.ex. kända potentiella demonstranter och andra grupper). Bedömningen bör vidarebefordras till den organiserande medlemsstaten och till andra berörda länder, t.ex. transitländer och angränsande länder.
         Analysutkasten i bilagorna B, C och D kan ligga till grund för denna analys. Om sådan information inte finns att tillgå kan den organiserande staten få ett meddelande om detta. Medlemsstaterna bör sända denna information till den organiserande staten så snart som möjligt på lämpligt sätt och över befintliga säkra kommunikationslinjer.
         Europol kan, i enlighet med sitt mandat och konventionen om upprättandet av en europeisk polisbyrå (Europolkonventionen) (4), lämna relevant information och analys samt utarbeta allmänna hotbedömningar på grundval av medlemsstaternas bidrag. Den informationen bör vara tillgänglig så tidigt som möjligt. Om sådan information inte finns att tillgå bör den organiserande staten få ett meddelande om detta.
         Valet av lämpliga, nödvändiga och relevanta säkerhetsåtgärder bör grundas på en hotbedömning som innefattar sannolikheten för eventuell skada och på en riskanalys.
         Den ansvariga organiserande staten bör därför, vid behov med stöd av andra medlemsstater och behöriga EU-organ, ta fram en uppdaterad hotbedömning och riskanalys senast sex månader före evenemanget i fråga. När tidpunkten för evenemanget närmar sig bör informationen uppdateras regelbundet. Under de tre månader som föregår evenemanget bör en analys översändas en gång i månaden, vid behov en gång i veckan, före evenemanget. Bidragande stater och organ bör låta varandra ta del av dessa bedömningar och analyser.
         Under evenemanget bör dagliga lägesrapporter lämnas. Rapporterna bör grunda sig på uppgifter som lämnats av den organiserande staten, övriga medlemsstater och behöriga EU-organ. Bedömningen av risknivån bör grundas på den mest aktuella information som ges av besökande polis eller evenemangets kontaktpunkter. Informationen bör vara så omfattande som de tillgängliga uppgifterna medger.
         III.   HANTERING AV EVENEMANGET
         III.1   Ansvarsområden för berörda myndigheter i den organiserande medlemsstaten
         Den behöriga myndigheten i den organiserande medlemsstaten bör utarbeta en övergripande operativ plan som ligger till grund för alla senare detaljplaner. Den bör också utarbeta en uppsättning planer som täcker både den strategiska nivån (strategisk plan), den övergripande operativa nivån (operativ plan) samt den faktiska insatsen vid evenemanget (taktisk plan). Planeringen bör börja i ett så tidigt skede som möjligt.
         Före ett evenemang bör den organiserande medlemsstaten se till att alla berörda myndigheters och organs uppgifter är klart definierade och att alla berörda parter har informerats om sina respektive ansvarsområden.
         Den organiserande medlemsstaten kan ta fram ett övergripande schema som redogör för alla aktuella aktiviteter och nyckelpersoner (t.ex. organisering av mötet, säkerhet, upprätthållande av lag och ordning, rättsliga myndigheter, sociala och brottsförebyggande myndigheter, hälsovård, allmänna transporter och andra frågor som rör infrastrukturen). En sådan ”blåkopia” kan vara ett värdefullt verktyg för att överblicka upplägget för evenemanget samtidigt som den garanterar att alla nödvändiga aktiviteter täcks in.
         En projektgrupp med företrädare för samtliga berörda myndigheter och organ kan upprättas för samordning av evenemanget. Gruppen bör hålla regelbundna möten före, under och efter det aktuella evenemanget för att garantera att alla beslut som fattas är samstämmiga och samordnade. En huvuduppgift för projektgruppen bör vara att sörja för väl fungerande kommunikation mellan alla myndigheter och organ.
         Ansvariga myndigheter och organ bör sörja för att det finns utrustning, tekniska resurser och personalresurser i den utsträckning som krävs för att fullgöra de uppgifter man tilldelats med erforderlig effektivitet, kvalitet och snabbhet. En databas med alla tillgängliga resurser och motsvarande kontaktpunkter skulle vara ett mycket värdefullt verktyg för de organiserande medlemsstaterna.
         Polismyndigheterna i de organiserande medlemsstaterna bör se till att alla nödvändiga överenskommelser om och förberedelser av de polisiära insatserna har gjorts med den som svarar för de praktiska arrangemangen för evenemanget. Organisatören har det primära ansvaret för evenemanget och det bör upprättas en förteckning över vilka krav som, beroende på evenemangets art, ska uppfyllas. Dessa överenskommelser och förberedelser kan bl.a. omfatta följande:

                     —

                     Evenemanget förläggs till platser (möteslokaler, hotell) där oroligheter inte torde inträffa.

                     —

                     Kontroller vid ingångarna, eventuella säkerhetsarrangemang runt byggnaderna och ansvaret för dessa funktioner.

                     —

                     Säkerhetsåtgärder som ska vidtas av organisatören, t.ex. intern videoövervakning.

                     —

                     Ett komplett och kontinuerligt uppdaterat informationsutbyte om delegaterna och andra deltagare i evenemanget (namn, befattning, vistelsens längd, inkvartering, transport osv.).

                     —

                     Förberedelser runt viktiga besökare och säkerhetsarrangemang i hotellen.

               III.2   Upprätthållande av allmän ordning och säkerhet
         III.2.1   Allmän ordning och säkerhet
         I enlighet med de grundläggande principer som anges i punkt I.2 bör de behöriga myndigheterna i den organiserande medlemsstaten fastställa en tydlig övergripande strategi för polisens förhållningssätt vid internationella evenemang. Denna övergripande strategi kan innefatta exempelvis följande led:

                     —

                     De polisiära insatserna utmärks av att de garanterar ett skydd för fredliga demonstrationer.

                     —

                     Polisen bör, genom dialog och rimlig förberedelsenivå behålla initiativet och därigenom begränsa eller förhindra upplopp och kravaller.

                     —

                     Polisen bör, efter egen bedömning och när så är lämpligt, ha en låg synlighetsnivå och en hög toleransnivå gentemot fredliga möten och demonstrationer.

                     —

                     Gripanden bör göras när de syftar till lagföring eller tillfälligt frihetsberövande osv. i enlighet med nationell lagstiftning.

                     —

                     De polisiära insatserna bör i allmänhet koncentreras till grupper som planerar att anstifta oroligheter eller öppet visar sin vilja att göra det.

                     —

                     Samarbetet med övriga medlemsstater, tredjeland, EU-organ och internationella institutioner på områden av betydelse, t.ex. vid gränserna bör främjas.

               Den medlemsstat som organiserar ett eller flera evenemang bör se till att polisens strategi för brottsbekämpning i största möjliga utsträckning är harmoniserad för de olika evenemangen. Strategin kan även samordnas med övriga medlemsstater om det är lämpligt.
         Behöriga myndigheter i den organiserande medlemsstaten bör i ett tidigt skede inleda en dialog med enskilda och grupper (inbegripet aktivistgrupper och demonstranter), lokala myndigheter, berörda infrastrukturella tjänster, lokalbefolkningen och andra nyckelpersoner för att se till att möten och tillåtna demonstrationer genomförs utan störningar. Dialogen bör bygga på delat ansvar. Den bör påbörjas i ett tidigt skede av förberedelserna inför evenemanget och användas som ett verktyg före, under och efter evenemanget.
         Inrättandet av ett konstruktivt nätverk med ömsesidig respekt bidrar till att potentiella kravaller förhindras samtidigt som det fungerar som ett instrument för medling i en konfliktsituation.
         Dialogstrukturer eller grupper bör inrättas på nationell nivå och bör när de förbereder och genomför sina uppgifter ta hänsyn till kulturskillnaderna mellan medlemsstaterna (5).
         Kommunikationskanaler bör inrättas mellan de behöriga myndigheterna och de olika organisationerna, medborgarorganisationerna och företrädarna för demonstranterna. De som arrangerar demonstrationerna och alla berörda parter kan informeras om

                     —

                     praktiska frågor (t.ex. inkvartering och logistik),

                     —

                     relevant tillämplig lagstiftning i fråga om demonstrationer, yttrandefrihet, civil olydnad osv.,

                     —

                     polisens strategi för brottsbekämpning i fall där det kan bli fråga om fri bedömning och instruktioner om polisens användning av maktmedel,

                     —

                     kontaktpunkter inom polisen och andra berörda myndigheter.

               Man bör överväga att distribuera ovanstående information på olika språk (t.ex. genom broschyrer och webbplatser). Informationen kan spridas till utländska besökare via respektive nationella kontaktpunkter.
         III.2.2   Hantering av brottsliga gärningar
         Medlemsstaternas brottsbekämpande organ bör – i enlighet med tillämplig lagstiftning och fastlagd strategi – sträva efter ett systematiskt förfarande för utredningar av brott som begåtts i samband med våldsamma demonstrationer eller andra oroligheter under det större evenemanget.
         Alla definierade brottsliga gärningar som kan styrkas bör, i princip och i full överensstämmelse med nationell lagstiftning, leda till lagföring i det organiserande landet eller av behöriga rättsliga myndigheter i ett annat land. Om en omedelbar brottsbekämpande åtgärd i den organiserande medlemsstaten inte är möjlig, bör de andra medlemsstaterna göra sitt yttersta för att identifiera och lagföra sina egna medborgare i enlighet med nationell lagstiftning, de bevis som har lagts fram och omständigheterna i varje enskilt fall.
         Den organiserande medlemsstaten bör sörja för att det finns tillräckliga resurser för gripanden och utredning av brottsliga gärningar och tillräckligt med häkteslokaler för frihetsberövanden och provisoriska anhållanden. Planering för ett värsta-fall-scenario med ett stort antal gärningsmän rekommenderas.
         De brottsbekämpande myndigheterna bör därför utrustas så att de kan hantera en större arbetsbörda och ha tillräcklig kapacitet för att

                     —

                     fatta snabba beslut om provisoriska anhållanden,

                     —

                     fatta snabba beslut om utredningsåtgärder som kräver beslut av domstol,

                     —

                     pröva ett sort antal brottsfall,

                     —

                     svara på rättsliga framställningar från övriga medlemsstater.

               III.2.3   Terroristhot
         Genom att EU och några av dess medlemsstater är betydelsefulla aktörer i den internationella politiken kommer EU och dess medlemsstater sannolikt att utgöra mål för politiskt och religiöst motiverade internationella terrorister. Utöver internationella terrorister som utför attacker mot EU eller dess medlemsstater vid större evenemang är attacker från terroristgrupper eller terroristorganisationer med sin bas inom EU eller dess medlemsstater möjliga.
         Målen för sådana terroristattacker kan vara själva evenemanget, viktiga personer, EU:s politiker, medlemsstaternas delegationer eller den publik som deltar i evenemanget. De internationella mediernas närvaro är viktig i gärningsmännens ögon, eftersom detta erbjuder en plattform för att framföra gruppens eller organisationens ideologi.
         För att förebygga terroristattacker är uppgifter och underrättelser om terroristgrupper och terroristorganisationer mycket viktiga och bör alltid finnas tillgängliga. Det är därför viktigt att den organiserande medlemsstaten och dess brottsbekämpande organ utbyter uppgifter och underrättelser i allmänhet och alltefter evenemangets art. De brottsbekämpande organen bör avgöra vilka terroristgrupper, terroristorganisationer och enskilda som kan vara av betydelse samt söka i sina egna databaser alltefter evenemangets art. Alla övriga medlemsstater bör dessutom självständigt bidra med relevanta uppgifter om dessa grupper, organisationer och enskilda.
         Valet av lämpliga, nödvändiga och relevanta säkerhetsåtgärder bör grunda sig på hotbedömning och riskanalys.
         III.3   Operativt samarbete med övriga medlemsstater
         III.3.1   Gränsöverskridande samarbete
         Ett gränsöverskridande samarbete kommer är nödvändigt när den organiserande medlemsstaten och berörda länder tillämpar en flexibel, gemensam gränsordning för att intensifiera polisinsatser i gränstrakterna, anpassade efter den konkreta situationen eller det konkreta hotet. Gemensamma eller samordnade förebyggande patrulleringar och kontroller bör utföras när så är lämpligt.
         För de medlemsstater som tillämpar berörda delar av Schengenregelverket kan artiklarna 23–31 i kodex om Schengengränserna (6) om tillfälligt återinförande av gränskontroller vid de inre gränserna vara ett användbart instrument för att förhindra att enskilda eller grupper som anses utgöra ett eventuellt hot mot upprätthållandet av allmän ordning och/eller säkerhet reser till platsen för evenemanget.
         De nödvändiga arrangemangen för ett snabbt och effektivt genomförande av eventuella avvisningsåtgärder bör därför förberedas.
         III.3.2   Operativt stöd
         Den organiserande medlemsstaten får i enlighet med den nationella lagstiftningen (7) begära att poliser eller underrättelsetjänstemän utplaceras från en annan medlemsstat som operativt stöd vid ett specifikt evenemang. En utförlig begäran om operativt stöd inklusive en motivering till denna begäran bör framföras i ett så tidigt skede som möjligt. Ett standardformulär för detta återges i bilaga A.
         Beroende på vilken typ av stöd som begärs bör de utsedda tjänstemännen ha den kunskap och erfarenhet som krävs för de anvisade uppgifterna.
         Operativt stöd från utländska tjänstemän bör tas med i de operativa planer som upprättas av den organiserande statens behöriga myndigheter. Utländska tjänstemän bör därför

                     —

                     i största möjliga utsträckning tas med i strukturen för operativ information,

                     —

                     informeras om de operativa planerna och berörda strategier inklusive ges instruktioner om användning av maktmedel m.m. på något av sina arbetsspråk,

                     —

                     före evenemanget ges tillfälle att bli förtrogna med platsen och de insatta polisstyrkorna, m.m.,

                     —

                     närvara vid alla relevanta genomgångar (dvs. sådana som är av betydelse för deras uppgift och ges på ett språk som de förstår),

                     —

                     när så är lämpligt medverka aktivt i polisinsatsen på fältet.

               De organiserande behöriga myndigheterna är ansvariga för de utländska tjänstemännens fysiska säkerhet. Det åligger de utländska tjänstemännen att sörja för att deras insatser inte ger upphov till onödiga konflikter, fara eller obefogade risker.
         När utländska tjänstemän sätts in på fältet bör de alltid hänvisa till och, i regel, stå under överinseende av företrädare för värdlandets behöriga myndigheter som är ordentligt informerade om den operativa planen och kan kommunicera på ett språk som den utländske tjänstemannen förstår. Kommunikationslinjerna mellan de utländska tjänstemännen, värdlandets kontaktpunkt(er), ledningen för de insatta polisstyrkorna och andra nyckelaktörer bör vara effektiva och fungera fullt ut under ett evenemang och i nödvändig utsträckning även före och efter evenemanget.
         III.3.3   Sambandsmän (8)

         På begäran av den organiserande medlemsstaten får varje medlemsstat, behörig EU-organisation eller annan behörig organisation utse sambandsmän för ett evenemang när detta är relevant. En begäran om sambandsmän bör framföras i ett så tidigt skede som möjligt och senast sex veckor före evenemanget. Ett standardformulär för detta återges i bilaga A.
         Berörda medlemsstater får anhålla om en inbjudan om att skicka en sambandsman till den organiserande medlemsstaten.
         Utbyte av sambandsmän kan äga rum enligt bilaterala avtal mellan den organiserande medlemsstaten och andra berörda medlemsstater.
         Sambandsmannen bör utses senast två veckor före evenemanget och samarbetet bör inledas vid den tidpunkten. Den organiserande medlemsstaten bör i nära samarbete med de övriga medlemsstaterna besluta om sambandsmännens utnämning och uppgifter via sina respektive kontaktpunkter.
         Sambandsmannen kan alltefter kompetens stationeras vid någon av värdstatens kontaktpunkter för att ansvara för kommunikationen med hemstaten. Den organiserande medlemsstaten bör i sådana fall tillhandahålla lämplig kommunikationsutrustning.
         Sambandsmännen bör ha till uppgift att bistå med råd och hjälp. Utländska sambandsmän bör vara obeväpnade och inte ha polistjänstemannabefogenhet i värdlandet (9). Avhängigt av sina specifika uppgifter bör sambandsmän ha lämplig erfarenhet av att upprätthålla lag och ordning eller av att bekämpa terrorism och i synnerhet ha

                     —

                     grundliga kunskaper om sin nationella organisation och sina nationella myndigheter,

                     —

                     erfarenhet av att upprätthålla lag och ordning vid toppevenemang,

                     —

                     tillgång till alla användbara informationskällor i sin hemstat, bl.a. information om extremism och andra relevanta grupper både från polisen och från andra relevanta källor,

                     —

                     förmåga att nationellt organisera underrättelseinsatser före och under evenemanget och att analysera relevant information,

                     —

                     goda praktiska kunskaper i de(t) arbetsspråk som den organiserande medlemsstaten väljer.

               Sambandsmännen bör omedelbart efter sin ankomst rapportera till sina anvisade kontaktpunkter för att klargöra vilka uppgifter och mandat som tilldelats dem. Den organiserande medlemsstaten ska organisera detta ackrediteringsförfarande.
         III.3.4   Observatörer
         Medlemsstaterna får med den organiserande medlemsstatens samtycke sända observatörer för att samla erfarenhet av säkerhetsfrågor och upprätthållandet av lag och ordning i samband med internationella evenemang med tanke på framtida evenemang i sina hemländer. Om detta begärs av observatören får denne bidra till den utvärdering som den organiserande medlemsstaten genomför.
         Observatörerna bör i största möjliga utsträckning tillåtas närvara vid planeringsmöten, genomgångar, samordningsmöten, operativa insatser och annan verksamhet för att få största möjliga utbyte av besöket. Observatörerna bör omedelbart efter sin ankomst rapportera till den utsedda kontaktpunkten. Den organiserande medlemsstaten ska organisera detta ackrediteringsförfarande.
         III.3.5   Finansiella arrangemang och utrustning
         Den organiserande medlemsstaten bör vanligen stå för kostnaderna för inkvartering och uppehälle för inbjudna utländska tjänstemän som reser till den organiserande staten. Resekostnaderna ska vanligen täckas av hemlandet.
         Den stat som skickar observatörer till den organiserande medlemsstaten bör stå för samtliga kostnader för observatörerna. Den organiserande medlemsstaten kan, om möjligt, tillhandahålla nödvändig kommunikationsutrustning och annan utrustning för de utländska observatörerna.
         Den organiserande medlemsstaten kan avtala om stöd från övriga medlemsstater, när så är möjligt genom bilaterala/multilaterala avtal om tillfälligt tillhandahållande av utrustning eller andra resurser.
         III.3.6   Kommunikationsplan
         Ett tillfredsställande informationsflöde mellan polismyndigheterna och andra myndigheter bör säkras genom en detaljerad kommunikationsplan.
         Alla berörda parter i den organiserande medlemsstaten bör utarbeta en gemensam kommunikationsstrategi för att undvika dubbelarbete eller spridning av ofullständig information.
         För att undvika kunskapsluckor (t.ex. beträffande språk) bör sambandsmän eller annan personal ingå i kommunikationsplanen. Även andra enheter (t.ex. brandkår, räddningstjänst) bör ingå i kommunikationsplanen.
         III.4   Mediestrategi
         För att trygga en korrekt och lämplig mediebevakning i samband med internationella evenemang bör det före, under och efter ett evenemang finnas en i förväg fastställd strategi för kontakter med medierna.
         Medierna bör få största möjliga frihet att bevaka evenemanget så att yttrandefriheten skyddas i överensstämmelse med Europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna. Mediestrategin bör inriktas på öppenhet och insyn.
         För att garantera en samordnad mediebevakning rekommenderas att en enda kontaktpunkt utses för medierna. Den organiserande medlemsstaten bör i god tid före evenemanget fastställa en övergripande mediestrategi bl.a. för

                     —

                     utnämnandet av en kontaktpunkt som ska hänvisa medierna till berörda talesmän,

                     —

                     fastställande av varje talesmans behörighetsområde och

                     —

                     den information som ska lämnas till allmänheten om polisiära åtgärder och om vilka åtgärder som kommer att vidtas vid oroligheter.

               III.5   Handledning, utbildning och övning
         Utarbetandet av det europeiska handlednings-, utbildnings- och övningsprogrammet grundar sig på internationella strategiska överenskommelser och gemensamt utvecklade förfaranden och arbetsmetoder. Genom att delta i denna verksamhet kan tjänstemän, grupper, organisationer och länder förbereda sig för evenemang av den art som beskrivs i denna handbok (10).
         Större evenemang enligt definitionen i denna handbok medför internationella och gränsöverskridande aspekter och kräver

                     —

                     informationsutbyte mellan medlemsstaterna om evenemanget (informationshantering),

                     —

                     kunskaper om polisorganisationen i den organiserande medlemsstaten,

                     —

                     inhämtande av erfarenheter av större evenemang och utbyte av motsvarande information: seminarier om gjorda erfarenheter och fallstudier.

               Ovanstående inslag kan sedan användas som underlag för kontinuerlig uppdatering och förbättring av denna handbok.
         Europeiska polisakademin (Cepol) har en uppgift i utarbetandet, utformningen och genomförandet av handlednings-, utbildnings- och övningsprogrammen. Där så är möjligt bör denna verksamhet införlivas i befintliga Cepol-processer och Cepol-produkter.
         IV.   UTVÄRDERING
         IV.1   Evenemangsrelaterad utvärdering
         Den organiserande medlemsstaten bör ta initiativ till en utvärdering av säkerhetsinsatserna under ett evenemang och av andra relevanta faktorer. All viktig personal bör uppmanas att bidra till utvärderingen, som bör grundas på den tidigare planeringen av evenemanget. Den organiserande medlemsstaten får i utvärderingsprocessen använda sig av utvärderingar från andra medlemsstater men detta bör överenskommas i förväg.
         Den organiserande staten bör sammanställa en utvärderingsrapport så snart som möjligt efter det att evenemanget har avslutats. Om incidenter av något slag har inträffat bör utvärderingsrapporten också innehålla en incidentrapport.
         Efter evenemanget bör en avrapportering ske och en allmän utvärderingsrapport om relevanta säkerhetsaspekter upprättas. I rapporten bör särskilda hänvisningar göras till oroligheter (eller avsaknaden av sådana), terroristhot och incidenter, brottsliga gärningar, inblandade grupper och gjorda erfarenheter.
         Rapporten och/eller gjorda erfarenheter bör utgöra grunden för handlednings-, utbildnings- och övningsprocessen (se III.5). Cepol bör se till att internationella erfarenheter tillämpas i handlednings-, utbildnings- och övningsprogrammet. De enskilda medlemsstaterna är ansvariga för att tillämpa dem på nationell nivå. Rapporten ska spridas av Cepol till de nationella polisakademierna.
         Rapporten bör spridas via den eller de evenemangsanknutna kontaktpunkterna till berörda EU-organ och andra berörda eller på annat sätt intresserade länder eller organ för att garantera att framtida organisatörer av större evenemang med internationell anknytning får ta del av erfarenheter eller rekommendationer.
         IV.2   Strategisk utvärdering
         För utbyte av erfarenheter och bästa praxis bör ett expertmöte anordnat av berörd rådsarbetsgrupp hållas vid behov.
         Deltagarna bör vara högre polistjänstemän med erfarenhet av upprätthållandet av lag och ordning vid större evenemang med internationell anknytning. Ett av ämnena vid expertmötet bör vara den vidare utvecklingen och anpassningen av denna handbok mot bakgrund av erfarenheter av evenemang som nyligen ägt rum.

         BILAGA A
         STANDARDFORMULÄR FÖR BEGÄRAN OM SAMBANDSMÄN ELLER TJÄNSTEMÄN SOM SKA LÄMNA ANNAN TYP AV OPERATIVT STÖD

                     1.

                     Typ av begärt stöd (sambandsman, spanare, medlare eller annat)

                     2.

                     Evenemang

                     3.

                     Period

                     4.

                     Stationeringsort

                     5.

                     Beskrivning av uppgifter (så noggrann som möjligt)

                     6.

                     Språkkunskaper (arbetsspråk vid evenemanget)

                     7.

                     Andra särskilda färdigheter (kunskap om särskilda grupper, erfarenhet av medling osv.)

                     8.

                     Uppgifter som ska förberedas före ankomsten

                                 —

                                 kommunikation med hemstaten

                                 —

                                 insamling av särskilda upplysningar

                                 —

                                 andra uppgifter

                     9.

                     Kommunikationsutrustning (mobiltelefon, Internet)

                     10.

                     Annan typ av erforderlig utrustning

                     11.

                     Om svar anhålles senast

         BILAGA B
         RISKANALYS AV POTENTIELLA DEMONSTRANTER OCH ANDRA GRUPPER

                     1.

                     Namn på grupp som är känd för och troligen kommer att demonstrera eller på annat sätt påverka evenemanget

                     2.

                     Sammansättning, antal medlemmar

                     3.

                     Kännetecken (kläder, logotyper, flaggor, slagord eller andra yttre kännetecken)

                     4.

                     Gruppens art (våldsam – finns det risk för oroligheter?)

                     5.

                     Demonstrationsmetoder och/eller aktionsmetoder

                     6.

                     Gruppens interna organisation och arbetssätt

                                 —

                                 ledning

                                 —

                                 kommunikationsutrustning

                                 —

                                 annan information om strukturen

                     7.

                     Kopplingar till andra grupper (nationella eller internationella)

                     8.

                     Medlemmar som tidigare varit inblandande i relevanta incidenter

                                 —

                                 typ av incident

                                 —

                                 plats (land)

                                 —

                                 enskilt eller i grupp

                                 —

                                 domar som gäller ovanstående, enligt nationell lagstiftning

                     9.

                     Uppträdande

                                 —

                                 mot poliser och polisinsatser

                                 —

                                 mot lokalbefolkningen

                                 —

                                 användning av vapen

                                 —

                                 användning av alkohol eller droger

                                 —

                                 användning av masker

                                 —

                                 beteendemönster vid olika typer av evenemang

                     10.

                     Kopplingar och attityd till medierna (mediestrategi, talesman osv.)

                     11.

                     Webbplatser på Internet, anslagstavlor osv.

                     12.

                     Val av resväg

                     13.

                     Transportsätt

                     14.

                     Val av inkvartering

                     15.

                     Vistelsens längd

                     16.

                     Information från sambandsmän i tredjeländer om eventuella demonstranter eller aktivister från dessa länder

                     17.

                     Övrig relevant information

                     18.

                     Informationskällor och analys av den lämnade informationens exakthet och tillförlitlighet

         BILAGA C

         BILAGA D

         BILAGA E
         REFERENSERTEXTER

                     —

                     Konventionen om upprättandet av en europeisk polisbyrå (Europolkonventionen) (EGT C 316, 27.11.1995, s. 2).

                     —

                     Rådets gemensamma åtgärd 97/339/RIF av den 26 maj 1997 om samarbete på området för allmän ordning och säkerhet (EGT L 147, 5.6.1997, s. 1).

                     —

                     Protokoll om införlivande av Schengenregelverket inom Europeiska unionens ramar (EGT C 340, 10.11.1997, s. 93).

                     —

                     Nicefördraget, Förklaring om var Europeiska rådet ska hålla sina möten (EGT C 80, 10.3.2001, s. 85).

                     —

                     Rådets beslut 2001/264/EG av den 19 mars 2001 om antagande av rådets säkerhetsbestämmelser (EGT L 101, 11.4.2001, s. 1).

                     —

                     Rådets resolution av den 4 december 2006 om en uppdaterad handbok med rekommendationer för internationellt polissamarbete och åtgärder för att förebygga och kontrollera våld och oroligheter i samband med fotbollsmatcher med en internationell dimension, i vilka åtminstone en medlemsstat är delaktig (EUT C 322, 29.12.2006, s. 1).

                     —

                     Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 562/2006 av den 15 mars 2006 om en gemenskapskodex om gränspassage för personer (kodex om Schengengränserna) (EUT L 105, 13.4.2006, s. 1).

                     —

                     Fördrag av den 8 juni 2004 mellan Konungariket Belgien, Konungariket Nederländerna och Storhertigdömet Luxemburg om gränsöverskridande polisingripanden.

                     —

                     Fördraget mellan Konungariket Belgien, Förbundsrepubliken Tyskland, Konungariket Spanien, Republiken Frankrike, Storhertigdömet Luxemburg, Konungariket Nederländerna och Republiken Österrike om ett fördjupat gränsöverskridande samarbete, särskilt för bekämpning av terrorism, gränsöverskridande brottslighet och olaglig migration (Prümfördraget) (Rådets dokument nummer 16382/06).

                     —

                     Handbok med riktlinjer för konflikthantering (Rådets dokument nummer 7047/01).

                     —

                     Slutsatser från rådet och företrädarna för medlemsstaternas regeringar den 13 juli 2001 om säkerhet i samband med Europeiska rådets möten och vid andra jämförbara evenemang (Rådets dokument nummer 10916/01).

                     —

                     Checklista över eventuella åtgärder i samband med Europeiska rådets möten och andra jämförbara evenemang (Rådets dokument nummer 11572/01).

                     —

                     Strategisk information om Europeiska rådets möten och andra jämförbara evenemang – Riskanalys (Rådets dokument nummer 11694/01).

                     —

                     Slutsatser från underarbetsgruppen för europeiskt nätverk för förebyggande av brottslighet (EUCPN) JAI 82 av den 27 november 2001 (Rådets dokument nummer 14917/01).

                     —

                     Handbok som ska användas av polismyndigheter och andra myndigheter i samband med internationella evenemang såsom Europeiska rådets möten (Rådets dokument nummer 12637/3/02).

                     —

                     Säkerheten i samband med Europeiska rådets möten och andra jämförbara evenemang – Internationellt samarbete i samband med Europeiska rådet i Laeken (Rådets dokument nummer 9029/02).

                     —

                     Handbok om säkerhet vid Europeiska rådets möten och andra jämförbara evenemang (Rådets dokument nummer 9069/02).

                     —

                     Säkerhet i samband med Europeiska rådets möten (Rådets dokument nummer 11836/02).

                     —

                     Handbok för samarbete mellan medlemsstaterna för att undvika terroristhandlingar vid Olympiska spelen och andra jämförbara idrottsevenemang (Rådets dokument nummer 5744/04).

                     —

                     Europeiska unionens strategi för kampen mot terrorism (Rådets dokument nummer 14469/4/05 REV 4).

                     —

                     Stöd från Europol till medlemsstaterna – Större internationella idrottsevenemang (Europols ärende nummer 2570-50r1).

         BILAGA F
         FASTA KONTAKTPUNKTER SOM RÖR ALLMÄN ORDNING

            (Artikel 3 b i gemensam åtgärd 97/339/RIF)

         Uppdateringar ska sändas till pcwp@consilium.europa.eu

                     Medlemsstat

                     Organ

                     Adress

                     Telefon

                     Fax

                     E-post

                     BE

                     Federal Police PCN/DAO

                                 Fritz Toussaint 47

                                 B-1050 Brussels

                     (32-2) 642 63 80

                     (32-2) 646 49 40

                     dga-dao@skynet.be

                     Ministry of the Interior, Crisis Centre

                                 Hertogstraat 53

                                 B-1000 Brussels

                     (32-2) 506 47 11

                     (32-2) 506 47 09

                     BG

                     Directorate for International Operational Police Cooperation
                     Ministry of the Interior

                     (359) 22 82 28 34

                     (359) 29 80 40 47

                     NCB@mvr.bg

                     CZ

                     Police Presidium of the Czech Republic
                     International Police Co-operation Division

                                 Strojnická 27

                                 PO Box 62/MPS

                                 CZ-Praha 7

                     (420) 974 83 42 10

                     (420) 974 83 47 16

                     sirene@mvcr.cz

                     DK

                     Danish National Police

                                 Polititorvet 14

                                 DK-1780 København V

                     (45) 33 14 88 88

                     (45) 33 32 27 71

                     NEC@politi.dk

                     DE

                     Bundeskriminalamt

                                 Thaerstr. 11

                                 D-65193 Wiesbaden

                     (49) 61 15 51 31 01

                     (49) 61 15 51 2141

                     @bka.bund.de

                     Bundesministerium des Innern

                                 Lagezentrum

                                 Alt-Moabit 101

                                 D-10559 Berlin

                     (49) 301 86 81 10 77

                     (49) 301 86 81 2926

                     poststelle@bmi.bund.de

                     EE

                     Central Law Enforcement Police

                                 Ädala 4E

                                 EE-10614 Tallinn

                     (372) 612 39 00

                     (372) 612 39 90

                     julgestuspolitsei@jp.pol.ee

                     EL

                     Ministry of Public Order
                     International Police Cooperation Division

                                 Kanellopoulou 4

                                 GR-10177 Athens

                     (30) 210 69 77 56 23

                     (30) 21 06 92 40 06

                     registry@ipcd.gr

                     ES

                     Dirección general de la policía, Comisaría general de seguridad ciudadana, Centro nacional de coordinación

                                 C/Francos Rodríguez 104

                                 E-28039 Madrid

                     (34) 913 22 71 90

                     (34) 913 22 71 88

                     cgsc.cgeneral@policia.es

                     FR

                     Ministère de l'intérieur
                     Direction Générale de la Police Nationale
                     Cabinet «Ordre Public»

                                 11 rue des Saussaies

                                 F-75008 Paris

                     (33) 140 07 22 84

                     (33) 140 07 64 99

                     IE

                     Office of Liaison and Protection Section,
                     An Garda Siochána

                                 Dublin 8

                                 Ireland

                     (353) 16 66 28 42

                     (353) 16 66 17 33

                     gdalp@iol.ie

                     IT

                     Ministero dell'interno
                     Dipartimento della Pubblica Sicurezza
                     Ufficio Ordine Publico

                                 Piazza del Viminale 1

                                 I-00184 Roma

                     (39) 06 46 52 13 09
                     (39) 06 46 52 13 15

                     (39) 06 46 53 61 17

                     cnims@interno.it

                     CY

                     Ministry of Justice and Public Order
                     Police Headquarters

                                 —

                                 European Union and International Police Cooperation Directorate

                     CY-Nicosia, 1478

                     (357) 22 80 89 98 (24h)
                     357) 22 80 80 80 (24h)

                     (357) 22 30 51 15
                     (357) 22 80 86 05 (24h)

                     euipcd@police.gov.cy

                                 —

                                 Operations Office of the Cyprus Police Headquarters

                     (357) 22 80 80 78
                     (357) 99 21 94 55

                     (357) 22 80 85 94

                     operations.office@police.gov.cy

                     LV

                     Operative Control Bureau of Public Security Department
                     Central Public Order Police Department
                     State Police

                                 Brīvības iela 61

                                 LV-1010 Riga

                     (371) 707 54 30
                     (371) 707 53 10

                     (371) 727 63 80

                     armands.virsis@vp.gov.lv
                     vpdd@vp.gov.lv

                     LT

                     Lithuanian Criminal Police Bureau
                     International Liaison Office

                                 Liepyno 7

                                 LT-08105 Vilnius

                     (370-5) 271 99 00

                     (370-5) 271 99 24

                     office@ilnb.lt

                     LU

                     Direction Générale de la Police Grand-Ducale
                     Direction des Opérations
                     Centre d'Intervention National

                     L-2957 Luxembourg

                     (352) 49 97 23 46

                     (352) 49 97 23 98

                     cin@police.etat.lu

                     HU

                     International Law Enforcement Cooperation Centre
                     National Police

                                 Teve utca 4-6

                                 H-1139 Budapest

                     (36-1) 443 55 57

                     (36-1) 443 58 15

                     intercom@orfk.police.hu

                     MT

                     Malta Police Force
                     Police General Headquarters

                     M-Floriana

                     (356) 21 22 40 01
                     (356) 21 25 21 11

                     (356) 21 23 54 67
                     (356) 21 24 77 94

                     cmru.police@gov.mt

                     NL

                     Ministry of the Interior and Kingdom Relations, National Crisis Centre

                                 PO Box 20011

                                 2500 EA The Hague

                                 The Netherlands

                     (31) 704 26 50 00
                     (31) 704 26 51 51

                     (31) 703 61 44 64

                     ncc@crisis.minbzk.nl (24h) (NL/EN)

                     AT

                     Federal Ministry of the Interior
                     Directorate General for Public Safety
                     Operations and Crisis Coordination Centre

                                 Minoritenplatz 9

                                 A-1014 Wien

                     (43) 15 31 2 6 32 00
                     (43) 15 31 2 6 37 70 (24h)

                     (43) 15 31 2 6 31 20 (24h)
                     (43) 15 31 26 10 86 12 (e-fax, 24h)

                     ekc@bmi.gv.at (24h)

                     PL

                     General Headquarters of Police
                     Crises Management and Anti Terrorism Bureau

                                 ul. Puławska 148/150

                                 PL-02-624 Warszawa

                     (48-22) 601 36 40
                     (48-66) 763 13 25

                     (48-22) 601 32 37

                     ncbwarsaw@policja.gov.pl

                     contact point concerning counter-terrorism
                     Division on Combating Terrorist Acts
                     Central Bureau of Investigation
                     National Police Headquarters

                     (48-22) 601 32 75

                     (48-22) 601 42 93

                     counterterror@policja.gov.pl

                     PT

                     Ministério da Administração Interna
                     Gabinete Coordenador de Segurança

                                 Av. D. Carlos I- 7o

                                 P-1249-104 Lisboa

                     (351) 213 23 64 09

                     (351) 213 23 64 25

                     gsc@sg.mai.gov.pt

                     RO

                     International Police Cooperation Centre (IPCC)

                                 Calea 13 Septembrie 1-5

                                 RO-Bucharest

                     (40) 213 16 07 32

                     (40) 213 12 36 00

                     ccpi@mai.gov.ro

                     Operational Anti-Terrorist
                     Coordination Centre (Romanian Information Service)

                                 Bulevardul Libertatii 14-16

                                 RO-Bucharest

                     (40) 214 02 35 98

                     (40) 213 45 10 66

                     ipct@dcti.ro

                     SI

                     International Police Cooperation Sector in Criminal Police Directorate

                                 Štefanova 2

                                 SLO-1000 Ljubljana

                     (386) 14 72 47 80

                     (386) 12 51 75 16

                     interpol.ljubljana@policija.si

                     SK

                     Prezídium Policajného zboru
                     Úrad medzinárodnej policajnej spolupráce

                                 Pribinova 2

                                 SK-812 72 Bratislava

                     (421) 961 05 64 50

                     (421) 961 05 64 59

                     spocumps@minv.sk

                     FI

                     Helsinki Police Department
                     Operational Command Centre

                                 Pasilanraitio 13

                                 FI-00240 Helsinki

                     (358-9) 189 40 02

                     (358-9) 189 28 21

                     johtokeskus@helsinki.poliisi.fi

                     SE

                     National Criminal Police, International Police Cooperation Division (IPO)

                                 POB 12256

                                 S-10226 Stockholm

                     (46) 84 01 37 00

                     (46) 86 51 42 03

                     ipo.rkp@polisen.se

                     UK

                     Home Office
                     Public Order Unit

                                 2 Marsham Street

                                 London SW1P 4DF

                                 POB 8000

                                 London SE 11 5EN

                                 United Kingdom

                     (44) 20 70 35 35 09
                     (44) 20 70 35 18 10

                     Christian.Papaleontiou@homeoffice.gsi.gov.uk
                     David.Bohannan@homeoffice.gsi.gov.uk

                     Serious Organised Crime Agency International Crime

                     (44) 20 73 28 81 15

                     (44) 20 73 28 81 12

                     london@soca.x.gsi.gov.uk

         (1)  Rekommendationer för internationellt polissamarbete i samband med internationella fotbollsmatcher finns i en separat handbok: Rådets resolution om en uppdaterad handbok med rekommendationer för internationellt polissamarbete och åtgärder för att förebygga och kontrollera våld och oroligheter i samband med fotbollsmatcher med en internationell dimension, i vilka åtminstone en medlemsstat är delaktig (EUT C 322, 29.12.2006, s. 1).

         (2)  EGT L 147, 5.6.1997, s. 1.

         (3)  Artikel 46 i Konvention om tillämpning av Schengenavtalet av den 14 juni 1985 mellan regeringarna i Beneluxstaterna, Förbundsrepubliken Tyskland och Franska republiken om gradvis avskaffande av kontroller vid de gemensamma gränserna (Schengenkonventionen) (EGT L 239, 22.9.2000, s. 19), och artikel 26 i fördraget mellan Konungariket Belgien, Förbundsrepubliken Tyskland, Konungariket Spanien, Republiken Frankrike, Storhertigdömet Luxemburg, Konungariket Nederländerna och Republiken Österrike om ett fördjupat gränsöverskridande samarbete, särskilt för bekämpning av terrorism, gränsöverskridande brottslighet och olaglig migration (Prümfördraget).

         (4)  EGT C 316, 27.11.1995, s. 2.

         (5)  Uppgifter i förteckningen på sidan 3 i slutsatserna från underarbetsgruppen EUCPN JAI 82 av den 27 november 2001.

         (6)  Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 562/2006 av den 15 mars 2006 om en gemenskapskodex om gränspassage för personer (kodex om Schengengränserna) (EUT L 105, 13.4.2006, s. 1).

         (7)  Tillsammans med artikel 26 i Prümfördraget.

         (8)  Se punkt II.1 c i slutsatserna från rådet och företrädarna för medlemsstaternas regeringar den 13 juli 2001 om säkerhet vid Europeiska rådets möten och vid andra jämförbara evenemang.

         (9)  Artikel 2 i gemensam åtgärd 97/339/RIF.

         (10)  Det är den medlemsstat i vilken det större evenemanget äger rum som har ansvaret för handlednings-, utbildnings- och övningsverksamhet i samband med evenemanget. Det betyder att medlemsstaterna själva har ansvaret att se till att denna verksamhet sköts effektivt, och handboken innehåller därför ingen vidare handledning eller instruktioner i detta avseende.


title: Europeiska centralbankens rekommendation av den 23 september 2016 till Europeiska unionens råd om externa revisorer för Banca d’Italia (ECB/2016/28)

text:
               5.10.2016

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               C 366/1

         EUROPEISKA CENTRALBANKENS REKOMMENDATION
   av den 23 september 2016
   till Europeiska unionens råd om externa revisorer för Banca d’Italia
   (ECB/2016/28)
   (2016/C 366/01)
   ECB-RÅDET HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION,
   med beaktande av stadgan för Europeiska centralbankssystemet och Europeiska centralbanken, särskilt artikel 27.1, och
   av följande skäl:

               (1)

               Räkenskaperna för Europeiska centralbanken (ECB) och de nationella centralbankerna i de medlemsstater som har euron som valuta granskas av oavhängiga externa revisorer som ECB-rådet har rekommenderat och Europeiska unionens råd godkänt.

               (2)

               Förordnandet för Banca d’Italias nuvarande externa revisorer, PriceWaterhouseCoopers SpA, löpte ut efter revisionen avseende räkenskapsåret 2015. Det är därför nödvändigt att utse externa revisorer från och med räkenskapsåret 2016.

               (3)

               Banca d’Italia har valt BDO Italia SpA som sina externa revisorer för räkenskapsåren 2016 till 2022.

         HÄRIGENOM REKOMMENDERAS FÖLJANDE.
   Det rekommenderas att BDO Italia SpA utses till externa revisorer för Banca d’Italia för räkenskapsåren 2016 till 2022.

      Utfärdad i Frankfurt am Main den 23 september 2016.

         Mario DRAGHI

            ECB:s ordförande


				|

		52014PC0661

			Rekommendation till RÅDETS BESLUT om Kroatiens anslutning till konventionen av den 26 maj 1997, utarbetad på grundval av artikel K 3.2 c i fördraget om Europeiska unionen, om kamp mot korruption som tjänstemän i Europeiska gemenskaperna eller Europeiska unionens medlemsstater är delaktiga i /* COM/2014/0661 final - 2014/0322 (NLE) */

			   	MOTIVERING
Genom 2011 års anslutningsakt för Kroatien[1] infördes ett förenklat
system för Kroatiens anslutning till de konventioner (och protokoll) som
medlemsstaterna ingått på grundval av artikel 34 (tidigare artikel K 3) i
fördraget om Europeiska unionen. Enligt artikel 3.3 och 3.5 i anslutningsakten
ska Kroatien helt enkelt ansluta sig till dessa konventioner och protokoll i
kraft av anslutningsakten.
Enligt artikel 3.5 i anslutningsakten ska
rådet anta ett beslut för att fastställa vilken dag dessa konventioner ska
träda i kraft för Kroatien och för att göra alla de anpassningar av
konventionerna som krävs på grund av den nya medlemsstatens anslutning (vilket
i alla händelser skulle omfatta antagandet av konventionerna på det kroatiska
språket, så att dessa versioner äger lika giltighet). Rådet ska vidta åtgärder
på rekommendation av kommissionen efter att ha hört Europaparlamentet.
I bilaga I till anslutningsakten ingår en
förteckning över de berörda konventionerna och protokollen.
I förteckningen ingår konventionen av den 26
maj 1997 utarbetad på grundval av artikel K 3.2 c i fördraget om
Europeiska unionen om kamp mot korruption som tjänstemän i Europeiska
gemenskaperna eller Europeiska unionens medlemsstater är delaktiga i.
Syftet med kommissionens rekommendation till
ett rådsbeslut är att i enlighet med artikel 3.4 och 3.5 i anslutningsakten
göra de anpassningar som krävs på grund av Kroatiens anslutning till ovannämnda
konvention.
2014/0322 (NLE)
Rekommendation till
RÅDETS BESLUT
om Kroatiens anslutning till konventionen av
den 26 maj 1997, utarbetad på grundval av artikel K 3.2 c i fördraget
om Europeiska unionen, om kamp mot korruption som tjänstemän i Europeiska
gemenskaperna eller Europeiska unionens medlemsstater är delaktiga i

EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR BESLUTAT
FÖLJANDE
med beaktande av fördraget om Europeiska
unionen,
med beaktande av anslutningsfördraget för
Kroatien,
med beaktande av anslutningsakten för Kroatien
(nedan kallad anslutningsakten), särskilt artikel 3.5,
med beaktande av kommissionens rekommendation[2],
med beaktande av Europaparlamentets yttrande[3], och
av följande skäl:
(1)       Konventionen om kamp mot korruption som tjänstemän i
Europeiska gemenskaperna eller Europeiska unionens medlemsstater är delaktiga i
(nedan kallad konventionen mot korruption bland tjänstemän)
undertecknades den 26 maj 1997 och trädde i kraft den 28 september 2005.
(2)       Enligt artikel 3.4 i
anslutningsakten ska Kroatien ansluta sig till de konventioner och protokoll
mellan medlemsstaterna som finns förtecknade i dess bilaga I, och som bland
annat omfattar konventionen mot korruption bland tjänstemän. För Kroatiens del
ska de träda i kraft den dag som rådet fastställer.
(3)       I enlighet med artikel 3.5 i
anslutningsakten ska rådet göra alla anpassningar som krävs på grund av
anslutningen till dessa konventioner och protokoll.
HÄRIGENOM REKOMMENDERAS FÖLJANDE.
Artikel 1
Konventionen mot korruption bland tjänstemän
ska för Kroatien i träda kraft den första dagen i den första månaden efter den
dag då detta beslut har antagits.
Artikel 2
Texterna till konventionen mot korruption
bland tjänstemän, upprättade på det kroatiska språket och som åtföljer detta
beslut, ska vara giltiga på samma villkor som de övriga språkversionerna av
konventionen mot korruption bland tjänstemän.
Artikel 3
Detta beslut får
verkan den tjugonde dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska
unionens officiella tidning.
Utfärdat i Bryssel den
                                                                       På
rådets vägnar
                                                                       Ordförande
[1]               (EUT L 112, 24.4.2012, s. 6-110)
[2]               EUT C , , s. .
[3]               EUT C , , s. .
“Translation of the Annex is not required for adoption as, as
stated in the main act, the Annex concerns the Croatian language version only.”